NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 491/2008
ze dne 3. června 2008,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o výrobní náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na článek 98 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami (2) má být na základě čl. 201 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1234/2007 od 1. července 2008 zrušeno.
(2)
Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, týkající se produkčních náhrad v odvětví obilovin (3), bylo několikrát podstatným způsobem změněno. Po přijetí nařízení (ES) č. 1234/2007 jako jednotného nařízení o společné organizaci trhů je nařízení (EHS) č. 1722/93 vhodné náležitě přizpůsobit. Uvedené nařízení by mělo být v zájmu jasnosti zrušeno a nahrazeno nařízením novým.
(3)
Vzhledem ke zvláštní situaci na trhu se škrobem, a především k potřebě udržet konkurenceschopnost cen vůči škrobu produkovanému ve třetích zemích a dováženému jako zboží, u kterého dovozní režim nezajišťuje dostatečnou ochranu producentům Společenství, stanoví článek 96 nařízení (ES) č. 1234/2007 poskytnutí výrobní náhrady pro škrob získaný z kukuřice, pšenice nebo brambor a pro některé druhotné produkty používané při výrobě určitých výrobků, jejichž seznam sestaví Komise, nebo neexistuje-li významná domácí produkce jiných obilovin pro výrobu škrobu, pro určité množství škrobu získané v každém hospodářském roce z ječmene a ovsa ve Finsku a Švédsku, pokud tak nedojde ke zvýšení úrovně produkce škrobu z uvedených dvou obilovin. Poskytnutí této náhrady má umožnit příslušným výrobním odvětvím přístup ke škrobu a některým druhotným produktům za nižší cenu, než jaká by byla stanovena uplatněním pravidel společné organizace trhu s danými produkty.
(4)
Podle článku 98 nařízení (ES) č. 1234/2007 je třeba stanovit prováděcí pravidla pro poskytování výrobních náhrad včetně pravidel pro kontrolu a platbu, aby se ve všech členských státech používala pravidla stejná.
(5)
Nařízení (ES) č. 1234/2007 stanoví vytvoření seznamu produktů, při jejichž výrobě je používán škrob, u kterého lze uplatnit nárok na náhradu.
(6)
V zájmu účinnosti kontrolních opatření je třeba stanovit, aby příjemci náhrady museli být předem schváleni členským státem, na jehož území se výše uvedené produkty vyrábějí.
(7)
Je třeba určit, jakým způsobem výrobní náhradu vypočítávat a jak často ji stanovovat. Nejvhodnější metodou výpočtu je v současné době metoda založená na rozdílu mezi tržní cenou obilí a cenou použitou pro výpočet dovozního cla. Z důvodu udržení stability by se měla výrobní náhrada určovat obvykle každý měsíc a prostředkem ověření správné hodnoty výrobní náhrady by mělo být sledování cen obilovin na světovém trhu a na nejreprezentativnějších trzích Společenství. Mělo by se jasně stanovit, které trhy Společenství je třeba sledovat, a toto sledování omezit na kukuřici. Protože započítávání cen jiných obilovin nemělo v minulosti na výpočet výše náhrady prakticky žádný dopad, odkazy k jiným obilovinám by neměly být nutné.
(8)
Výrobní náhrady se mají vyplácet za použití škrobu a některých druhotných produktů při výrobě určitého zboží. K usnadnění vhodné kontroly a platby výrobních náhrad žadatelům jsou nutné podrobné údaje. Příslušný orgán dotyčného členského státu by měl mít pravomoc vyžadovat, aby žadatelé poskytli veškeré údaje a umožnili provedení veškerých zkoušek a prohlídek, jež jsou k těmto kontrolám nutné.
(9)
Zpracovatel produktu nemusí nutně použít základní škrob, a proto je třeba sestavit seznam některých produktů získaných ze škrobu, jejichž použití zakládá nárok zpracovatele na získání náhrady.
(10)
Zvláštní povaha esterifikovaného a etherifikovaného škrobu může vést k některým spekulativním formám zpracování s cílem získat výrobní náhradu více než jednou. Pro zamezení takovým spekulacím by měla být přijata opatření, která zajistí, že esterifikovaný a etherifikovaný škrob nebude znovu přeměněn na surovinu, jejíž použití zakládá nárok na náhradu. Aby se těmto spekulacím zabránilo, měla by se upravit i výše jistoty.
(11)
Výrobní náhrada by neměla být vyplacena, dokud nedojde ke zpracování. Po zpracování by platba měla být provedena do pěti měsíců poté, co příslušný orgán prověří, že byl škrob zpracován. Zpracovatel by však měl mít možnost obdržet před ukončením kontrol zálohu.
(12)
Vzhledem ke zjednodušení a snížení administrativní zátěže a nákladů na opětovnou přeměnu modifikovaných škrobů je vhodné zvýšit výrobní náhradu na úroveň, do jejíhož dosažení nebudou kontrolní opatření pokládána za nutná, aniž by se tím zvětšilo riziko nevhodného vynakládání prostředků Společenství.
(13)
Na opatření stanovená tímto nařízením se vztahuje nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty (4). Je proto třeba definovat hlavní požadavky na povinnosti zpracovatelů, jejichž dodržování je zajištěno složením jistoty.
(14)
Řídící výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V souladu s článkem 96 nařízení (ES) č. 1234/2007 může být výrobní náhrada (dále jen „náhrada“) poskytnuta fyzickým nebo právnickým osobám, které používají škrob získaný z pšenice, kukuřice nebo brambor nebo některé druhotné produkty pro výrobu zboží uvedeného v příloze I tohoto nařízení.
Finsku a Švédsku může být poskytnuta náhrada také pro použití ječného a ovesného škrobu v celkovém množství omezeném na 50 000 tun ve Finsku a na 10 000 tun ve Švédsku.
2. Při rozhodování o poskytnutí náhrady se především zohledňuje:
a)
úroveň hospodářské soutěže se třetími zeměmi a úroveň ochrany před touto hospodářskou soutěží, jíž bylo dosaženo mechanismy společné zemědělské politiky a společného celního sazebníku;
b)
vývoj v technologii výroby a použití škrobu;
c)
podíl škrobu v konečném produktu a/nebo relativní hodnota škrobu v konečném produktu a/nebo význam produktu z hlediska možnosti odbytu škrobu v hospodářské soutěži s jinými produkty.
