Rozhodnutí Rady
ze dne 17. prosince 2001
o akčním programu výměny, pomoci a odborného vzdělávání za účelem ochrany eura proti padělání (program Pericles)
(2001/923/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 123 odst. 4 třetí větu této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva vyzývá Společenství, aby podniklo opatření nezbytná k rychlému zavedení eura jako jednotné měny.
(2) V doporučení ze dne 7. července 1998 o přijetí některých opatření na podporu právní ochrany eurobankovek a euromincí [4] vyzvala Evropská centrální banka (ECB) Komisi k zahájení spolupráce v boji proti padělání eurobankovek a euromincí. Rovněž navrhla, aby Rada, Komise a členské státy zvážily možnost přijetí opatření vedoucích ke zlepšení boje proti padělání měny.
(3) v sdělení Radě, Evropskému parlamentu a Evropské centrální bance ze dne 22. července 1998 o ochraně eura se Komise vyjádřila, že prověří možnost vytvoření programu pro všechny osoby dotčené systémy předcházení, odhalování a potlačování padělání měny, což by umožnilo určení směrů pro budoucí plánování.
(4) Dne 28. června 2001 přijala Rady nařízení (ES) č. 1338/2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání [5] a které pojednává o výměně informací, spolupráci a vzájemné pomoci, včetně vnějších aspektů ochrany eura, a povinnosti stažení, kterou mají finanční instituce. Jeho cílem je rovněž vytvořit obecný rámec spolupráce před zavedením eurobankovek a euromincí v roce 2002. Týž den přijala Rada rovněž nařízení (ES) č. 1339/2001, kterým se rozšiřuje působnost nařízení (ES) č. 1338/2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání, na členské státy, které nepřijaly euro jako jednotnou měnu [6].
(5) Konzultace a zkušenosti ukazují, že konkrétní, multidisciplinární doplňkový dlouhodobý program organizovaný na úrovni Společenství bude pravděpodobně účinnější než akce prováděné na vnitrostátních úrovních. Obě uvedená nařízení by proto měla být doplněna o akční program, jehož účelem by bylo zvýšit povědomí všech osob podílejících se na ochraně eura proti padělání prostřednictvím opatření zahrnujících zejména výměnu informací a osob, technickou a vědeckou pomoc a odborné vzdělávání. Tento program bude podporovat a doplňovat práci členských států v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
(6) Mělo by být zajištěno, aby tento akční program Společenství, který je směřován na ochranu eura proti padělání, byl v souladu s jinými stávajícími či budoucími programy a činnostmi a aby je doplňoval.
(7) Aniž je dotčena úloha ECB při ochraně eura proti padělání, bude Komise při provádění tohoto programu v příslušném poradním výboru podle nařízení (ES) č. 1338/2001 s hlavními zúčastněnými stranami (zejména příslušnými vnitrostátními orgány, které určí členské státy, s ECB a Europolem) konzultovat hodnocení potřeb ochrany eura, zejména pokud jde o výměny zaměstnanců, pomoc a odborné vzdělávání.
(8) Společenství by mělo podporovat spolupráci se třetími zeměmi v oblasti ochrany eura proti padělání.
(9) V tomto rozhodnutí bude po celou dobu trvání programu obsažena finanční referenční částka ve smyslu bodu 34 interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [7], aniž tím budou ovlivněny pravomoci rozpočtového orgánu definovaného Smlouvou.
(10) Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny iniciativy, které mohou být v souladu se Smlouvou o Evropské unii podniknuty ve věci tvorby programů v oblasti trestního práva,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Vytvoření programu
1. Tímto rozhodnutím se vytváří akční program Společenství na podporu a doplnění akcí členských států a programů, které byly nebo mají být vytvořeny za účelem ochrany eura proti padělání.
2. Tento akční program se jmenuje program Pericles. Bude probíhat od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2005.
3. Program bude prováděn a hodnocen v souladu s články 5 až 13.
Článek 2
Cíle programu
1. Cílem akčního program Společenství je pomocí různých opatření stanovených v článku 3 chránit euro proti padělání. Bere v úvahu nadnárodní a multidisciplinární hlediska. Zaměřuje se na podporu sbližování obsahu akcí tak, aby byla zaručena rovnocenná úroveň ochrany na základě úvah o nejlepší praxi a zároveň respektovány rozdílné tradice jednotlivých členských států.
