NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1860/2004
ze dne 6. října 2004
o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v zemědělském odvětví a v odvětví rybolovu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (1), a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
poté, co zveřejnila předlohu tohoto nařízení (2),
po konzultaci s Poradním výborem pro státní podpory,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 994/98 zmocňuje Komisi stanovit nařízením prahovou hodnotu, pod kterou jsou opatření podpory považována za opatření nesplňující všechna kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy, a nepodléhají tedy oznamovacímu postupu podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
(2)
Komise použila články 87 a 88 Smlouvy v četných rozhodnutích a zejména blíže objasnila pojem podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy. Komise, naposledy v nařízení (ES) č. 69/2001 (3), rovněž stanovila svou politiku ve vztahu ke stropu podpory de minimis, pod jehož úrovní lze považovat čl. 87 odst. 1 za nepoužitelný. S ohledem na zvláštní pravidla uplatňovaná v zemědělském odvětví a v odvětví rybolovu a na nebezpečí, že v těchto odvětvích i podpora v malé výši může splňovat kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy, je vhodné, aby se nařízení (ES) 69/2001 na uvedená odvětví nevztahovalo.
(3)
S ohledem na zkušenosti, které Komise získala zejména po vstupu v platnost nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení (4), a používání pokynů Společenství pro státní podporu v zemědělském odvětví (5), může být potvrzeno, že podpora ve velmi malé výši poskytnutá v zemědělském odvětví nesplňuje kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy, pokud jsou dodrženy určité podmínky. Jedná se o případy, kdy jak výše podpory, kterou získali jednotliví výrobci, zůstává na nízké úrovni, tak celková výše podpor poskytnutých zemědělskému odvětví představuje pouze malé procento z hodnoty produkce. Pro zemědělskou výrobu ve Společenství je charakteristické, že v případě určitého výrobku existuje velký počet malých výrobců, kteří vyrábějí zboží, jež je v rámci společné organizace trhu ve velké míře vzájemně zaměnitelné. Z tohoto důvodu by měl být vliv malé výše podpory poskytnuté jednotlivým výrobcům v daném časovém období úměrný hodnotě zemědělské výroby na úrovni odvětví ve stejném časovém období. Strop v podobě částek stanovených pro každý členský stát na základě hodnoty objemu výroby zemědělského odvětví zaručuje ve všech členských státech shodný přístup založený na objektivních hospodářských referenčních hodnotách.
(4)
S ohledem na zkušenosti Komise s hodnocením státních podpor v odvětví rybolovu, zejména po vstupu v platnost Pokynů pro posuzování státní podpory na rybolov a akvakulturu (6), a nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu (7), lze potvrdit, že podpora ve velmi malé výši poskytnutá v odvětví rybolovu nesplňuje kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy, pokud jsou dodrženy určité podmínky. Vzhledem k podobnosti skladby produkce v odvětví rybolovu a v zemědělském odvětví, se jedná o případy, kdy jak výše podpory, kterou získali jednotlivé podniky, zůstává na nízké úrovni, tak celková výše podpor poskytnutých odvětví rybolovu představuje pouze malé procento z hodnoty produkce.
(5)
V zájmu větší transparentnosti a právní jistoty se zdá být vhodné stanovit nařízením pravidlo de minimis pro zemědělské odvětví a odvětví rybolovu.
(6)
S ohledem na Dohodu Světové obchodní organizace (WTO) o zemědělství (8) by se vyjmutí podle tohoto nařízení nemělo vztahovat na podporu vývozu nebo podporu zvýhodňující domácí výrobky před dováženými. Členské státy nesmějí poskytnout jakoukoli podporu, která je v rozporu se závazky uvedenými v této dohodě. Podpora umožňující pokrytí nákladů na účast na veletrzích nebo na studie či poradenské služby potřebné k uvedení nového nebo stávajícího výrobku na nový trh zpravidla vývozní podporu nepředstavuje. Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 19. září 2002 stanovil, že jakmile Společenství přijalo právní předpis o společné organizaci trhu v daném zemědělském odvětví, nesmějí členské státy přijmout jakékoli opatření, které by jej mohlo porušovat nebo k němu stanovit výjimky (9). Tato zásada platí i v odvětví rybolovu. Z tohoto důvodu se toto nařízení nepoužije na podpory, jejichž výše je stanovena na základě ceny nebo množství produktů uvedených na trh.