3. Poskytnutí náhrady pro daný produkt nesmí vést k narušení podmínek hospodářské soutěže s jinými produkty, které nejsou pro poskytnutí náhrady způsobilé.
4. Pokud se zjistí, že po poskytnutí náhrady došlo k narušení hospodářské soutěže, tato náhrada se:
a)
zruší nebo
b)
změní tak, aby bylo narušení podmínek hospodářské soutěže odstraněno.
5. Pro škroby dovážené do Společenství v rámci dovozního režimu, který zakládá nárok na snížení dovozního cla, se výrobní náhrada poskytovat nesmí.
6. Rozhodnutí stanovená tímto článkem Komise přijímá postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„škrobem“ se rozumí základní škrob nebo produkt získaný ze škrobu uvedený v příloze II;
b)
„schválenými produkty“ se rozumí všechny produkty uvedené v příloze I;
c)
„zpracovatelem“ se rozumí osoba, která používá škrob k výrobě schválených produktů.
Článek 3
1. V případě, že je náhrada poskytnuta, stanoví se jako náhrada udělovaná měsíčně. Jestliže se však zásadně změní ceny kukuřice a/nebo pšenice na trhu Společenství nebo na světovém trhu, může být náhrada vypočtená podle odstavce 2 pozměněna v daném měsíci tak, aby tyto změny byly zohledněny.
2. Náhrada za tunu kukuřičného, pšeničného, ječného nebo ovesného škrobu se konkrétně vypočte na základě koeficientem 1,6 vynásobeného rozdílu mezi:
a)
průměrnou tržní cenou kukuřice ve Francii a Maďarsku platnou po dobu pěti dnů předcházejících dni stanovení náhrady a
b)
průměrem reprezentativních dovozních cen CIF v Rotterdamu, které se použijí ke stanovení dovozního cla pro kukuřici, zjištěných během pěti dnů předcházejících dni začátku použití.
Pro výpočet rozdílu uvedeného v prvním pododstavci se uplatňují následující pravidla:
a)
je-li tržní cena kukuřice uvedená v písmenu a) vyšší než intervenční cena, uvedená v článku 18 nařízení (ES) č. 1234/2007, ale nižší než 155 % této ceny, je cena, již je třeba vzít v úvahu, rovna intervenční ceně zvýšené o polovinu rozdílu mezi skutečnou cenou a cenou intervenční;
b)
je-li tržní cena kukuřice uvedená v písmenu a) vyšší než 155 % intervenční ceny, je cena, již je třeba vzít v úvahu, rovna intervenční ceně zvýšené o 27,5 % intervenční ceny.
U bramborového škrobu může být stanovena odlišná sazba, odrážející minimální cenu uvedenou v článku 4a nařízení (ES) č. 1868/94 (5). V tomto případě se výpočet provádí na základě tržní ceny kukuřice ve Francii a Maďarsku, uvedené v písm. a) prvním pododstavci, až do výše 115 % ceny intervenční.
Během měsíce července, srpna a září je cena kukuřice uvedená v písm. a) prvním pododstavci snížena o rozdíl mezi intervenční cenou obilovin, uvedenou v článku 18 nařízení (ES) č. 1234/2007, platnou v červnu a intervenční cenou platnou v červenci, pokud ovšem cena kukuřice uvedená v písm. a) prvním pododstavci již odpovídá platné ceně za novou sklizeň.
3. Splatná náhrada je náhrada, která je vypočtena podle odstavce 2 a vynásobena koeficientem uvedeným v příloze II a která odpovídá kódu KN škrobu skutečně použitého k výrobě schválených produktů.
4. Rozhodnutí stanovená tímto článkem Komise přijímá postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 4
1. Zpracovatelé, kteří chtějí žádat o náhradu, by se měli obrátit na příslušný orgán členského státu, v němž se škrob zpracovává, a poskytnout mu tyto údaje:
a)
jméno (název) a adresu zpracovatele;
b)
škálu produktů, k jejichž výrobě se škrob používá, a to produktů uvedených v příloze I i produktů tam neuvedených, s úplným popisem a uvedením kódů KN;
c)
adresu (adresy) místa (míst), kde má být škrob zpracován ve schválený produkt, je-li tato adresa odlišná od adresy zpracovatele.
Členské státy mohou od zpracovatele požadovat doplňující údaje.
2. Zpracovatelé se písemně zavážou příslušnému orgánu, že mu umožní provést veškeré kontroly a inspekce, které jsou nezbytné pro sledování použití škrobu, a že mu poskytnou všechny požadované údaje.
3. Příslušný orgán se podniknutím náležitých opatření ujistí o tom, že zpracovatel je v daném členském státě usazen a úředně uznán.
4. Na základě údajů uvedených v odstavcích 1 a 2 vytvoří příslušný orgán seznam schválených zpracovatelů, který stále aktualizuje.
Pouze takto schválení zpracovatelé jsou oprávněni žádat o náhradu podle článku 5.
Článek 5
1. Pokud chce zpracovatel žádat o náhradu, musí se písemně obrátit na svůj příslušný orgán, od kterého získá osvědčení o náhradě. Žádosti lze podávat každý pracovní den do 13:00 hodin bruselského času.
2. Žádost musí obsahovat tyto údaje:
a)
jméno (název) a adresu zpracovatele;
b)
množství škrobu, které se má použít;
c)
v případě výroby produktu kódu KN 3505 10 50 množství škrobu, které bude použito;
d)
místo (místa), kde bude škrob použit;
e)
plánované termíny zpracování.
3. K žádosti se přiloží:
a)
složení jistoty podle článku 8;
b)
prohlášení dodavatele škrobu, že produkt, který se má použít, byl přímo vyroben z kukuřice, pšenice, ječmene, ovsa nebo brambor, bez použití vedlejších produktů získaných během výroby jiných zemědělských produktů nebo zboží.
4. Členské státy mohou požadovat další údaje.
Článek 6
1. Jakmile příslušný orgán obdrží žádosti podané podle článku 5, ověří je a neprodleně vydá osvědčení o náhradě.
2. Pro osvědčení o náhradě členské státy používají vnitrostátní formuláře, které obsahují alespoň údaje uvedené v odstavci 3, aniž jsou dotčena jiná ustanovení právních předpisů Společenství.
3. Osvědčení o náhradě obsahuje údaje uvedené v čl. 5 odst. 2 a uvádí sazbu náhrady a poslední den platnosti osvědčení, kterým je poslední den třetího měsíce následujícího po měsíci jeho vydání.