2. Jeho úloha spočívá zejména
a) ve zvýšení vědomí zúčastněných zaměstnanců o rozměru nové měny jako měny Společenství (rovněž jako rezervní měny a měny pro mezinárodní transakce);
b) ve funkci katalyzátoru s cílem podpořit prostřednictvím propagace různých vhodných akcí, jako jsou stáže, odborné pracovní konference nebo přizvání hostujících přednášejících na odborná školení členských států a výměny zaměstnanců, užší spolupráci mezi strukturami a zúčastněnými zaměstnanci, vytvořit klima vzájemné důvěry a uspokojivých vzájemných znalostí, mimo jiné způsobů jednání a řešení obtížných situací;
c) v podpoře sbližování odborného vzdělávání pro školitele na vysoké úrovni způsoby, které jsou slučitelné s národními provozními strategiemi;
d) v rozšiřování obecných znalostí, zejména o příslušných právních předpisech a nástrojích Společenství a o příslušných mezinárodních právních předpisech a nástrojích.
Článek 3
Obsah opatření
1. Obsahem odborného vzdělávání a provozní podpory, jejímž základem je multidisciplinární a nadnárodní přístup, nejsou pouze bezpečnostní hlediska, ale rovněž výměna informací, zejména technických a strategických informací, a technická a vědecká pomoc.
2. Výměna informací na úrovni Společenství zahrnuje zejména metodiky kontroly a analýzy sloužící k hodnocení
a) ekonomického a finančního dopadu padělání měny;
b) fungování databází;
c) využití nástrojů k rozpoznání padělků s počítačovou podporou;
d) metod zjišťování a vyšetřování;
e) vědecké pomoci (zejména vědeckých databází a sledování technologií/nového vývoje);
f) fungování systémů včasného varování;
g) souvisejících záležitostí, jako je rozsah povinnosti poskytovat informace;
h) ochrany osobních údajů;
i) různých stránek spolupráce;
j) ochrany eura mimo Evropskou unii;
k) výzkumu a
l) poskytování konkrétních provozních odborných znalostí.
Tyto výměny informací lze uskutečňovat různými opatřeními, například organizováním pracovních konferencí, jednání a seminářů, a v cílené politice stáží a výměny zaměstnanců.
3. Technická, vědecká a provozní pomoc se týká zejména
a) všech opatření, která na úrovni Společenství umožňují rozvoj výukových nástrojů (sborník právních předpisů EU, informační věstníky, praktické příručky, jazykové a výkladové slovníky, databáze, zejména v oblasti vědecké pomoci, nebo sledování technologií) nebo počítačových podpůrných aplikací (například programové vybavení);
b) studií v multidisciplinárním a nadnárodním měřítku a
c) rozvoje technických nástrojů a metod k podpoře rozpoznávání padělků na úrovni Společenství.
Článek 4
Cílové skupiny a příspěvky
1. Akce se zaměřují na tyto cílové skupiny:
a) zaměstnance orgánů zabývajících se odhalováním padělků a bojem proti nim (zejména policie a finanční správy v závislosti na jejich konkrétních vnitrostátních funkcích);
b) zaměstnance zpravodajských služeb;
c) představitele národních centrálních bank, mincoven a jiných finančních zprostředkovatelů (zejména pokud jde o povinnosti finančních institucí);
d) představitele komerčních bank (zejména pokud jde o povinnosti finančních institucí);
e) soudní úředníky a právníky specializující se na tuto oblast;
f) jakékoli další skupiny zúčastněných odborníků (například obchodní a průmyslové komory nebo obdobné organizace schopné zajistit přístup k malým a středním podnikům, obchodníkům a přepravcům).
2. Vedle Komise jsou k tomu, aby přispívaly k dosažení cílů akčního programu Společenství odbornými znalostmi ze svých příslušných oblastí působnosti, vyzývány:
a) národní centrální banky a ECB, mimo jiné pokud jde o systém monitorování padělků;
b) národní analytická střediska a národní mincovní analytická střediska;
c) Evropské technické a vědecké středisko (ETVS) a státní mincovny;
d) Europol a Interpol;
e) národní ústředny pro potírání penězokazectví, stanovené v článku 12 mezinárodní úmluvy o potírání penězokazectví, podepsané v Ženevě dne 20. dubna 1929 [8], a jiné subjekty, které se specializují na prevenci, odhalování a vynucování práva v oblasti padělání měny;
f) specializované orgány zabývající se například kopírovacími a certifikačními technologiemi, tiskaři a rytci;
g) všechny další subjekty mající konkrétní odborné znalosti, včetně případně třetích zemí, a zejména kandidátských zemí.