(7)
S ohledem na zkušenosti Komise lze potvrdit, že podpora, která za kterékoli tříleté období nepřesáhne strop ve výši 3 000 EUR na příjemce, je-li celková výše těchto podpor poskytnutých všem podnikům za tříleté období nižší než strop, který Komise stanoví přibližně ve výši 0,3 % ročního objemu výroby zemědělského odvětví nebo objemu výroby odvětví rybolovu, neovlivní obchod mezi členskými státy a/nebo nenaruší ani nehrozí narušením hospodářské soutěže, a nespadá proto pod čl. 87 odst. 1 Smlouvy. Tříleté období může být pohyblivé, takže při každém novém poskytnutí podpory de minimis je nutné určit celkovou výši takovéto podpory poskytnuté během předešlých tří let. Podpora de minimis se považuje za poskytnutou v okamžiku, kdy příjemce získá na tuto podporu právní nárok. Pravidlem de minimis není dotčena možnost podniku získat na stejný projekt státní podporu, pokud ji Komise schválí nebo pokud spadá do působnosti nařízení o skupinových výjimkách.
(8)
Za účelem transparentnosti, rovného zacházení a správného použití stropů de minimis je třeba, aby členské státy používaly stejnou metodu výpočtu. Pro zjednodušení tohoto výpočtu a v souladu s nařízením (ES) č. 69/2001 je třeba, aby výše podpory, která není poskytnuta formou příspěvku vyplaceného v hotovosti, byly přepočteny na hrubý ekvivalent příspěvku. Pro výpočet ekvivalentu příspěvku podpory k vyplacení v několika splátkách a pro výpočet podpory ve formě zvýhodněné půjčky je třeba použít tržní úrokové sazby platné v době poskytnutí podpory. V zájmu jednotného, transparentního a jednoduchého použití pravidel státní podpory by měly být tržní sazby pro účely tohoto nařízení považovány za referenční sazby za předpokladu, že v případě zvýhodněné půjčky je tato půjčka obvyklým způsobem jištěna a nenese s sebou žádné neobvykle vysoké riziko. Referenční sazby by měly být takové sazby, které Komise pravidelně stanoví na základě objektivních kritérií a zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie a na internetu.
(9)
Komise je povinna zajistit, aby byla dodržována pravidla státní podpory, a zejména pak podmínky, za kterých je podpora podle pravidel de minimis poskytována. V souladu se zásadou spolupráce zakotvenou v článku 10 Smlouvy by členské státy měly Komisi plnění tohoto úkolu usnadnit tím, že pomocí vhodných mechanismů zajistí, aby celková výše podpory poskytnutá podle pravidla de minimis nepřesáhla ani částku 3 000 EUR na příjemce, ani celkové stropy stanovené Komisí na základě hodnoty objemu výroby v zemědělském odvětví nebo v odvětví rybolovu členského státu za tříleté období. Proto je třeba, aby členské státy v případě poskytnutí podpory de minimis informovaly dotčený podnik o povaze de minimis této podpory, získaly úplné informace o jiných podporách de minimis, jež byly v předcházejících třech letech získány, a pečlivě přezkoumaly, zda nově poskytnutá podpora de minimis nepřekračuje stanovené stropy podpory de minimis. Případně je možné zajistit dodržování těchto stropů pomocí centrálního registru.