Během července a srpna a až do 24. září včetně je však platnost osvědčení požadovaných během příslušných období omezena na 30 dnů ode dne jejich vydání bez možnosti překročit datum 30. září.
4. Použitelná sazba náhrady uvedená v osvědčení je sazba platná v den přijetí žádosti.
Jestliže se však část množství škrobu uvedeného v osvědčení zpracuje v hospodářském roce pro obiloviny následujícím po roce přijetí žádosti, náhrada pro škrob zpracovaný v novém hospodářském roce se přizpůsobí podle rozdílu mezi intervenční cenou platnou během měsíce vydání osvědčení o náhradě a cenou, která platí v měsíci zpracování, vynásobenou koeficientem 1,60. Rozhodnou skutečností pro směnný kurz použitelný na náhradu je rozhodná skutečnost podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1913/2006.
Článek 7
1. Zpracovatelé, kteří vlastní osvědčení o náhradě vydané podle článku 6, mohou uplatnit nárok na výplatu náhrady uvedené na osvědčení poté, co byl škrob použit k výrobě dotyčných schválených produktů, a pokud byly dodrženy všechny požadavky stanovené tímto nařízením.
2. Práva vyplývající z osvědčení jsou nepřenosná.
Článek 8
1. Vydání osvědčení je podmíněno tím, že zpracovatel složí u příslušného orgánu jistotu ve výši 15 EUR/t základního škrobu, případně vynásobenou koeficientem odpovídajícím druhu škrobu, který se má použít podle ustanovení přílohy II.
2. Jistota se uvolní v souladu s nařízením (EHS) č. 2220/85. Zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 uvedeného nařízení je zpracování množství škrobu uvedeného v žádosti ve schválené produkty během doby platnosti osvědčení. Jestliže zpracovatel zpracuje alespoň 90 % množství škrobu uvedeného v žádosti, bude se mít zato, že tento zásadní požadavek splnil.
Článek 9
1. Náhradu lze s konečnou platností vyplatit až poté, co zpracovatel oznámí příslušnému orgánu tyto údaje:
a)
datum nebo data nákupu a dodávky škrobu;
b)
jméno (název) a adresu dodavatelů škrobu;
c)
jméno (název) a adresu producentů škrobu;
d)
datum nebo data zpracování škrobu;
e)
množství a druh použitého škrobu, včetně kódů KN;
f)
množství schváleného produktu uvedeného na osvědčení, který byl za použití škrobu vyroben.
2. Je-li produkt uvedený na osvědčení produktem kódu KN 3505 10 50, složí se spolu s oznámením uvedeným v odstavci 1 jistota, která je rovna výrobní náhradě splatné za výrobu příslušného produktu. Pokud je však výše výrobní náhrady nižší než 30 EUR/t škrobu, jistota se nepožaduje a neuplatní se ověřovací a kontrolní opatření stanovená článkem 10.
Zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 je použití nebo vývoz produktu v souladu s příslušnými ustanoveními čl. 10 odst. 1 písm. a) a b) tohoto nařízení. Použití nebo vývoz mají být uskutečněny do 12 měsíců po konečném termínu platnosti osvědčení. Na základě náležitě odůvodněné žádosti předložené příslušnému orgánu lze zvážit prodloužení doby platnosti osvědčení nanejvýš o šest měsíců.
3. Před vyplacením si příslušný orgán ověří, zda byl škrob použit k výrobě schválených produktů v souladu s údaji na osvědčení. Ověření se zpravidla provádí formou správních kontrol, které však musí být v případě nutnosti podloženy kontrolami fyzickými.
4. Veškeré kontroly stanovené tímto nařízením se provedou do pěti měsíců ode dne, kdy příslušný orgán obdrží údaje požadované v odstavci 1.
5. Je-li zpracované množství škrobu vyšší než množství uvedené v osvědčení, považuje se množství, jež množství uvedené nepřevyšuje o více než 5 %, za zpracované na základě uvedeného dokumentu a zakládá nárok na náhradu, jež je v něm uvedena.
Článek 10
1. Jistota stanovená čl. 9 odst. 2 je uvolněna až poté, co se příslušnému orgánu prokáže, že produkt kódu KN 3505 10 50:
a)
byl použit na celním území Společenství k výrobě jiných produktů, než jaké jsou uvedeny v příloze II; nebo
b)
opustil v případě přímého vývozu do třetích zemí celní území Společenství.
2. Důkazem podle odst. 1 písm. a) je prohlášení, jež zpracovatel předloží příslušnému orgánu a v němž uvede:
a)
zda má být dotyčný produkt zpracován;
b)
že tento produkt bude použit pouze k výrobě jiných produktů, než jaké jsou uvedeny v příloze II;
c)
že dotyčný produkt se prodá pouze tomu, kdo převezme závazek uvedený v písmenu b), a to buď na základě smluvní doložky za tímto účelem vytvořené, nebo na základě zvláštní podmínky uvedené na prodejní faktuře; zpracovatel uchová kopii této prodejní smlouvy nebo prodejní faktury pro potřeby příslušného orgánu;
d)
že zpracovatel vzal na vědomí ustanovení odstavce 8;
e)
jméno (název) a adresu strany, která produkt přijímá, a příslušné množství produktu, je-li produkt předmětem transakce;
f)
číslo kontrolního výtisku T 5, jestliže se kupující nachází v jiném členském státě.
3. Na konci každého čtvrtletí zašle zpracovatel příslušnému orgánu do dvaceti pracovních dnů kopie prohlášení uvedeného v odstavci 2. Dotyčný příslušný orgán tyto podklady postoupí do dvaceti pracovních dnů od jejich obdržení příslušnému orgánu kupujícího.
4. Zpracovatelé i kupující produktu kódu KN 3505 10 50 musí vést skladové účetnictví schválené členskými státy, které jim umožní ověřit soulad se závazky a údaji, jež jsou obsaženy v prohlášení zpracovatele uvedeném v odstavci 2. Příslušné orgány členských států se při ověřování na základě tohoto skladového účetnictví podle potřeby zaměřují na finanční účty včetně faktur a bankovních výpisů, aby se přesvědčily o zaznamenaných kvantitativních operacích.
Kupující, kteří v každém čtvrtletí použijí množství produktů tohoto kódu KN, které je nižší než 1 000 kg, lze však z této povinnosti vyjmout.