Článek 5
Souvislost a doplňkovost
1. Program je prováděn a koordinován v úzké spolupráci mezi Komisí a členskými státy.
Při koordinaci se berou v úvahu jiné prováděné akce, zejména ECB a Europolu.
2. Komise dbá, zejména v zájmu řádné finanční správy, na zajištění souvislosti a doplňkovosti mezi akčním programem Společenství, jehož úkolem je ochrana eura proti padělání, a jinými stávajícími a budoucími programy a aktivitami.
Článek 6
Referenční částka
Finanční referenční částka pro provádění akčního programu Společenství po dobu podle čl. 1 odst. 2 činí 4 miliony eur.
Roční položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 7
Mezinárodní spolupráce
S ohledem na ujednání o distribuci eurobankovek a euromincí, na provozní požadavky, na hodnocení hrozby a analýzy rizik je program otevřený pro přidružené kandidátské země v souladu s podmínkami stanovenými v dohodách o přidružení a dodatkových protokolech k nim týkajících se účasti na programech Společenství, které s těmito zeměmi byly nebo budou uzavřeny.
Program je dále v případě potřeby otevřen třetím zemím v souladu s podmínkami a ujednáními, které byly s těmito zeměmi dohodnuty, pokud rozpočet Společenství obsahuje odpovídající výdajové položky.
Článek 8
Finanční ustanovení o pracovních konferencích, jednáních a seminářích
1. Pokud jde o pracovní konference, jednání a semináře podle čl. 3 odst. 2 druhého pododstavce, které organizuje Komise,
a) Společenství přebírá tyto náklady:
i) cestovní výdaje a výdaje na ubytování zaměstnanců, kteří se účastní těchto událostí v jiném členském státě, a režijní náklady spojené s organizací těchto událostí,
ii) náklady na tisk a překlady učebních materiálů;
b) členské státy přebírají tyto náklady:
i) náklady spojené s počátečním a pokračujícím odborným vzděláváním svých zaměstnanců, zejména pokud jde o technické vzdělávání,
ii) určité logistické výdaje související s pracovními konferencemi, jednáními a semináři, které jsou na jejich území organizovány za finančního přispění Společenství (například vnitrostátní přeprava, pronájem prostor, zajištění tlumočnických zařízení).
2. Pokud jsou pracovní konference, jednání a semináře podle čl. 3 odst. 2 druhého pododstavce organizovány společně s jinými partnery, například s ECB, Europolem nebo Interpolem, rozdělí se vzniklé výdaje mezi ně. Příspěvek těchto partnerů může být v naturální podobě za předpokladu, že je podstatný. V každém případě přebírá každý partner cestovní výdaje a výdaje na ubytování vlastních hostujících přednášejících.
Článek 9
Finanční ustanovení o výměnách zaměstnanců
1. Náklady na účast zaměstnanců členských států na stážích nebo výměnách podle čl. 3 odst. 2 druhého pododstavce přebírá Společenství, pokud se konají v rámci dosahování cílů uvedených v článku 2.
2. Avšak náklady na účast zaměstnanců členských států na stážích nebo výměnách, které nejsou součástí tohoto programu, přebírají členské státy.
Článek 10
Finanční ustanovení o poskytování pomoci
1. Společenství přebírá formou spolufinancování až sedmdesát procent nákladů na provozní podporu podle čl. 3 odst. 2, zejména
a) náklady na navržení a výrobní náklady výukových nástrojů a počítačových aplikací nebo technických nástrojů na evropské úrovni;
b) náklady na studie, např. právnické srovnávací studie, o ochraně eura proti padělání.
Ve výjimečných případech, vychází-li se z podnětu Komise, mohou být tato opatření provozní podpory financována až do výše sta procent.
2. Členské státy však přebírají všechny výdaje související s částmi výukových nástrojů a komunikačních a informačních výměnných systémů, které nejsou nástroji Společenství, tj. národní databáze, které tvoří součást těchto systémů, síťová spojení mezi prvky Společenství a prvky jiných úrovní a programová a technická vybavení, která jsou podle jednotlivých členských států vhodná k tomu, aby tyto systémy v rámci jejich správy plně fungovaly.
