NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1580/2007
ze dne 21. prosince 2007,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (1), a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (2), a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 ze dne 26. září 2007, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro odvětví ovoce a zeleniny a kterým se mění směrnice 2001/112/ES a 2001/113/ES a nařízení (EHS) č. 827/68, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) č. 2826/2000, (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 318/2006 a zrušuje nařízení (ES) č. 2202/96 (3), a zejména na článek 42 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 změnilo předchozí režim pro odvětví ovoce a zeleniny stanovený nařízením (ES) č. 2200/96, nařízením (ES) 2201/96 a nařízením Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů (4).
(2)
Stávající prováděcí pravidla týkající se odvětví ovoce a zeleniny jsou obsažena ve velkém počtu nařízení, z nichž mnohá byla často pozměňována. Tato prováděcí pravidla je zapotřebí upravit v důsledku změn provedených v režimu pro ovoce a zeleninu nařízením (ES) č. 1182/2007, jakož i s přihlédnutím k získaným zkušenostem. Vzhledem k rozsahu změn je v zájmu srozumitelnosti nezbytné začlenit všechna prováděcí pravidla do nového samostatného nařízení.
(3)
Proto by měla být zrušena tato nařízení Komise:
-
Nařízení (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu (5),
-
Nařízení (ES) č. 1555/96 ze dne 30. července 1996 o prováděcích pravidlech k dodatečným dovozním clům na ovoce a zeleninu (6),
-
Nařízení (ES) č. 961/1999 ze dne 6. května 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se rozšíření pravidel vydaných organizacemi producentů v odvětví ovoce a zeleniny (7),
-
Nařízení (ES) č. 544/2001 ze dne 20. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96 týkajícímu se dodatečného finančního příspěvku na provozní prostředky (8),
-
Nařízení (ES) č. 1148/2001 ze dne 12. června 2001 o kontrolách dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu (9),
-
Nařízení (ES) č. 2590/2001 ze dne 21. prosince 2001, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu, prováděné ve Švýcarsku před vývozem do Evropského společenství (10),
-
Nařízení (ES) č. 1791/2002 ze dne 9. října 2002, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Maroku před dovozem do Evropského společenství (11),
-
Nařízení (ES) č. 2103/2002 ze dne 28. listopadu 2002, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Jihoafrické republice před dovozem do Evropského společenství (12),
-
Nařízení (ES) č. 48/2003 ze dne 10. ledna 2003, kterým se stanoví pravidla použitelná na směsi různých druhů čerstvého ovoce a zeleniny v jednom maloobchodním balení (13),
-
Nařízení (ES) č. 606/2003 ze dne 2. dubna 2003, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Izraeli před dovozem do Společenství (14),
-
Nařízení (ES) č. 761/2003 ze dne 30. dubna 2003, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Indii před dovozem do Společenství (15),
-
Nařízení (ES) č. 1432/2003 ze dne 11. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podmínky uznání organizací producentů a předběžného uznání seskupení producentů (16),
-
Nařízení (ES) č. 1433/2003 ze dne 11. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o provozní fondy, operační programy a finanční podporu (17),
-
Nařízení (ES) č. 1943/2001 ze dne 3. listopadu 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podporu předběžně uznaným seskupením producentů (18),
-
Nařízení (ES) č. 103/2004 ze dne 21. ledna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim a stažení z trhu v odvětví ovoce a zeleniny (19),
-
Nařízení (ES) č. 1557/2004 ze dne 1. září 2004, schvalující postupy kontroly shody obchodních norem platných pro určité čerstvé ovoce, které se provádějí na Novém Zélandu před dovozem do Společenství (20),
-
Nařízení (ES) č. 179/2006 ze dne 1. února 2006 o zavedení režimu dovozních licencí pro jablka dovážená ze třetích zemí (21),
-
Nařízení (ES) č. 430/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Senegalu před dovozem do Společenství (22),
-
Nařízení (ES) č. 431/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Keni před dovozem do Společenství (23),
-
Nařízení (ES) č. 1790/2006 ze dne 5. prosince 2006, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Turecku před dovozem do Společenství (24),
(4)
Měla by být přijata prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1182/2007.