5. Ověřování stanovené odstavcem 4 provádějí příslušné orgány jednotlivých členských států v provozovně zpracovatele a kupujícího na konci každého čtvrtletí. Tyto kontroly se zaměřují na sladění celkových údajů týkajících se dotyčných zpracovatelů a kupujících za uvedené období a na důkladné ověření nejméně 10 % všech uskutečněných transakcí a použití.
Toto ověřování určí příslušné orgány na základě analýzy rizik, jež zohledňuje důležitost příslušných množství a částek, zjištění předchozích ověřování a další faktory, o kterých příslušné kontrolní orgány rozhodnou.
Každé ověřování musí být ukončeno nejpozději do pěti měsíců od konce každého čtvrtletí.
Příslušný orgán zpracovatele musí mít výsledky každého ověřování k dispozici nejpozději do dvaceti pracovních dnů od ukončení každé kontroly.
Pokud se tato ověřování provádějí ve dvou nebo více členských státech, dotyčné příslušné orgány sdělují výsledky provedených ověřování v rámci postupů podle nařízení Rady (EHS) č. 1468/81 (6).
6. Jsou-li u nejméně 3 % kontrol uvedených v odstavci 5 shledány nesrovnalosti, příslušné orgány kontroly posílí.
Pokud si to výsledky ověřování vyžádají, použije orgán, který uvolnil jistotu, vůči dotyčnému zpracovateli sankci stanovenou odstavcem 8.
7. Pokud je dotyčný produkt předmětem obchodování v rámci Společenství nebo se přes území jiného členského státu vyváží do třetích zemí, vystaví se v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 (7) kontrolní výtisk T 5.
Tento doklad obsahuje v kolonce 104 pod názvem „Jiné“ jeden z údajů uvedených v příloze III tohoto nařízení.
8. Nejsou-li podmínky stanovené v odstavcích 1 až 7 splněny, příslušný orgán dotyčného členského státu požádá o vyplacení částky ve výši 150 % nejvyšší náhrady uplatnitelné na daný produkt během předcházejících dvanácti měsíců, aniž jsou dotčeny vnitrostátní sankce.
Článek 11
1. Náhrada uvedená v osvědčení se vyplácí jen pro množství skutečně zpracovaného škrobu. Zároveň se v souladu s hlavou V nařízení (EHS) č. 2220/85 uvolní jistota uvedená v čl. 8 odst. 1.
2. Náhrada se vyplácí nejpozději do pěti měsíců ode dne ukončení kontroly stanovené čl. 9 odst. 3. Na žádost zpracovatele však příslušný orgán může třicet dnů od obdržení uvedených údajů poskytnout zálohu ve výši náhrady. S výjimkou případů, kdy se jedná o produkt kódu KN 3505 10 50, je tato záloha podmíněna složením jistoty zpracovatelem ve výši 115 % částky zálohy. Jistota se uvolní v souladu s čl. 19 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 12
Členské státy sdělí Komisi:
a)
do konce prvního týdne každého měsíce množství škrobu, pro která byly během předcházejícího měsíce podány žádosti o osvědčení podle čl. 5 odst. 1;
b)
do tří měsíců od konce každého čtvrtletí kalendářního roku druh, množství a původ škrobu (kukuřičný, pšeničný, bramborový, ječmenný nebo ovesný), pro který byly vyplaceny náhrady, jakož i množství produktů, k jejichž výrobě byl škrob použit.
Článek 13
Nařízení (EHS) č. 1722/93 se zrušuje.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 3. června 2008.
VERORDENING (EG) Nr. 491/2008 VAN DE COMMISSIE
van 3 juni 2008
tot vaststelling van de toepassingsbepalingen voor Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad wat de productierestituties in de sector granen betreft
DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap,
Gelet op Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad van 22 oktober 2007 houdende een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten en specifieke bepalingen voor een aantal landbouwproducten (Integrale-GMO-verordening) (1), en met name op artikel 98 juncto artikel 4,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Verordening (EG) nr. 1784/2003 van de Raad van 29 september 2003 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector granen (2) moet krachtens artikel 201, lid 1, onder c), van Verordening (EG) nr. 1234/2007 op 1 juli 2008 worden ingetrokken.
(2)
Verordening (EEG) nr. 1722/93 van de Commissie van 30 juni 1993 tot vaststelling van de toepassingsbepalingen van Verordening (EEG) nr. 1766/92 van de Raad wat de regelingen inzake de productierestituties in de sector granen betreft (3) is herhaaldelijk ingrijpend gewijzigd. Nu Verordening (EG) nr. 1234/2007 als integrale-GMO-verordening is vastgesteld, is het dienstig Verordening (EEG) nr. 1722/93 dienovereenkomstig aan te passen. Duidelijkheidshalve moet die verordening worden ingetrokken en door een nieuwe verordening worden vervangen.
(3)
Gezien de bijzondere situatie op de markt voor zetmeel en met name de noodzaak om concurrerende prijzen te handhaven ten opzichte van zetmeel dat in derde landen wordt geproduceerd en wordt ingevoerd in de vorm van goederen waartegen de invoerregelingen de communautaire producenten onvoldoende beschermen, wordt op grond van artikel 96 van Verordening (EG) nr. 1234/2007 een productierestitutie toegekend voor mais-, tarwe- of aardappelzetmeel en bepaalde derivaten daarvan die gebruikt worden bij de vervaardiging van bepaalde op een door de Commissie opgestelde lijst voorkomende producten, en, bij ontstentenis van een omvangrijke nationale productie van andere granen ten behoeve van de zetmeelproductie, voor bepaalde hoeveelheden zetmeel die elk verkoopseizoen in Finland en Zweden worden verkregen uit gerst en haver, mits dit niet leidt tot een toename van de productie van zetmeel op basis van deze twee granen. Deze restitutie wordt toegekend om het de betrokken verwerkende industrie mogelijk te maken zetmeel en sommige derivaten daarvan tegen lagere prĳzen aan te schaffen dan het geval zou zĳn wanneer de regels van de gemeenschappelĳke marktordening voor de betrokken producten zouden worden toegepast.
(4)
Op grond van artikel 98 van Verordening (EG) nr. 1234/2007 moeten nadere voorschriften voor de toekenning van de productierestituties worden vastgesteld, inclusief voorschriften inzake controle en betaling, zodat in alle lidstaten dezelfde voorschriften worden toegepast.