(10)
S ohledem na zkušenosti Komise a zejména s ohledem na intervaly, v nichž je obvykle nutné politiku státní podpory přezkoumat, je vhodné dobu používání tohoto nařízení omezit. Pokud by platnost tohoto nařízení skončila a nebyla by prodloužena, mohou členské státy pro režimy podpor de minimis spadající do tohoto nařízení využít adaptační období v trvání šesti měsíců. V zájmu právní jistoty by měl být ujasněn účinek tohoto nařízení na podpory poskytované před jeho vstupem v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na podporu poskytnutou podnikům v zemědělském odvětví a odvětví rybolovu s výjimkou:
a)
podpory, jejíž výše je stanovena na základě ceny nebo množství produktů uvedených na trh;
b)
podpory na činnosti spojené s vývozem, zejména podpory přímo spojené s vyváženým množstvím, se zavedením a provozem distribuční sítě nebo s jinými běžnými výdaji plynoucími z vývozní činnosti;
c)
podpory podmiňující použití domácího zboží na úkor dováženého zboží.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1.
„podniky v zemědělském odvětví“ rozumějí podniky působící v oblasti výroby, zpracování a uvádění zemědělských výrobků na trh;
2.
„zemědělskými výrobky“ rozumějí výrobky uvedené v příloze I Smlouvy s výjimkou produktů rybolovu podle definice v odstavci 5 tohoto článku;
3.
„zpracováním zemědělského výrobku“ rozumí úkony, jimž je podroben zemědělský výrobek a jejichž výsledkem je také zemědělský výrobek;
4.
„podniky v odvětví rybolovu“ rozumějí podniky působící v oblasti výroby, zpracování a uvádění rybolovných produktů na trh,
5.
„produkty rybolovu“ rozumějí jak produkty odlovené v moři nebo ve vnitřních vodách, tak produkty akvakultury uvedené v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (10).
6.
„zpracováním a uvedením na trh“ rozumí veškeré úkony, včetně manipulace, úpravy, produkce a distribuce, které se provádějí v době od vykládky nebo sběru do stadia konečného produktu.
Článek 3
Podpora de minimis
1. Splňují-li opatření podpory podmínky stanovené v odstavcích 2 a 3, má se za to, že nesplňují všechna kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy, a nepodléhají proto oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
2. Celková výše podpory de minimis poskytnutá jednomu podniku nesmí v kterémkoli tříletém období přesáhnout částku 3 000 EUR. Tento strop platí bez ohledu na formu podpory nebo její cíl.
Kumulativní výše takto poskytnutá různým podnikům v zemědělském odvětví nesmí v kterémkoli tříletém období přesáhnout hodnotu stanovenou pro členský stát v příloze I.
Kumulativní výše podpory poskytnuté různým podnikům v odvětví rybolovu nesmí v kterémkoli tříletém období přesáhnout hodnotu stanovenou pro členský stát v příloze II.
3. Stropy stanovené v odstavci 2 jsou vyjádřeny jako příspěvek vyplacený v hotovosti. U všech použitých částek se jedná o hrubé částky, tj. před srážkou přímé daně. Je-li podpora poskytnuta jinak než formou příspěvku, stanoví se její výše podle hrubého ekvivalentu příspěvku podpory.
Podpora k vyplacení v několika splátkách se diskontuje na svou hodnotu v okamžiku přidělení. Úroková sazba, která se použije pro účely diskontu a pro výpočet výše podpory formou zvýhodněné půjčky, je referenční sazba platná v době přidělení příspěvku.
Článek 4
Kumulace a sledování
1. Poskytne-li členský stát některému podniku podporu de minimis, musí jej informovat o povaze de minimis této podpory a vyžádat si od něj úplné údaje o další podpoře de minimis, kterou během předcházejících tří let získal.
Členský stát může poskytnout novou podporu de minimis teprve po přezkoumání, zda celková výše podpory de minimis v rozhodném tříletém období nepřesáhne žádný ze stropů stanovených v čl. 3 odst. 2.