(5)
Pro produkty z ovoce a zeleniny je třeba stanovit hospodářské roky. Vzhledem k tomu, že v odvětví již neexistují režimy podpory, které se řídí cyklem sklízení dotčených produktů, lze všechny hospodářské roky přizpůsobit podle kalendářního roku.
(6)
Nařízení (ES) č. 1182/2007 opravňuje Komisi ke stanovení obchodních norem pro produkty z ovoce a zeleniny a čl. 2 odst. 7 uvedeného nařízení stanoví, že stávající jednotlivá nařízení stanovící tyto normy by se měla nadále používat, dokud nebudou přijaty nové normy.
(7)
V případě některých činností, které jsou velmi okrajové a/nebo velmi specifické, nacházejí se na začátku distribučního řetězce nebo se provádějí u produktů určených ke zpracování, je třeba stanovit výjimky a osvobození z použití obchodních norem.
(8)
Údaje vyžadované obchodními normami by měly být zřetelně uvedeny na obalu nebo na štítku.
(9)
V důsledku poptávky některých spotřebitelů se balení obsahující různé druhy čerstvého ovoce a zeleniny stávají na trhu stále běžnějšími. Poctivé obchodování vyžaduje, aby čerstvé ovoce a zelenina prodávané v jednom balení byly vyrovnané jakosti. U produktů, pro něž nebyly přijaty normy Společenství, to lze zajistit uplatňováním všeobecných ustanovení. Je třeba stanovit požadavky na označování směsí různých druhů ovoce a zeleniny v jednom balení. Tyto požadavky by však měly být méně přísné než požadavky stanovené obchodními normami, aby se zejména zohlednil prostor, který je k dispozici na štítcích.
(10)
Každý členský stát by měl určit kontrolní subjekty odpovědné za provádění kontrol shody ve všech stadiích uvádění na trh. Jeden z těchto subjektů by měl být odpovědný za kontakty a koordinaci mezi všemi ostatními určenými subjekty.
(11)
Vzhledem k tomu, že údaje o obchodnících a jejich hlavní charakteristiky jsou nepostradatelným nástrojem analýzy prováděné členskými státy, je nezbytné v každém členském státě zřídit databáze obchodníků v odvětví čerstvého ovoce a zeleniny.
(12)
Kontroly shody by se měly provádět odebíráním vzorků a měly by se zaměřit na obchodníky, u kterých je největší pravděpodobnost, že jejich zboží není v souladu s normami. S ohledem na podmínky svých vnitrostátních trhů by členské státy měly stanovit pravidla, podle kterých se kontroly zaměří na určité kategorie obchodníků. K zajištění transparentnosti by tato pravidla měla být oznámena Komisi.
(13)
Členské státy by měly zajistit, aby vývoz čerstvého ovoce a zeleniny do třetích zemí odpovídal obchodním normám, a měly by potvrzovat dodržování norem v souladu se Ženevským protokolem o normalizaci čerstvého ovoce a zeleniny a suchého a sušeného ovoce uzavřeným v rámci Evropské hospodářské komise OSN a se systémem OECD pro používání mezinárodních norem pro ovoce a zeleninu.
(14)
Dovoz čerstvého ovoce a zeleniny ze třetích zemí by měl odpovídat obchodním normám nebo normám jim rovnocenným. Kontroly shody tedy musí být prováděny před vstupem tohoto zboží na celní území Společenství, kromě malých množství, u nichž je podle názoru kontrolního orgánu/subjektu malé riziko, že by nebyly ve shodě. V některých třetích zemích, které poskytují dostatečné záruky dodržování norem, mohou kontroly před vývozem provádět kontrolní útvary těchto třetích zemí. V tomto případě by členské státy měly pravidelně ověřovat účinnost/kvalitu kontrol před vývozem prováděných kontrolními útvary třetích zemí a měly by informovat Komisi o výsledcích těchto ověřování.