(5)
In Verordening (EG) nr. 1234/2007 is bepaald dat een lijst moet worden opgesteld van de producten bij de vervaardiging waarvan zetmeel wordt gebruikt dat recht geeft op de restitutie.
(6)
Met het oog op doeltreffende controlemaatregelen moet worden bepaald dat de begunstigden van de restitutie vooraf moeten worden erkend door de lidstaten op het grondgebied waarvan bovenbedoelde producten worden vervaardigd.
(7)
Er moet worden bepaald hoe de productierestitutie moet worden berekend en hoe vaak die moet worden vastgesteld. De momenteel meest bevredigende berekeningswĳze is die welke is gebaseerd op het verschil tussen de marktprĳs voor granen en de prĳs die als grondslag dient voor de berekening van de invoerheffing. Met het oog op stabiliteit moet de productierestitutie in de regel elke maand worden vastgesteld en, om te controleren of de productierestitutie de juiste hoogte heeft, moet de ontwikkeling van de graanprĳzen op de wereldmarkt en op de meest representatieve markten van de Gemeenschap worden gevolgd. Er moet worden gepreciseerd welke communautaire markten moeten worden gevolgd en worden bepaald dat alleen de prijzen van mais in aanmerking moeten worden genomen. In het verleden werden prijzen van andere granen in aanmerking genomen, maar die hadden geen enkel praktisch effect op de berekening van het restitutiebedrag, zodat referenties naar de prijzen van andere granen overbodig zijn.
(8)
Voor zetmeel en sommige derivaten daarvan die bij de vervaardiging van bepaalde goederen worden gebruikt, moet een productierestitutie worden betaald. Om zowel een passende controle op de productierestitutie als de betaling ervan aan de aanvragers te vergemakkelĳken, zijn gedetailleerde gegevens nodig. De bevoegde autoriteit van de betrokken lidstaat moet worden gemachtigd om van de aanvragers te eisen dat zĳ haar alle gegevens ter beschikking stellen en haar alle verificaties of inspecties laten verrichten die met het oog op deze controle nodig zijn.
(9)
De fabrikant van het product hoeft niet noodzakelijk basiszetmeel te gebruiken en daarom moet een lijst worden opgesteld van de zetmeelderivaten die de fabrikant, bij gebruik ervan, recht op de productierestitutie geven.
(10)
Veresterd of veretherd zetmeel zou wegens hun bijzondere kenmerken kunnen aanzetten tot een bepaalde speculatieve vorm van verwerking waarbij het de bedoeling is om voor eenzelfde product meer dan eenmaal de productierestitutie te ontvangen. Om deze speculatie te voorkomen, moeten maatregelen worden vastgesteld die garanderen dat veresterd of veretherd zetmeel niet opnieuw wordt verwerkt tot een grondstof voor het gebruik waarvan een restitutie kan worden aangevraagd. De hoogte van de zekerheid moet worden aangepast om dergelijke speculatie te voorkomen.
(11)
De productierestitutie mag niet worden betaald voordat de verwerking heeft plaatsgevonden. Zodra de verwerking heeft plaatsgevonden, moet de betaling worden verricht binnen vĳf maanden nadat de bevoegde autoriteit heeft gecontroleerd dat het zetmeel is verwerkt. De fabrikant moet evenwel een voorschot kunnen krĳgen voordat de controles zĳn afgerond.
(12)
Met het oog op vereenvoudiging, verlichting van de administratieve druk en vermindering van de kosten voor de wederomzetting van gewijzigd zetmeel is het dienstig het bedrag van de productierestitutie waaronder controlemaatregelen niet nodig worden geacht, te verhogen, zonder dat evenwel het risico dat communautaire middelen onterecht worden uitgegeven, wordt vergroot.
(13)
Verordening (EEG) nr. 2220/85 van de Commissie van 22 juli 1985 tot vaststelling van gemeenschappelijke uitvoeringsbepalingen inzake de regeling voor het stellen van zekerheden voor landbouwprodukten (4) is van toepassing op de regelingen waarin deze verordening voorziet. Bijgevolg moeten de primaire eisen worden vastgesteld inzake de verplichtingen waaraan de fabrikanten moeten voldoen en waarvan naleving met een zekerheid wordt gewaarborgd.
(14)
Het Beheerscomité voor de gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten heeft geen advies uitgebracht binnen de door zijn voorzitter vastgestelde termijn,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
1. Overeenkomstig artikel 96 van Verordening (EG) nr. 1234/2007 kan een productierestitutie, hierna „restitutie” genoemd, worden toegekend aan elke natuurlijke persoon of rechtspersoon die uit tarwe, mais of aardappelen verkregen zetmeel of sommige derivaten daarvan gebruikt voor de vervaardiging van goederen die zijn vermeld in de lijst in bijlage I bij de onderhavige verordening.
Voor Finland en Zweden kan ook een restitutie voor het gebruik van gerst- en haverzetmeel worden toegekend voor een totale hoeveelheid van 50 000 ton in Finland en 10 000 ton in Zweden.
2. Bij het nemen van een besluit over de toekenning van een restitutie wordt met name rekening gehouden met:
a)
de concurrentie met derde landen en de mate van bescherming tegen die concurrentie die wordt geboden door de regelingen in het kader van het gemeenschappelĳk landbouwbeleid en door het gemeenschappelĳk douanetarief;
b)
de technologische ontwikkeling op het gebied van de fabricage en het gebruik van zetmeel;
c)
de in het eindproduct verwerkte hoeveelheid zetmeel en/of de relatieve waarde van het zetmeel in het eindproduct en/of het belang van het product voor de afzet van zetmeel, in het licht van de concurrentie met andere producten.
3. De eventuele toekenning van een restitutie voor een product mag niet tot concurrentiedistorsies ten opzichte van andere, niet voor deze restitutie in aanmerking komende producten leiden.
4. Als wordt geconstateerd dat de toekenning van een restitutie concurrentiedistorsie veroorzaakt, wordt deze restitutie:
a)
afgeschaft, of
b)
aangepast in de mate die nodig is om de concurrentiedistorsie weg te nemen.
5. Voor zetmeel dat in de Gemeenschap is ingevoerd in het kader van een invoerregeling op grond waarvan een verlaagd invoerrecht wordt toegepast, mag geen restitutie worden toegekend.
6. De Commissie stelt de in dit artikel bedoelde besluiten vast volgens de in artikel 195, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1234/2007 bedoelde procedure.