2. Má-li členský stát k dispozici centrální registr podpory de minimis pro zemědělství a rybolov, obsahující úplné informace o všech podporách de minimis, které spadají do působnosti tohoto nařízení a které poskytl kterýkoli orgán daného členského státu, požadavek prvního pododstavce odstavce 1 se neuplatní od okamžiku, kdy registr zahrne tříleté období.
3. Členské státy zaznamenávají a shromažďují veškeré informace týkající se použití tohoto nařízení. Tyto záznamy musejí obsahovat všechny informace, které prokáží, že byly splněny podmínky tohoto nařízení. Záznamy obsahující jednotlivou podporu de minimis se uchovávají po dobu 10 let od data přidělení podpory a u záznamů v případě režimu podpory de minimis činí tato lhůta 10 let ode dne, kdy byla poskytnuta poslední jednotlivá podpora podle tohoto režimu.
Na písemnou žádost poskytne dotčený členský stát Komisi ve lhůtě 20 pracovních dnů nebo v delší lhůtě, která je v žádosti stanovena, všechny informace, které Komise považuje za nezbytné k prokázání skutečnosti, že byly dodrženy podmínky tohoto nařízení, zejména celková výše podpory de minimis, kterou získal podnik a zemědělské odvětví nebo odvětví rybolovu dotčeného členského státu.
Článek 5
Přechodná ustanovení
1. Toto nařízení se rovněž použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost, splňují-li všechny podmínky stanovené v článku 1 a 3 tohoto nařízení. Jakákoli podpora, která tyto podmínky nesplňuje, je hodnocena Komisí v souladu s příslušnými rámci, pokyny, sděleními a oznámeními.
2. Režim podpory spadající do tohoto nařízení zůstane v jeho působnosti během adaptačního období v trvání šesti měsíců od data stanoveného v druhém pododstavci článku 6.
Během adaptačního období lze tyto režimy dále používat za podmínek tohoto nařízení.
Článek 6
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 1. ledna 2005.
Jeho platnost končí dnem 31. prosince 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. října 2004.
VERORDENING (EG) Nr. 1860/2004 VAN DE COMMISSIE
van 6 oktober 2004
betreffende de toepassing van de artikelen 87 en 88 van het EG-Verdrag op de de minimis-steun in de landbouwsector en de visserijsector
DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap,
Gelet op Verordening (EG) nr. 994/98 van de Raad van 7 mei 1998 betreffende de toepassing van de artikelen 92 en 93 van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap op bepaalde soorten van horizontale steunmaatregelen (1), en met name op artikel 2, lid 1,
Na bekendmaking van de ontwerpverordening (2),
Na raadpleging van het Adviescomité inzake overheidssteun,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Verordening (EG) nr. 994/98 geeft de Commissie de bevoegdheid bij verordening een drempel vast te stellen beneden welke steunmaatregelen niet aan alle criteria van artikel 87, lid 1, van het Verdrag worden geacht te voldoen, en derhalve niet onder de aanmeldingsprocedure van artikel 88, lid 3, van het Verdrag vallen.
(2)
De Commissie heeft in een groot aantal beschikkingen de artikelen 87 en 88 van het Verdrag toegepast en met name het begrip „steun” in de zin van artikel 87, lid 1, van het Verdrag verduidelijkt. Voorts heeft de Commissie, laatstelijk in Verordening (EG) nr. 69/2001 (3), haar beleid vastgelegd ten aanzien van een de minimis-plafond beneden welk artikel 87, lid 1, van het Verdrag kan worden geacht niet van toepassing te zijn. Gelet op de bijzondere regels die in de landbouwsector en de visserijsector van toepassing zijn, en gezien het risico dat in deze sectoren zelfs kleine steunbedragen aan de criteria van artikel 87, lid 1, van het Verdrag voldoen, is Verordening (EG) nr. 69/2001 op deze sectoren niet van toepassing.
