Rozhodnutí Rady
ze dne 28. května 2001
o předávání vzorků sledovaných látek
(2001/419/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropského unii, a zejména na článek 30, 31 a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Švédského království,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Boj proti nezákonné výrobě drog a obchodování s nimi je věcí společného zájmu donucovacích a justičních orgánů členských států.
(2) Možnost legálního předávání vzorků zadržených sledovaných látek mezi orgány členských států za účelem odhalování, vyšetřování a stíhání trestných činů nebo forenzní analýzy vzorků by zvýšila účinnost boje proti nezákonné výrobě drog a obchodování s nimi.
(3) V současné době neexistují právně závazná pravidla upravující předávání vzorků zadržených sledovaných omamných látek mezi orgány členských států. Proto je třeba vytvořit na úrovni Evropské unie systém umožňující zákonné předávání těchto vzorků. Takový systém by se měl vztahovat na všechny způsoby předávání vzorků zadržených sledovaných látek mezi členskými státy. Předávání by se mělo zakládat na dohodě mezi předávajícím a přijímajícím členským státem.
(4) Předávání by mělo být prováděno způsobem, který je spolehlivý a zaručuje, že přepravované vzorky nemohou být zneužity,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Vytvoření systému předávání vzorků
1. Tímto rozhodnutím se vytváří stálý systém předávání vzorků sledovaných látek mezi členskými státy.
2. Předávání vzorků sledovaných látek (dále jen "vzorků") je považováno ve všech členských státech za povolené, je-li prováděno v souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se "sledovanými látkami" rozumějí:
a) všechny látky, přírodní nebo syntetické, zapsané v seznamech I nebo II Jednotné úmluvy Organizace spojených národů o omamných látkách z roku 1961, ve znění protokolu z roku 1972;
b) všechny látky zapsané v revidovaných seznamech I, II, III a IV Úmluvy Organizace spojených národů o psychotropních látkách z roku 1971;
c) všechny látky podléhající kontrolním opatřením přijatým podle čl. 5 odst. 1 společné akce 97/396/SVV ze dne 16. června 1997 o výměně informací, hodnocení rizika a kontrole nových syntetických drog [2].
Článek 3
Národní kontaktní místa
1. Každý členský stát určí národní kontaktní místo k provádění tohoto rozhodnutí.
2. Informace o určených národních kontaktních místech, včetně pozdějších změn, se předají generálnímu sekretariátu Rady, který je zveřejní v Úředním věstníku.
3. Národní kontaktní místa, případně ve spojení s jinými příslušnými vnitrostátními orgány, jsou jedinými orgány oprávněnými povolit předávání vzorků podle tohoto rozhodnutí, aniž jsou dotčeny související předpisy o vzájemné právní pomoci v trestních věcech.
Článek 4
Dohoda o předávání vzorků a potvrzení převzetí
1. Národní kontaktní místo členského státu, který zamýšlí zaslat vzorek, a národní kontaktní místo členského státu, který zamýšlí vzorek přijmout, se před uskutečněním předání dohodnou na způsobu přepravy. Za tím účelem použijí formulář pro předávání vzorku uvedený v příloze.
2. V případě, že při předávání vzorku je nutná přeprava přes území jiného členského státu (dále je "tranzitní členský stát"), musí být národním kontaktním místem předávajícího členského státu zároveň o plánované přepravě informováno národní kontaktní místo dotčeného tranzitního členského státu. Za tím účelem dostane každý tranzitní členský stát před započetím přepravy kopii řádně vyplněného formuláře pro předávání vzorku.
3. Přijímající členský stát potvrdí odesílajícímu členskému státu převzetí vzorku.
Článek 5
Způsoby přepravy
1. Přeprava vzorků je prováděna bezpečným způsobem.
2. Za bezpečné jsou považovány tyto způsoby přepravy:
a) přeprava prostřednictvím úředníka předávajícího nebo přijímajícího členského státu;
b) přeprava poslem;
c) přeprava v diplomatickém zavazadle;
d) přeprava doporučenou (expresní) zásilkou.
3. Náležitě vyplněný formulář pro předávání vzorku podle článku 4 musí vzorek doprovázet po celou dobu přepravy.
4. Orgány zúčastněných členských států nesmějí bránit přepravě provázené řádně vyplněným formulářem pro předávání vzorku ani ji zdržovat, ledaže mají pochybnosti, že je přeprava prováděna legálně. V případě pochybností o legalitě formuláře pro předávání vzorku se národní kontaktní místo členského státu, který přepravu zdržuje, bezodkladně spojí s národním kontaktním místem příslušným pro vyplnění formuláře pro předávání vzorku za účelem objasnění věci.