Článek 11
Finanční ustanovení o vnějších akcích
Za podmínek stanovených v článku 7 může Společenství vedle nákladů na účast zaměstnanců ze třetích zemí na pracovních konferencích, jednáních a seminářích podle článku 8 spolufinancovat až sedmdesát procent nákladů na odborné vzdělávání na území třetích zemí a na opatření provozní podpory v těchto zemích.
Článek 12
Předkládání a výběr projektů
1. Projekty v rámci programu mohou vycházet od příslušných orgánů členských států nebo od Komise.
Členské státy mohou předložit nejvýše jeden projekt ročně (týkající se pracovních konferencí, jednání a seminářů podle čl. 3 odst. 2 druhého pododstavce). Mohou být rovněž předkládány projekty související se stážemi, výměnami zaměstnanců nebo pomocí.
2. Komise vybírá mezi projekty předloženými členskými státy a projekty vycházejícími z jejího vlastního podnětu na základě těchto kritérií:
a) soulad s cíli programu, jak je definuje článek 2;
b) evropský rozměr, včetně zejména aspektů spolupráce s ECB a Europolem;
c) doplňkovost s jinými předchozími, současnými nebo budoucími projekty;
d) schopnost organizátora projekt uskutečnit;
e) vlastní kvalita projektu a efektivnost nákladů;
f) výše požadované podpory a zda je úměrná očekávaným výsledkům;
g) dopad očekávaných výsledků na dosahování cílů programu.
Vybírány jsou projekty, které nejlépe splňují uvedené cíle.
3. Komise odpovídá za řízení a provádění programu ve spolupráci s členskými státy.
Článek 13
Následná kontrola a hodnocení
1. Příjemci každého vybraného projektu předkládají Komisi výroční zprávy.
2. Po ukončení projektů zhodnotí Komise způsob, jakým byly provedeny, a dopad, který měly, aby mohla posoudit, zda bylo dosaženo původně stanovených cílů.
3. Komise zašle Evropskému parlamentu a Radě
a) nezávisle na provozovateli projektu do 30. června 2005 zprávu, v níž zhodnotí význam, účinnost a efektivnost programu, spolu se sdělením, zda by měl tento program pokračovat a zda by měl být upraven, a spolu s vhodným návrhem;
b) po dokončení programu a nejpozději 30. června 2006 podrobnou zprávu o provádění a výsledcích programu, v níž určí zejména přidanou hodnotu finančního příspěvku Společenství.
Článek 14
Použitelnost
Toto rozhodnutí je použitelné v členských státech, které přijaly euro jako jednotnou měnu.
Článek 15
Nabytí účinku
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Je použitelné dnem 1. ledna 2002.
V Bruselu dne 17. prosince 2001.
Besluit van de Raad
van 17 december 2001
tot vaststelling van een actieprogramma inzake uitwisselingen, bijstand en opleiding voor de bescherming van de euro tegen valsemunterij (programma "Pericles")
(2001/923/EG)
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, en met name op artikel 123, lid 4, derde volzin,
Gezien het voorstel van de Commissie(1),
Gezien het advies van het Europees Parlement(2),
Gezien het advies van de Europese Centrale Bank(3),
Overwegende hetgeen volgt:
(1) Het Verdrag verleent de Gemeenschap de verantwoordelijkheid maatregelen te nemen die nodig zijn voor de snelle invoering van de euro als enige munteenheid.
(2) De Europese Centrale Bank (ECB) heeft, in haar aanbeveling van 7 juli 1998 betreffende de vaststelling van bepaalde maatregelen ter vergroting van de rechtsbescherming van eurobankbiljetten en -munten(4), de Commissie verzocht een samenwerking in te stellen op het gebied van de bestrijding van vervalsing van eurobankbiljetten en -munten en heeft voorgesteld dat de Raad, de Commissie en de lidstaten bezien hoe zij eventuele andere maatregelen voor een betere bestrijding van valsemunterij kunnen uitvoeren.
(3) De Commissie heeft in haar mededeling van 22 juli 1998 aan de Raad, het Europees Parlement en de Centrale Bank over de bescherming van de euro verklaard dat zij de mogelijkheid zal onderzoeken om een actie te organiseren ten behoeve van alle personen die betrokken zijn bij het systeem van preventie, opsporing en bestrijding van valsemunterij, welke zou moeten leiden tot de bepaling van de krachtlijnen van een toekomstig beleid.