Artikel 2
In deze verordening wordt verstaan onder:
a)
„zetmeel”: basiszetmeel of een zetmeelderivaat als genoemd in bĳlage II;
b)
„goedgekeurde producten”: alle producten die zijn genoemd in bĳlage I;
c)
„de fabrikant”: de persoon die zetmeel gebruikt voor de vervaardiging van goedgekeurde producten.
Artikel 3
1. Als een restitutie wordt toegekend, wordt zij eenmaal per maand vastgesteld. Als de prĳzen voor mais en/of tarwe in de Gemeenschap of op de wereldmarkt evenwel een significante verandering te zien geven, kan de overeenkomstig lid 2 berekende restitutie in de loop van die maand worden gewĳzigd om met deze verandering rekening te houden.
2. De restitutie, per ton mais-, tarwe-, gerst- of haverzetmeel, wordt met name berekend op basis van het verschil, vermenigvuldigd met coëfficiënt 1,6, tussen:
a)
het gemiddelde van de marktprijzen voor mais in Frankrijk en Hongarije gedurende de laatste vijf dagen vóór de dag van de vaststelling van de restitutie, en
b)
het gemiddelde van de voor de bepaling van de invoerrechten voor mais gebruikte representatieve invoerprijzen cif Rotterdam die zijn genoteerd gedurende de laatste vijf dagen vóór de eerste toepassingsdag.
Voor de berekening van het in de eerste alinea bedoelde verschil zijn de volgende regels van toepassing:
a)
als de in de eerste alinea, onder a), bedoelde marktprijs voor mais hoger is dan de interventieprijs als bedoeld in artikel 18 van Verordening (EG) nr. 1234/2007, maar lager dan 155 % van die prijs, is de prijs die in aanmerking moet worden genomen, gelijk aan de interventieprijs, verhoogd met de helft van het verschil tussen de werkelijke prijs en de interventieprijs;
b)
als de in de eerste alinea, onder a), bedoelde marktprijs voor mais hoger is dan 155 % van de interventieprijs, is de prijs die in aanmerking moet worden genomen, gelijk aan de interventieprijs, verhoogd met 27,5 % van de interventieprijs.
Voor aardappelzetmeel kan een aparte restitutie worden vastgesteld om rekening te houden met de in artikel 4 bis van Verordening (EG) nr. 1868/1994 van de Raad (5) bedoelde minimumprijs. In dit geval wordt de berekening uitgevoerd op basis van de in de eerste alinea, onder a), bedoelde marktprijs voor mais in Frankrijk en Hongarije, binnen de grenzen van 115 % van de interventieprijs.
In de maanden juli, augustus en september wordt de in de eerste alinea, onder a), bedoelde prijs voor mais verminderd met het verschil tussen de in artikel 18 van Verordening (EG) nr. 1234/2007 bedoelde interventieprijs voor granen die geldt in juni en die welke geldt in juli, tenzij de in de eerste alinea, onder a), bedoelde prijs voor mais reeds overeenkomt met de voor de nieuwe oogst geldende prijs.
3. De te betalen restitutie is de overeenkomstig lid 2 berekende restitutie, vermenigvuldigd met de coëfficiënt die in bĳlage II is vermeld voor de GN-code van het daadwerkelĳk voor de vervaardiging van de goedgekeurde producten gebruikte zetmeel.
4. De Commissie stelt de in dit artikel bedoelde besluiten vast volgens de in artikel 195, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1234/2007 bedoelde procedure.
Artikel 4
1. Fabrikanten die voornemens zijn restituties aan te vragen, moeten zich daarvoor richten tot de bevoegde autoriteit van de lidstaat waar het zetmeel zal worden gebruikt, en daarbij de volgende gegevens verstrekken:
a)
de naam en het adres van de fabrikant;
b)
het gamma producten waarin zetmeel is verwerkt, waaronder zowel de op de lijst in bijlage I vermelde producten als die welke niet daarop voorkomen, met een volledige omschrijving en de GN-codes;
c)
het adres van de plaats(en) waar het zetmeel tot een goedgekeurd product zal worden verwerkt, wanneer dit adres verschilt van dat van de fabrikant.
De lidstaten kunnen de fabrikant om aanvullende inlichtingen verzoeken.
2. De fabrikanten dienen bij de bevoegde autoriteit een schriftelijke verbintenis in waarin zij de bevoegde autoriteiten toestaan alle controles op het gebruik van het zetmeel te verrichten en verklaren dat zij alle vereiste inlichtingen zullen verstrekken.
3. De bevoegde autoriteit neemt maatregelen om zich ervan te vergewissen dat de fabrikant in de lidstaat is gevestigd en daar officieel is erkend.
4. Aan de hand van de in de leden 1 en 2 bedoelde gegevens stelt de bevoegde autoriteit een lijst van erkende fabrikanten op, die regelmatig wordt bijgewerkt.
Alleen fabrikanten die op deze wijze zijn erkend, kunnen overeenkomstig artikel 5 een restitutieaanvraag indienen.
Artikel 5
1. Als een fabrikant een restitutie wenst aan te vragen, moet hij schriftelijk bij de voor hem bevoegde autoriteit een restitutiecertificaat aanvragen. De aanvragen kunnen elke werkdag vóór 13.00 uur (Brusselse tijd) worden ingediend.
2. In de aanvraag moet het volgende worden vermeld:
a)
de naam en het adres van de fabrikant;
b)
de hoeveelheid te gebruiken zetmeel;
c)
in geval van vervaardiging van een product van GN-code 3505 10 50, de hoeveelheid zetmeel die zal worden gebruikt;
d)
de plaats(en) waar het zetmeel zal worden gebruikt;
e)
de voor de verwerkingsverrichtingen geplande data.
3. De aanvraag moet vergezeld gaan van:
a)
een zekerheidstelling overeenkomstig artikel 8;
b)
een verklaring van de leverancier van het zetmeel dat het te gebruiken product rechtstreeks is vervaardigd van mais, tarwe, gerst, haver of aardappelen, met uitsluiting van elk gebruik van bijproducten die bĳ de vervaardiging van andere landbouwproducten of goederen zijn verkregen.
4. De lidstaten kunnen om aanvullende gegevens verzoeken.
Artikel 6
1. Zodra de bevoegde autoriteit de overeenkomstig artikel 5 ingediende aanvragen ontvangt, verifieert zij die en geeft zij meteen het restitutiecertificaat af.