(3)
In het licht van de door de Commissie opgedane ervaring, met name sinds de inwerkingtreding van Verordening (EG) nr. 1257/1999 van de Raad van 17 mei 1999 inzake steun voor plattelandsontwikkeling uit het Europees Oriëntatie- en Garantiefonds voor de Landbouw (EOGFL) en tot wijziging en intrekking van een aantal verordeningen (4) en de communautaire richtsnoeren voor staatssteun in de landbouwsector (5), kan worden vastgesteld dat zeer kleine, in de landbouwsector toegekende steunbedragen niet voldoen aan de criteria van artikel 87, lid 1, van het Verdrag, mits aan bepaalde voorwaarden is voldaan. Dit is het geval wanneer het bedrag van de door individuele producenten ontvangen steun laag blijft en het totale bedrag van de aan de landbouwsector toegekende steun niet meer bedraagt dan een klein percentage van de productiewaarde. De landbouwproductie in de Europese Gemeenschap wordt doorgaans gekenmerkt door het feit dat ieder product door een groot aantal zeer kleine producenten wordt geproduceerd, die in het kader van gemeenschappelijke marktordeningen onderling grotendeels verwisselbare producten produceren. De gevolgen van kleine steunbedragen die in een bepaalde periode aan individuele producenten worden toegekend, moeten derhalve worden gerelateerd aan de productiewaarde van de landbouw op sectorniveau in diezelfde periode. Dankzij een plafond in de vorm van een bedrag per lidstaat, dat is vastgesteld op basis van de productiewaarde van de landbouwsector, kan een samenhangende aanpak in alle lidstaten op basis van een objectieve economische referentiewaarde worden gewaarborgd.
(4)
In het licht van de door de Commissie opgedane ervaring bij de beoordeling van staatssteun in de visserijsector, met name sinds de toepassing van de communautaire richtsnoeren voor het onderzoek van de steunmaatregelen van de staten in de visserij- en aquacultuursector (6) en de inwerkingtreding van Verordening (EG) nr. 2792/1999 van 17 december 1999 tot vaststelling van de uitvoeringsbepalingen en voorwaarden voor de structurele acties van de Gemeenschap in de visserĳsector (7), kan worden vastgesteld dat zeer kleine, in de visserijsector toegekende steunbedragen niet voldoen aan de criteria van artikel 87, lid 1, van het Verdrag, mits aan bepaalde voorwaarden is voldaan. Gezien de overeenkomsten tussen de productiepatronen in de landbouwsector en die in de visserijsector, is dit het geval wanneer het bedrag van de door een onderneming in de visserijsector ontvangen steun gering is en terzelfder tijd het totale bedrag van de in de visserijsector verleende steun een gering percentage van de productiewaarde van de visserij niet overschrijdt.
(5)
Ter bevordering van de doorzichtigheid en de rechtszekerheid lijkt het passend de de minimis-regel voor de landbouwsector en de visserijsector in een verordening neer te leggen.
(6)
Gelet op de Overeenkomst inzake de landbouw van de Wereldhandelsorganisatie (WTO) (8) mag deze verordening geen vrijstelling verlenen voor exportsteun of steun waardoor binnenlandse producten ten opzichte van ingevoerde producten worden begunstigd. De lidstaten zijn verplicht af te zien van de toekenning van steun die in strijd is met de verplichtingen uit hoofde van deze Overeenkomst. Steun ter compensatie van de kosten van deelname aan handelsbeurzen of van studies of adviesdiensten die noodzakelijk zijn voor het uitbrengen van een nieuw of een bestaand product op een nieuwe markt, is in de regel geen exportsteun. Het Hof van Justitie heeft in zijn arrest van 19 september 2002 vastgesteld dat de lidstaten, wanneer de Gemeenschap een regeling voor de totstandbrenging van een gemeenschappelijke marktordening in een bepaalde landbouwsector heeft vastgesteld, zich dienen te onthouden van elke maatregel die daarvan afwijkt of er inbreuk op maakt (9). Dit beginsel geldt ook voor de visserijsector. Deze verordening dient derhalve niet van toepassing te zijn op steun waarvan het bedrag is vastgesteld op basis van de prijs of de hoeveelheid op de markt gebrachte producten.