(15)
Produkty určené ke zpracování nemusí odpovídat obchodním normám, proto by mělo být zaručeno, aby se neprodávaly na trhu s čerstvými produkty. Tyto produkty by měly být vhodně označeny a v určitých případech pokud možno provázeny osvědčením o průmyslovém užití, které uvádí konečné využití produktu, na jehož základě je možné provedení kontroly.
(16)
Ovoce a zelenina, u kterých se kontroluje shoda s obchodními normami, by měly být ve všech stadiích uvádění na trh podrobeny stejnému typu kontrol. K tomuto účelu by měly být použity směrnice pro kontrolu doporučené Evropskou hospodářskou komisí OSN, které jsou v souladu s příslušnými doporučeními OECD. Pro kontroly na úrovni maloobchodního prodeje by však měla být stanovena zvláštní opatření.
(17)
Mělo by se přijmout ustanovení, aby organizace producentů mohly být uznány pro produkty, které požadují. Pokud se uznání vyžaduje pouze pro produkty určené ke zpracování, je třeba zajistit, aby dané produkty byly skutečně dodávány ke zpracování.
(18)
S cílem napomoci dosažení cílů režimu ovoce a zeleniny a zajistit, aby organizace producentů mohly provádět své činnosti trvale udržitelným a účinným způsobem, je třeba, aby organizace producentů byly co nejstabilnější. Členství producenta v organizaci producentů by proto mělo trvat po určité minimální období. Členské státy by měly mít možnost stanovit lhůty pro vystoupení z organizace a data, k nimž vystoupení nabývá účinku.
(19)
Hlavní a základní činnosti organizace producentů by se měly týkat koncentrace nabídky a uvádění produktů na trh. Organizacím producentů by však mělo být dovoleno zapojit se i do jiných činností, ať už obchodní nebo neobchodní povahy. Spolupráce mezi organizacemi producentů by měla být podporována tím, že bude povoleno, aby ovoce a zelenina nakoupené výhradně od jiné uznané organizace producentů nebyly při uvádění na trh započítávány do kalkulací pro účely hlavní činnosti, ani činností ostatních. Pokud jde o poskytování technických prostředků, je vhodné rozšířit jeho rozsah tak, aby bylo zahrnuto také jejich poskytování členy některé organizace producentů.
(20)
Organizace producentů mohou mít podíl v dceřiných podnicích, které pomáhají zvyšovat přidanou hodnotu produkce jejich členů. Měla by být stanovena pravidla pro výpočet hodnoty takové tržní produkce. Hlavní činnosti takových dceřiných podniků by měly být po uplynutí přechodného období určeného pro přizpůsobení shodné s činnostmi dané organizace producentů.
(21)
Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro uznávání a fungování sdružení organizací producentů, nadnárodních organizací producentů a nadnárodních sdružení organizací producentů podle nařízení (ES) č. 1182/2007. V zájmu soudržnosti by tato pravidla měla v maximální možné míře odrážet pravidla stanovená pro organizace producentů.
(22)
K usnadnění koncentrace nabídky je třeba podporovat spojení stávajících organizací producentů za účelem vzniku nových organizací stanovením pravidel pro spojení operačních programů sloučených organizací.
(23)
Při dodržování zásad, podle kterých musí být organizace producentů založena z vlastní iniciativy producentů a kontrolována producenty, je třeba ponechat na členských státech, aby stanovily podmínky pro přijímání dalších fyzických nebo právnických osob za členy organizace producentů anebo sdružení organizací producentů.
(24)
S cílem zajistit, aby organizace producentů skutečně reprezentovaly minimální počet producentů, by členské státy měly přijmout opatření zajišťující, aby menšina členů, na které může připadat převážný objem produkce dané organizace producentů, neoprávněně neovládala její řízení a činnost.