2. De lidstaten gebruiken nationale formulieren voor het restitutiecertificaat, dat, onverminderd andere bepalingen in de communautaire regelgeving, ten minste de in lid 3 bedoelde gegevens bevat.
3. Het restitutiecertificaat bevat de in artikel 5, lid 2, genoemde gegevens, alsmede het restitutiebedrag en de datum waarop de geldigheid van het certificaat afloopt, namelĳk de laatste dag van de derde maand volgende op die waarin het certificaat is afgegeven.
De geldigheidsduur van certificaten die in de periode van 1 juli tot en met 24 september worden aangevraagd, is evenwel beperkt tot 30 dagen te rekenen vanaf de dag van afgifte ervan, met dien verstande dat deze geldigheidsduur in ieder geval op 30 september afloopt.
4. Het te betalen en op het certificaat te vermelden restitutiebedrag is het op de dag van ontvangst van de aanvraag geldende bedrag.
Wanneer echter een deel van de op het certificaat vermelde hoeveelheid zetmeel wordt verwerkt in het verkoopseizoen voor granen na dat waarin de aanvraag is ontvangen, wordt de restitutie voor het zetmeel dat in het nieuwe verkoopseizoen wordt verwerkt, aangepast op basis van het verschil tussen de interventieprijs die geldt in de maand waarin het restitutiecertificaat is afgegeven enerzijds, en de in de maand van verwerking geldende interventieprijs anderzijds, vermenigvuldigd met coëfficiënt 1,6. Het ontstaansfeit voor de wisselkoers die geldt voor de restitutie, is het in artikel 2, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1913/2006 bedoelde ontstaansfeit.
Artikel 7
1. Fabrikanten die in het bezit zijn van een overeenkomstig artikel 6 afgegeven restitutiecertificaat kunnen, voor zover aan alle in deze verordening vastgestelde eisen is voldaan, om betaling van de op het certificaat vermelde restitutie verzoeken nadat het zetmeel is gebruikt voor de vervaardiging van de betrokken goedgekeurde producten.
2. De uit het certificaat voortvloeiende rechten zĳn niet overdraagbaar.
Artikel 8
1. Het certificaat wordt afgegeven op voorwaarde dat de fabrikant bĳ de bevoegde autoriteit een zekerheid stelt van 15 EUR per ton basiszetmeel, in voorkomend geval vermenigvuldigd met de in bĳlage II vermelde coëfficiënt voor de te gebruiken soort zetmeel.
2. De zekerheid wordt overeenkomstig Verordening (EEG) nr. 2220/85 vrijgegeven. Als primaire eis in de zin van artikel 20 van die verordening geldt de verwerking, binnen de geldigheidsduur van het certificaat, van de in de aanvraag vermelde hoeveelheid zetmeel tot goedgekeurde producten. Wanneer een fabrikant evenwel ten minste 90 % van de in de aanvraag vermelde hoeveelheid zetmeel heeft verwerkt, wordt aangenomen dat hĳ aan de bovenbedoelde primaire eis heeft voldaan.
Artikel 9
1. De restitutie mag pas definitief worden betaald nadat de fabrikant aan de bevoegde autoriteit de volgende gegevens heeft meegedeeld:
a)
de datum of data van aankoop en levering van het zetmeel;
b)
de naam en het adres van de leveranciers van het zetmeel;
c)
de naam en het adres van de producenten van het zetmeel;
d)
de datum of data waarop het zetmeel is verwerkt;
e)
de hoeveelheid en de soort van het gebruikte zetmeel, met de GN-codes;
f)
de uit het zetmeel vervaardigde hoeveelheid goedgekeurd product dat op het certificaat is vermeld.
2. Valt het op het certificaat vermelde product onder GN-code 3505 10 50, dan moet bij indiening van de in lid 1 bedoelde mededeling een zekerheid worden gesteld die gelijk is aan de restitutie die na de vervaardiging van het betrokken product zal worden betaald. Wanneer de restitutie evenwel minder dan 30 EUR per ton zetmeel bedraagt, hoeft geen zekerheid te worden gesteld en zijn de in artikel 10 van deze verordening bedoelde verificatie- en controlemaatregelen niet van toepassing.
De primaire eis in de zin van artikel 20 van Verordening (EEG) nr. 2220/85 is het gebruik of de uitvoer van het product overeenkomstig artikel 10, lid 1, onder a), respectievelijk onder b), van de onderhavige verordening. Het gebruik of de uitvoer vindt plaats binnen twaalf maanden na de datum waarop de geldigheidsduur van het certificaat afloopt. Als daartoe bĳ de bevoegde autoriteit een naar behoren gemotiveerd verzoek wordt ingediend, kan een verlenging van deze termĳn met ten hoogste zes maanden worden overwogen.
3. Alvorens te betalen, vergewist de bevoegde autoriteit zich ervan dat het zetmeel voor de vervaardiging van de goedgekeurde producten is gebruikt overeenkomstig de op het certificaat vermelde gegevens. Normaal worden hiertoe administratieve controles verricht, die, indien nodig, met fysieke controles worden aangevuld.
4. De bij deze verordening voorgeschreven controles moeten volledig zijn uitgevoerd binnen vijf maanden na de datum waarop de bevoegde autoriteit de in lid 1 bedoelde inlichtingen heeft ontvangen.
5. Wanneer de verwerkte hoeveelheid zetmeel groter is dan de op het restitutiecertificaat vermelde hoeveelheid, wordt deze extra hoeveelheid, tot maximaal 5 % van de op het certificaat vermelde hoeveelheid, geacht op basis van dit document te zĳn verwerkt en geeft zĳ recht op toekenning van de op het certificaat vermelde restitutie.
Artikel 10
1. De in artikel 9, lid 2, bedoelde zekerheid wordt pas vrijgegeven nadat ten genoegen van de bevoegde autoriteit is aangetoond dat het product van GN-code 3505 10 50:
a)
binnen het douanegebied van de Gemeenschap is gebruikt voor de vervaardiging van andere dan de in bijlage II vermelde producten, of
b)
bij rechtstreekse uitvoer naar derde landen, het douanegebied van de Gemeenschap heeft verlaten.