(7)
In het licht van de ervaring van de Commissie kan worden gesteld dat steun waarvan het bedrag over een periode van drie jaar niet meer bedraagt dan 3 000 EUR per begunstigde, voorzover het totale bedrag van de aan alle bedrijven over een periode van drie jaar verleende steun onder een door de Commissie op ongeveer 0,3 % van de jaarlijkse landbouw- of visserijproductie vast te stellen plafond blijft, het handelsverkeer tussen de lidstaten niet ongunstig beïnvloedt en/of de mededinging niet vervalst of dreigt te vervalsen, zodat deze steun niet onder artikel 87, lid 1, van het Verdrag valt. Bij de periode van drie jaar dient het om een verschuivende periode te gaan, zodat bij elke nieuwe verlening van de de minimis-steun het totale bedrag van de in de voorgaande drie jaar verleende de minimis-steun in aanmerking moet worden genomen. De de minimis-steun moet worden geacht te zijn verleend op het tijdstip waarop de begunstigde een wettelijke aanspraak op de steun verwerft. De de minimis regel laat de mogelijkheid onverlet, dat ondernemingen voor hetzelfde project ook staatssteun ontvangen die door de Commissie is goedgekeurd of die binnen het toepassingsgebied van een groepsvrijstellingsverordening valt.
(8)
Ter wille van de doorzichtigheid, de gelijke behandeling en de juiste toepassing van het de minimis-plafond is het passend te bepalen dat de lidstaten dezelfde berekeningsmethode moeten toepassen. Om de berekening te vergemakkelijken en in overeenstemming met Verordening (EG) nr. 69/2001, dient te worden bepaald dat wanneer steun in een andere vorm dan een subsidie wordt verleend, het steunbedrag in zijn brutosubsidie-equivalent moet worden omgerekend. Bij de berekening van het subsidie-equivalent van in termijnen uitgekeerde steun en steun in de vorm van een zachte lening dienen de marktrentevoeten te worden toegepast die gelden op het ogenblik waarop de steun wordt verleend. Met het oog op een eenvormige, doorzichtige en eenvoudige toepassing van de staatssteunregels dienen voor de toepassing van deze verordening de referentierentevoeten als marktrentevoet te gelden, met dien verstande dat in het geval van een zachte lening daarvoor op de gebruikelijke wijze een zekerheid moet worden gesteld en de lening geen abnormale risico's mag meebrengen. De referentierentevoeten dienen op geregelde tijdstippen door de Commissie op basis van objectieve criteria te worden vastgesteld en in het Publicatieblad van de Europese Unie en op het internet te worden bekendgemaakt.
(9)
De Commissie is verplicht erop toe te zien dat de staatssteunregels worden nageleefd en met name dat, wanneer op grond van de de minimis-regel steun wordt verleend, de desbetreffende voorwaarden in acht worden genomen. Overeenkomstig het in artikel 10 van het Verdrag neergelegde samenwerkingsbeginsel moeten de lidstaten de vervulling van deze taak vergemakkelijken door de nodige maatregelen te treffen om te waarborgen dat het totale bedrag van de op grond van de de minimis-regel verleende steun over een periode van drie jaar niet meer bedraagt dan het plafond van 3 000 EUR per begunstigde of het algemene, door de Commissie op basis van de waarde van de productiewaarde van de landbouw of de visserij per lidstaat vastgestelde plafond. Hiertoe is het passend dat de lidstaten bij het verlenen van de minimis-steun de betrokken onderneming meedelen dat de verleende steun de minimis-steun is, volledige informatie krijgen over andere in de laatste drie jaar ontvangen de minimis-steun, en nauwkeurig nagaan of het de minimis-plafond door de nieuwe de minimis-steun niet zal worden overschreden. Bij wijze van alternatief kan de inachtneming van het plafond ook worden gewaarborgd door middel van een centraal register.