(4) De Raad heeft op 28 juni 2001 Verordening (EG) nr. 1338/2001 tot vaststelling van maatregelen die noodzakelijk zijn voor de bescherming van de euro tegen valsemunterij(5) vastgesteld, die betrekking heeft op de uitwisseling van informatie, de samenwerking en de wederzijdse bijstand, inclusief de externe aspecten van de bescherming van de euro, en die de financiële instellingen de verplichting oplegt om vervalsingen uit omloop te nemen. De verordening beoogt een algemeen samenwerkingskader op te zetten dat kan worden toegepast vóór de invoering van eurobankbiljetten en -munten in 2002. De Raad heeft voorts Verordening (EG) nr. 1339/2001 houdende uitbreiding van de werking van Verordening (EG) nr. 1338/2001 tot de lidstaten die de euro niet als munteenheid hebben aangenomen(6), vastgesteld.
(5) Uit het overleg en de ervaring komt naar voren dat de op nationaal vlak ondernomen acties baat kunnen vinden bij een specifiek, multidisciplinair, aanvullend programma op communautair niveau dat een zekere periode bestrijkt. De twee bovengenoemde verordeningen dienen dan ook te worden aangevuld met een actieprogramma dat erop gericht is alle personen wie de bescherming van de euro tegen valsemunterij aangaat, voor het probleem gevoelig te maken door middel van maatregelen zoals met name uitwisseling van informatie en personeel, alsook maatregelen van technische en wetenschappelijke bijstand en opleiding. Dit programma dient ter ondersteuning en aanvulling van de acties van de lidstaten, onder naleving van het subsidiariteitsbeginsel van artikel 5 van het Verdrag.
(6) Er dient voor te worden gezorgd dat dit specifieke communautaire actieprogramma ter bescherming van de euro tegen valsemunterij en andere bestaande of op te zetten programma's en acties onderling samenhangend en complementair zijn.
(7) Onverminderd de aan de ECB toegewezen rol bij de bescherming van de euro tegen valsemunterij, pleegt de Commissie, in het bijzonder inzake uitwisselingen, bijstand en opleiding, in het kader van het passende bij Verordening (EG) nr. 1338/2001 ingestelde raadgevend comité, ten behoeve van de uitvoering van dit programma overleg met de belangrijkste betrokken actoren (met name de door de lidstaten aangewezen bevoegde nationale autoriteiten, de ECB, en Europol) over de evaluatie van de behoeften voor de bescherming van de euro.
(8) Het is van belang dat de Gemeenschap de samenwerking met derde landen inzake de bescherming van de euro tegen valsmunterij bevordert.
(9) Er wordt voor de gehele duur van het programma een financiële referentie ingevoegd in dit besluit in de zin van punt 34 van het interinstitutioneel akkoord van 6 mei 1999 tussen het Europees Parlement, de Raad en de Commissie over de begrotingsdiscipline en de verbetering van de begrotingsprocedure(7), hetgeen de bevoegdheden van de begrotingsautoriteiten zoals die zijn omschreven in het Verdrag onverlet laat.
(10) Met dit besluit wordt niet vooruitgelopen op initiatieven die op basis van het Verdrag betreffende de Europese Unie met het oog op de opstelling van programma's met betrekking tot strafrechtelijke aspecten kunnen worden genomen,
BESLUIT:
Artikel 1
Vaststelling van het programma
1. Bij dit besluit wordt een communautair actieprogramma ter ondersteuning en aanvulling van de acties van de lidstaten en de bestaande of toekomstige programma's met het oog op de bescherming van de euro tegen valsemunterij vastgesteld.
2. De naam van dit programma is Pericles. Het programma geldt voor de periode van 1 januari 2002 tot en met 31 december 2005.
3. Het programma wordt uitgevoerd en geëvalueerd overeenkomstig het bepaalde in de artikelen 5 tot en met 13.
Artikel 2
Doelstellingen van het programma
1. Het communautaire actieprogramma beoogt door de verschillende in artikel 3 vastgestelde maatregelen de euro tegen valsemunterij te beschermen. Er is rekening gehouden met de grensoverschrijdende en multidisciplinaire aspecten. In de eerste plaats wordt gestreefd naar convergentie van de inhoud van de acties teneinde, op basis van een beraad over de beste praktijken, te zorgen voor een gelijkwaardige graad van bescherming, uitgaande van de bijzondere tradities van elke lidstaat.