5. Pokud je zvoleným způsobem přepravy přeprava prostřednictvím úředníka předávající nebo přijímající strany, nesmí tento úředník nosit stejnokroj. Dále nesmí vykonávat v souvislosti s přepravou žádné operativní úkoly, ledaže to je slučitelné s použitelnými vnitrostátními právními předpisy a schváleno předávajícím, tranzitním nebo přijímajícím členským státem. K cestě letadlem smějí být použity pouze letecké společnosti se sídlem v některém z členských států.
Článek 6
Množství vzorku a jeho použití
1. Vzorek nesmí přesahovat množství považované za nezbytné pro účely donucovacích orgánů nebo soudní účely nebo pro analýzu vzorku.
2. O použití vzorku v přijímajícím členském státě se předávající a přijímající stát dohodnou mezi sebou, přičemž se rozumí, že vzorky lze používat výlučně k odhalování, vyšetřování a stíhání trestných činů nebo pro forenzní analýzu vzorků.
Článek 7
Hodnocení
1. Toto rozhodnutí bude vyhodnoceno Radou nejdříve za dva roky a nejpozději do pěti let od svého vstupu v platnost.
2. Pro účely hodnocení uchová každé kontaktní místo předávajícího členského státu ve svých archivech opisy formulářů pro předávání vzorků vydaných nejméně během předchozích pěti let.
Článek 8
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. července 2001.
V Bruselu dne 28. května 2001.
Besluit van de Raad
van 28 mei 2001
inzake de toezending van monsters van stoffen die onder toezicht staan
(2001/419/JBZ)
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gelet op het Verdrag betreffende de Europese Unie, inzonderheid op de artikelen 30, 31 en 34, lid 2, onder c),
Gelet op het initiatief van het Koninkrijk Zweden,
Gelet op het advies van het Europees Parlement(1),
Overwegende hetgeen volgt:
(1) De strijd tegen de illegale drugsproductie en -handel is een zaak van gemeenschappelijk belang voor de wetshandhavings- en justitiële autoriteiten van de lidstaten.
(2) De mogelijkheid om op legale wijze monsters van in beslag genomen stoffen die onder toezicht staan te verzenden tussen de autoriteiten van de lidstaten, met als doel het opsporen, onderzoeken en vervolgen van strafbare feiten of voor de forensische analyse van monsters, zou de doeltreffendheid van de strijd tegen de illegale drugsproductie en -handel verhogen.
(3) Op dit moment bestaan er geen juridisch bindende voorschriften voor de verzending tussen de autoriteiten van de lidstaten van monsters van in beslag genomen verdovende middelen die onder toezicht staan; derhalve dient op het niveau van de Europese Unie een stelsel te worden opgezet voor de legale verzending van monsters. Zo'n stelsel moet worden toegepast op alle vormen van verzending tussen de lidstaten van monsters van in beslag genomen stoffen die onder toezicht staan. De verzending dient te geschieden op basis van een akkoord tussen de verzendende en de ontvangende lidstaat.
(4) De toezending dient te geschieden op een veilige wijze die garanties biedt dat de vervoerde monsters niet kunnen worden misbruikt,
BESLUIT:
Artikel 1
Het opzetten van een systeem voor het toezenden van monsters
1. Hierbij wordt een systeem opgezet voor de toezending van monsters van stoffen die onder toezicht staan.
2. Toezending van monsters van stoffen die onder toezicht staan (hierna "monsters" genoemd) volgens de voorschriften van dit besluit wordt in alle lidstaten beschouwd als een legale vorm van vervoer.
Artikel 2
Definities
Ten behoeve van dit besluit wordt onder stoffen die onder toezicht staan, verstaan:
a) iedere natuurlijke of synthetische stof, vermeld in de lijsten I of II van het Enkelvoudig Verdrag van de Verenigde Naties inzake verdovende middelen van 1961, en van dat Verdrag zoals gewijzigd door het Protocol van 1972,
b) iedere stof die wordt genoemd in de herziene lijsten I, II, III en IV van het Verdrag van de Verenigde Naties inzake psychotrope stoffen van 1971,
c) iedere stof die aan de uit hoofde van artikel 5, lid 1, van Gemeenschappelijk Optreden 97/396/JBZ van 16 juni 1997 betreffende de uitwisseling van informatie, de risicobeoordeling en de controle inzake nieuwe, synthetische drugs(2) getroffen controlemaatregelen onderworpen is.