(10)
Gezien de ervaring van de Commissie, en met name de regelmaat waarmee het doorgaans nodig is het staatssteunbeleid te herzien, dient de geldigheidsduur van deze verordening te worden beperkt. Ingeval de geldigheidsduur van deze verordening mocht verstrijken zonder dat zij is verlengd, dienen de lidstaten voor de onder deze verordening vallende de minimis-steunregelingen over een aanpassingsperiode van zes maanden te beschikken. Met het oog op de rechtszekerheid moet het effect van deze verordening op vóór de inwerkingtreding van deze verordening verleende steun worden verduidelijkt,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Toepassingsgebied
Deze verordening is van toepassing op steun die aan ondernemingen in de landbouwsector of de visserijsector wordt verleend, met uitzondering van:
a)
steun waarvan het bedrag wordt vastgesteld op basis van de prijs of de hoeveelheid op de markt gebrachte producten;
b)
steun voor werkzaamheden die verband houden met de uitvoer, met name steun die rechtstreeks gekoppeld is aan de uitgevoerde hoeveelheden, de oprichting en exploitatie van een distributienet of andere lopende uitgaven in verband met uitvoeractiviteiten;
c)
steun waardoor binnenlandse producten ten opzichte van ingevoerde producten worden begunstigd.
Artikel 2
Definities
Voor de toepassing van deze verordening wordt verstaan onder:
1.
„ondernemingen in de landbouwsector”: ondernemingen die werkzaam zijn op het gebied van de productie, de verwerking en de afzet van landbouwproducten;
2.
„landbouwproducten”: de in bijlage I bij het Verdrag vermelde producten, met uitzondering van de in punt 5 van dit artikel omschreven visserijproducten;
3.
„de verwerking van een landbouwproduct”: een bewerking van een landbouwproduct die een product oplevert dat nog steeds een landbouwproduct is;
4.
„ondernemingen in de visserijsector”: ondernemingen die werkzaam zijn op het gebied van de productie, de verwerking en de afzet van visserijproducten;
5.
„visserijproducten”: producten van de visvangst op zee en in de binnenwateren en van de aquacultuur, die zijn opgenomen in de lijst van artikel 1 van Verordening (EG) nr. 104/2000 (10);
6.
„verwerking en afzet van een visserijproduct”: alle activiteiten, met inbegrip van bewerking, behandeling, productie en distributie, tussen het tijdstip van aanlanding of oogst en het stadium van het eindproduct.
Artikel 3
De minimis-steun
1. Steunmaatregelen worden geacht niet aan alle criteria van artikel 87, lid 1, van het Verdrag te voldoen en vallen derhalve niet onder de aanmeldingsverplichting van artikel 88, lid 3, van het Verdrag indien zij aan de in de leden 2 en 3 van dit artikel vastgestelde voorwaarden voldoen.
2. Het totale bedrag van de aan eenzelfde onderneming verleende de minimis-steun mag, over een periode van drie jaar, nooit meer bedragen dan 3 000 EUR. Dit plafond is van toepassing ongeacht de vorm van de steun of het nagestreefde doel.
Het cumulatieve bedrag van de aan verscheidene ondernemingen in de landbouwsector verleende steun mag, over een periode van drie jaar, nooit meer bedragen dan de voor elke lidstaat in bijlage I vastgestelde waarde.
Het cumulatieve bedrag van de aan verscheidene ondernemingen in de visserijsector verleende steun mag, over een periode van drie jaar, nooit meer bedragen dan de voor elke lidstaat in bijlage II vastgestelde waarde.