2. De doelstellingen zijn met name:
a) bewustmaking van de betrokken personeelsleden van de communautaire dimensie van de nieuwe munt (zowel reservemunt als internationaal betaalmiddel);
b) als katalysator te werken om, door diverse adequate acties, zoals stages, workshops of deelname van bepaalde personen aan de nationale opleidingsacties en uitwisseling van personeel, de betrokken structuren en personeelsleden dichter bij elkaar te brengen, een klimaat van wederzijds vertrouwen te creëren en voldoende wederzijdse kennis in de hand te werken, met name van de actiemethoden en de moeilijkheden;
c) convergentie van de werkzaamheden van de opleiders op een hoog niveau, met inachtneming van de nationale operationele strategieën;
d) vulgarisatie, in het bijzonder van de relevante communautaire en internationale wetgeving en instrumenten.
Artikel 3
Maatregelen
1. De opleiding en de operationele ondersteuning, opgezet volgens een multidisciplinaire en grensoverschrijdende aanpak, behelzen, behalve de beveiligingsaspecten, de uitwisseling van informatie, met name van technische en strategische informatie, alsook de technische en wetenschappelijke bijstand.
2. De uitwisseling van informatie op communautair niveau betreft met name de controle- en analysemethodes voor het evalueren van:
a) de economische en financiële gevolgen van valsemunterij,
b) de werking van de databanken,
c) het gebruik van opsporingsinstrumenten, met name met behulp van computertoepassingen,
d) de onderzoeks- en opsporingsmethoden,
e) de wetenschappelijke bijstand (in het bijzonder wetenschappelijke databanken en technologische bewaking/follow-up van nieuwigheden),
f) de werking van de waarschuwingssystemen,
g) de daarmee verband houdende vraagstukken, zoals de draagwijdte van de mededelingsplicht,
h) de bescherming van persoonsgegevens,
i) de verschillende aspecten van de samenwerking,
j) de bescherming van de euro buiten de Unie,
k) de onderzoeksactiviteiten, of
l) de terbeschikkingstelling van gespecialiseerde operationele deskundigheid.
Deze uitwisseling van informatie kan uitvoering krijgen door middel van verschillende maatregelen zoals de organisatie van workshops, ontmoetingen en studiedagen, en een gericht beleid van stages en uitwisseling van personeel.
3. De technische, wetenschappelijke en operationele bijstand heeft in het bijzonder betrekking op:
a) alle maatregelen om op communautair niveau leermiddelen te creëren (verzameling van de wetgeving van de Europese Unie, informatiebulletin, praktische handleidingen, glossaria en lexicons, bibliotheken van gegevens, met name inzake wetenschappelijke bijstand, technologische bewaking) of ondersteunende computertoepassingen (zoals de software),
b) studies met een multidisciplinair en grensoverschrijdend karakter,
c) de ontwikkeling van nieuwe instrumenten en methoden voor de ondersteuning van de opsporingsactiviteiten op communautair niveau.
Artikel 4
Doelgroep van de acties en bijdragen
1. De doelgroep van de acties bestaat uit:
a) de bevoegde diensten die betrokken zijn bij de opsporing en bestrijding van valsemunterij (in het bijzonder de politiediensten en de financiële autoriteiten, overeenkomstig hun nationale bevoegdheden);
b) het personeel van de inlichtingendiensten;
c) de vertegenwoordigers van de nationale centrale banken, de Munten en de andere bemiddelende financiële intermediairs (met name wat betreft de verplichtingen van de financiële entiteiten);
d) de vertegenwoordigers van de handelsbanken (met name wat betreft de verplichtingen van de financiële entiteiten);
e) de op dit gebied gespecialiseerde magistraten en juristen;
f) alle overige betrokken instanties of beroepsgroepen (zoals de kamers van koophandel of andere structuren die contact hebben met midden- en kleinbedrijf, handelaren en vervoerders).