(25)
V zájmu zohlednění odlišných okolností produkce a uvádění na trh ve Společenství by členské státy měly stanovit určité podmínky pro udělení předběžného uznání seskupením producentů, která předloží plán uznání.
(26)
Ve snaze podpořit zakládání stabilních organizací producentů schopných trvale přispívat k dosažení cílů režimu ovoce a zeleniny by se mělo předběžné uznání udělovat jen těm organizacím producentů, které jsou prokazatelně schopné ve stanovené lhůtě splnit všechny podmínky uznání.
(27)
Měly by být stanoveny informace, které by měla seskupení producentů uvést v plánu uznání. Aby seskupení producentů mohla lépe splnit podmínky uznání, je třeba povolit změny plánů uznání. Za tímto účelem je třeba umožnit členským státům, aby mohly požádat organizaci producentů o přijetí opravných opatření s cílem zajistit provádění svého plánu.
(28)
Seskupení producentů může podmínky uznání splnit ještě před dokončením plánu uznání. Mělo by být přijato ustanovení umožňující těmto seskupením předkládat žádosti o uznání zároveň s návrhy operačních programů. Udělení tohoto uznání seskupení producentů musí v zájmu důslednosti znamenat ukončení jeho plánu uznání, a rovněž je třeba zastavit poskytování podpory. Pro zohlednění víceletého financování investic by však ty investice, které splnily předpoklady pro podporu na investice, měly být schopny převedení na operační programy.
(29)
K usnadnění řádného uplatňování režimu podpor na pokrytí nákladů na vytvoření organizací a na jejich administrativní činnost by tato podpora měla být poskytována v paušální výši. Pro tuto paušální podporu je třeba stanovit strop, aby byla dodržena rozpočtová omezení. Kromě toho by tato podpora měla být přizpůsobena hodnotě produkce seskupení producentů uváděné na trh s cílem zohlednit odlišné finanční potřeby různě velkých seskupení producentů.
(30)
V zájmu důslednosti a bezproblémového přechodu na status uznaného seskupení producentů je třeba, aby se na seskupení producentů vztahovala stejná pravidla pro hlavní činnosti organizací producentů a pro hodnotu produkce jimi uváděné na trh.
(31)
V případě fúzí by mělo být umožněno poskytnutí podpory seskupením producentů vzniklých fúzí, aby byly vzaty v úvahu finanční potřeby nových seskupení producentů a zajistilo se řádné uplatňování režimu podpor.
(32)
Pro usnadnění využívání režimu podpor operačních programů by měla být jasně definována produkce organizací producentů uváděná na trh, včetně specifikace toho, jaké produkty mohou být zohledněny, a stadia uvádění na trh, v nichž se má vypočítávat hodnota produkce. V případě ročních výkyvů nebo nedostatečných údajů by rovněž měly být umožněny doplňkové způsoby výpočtu produkce uváděné na trh. Aby nedocházelo ke zneužívání režimu, nemělo by organizacím producentů být obecně povoleno měnit referenční období během trvání programu.
(33)
K zajištění správného využívání podpor je třeba stanovit pravidla pro řízení provozních fondů a finančních příspěvků členů, přičemž je třeba umožnit co největší míru pružnosti za podmínky, že všichni producenti mohou využívat výhod provozního fondu a mohou se demokraticky podílet na rozhodování o jeho čerpání.
(34)
Je třeba stanovit předpisy stanovující rozsah a strukturu vnitrostátní strategie pro udržitelné operační programy a vnitrostátní rámec pro opatření v oblasti životního prostředí. Jejím cílem je optimalizovat přidělování finančních zdrojů a zlepšovat kvalitu strategie.
(35)
V zájmu řádného řízení by měly být stanoveny postupy pro předkládání a schvalování operačních programů, včetně lhůt, aby příslušné orgány mohly přiměřeně vyhodnotit informace, a dále opatření a činnosti, které by se měly zahrnout do programů, nebo by se z nich měly vyloučit. Vzhledem k tomu, že jsou programy řízeny na ročním základě, mělo by být stanoveno, aby programy, které nejsou schváleny do určitého data, byly o jeden rok odloženy.