3. De in lid 2 vastgestelde plafonds zijn uitgedrukt als een subsidie. Alle gebruikte cijfers zijn brutocijfers, dat wil zeggen vóór aftrek van de directe belastingen. Wanneer steun in een andere vorm dan een subsidie wordt verleend, is het steunbedrag het brutosubsidie-equivalent van de steun.
Van steun die in termijnen wordt uitgekeerd, wordt door discontering de waarde op het ogenblik van de verlening ervan berekend. De rentevoet die voor de discontering en voor de berekening van het steunbedrag bij een zachte lening wordt gebruikt, is de referentierentevoet die geldt op het ogenblik waarop de steun wordt verleend.
Artikel 4
Cumulering en controle
1. Wanneer een lidstaat een onderneming de minimis-steun verleent, deelt hij de onderneming mede, dat het om de minimis-steun gaat, en verlangt hij van de betrokken onderneming alle gegevens over andere de minimis-steun die zij in de voorgaande drie jaar heeft ontvangen.
De lidstaat kan slechts nieuwe de minimis-steun verlenen nadat hij is nagegaan of de nieuwe steun het totale bedrag van de in de betrokken periode van drie jaar ontvangen steun niet zodanig doet toenemen dat één van de in artikel 3, lid 2, vastgestelde plafonds wordt overschreden.
2. Wanneer een lidstaat een centraal register van de minimis-steun voor de landbouw respectievelijk de visserij heeft ingevoerd waarin alle gegevens zijn vervat over alle de minimis-steun die binnen het toepassingsgebied van deze verordening valt en die door alle autoriteiten in die lidstaat is verstrekt, is de eis van lid 1, eerste alinea, niet langer van toepassing vanaf het tijdstip waarop het register een periode van drie jaar bestrijkt.
3. De lidstaten verzamelen en bewaren alle informatie die betrekking heeft op de toepassing van deze verordening. Deze dossiers moeten alle informatie bevatten die nodig is om na te gaan of aan de voorwaarden van de verordening is voldaan. Een dossier betreffende een individuele de minimis-steunmaatregel moet worden bewaard gedurende tien jaar te rekenen vanaf het tijdstip van steunverlening, en een dossier betreffende een de minimis-steunregeling gedurende tien jaar vanaf het tijdstip van de laatste individuele steunverlening op grond van deze regeling.
Op schriftelijk verzoek van de Commissie verstrekt de betrokken lidstaat haar binnen 20 werkdagen, of binnen een langere in dit verzoek vastgestelde termijn, alle informatie die de Commissie nodig acht om te kunnen nagaan of aan de voorwaarden van deze verordening is voldaan, met name ten aanzien van het totale bedrag aan de minimis-steun dat elke onderneming en de landbouwsector of de visserijsector van de betrokken lidstaat hebben ontvangen.
Artikel 5
Overgangsbepaling
1. Deze verordening is van toepassing op steun die is verleend vóór de inwerkingtreding van de verordening, mits aan de in de artikelen 1 en 3 van deze verordening vastgestelde voorwaarden wordt voldaan. Steun die niet aan deze voorwaarden voldoet, wordt door de Commissie beoordeeld overeenkomstig de ter zake relevante kaderregelingen, richtsnoeren, mededelingen en kennisgevingen.
2. Na het verstrijken van de geldigheidsduur van deze verordening blijft voor de onder deze verordening vallende de minimis-steunregelingen nog een aanpassingsperiode gelden van zes maanden na de in artikel 6, tweede alinea, genoemde datum.
Gedurende deze aanpassingsperiode kunnen de regelingen van toepassing blijven onder de in deze verordening vastgestelde voorwaarden.
Artikel 6
Inwerkingtreding en toepassing
Deze verordening treedt in werking op 1 januari 2005.
Zij verstrijkt op 31 december 2008.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 6 oktober 2004.