2. Naast de Commissie zal de volgende instanties verzocht worden bij te dragen aan het bereiken van de doelstellingen van het communautaire actieprogramma, met hun respectieve deskundigheid:
a) de nationale centrale banken en de ECB, onder meer wat betreft het Volgsysteem voor Valsemunterij (VSV);
b) de nationale analysecentra (NAC) en de nationale centra voor de analyse van muntstukken (NCAM);
c) het Europees Technisch en Wetenschappelijk Centrum (ETWC) en de nationale Munten;
d) Europol en Interpol;
e) de nationale centra voor de bestrijding van valsemunterij waarin voorzien is bij artikel 12 van het Internationale Verdrag van Genève van 20 april 1929(8) ter bestrijding van de valsemunterij, alsmede andere diensten die gespecialiseerd zijn in de preventie, opsporing en bestrijding van valsemunterij;
f) de gespecialiseerde structuren, bijvoorbeeld inzake reprografie- en legaliseringstechniek, drukkers en graveurs;
g) alle andere organen met een bijzondere deskundigheid, eventueel ook in derde landen en met name in de kandidaat-lidstaten.
Artikel 5
Samenhang en complementariteit
1. Het programma wordt ten uitvoer gelegd en gecoördineerd in nauwe samenwerking tussen de Commissie en de lidstaten.
Bij de coördinatie wordt tevens rekening gehouden met andere acties, met name van de ECB en Europol.
2. De Commissie ziet, met name met het oog op een behoorlijk financieel beheer, erop toe dat dit specifieke communautair actieprogramma voor de bescherming van de euro tegen valsemunterij en andere bestaande of op te zetten programma's en acties onderling samenhangend en complementair zijn.
Artikel 6
Referentiebedrag
De financiële referentie voor de uitvoering van het communautaire actieprogramma voor het in artikel 1 bedoelde tijdvak bedraagt 4 miljoen EUR.
De jaarlijkse kredieten worden door de Begrotingsautoriteit toegestaan binnen de grenzen van de financiële vooruitzichten.
Artikel 7
Internationale samenwerking
Rekening houdend met de reële verspreiding van de eurobankbiljetten en -munten, de operationele behoeften, de evaluatie van dreigende gevaren en de analyse van de risico's staat het programma open voor de geassocieerde kandidaat-lidstaten overeenkomstig de voorwaarden die zijn bepaald in de met deze landen gesloten of te sluiten associatieovereenkomsten en de daarbij horende aanvullende protocollen inzake de deelneming aan communautaire programma's.
Bovendien staat het programma, indien nodig en voorzover de middelen daartoe op de communautaire begroting beschikbaar zijn, open voor andere derde landen, op de met de betrokken landen overeen te komen wijzen en voorwaarden.
Artikel 8
Financiële bepalingen voor de workshops, ontmoetingen en studiedagen
1. De kosten met betrekking tot de in artikel 3, lid 2, tweede alinea, bedoelde workshops, ontmoetingen en studiedagen die door de Commissie worden georganiseerd, worden als volgt gedragen:
a) ten laste van de Gemeenschap komen:
i) de reis- en verblijfkosten in een andere lidstaat van de deelnemende personeelsleden, alsook de algemene kosten van de organisatie van deze activiteiten;
ii) de publicatie- en vertaalkosten van de bij deze activiteiten gebruikte leermiddelen;
b) ten laste van de lidstaten komen:
i) de kosten van de scholing en bijscholing van hun personeel, met name die van de technische opleiding;
ii) bepaalde logistieke kosten van de workshops, ontmoetingen en studiedagen die op hun grondgebied met financiële steun van de Gemeenschap worden georganiseerd (zoals binnenlandse verplaatsingen, terbeschikkingstelling van zalen en/of tolkdiensten).
2. Wanneer de in artikel 3, lid 2, tweede alinea, bedoelde workshops, ontmoetingen en studiedagen met andere instanties, zoals de ECB, Europol of Interpol, worden georganiseerd, worden de uitgaven voor het organiseren ervan onder hen verdeeld. De bijdrage van die partners kan de vorm aannemen van een bijdrage in natura, voorzover deze van enige omvang is. Iedere partner draagt hoe dan ook de reis- en verblijfkosten van zijn eigen deelnemers.
Artikel 9
Financiële bepalingen voor de uitwisseling van personeel
1. De Gemeenschap neemt de kosten op zich van de deelname van personeelsleden van een lidstaat aan de in artikel 3, lid 2, tweede alinea, bedoelde stages of uitwisselingen als die in het kader van de verwezenlijking van de in artikel 2 bedoelde doelstellingen passen.
2. De lidstaten nemen evenwel de kosten op zich van de deelname van hun personeelsleden aan stages of uitwisselingen die buiten het kader van dit programma worden opgezet.