(36)
Měl by existovat postup pro každoroční změny operačních programů na následující rok, aby mohly být upraveny s ohledem na jakékoli nové podmínky, které nebylo možné předvídat, když byly programy předkládány. Kromě toho by mělo být možné měnit opatření a částky provozních fondů během každého roku, v němž se program provádí. Všechny tyto změny by měly podléhat určitým omezením a podmínkám, které určí členské státy a které budou zahrnovat povinné oznamování změn příslušným orgánům v zájmu zachování všeobecných cílů schválených programů.
(37)
Z důvodů finančního zabezpečení a právní jistoty by měly být vypracovány seznamy operací a výdajů, které případně nespadají pod operační programy.
(38)
Aby se zabránilo neoprávněnému obohacení soukromého subjektu, který během doby čerpání investice přerušil své svazky s organizací, měla by být pro případy investic do jednotlivých podniků stanovena opatření, která organizaci umožní získat zpět zbytkovou hodnotu investice, bez ohledu na to, zda takovou investici vlastní člen nebo organizace.
(39)
Pro zajištění správného uplatňování režimu je třeba stanovit informace, které mají být zahrnuty do žádostí o podporu, jakož i postupy pro vyplácení podpor. Aby se zamezilo obtížím v peněžním toku, měly by organizace producentů mít k dispozici systém záloh na platby provázený příslušným zajištěním. Z podobných důvodů by měl být k dispozici alternativní systém pro náhradu již vynaložených výdajů.
(40)
Je třeba stanovit prováděcí předpisy pro rozsah a uplatňování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení. Tato pravidla by měla v maximální možné míře umožňovat pružnost a rychlé používání v případě krizí, a proto by měla umožňovat přijímání rozhodnutí ze strany samotných členských států a organizací producentů. Tato pravidla by však měla rovněž zabránit zneužívání a měla by stanovit limity pro používání určitých opatření, a to i ve finanční rovině. Měla by také zajišťovat řádné dodržování rostlinolékařských a environmentálních požadavků.
(41)
Pokud jde o stahování produktů z trhu, je třeba přijmout prováděcí pravidla, která zohlední případnou důležitost uvedeného opatření. Zejména je třeba vymezit pravidla týkající se režimu zvýšené podpory u ovoce a zeleniny stahovaných z trhu, jež jsou bezplatně rozdělovány jako humanitární pomoc dobročinnými organizacemi a některými dalšími zařízeními a institucemi. Kromě toho by měla být stanovena maximální míra podpory na stažení z trhu s cílem zajistit, aby se tento postup neujal jako stálá alternativa pro odbyt produktů ve srovnání s jejich uváděním na trh. V této souvislosti je v případě produktů, pro něž byla stanovena maximální míra pro vyrovnávací platby Společenství za stažení v příloze V nařízení (ES) č. 2200/96, vhodné pokračovat v uplatňování této míry, která bude do určité míry zvyšována s ohledem na to, že tato stažení jsou nyní spolufinancována. V případě ostatních produktů, u nichž se doposud neprojevilo riziko nadměrného stahování z trhu, je vhodné umožnit členským státům, aby stanovily maximální míru podpory. Ve všech případech je však z podobných důvodů vhodné stanovit kvantitativní limit pro stahování z trhu na produkt a organizaci producentů.
(42)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se vnitrostátní finanční pomoci, kterou mohou členské státy přiznat v regionech Společenství, kde je stupeň organizovanosti producentů obzvláště nízký, a zároveň takový nízký stupeň organizovanosti organizací definovat. Je třeba upravit postupy schvalování takové vnitrostátní pomoci, jakož i postupy pro schvalování a výši náhrady této pomoci Společenstvím, stejně jako pro část náhrady, která by měla vycházet z existujících úrovní náhrad.