Artikel 3
Nationale contactpunten
1. Iedere lidstaat wijst een nationaal contactpunt aan dat bevoegd is voor de taken die het krachtens dit besluit krijgt.
2. Informatie in verband met de aangewezen nationale contactpunten en de latere wijzigingen worden toegezonden aan het secretariaat-generaal van de Raad dat de informatie bekendmaakt in het Publicatieblad.
3. De nationale contactpunten zijn, in voorkomend geval in vereniging met andere relevante nationale instanties, als enige bevoegd voor het geven van toestemming voor de toezending van monsters uit hoofde van dit besluit, onverminderd de relevante bepalingen inzake wederzijdse rechtshulp in strafzaken.
Artikel 4
Akkoord inzake het verzenden van monsters en bewijs van ontvangst
1. Het nationale contactpunt van de lidstaat die het monster wil verzenden, en het nationale contactpunt van de lidstaat die dit monster moet ontvangen, gaan akkoord met het vervoer voordat de verzending plaatsvindt. Hiervoor gebruiken zij het formulier in de bijlage bij dit besluit.
2. Indien het verzenden van een monster over het grondgebied van een andere lidstaat (hierna "transitlidstaat" genoemd) moet plaatsvinden, wordt het nationale contactpunt van die transitlidstaat vervolgens van het beoogde vervoer in kennis gesteld door het nationale contactpunt van de verzendende lidstaat. Te dien einde ontvangt elke transitlidstaat een exemplaar van het naar behoren ingevulde formulier voordat de verzending begint.
3. De ontvangende lidstaat bezorgt de verzendende lidstaat een bewijs van ontvangst van het monster.
Artikel 5
Wijze van vervoer
1. Het vervoer van de monsters geschiedt op een veilige manier.
2. De onderstaande wijzen van vervoer worden beschouwd als veilig:
a) vervoer door een functionaris van de verzendende of de ontvangende lidstaat;
b) vervoer per koerier;
c) vervoer per diplomatieke post;
d) vervoer per aangetekende (expres)post.
3. Het in artikel 4 bedoelde naar behoren ingevulde formulier vergezelt het monster gedurende het gehele vervoer.
4. De autoriteiten van de betrokken lidstaten beletten of verhinderen niet een vervoer dat vergezeld gaat van een naar behoren ingevuld formulier, tenzij wordt betwijfeld of het vervoer op wettige wijze geschiedt. In geval van twijfel over de wettigheid van het formulier, neemt het contactpunt van de lidstaat die het vervoer belet, onverwijld contact op met de nationale contactpunten in de lidstaten die verantwoordelijk zijn voor het invullen van het formulier, zodat de zaak kan worden opgehelderd.
5. Indien de gekozen wijze van vervoer, vervoer door een functionaris van de verzendende of ontvangende lidstaat is, mag deze functionaris geen uniform dragen en voert hij geen andere operationele taken uit die met het vervoer verband houden, tenzij dit strookt met de toepasselijke nationale wetgeving en daarover overeenstemming is bereikt door de verzendende, de transit- of de ontvangende lidstaat. Bij vervoer door de lucht mag alleen gebruik worden gemaakt van luchtvaartmaatschappijen die zijn geregistreerd in een van de lidstaten.
Artikel 6
Hoeveelheid van het monster en gebruik ervan
1. Een monster mag niet groter zijn dan de hoeveelheid die noodzakelijk wordt geacht voor wetshandhavings- en justitiële doeleinden of voor analyse.
2. Over het gebruik van het monster in de ontvangende lidstaat wordt een akkoord gesloten tussen de verzendende en de ontvangende lidstaat, met dien verstande dat monsters kunnen worden gebruikt voor het opsporen, onderzoeken en vervolgen van strafbare feiten of voor forensische analyse.
Artikel 7
Evaluatie
1. Dit besluit wordt ten minste twee en uiterlijk vijf jaar na de inwerkingtreding ervan door de Raad geëvalueerd.
2. Ten behoeve van de evaluatie bewaren de nationale contactpunten van de verzendende lidstaat in hun archief een exemplaar van alle formulieren die over een periode van ten minste vijf jaar zijn afgegeven.
Artikel 8
Inwerkingtreding
Dit besluit wordt van kracht op 1 juli 2001.
Gedaan te Brussel, 28 mei 2001.