2. Het in lid 1, onder a), bedoelde bewijs wordt geleverd doordat de fabrikant bij de bevoegde autoriteit een verklaring indient waarin wordt aangegeven:
a)
of het betrokken product een verwerking moet ondergaan;
b)
dat het product slechts voor de vervaardiging van andere dan de in bĳlage II vermelde producten zal worden gebruikt;
c)
dat het product slechts zal worden verkocht aan een partij die de onder b) bedoelde verbintenis aangaat, welke is vastgelegd in een daartoe in het verkoopcontract opgenomen bepaling of in een bĳzondere, op de verkoopfactuur vermelde voorwaarde; de fabrikant moet een kopie van het aldus opgestelde verkoopcontract of van de aldus opgestelde factuur ter beschikking van de bevoegde autoriteit houden;
d)
dat de fabrikant kennis heeft genomen van lid 8;
e)
de naam en het adres van de ontvanger ingeval voor het product een transactie wordt gesloten, en de ontvangen hoeveelheid;
f)
het nummer van het controle-exemplaar T5, als de koper van het product in een andere lidstaat is gevestigd.
3. Na elk kwartaal moet de fabrikant binnen 20 werkdagen bĳ de bevoegde autoriteit waaronder hĳ ressorteert, kopieën van de in lid 2 bedoelde verklaring indienen. De bevoegde autoriteit waaronder de fabrikant ressorteert, legt diezelfde documenten binnen 20 werkdagen na de ontvangst ervan over aan de bevoegde autoriteit waaronder de koper ressorteert.
4. De fabrikanten en de kopers van het onder GN-code 3505 10 50 vallende product moeten over een door de lidstaten erkende voorraadboekhouding beschikken aan de hand waarvan kan worden nagetrokken of de verbintenissen en de gegevens in de in lid 2 bedoelde verklaring van de fabrikant in acht zijn genomen. De bevoegde autoriteiten van de lidstaten verrichten verificaties op basis van deze voorraadboekhouding, en maken daarbij gebruik van financiële bescheiden, waaronder facturen en bankuittreksels, voor zover dit nodig is om zich te vergewissen van de geregistreerde kwantitatieve transacties.
Kopers die per kwartaal minder dan 1 000 kg producten van de genoemde code gebruiken, kunnen evenwel van toepassing van het bepaalde in de bovenstaande alinea worden vrĳgesteld.
5. De in lid 4 bedoelde verificaties worden na afloop van elk kwartaal door de bevoegde autoriteiten van de respectieve lidstaten verricht in de gebouwen van de fabrikant en van de koper. Bij deze verificaties wordt nagegaan of de algemene gegevens voor die periode voor de betrokken fabrikanten en kopers met elkaar in overeenstemming zijn, en op ten minste 10 % van alle transacties en alle vormen van gebruik wordt een gedetailleerde verificatie verricht.
De bevoegde autoriteiten bepalen op basis van een risicoanalyse welke verificaties moeten worden verricht, rekening houdend met de grootte van de betrokken hoeveelheden en sommen, de bevindingen bij vorige verificaties en andere factoren die de bevoegde controleautoriteiten vaststellen.
Elke verificatie moet binnen vijf maanden na afloop van elk kwartaal zijn afgerond.
De bevoegde autoriteit waaronder de fabrikant ressorteert, moet binnen 20 werkdagen na het einde van de verificatie in het bezit zijn van de resultaten ervan.
Als de verificaties in twee of meer lidstaten worden verricht, delen de betrokken bevoegde autoriteiten elkaar de resultaten mee in het kader van de procedures als bedoeld in Verordening (EEG) nr. 1468/81 van de Raad (6).
6. Wanneer bĳ ten minste 3 % van de in lid 5 bedoelde controles onregelmatigheden worden ontdekt, verscherpen de bevoegde autoriteiten deze controles.
Als de resultaten van de verificaties zulks rechtvaardigen, legt de autoriteit die de zekerheid heeft vrĳgegeven, aan de betrokken fabrikant de in lid 8 bedoelde sanctie op.
7. Wanneer het betrokken product naar een andere lidstaat wordt verzonden of over het grondgebied van een andere lidstaat naar derde landen wordt uitgevoerd, wordt overeenkomstig Verordening (EEG) nr. 2454/93 van de Commissie (7) een controle-exemplaar T5 afgegeven.
In vak 104 van dit controle-exemplaar wordt in de rubriek „Andere” een van de in bijlage III bij de onderhavige verordening opgenomen vermeldingen aangebracht.
8. Als niet aan de in de leden 1 tot en met 7 vastgestelde voorwaarden wordt voldaan, eist de bevoegde autoriteit van de betrokken lidstaat, onverminderd de sancties waarin de nationale wetgeving voorziet, de betaling van een bedrag dat overeenkomt met 150 % van de hoogste restitutie die in de voorafgaande twaalf maanden voor het betrokken product heeft gegolden.
Artikel 11
1. De op het certificaat vermelde restitutie wordt slechts betaald voor de werkelijk verwerkte hoeveelheid zetmeel. Tegelijk wordt de in artikel 8, lid 1, bedoelde zekerheid overeenkomstig titel V van Verordening (EEG) nr. 2220/85 vrijgegeven.
2. De restitutie wordt betaald binnen vĳf maanden na de afronding van de in artikel 9, lid 3, bedoelde controle. Op verzoek van de fabrikant kan de bevoegde autoriteit hem evenwel 30 dagen na ontvangst van de bovenbedoelde inlichtingen een met de restitutie overeenkomend voorschot toekennen. Behalve als het product onder GN-code 3505 10 50 valt, wordt dit voorschot slechts betaald nadat de fabrikant een zekerheid heeft gesteld die gelijk is aan 115 % van het voorschot. De zekerheid wordt overeenkomstig artikel 19, lid 1, van Verordening (EEG) nr. 2220/85 vrijgegeven.
Artikel 12
De lidstaten delen de Commissie de volgende gegevens mee:
a)
uiterlĳk aan het einde van de eerste week van elke maand, de hoeveelheden zetmeel waarvoor in de voorafgaande maand certificaataanvragen als bedoeld in artikel 5, lid 1, zĳn ingediend;
b)
binnen drie maanden na het einde van elk kwartaal, de soort, de hoeveelheden en de oorsprong van het zetmeel (mais, tarwe, aardappelen, gerst of haver) waarvoor restituties zĳn betaald en de hoeveelheden producten waarvoor het zetmeel is gebruikt.
Artikel 13
Verordening (EEG) nr. 1722/93 wordt ingetrokken.
Artikel 14
Deze verordening treedt in werking op 1 juli 2008.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 3 juni 2008.