Artikel 10
Financiële bepalingen voor bijstand
1. De Gemeenschap financiert tot 70 % van de in artikel 3, lid 2, bedoelde operationele steun, met name:
a) de ontwerp- en samenstellingskosten van de leermiddelen en de computertoepassingen of technische instrumenten die van belang zijn op Europees vlak;
b) de kosten van studies, bijvoorbeeld van vergelijkend recht, over het thema bescherming van de euro tegen valsemunterij.
Wanneer het initiatief door de Commissie wordt genomen, kunnen dergelijke operationele steunmaatregelen evenwel bij wijze van uitzonderling tot 100 % worden gefinancierd.
2. Alle uitgaven voor de niet-communautaire componenten van de pedagogische instrumenten en de communicatie- en informatie-uitwisselingssystemen, namelijk de nationale gegevensbanken die deel uitmaken van deze systemen, de netwerkverbindingen tussen de communautaire en de niet-communautaire componenten, alsmede de programmatuur en de apparatuur die iedere lidstaat noodzakelijk acht voor de volledige benutting van deze systemen in zijn overheidsdiensten, worden evenwel door de lidstaten gedragen.
Artikel 11
Financiële bepalingen voor externe maatregelen
Met inachtneming van het bepaalde in artikel 7 kan de Gemeenschap naast de deelname van personeel uit derde landen aan de in artikel 8 bedoelde workshops, ontmoetingen en studiedagen opleidingsacties op het grondgebied van een derde land en operationele steunmaatregelen in derde landen tot 70 % financieren.
Artikel 12
Indiening en selectie van projecten
1. Projecten in het kader van het programma kunnen uitgaan van de bevoegde autoriteiten van de lidstaten of van de Commissie.
De lidstaten dienen per jaar maximaal een project in (workshops, ontmoetingen en studiedagen als bedoeld in artikel 3, lid 2, tweede alinea), ongeacht de indiening van eventuele aanvullende projecten inzake stages en uitwisselingen of bijstand.
2. De Commissie selecteert de door de lidstaten ingediende projecten, evenals de projecten die uit haar initiatief voortvloeien, aan de hand van de volgende criteria:
a) overeenstemming met de in artikel 2 omschreven doelstellingen van het programma;
b) de Europese dimensie, met inbegrip van met name het aspect samenwerking met de ECB en Europol;
c) complementariteit met andere voltooide, lopende of nog uit te voeren projecten;
d) vermogen van de organisator om het project uit te voeren;
e) intrinsieke kwaliteit van het project en kosteneffectiviteit;
f) hoogte van de gevraagde subsidie en afstemming ervan op de verwachte resultaten;
g) invloed van de verwachte resultaten op de verwezenlijking van de doelstellingen van het programma.
De projecten die het meest stroken met de bovengenoemde criteria worden in aanmerking genomen.
3. De Commissie is verantwoordelijk voor het beheer en de uitvoering van het programma, in samenwerking met de lidstaten.
Artikel 13
Follow-up en evaluatie
1. De begunstigden van de in aanmerking genomen projecten dienen een jaarverslag in bij de Commissie.
2. Na voltooiing van de projecten evalueert de Commissie de wijze waarop zij werden uitgevoerd en de invloed ervan, teneinde te bepalen of de aanvankelijk gestelde doelstellingen zijn bereikt.
3. De Commissie dient bij het Europees Parlement en de Raad de volgende documenten in:
a) uiterlijk op 30 juni 2005, een ten aanzien van de programmabeheerder onafhankelijk extern evaluatieverslag over de deugdelijkheid, de doeltreffendheid en de uitwerking van het programma en een mededeling over de wenselijkheid om dit programma voort te zetten en aan te passen, vergezeld van een passend voorstel;
b) na de uitvoering van het programma en uiterlijk op 30 juni 2006, een gedetailleerd verslag over de uitvoering en de resultaten van het programma, en met name over de toegevoegde waarde van de financiële bijstand van de Gemeenschap.
Artikel 14
Toepassingsgebied
Dit besluit is van kracht in de lidstaten die de euro als munteenheid hebben aangenomen.
Artikel 15
Inwerkingtreding
Dit besluit wordt van kracht op de dag van zijn bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen.
Het is van toepassing met ingang van 1 januari 2002.
Gedaan te Brussel, 17 december 2001.