(43)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla, a to zejména procesní ustanovení upravující podmínky, za kterých mohou být rozšířena pravidla vydaná organizacemi producentů nebo sdruženími těchto organizací v odvětví ovoce a zeleniny na všechny producenty usazené v určité hospodářské oblasti. Pokud je ovoce prodáváno na stromě, mělo by též být vyjasněno, která pravidla se mají rozšířit na producenty a která na odběratele.
(44)
Producenti jablek ve Společenství se v poslední době ocitli v obtížné situaci způsobené mimo jiné značným zvýšením dovozů jablek z určitých třetích zemí jižní polokoule. Proto by se měl zlepšit dohled nad dovozem jablek. Vhodný nástroj pro dosažení tohoto cíle představuje mechanismus založený na vydávání dovozních licencí, jejichž součástí je složení jistoty zajišťující, že dovozy, pro něž byly tyto dovozní licence vyžádány, se opravdu uskuteční. Mělo by se použít nařízení Komise (ES) č. 1291/2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (25), a nařízení (EHS) č. 2220/85, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty (26).
(45)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se režimu vstupní ceny pro ovoce a zeleninu. Skutečnost, že se většina dotčeného ovoce a zeleniny podléhajícího zkáze dodává formou komisního prodeje, působí zvláštní potíže při stanovení hodnoty těchto produktů. Je třeba stanovit možné metody výpočtu vstupní ceny, na jejímž základě jsou dovážené produkty zařazeny do společného celního sazebníku. Zejména je třeba zavést standardní dovozní hodnoty na základě váženého průměru průměrných cen za produkty a je také třeba přijmout zvláštní ustanovení pro případy, kdy nejsou pro produkty určitého původu k dispozici žádné ceny. Je třeba, aby existovalo ustanovení upravující složení jistoty za jistých okolností, aby bylo zajištěno, že je tento systém uplatňován správně.
(46)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se dovozního cla, které lze ukládat na určité produkty vedle cla stanoveného ve společném celním sazebníku. Toto dodatečné clo lze ukládat tehdy, jestliže dovážené objemy dotyčných produktů převyšují spouštěcí úroveň určenou pro jednotlivý produkt a období uplatnění. Zboží přepravované do Společenství je osvobozeno od dodatečného cla, a proto je pro toto zboží třeba přijmout zvláštní ustanovení.
(47)
Je třeba přijmout ustanovení o přiměřeném monitorování a hodnocení průběžných programů a režimů pro účely posuzování jejich účelnosti a účinnosti ze strany organizací producentů i členských států.
(48)
Je třeba zavést opatření/ustanovení týkající se druhu, formátu a způsobu sdělení, které jsou nezbytné k provedení tohoto nařízení. Tato opatření by měla zahrnovat jak sdělení, která předkládají producenti a organizace producentů členským státům, tak sdělení, která předkládají členské státy Komisi, jakož i důsledky plynoucí z opožděných nebo nesprávných sdělení.
(49)
Je třeba zavést opatření ke kontrolám nezbytným pro zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 1182/2007, jakož i příslušné sankce platné v případě zjištěných nesrovnalostí. Uvedená opatření by měla zahrnovat jak konkrétní kontroly a sankce stanovené na úrovni Společenství, tak i dodatečné vnitrostátní kontroly a sankce. Tyto kontroly a sankce by měly být odrazující, účinné a přiměřené. Je třeba vydat pravidla pro řešení případů zjevných chyb a případů vyšší moci, jakož i o dalších výjimečných okolnostech, aby se zajistilo spravedlivé zacházení s producenty. Měla by být vydána pravidla pro řešení uměle vytvořených situací, aby se vyloučila možnost těžit z nich jakékoli výhody.
(50)
Je třeba přijmout ustanovení k zajištění bezproblémového přechodu z předchozího režimu na nový režim stanovený tímto nařízením a k provedení přechodných ustanovení podle článku 55 nařízení (ES) č. 1182/2007.
(51)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti a používání pojmů
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2200/96, nařízení (ES) č. 2201/96, a nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Pojmy používané v nařízeních uvedených v odstavci 1 mají shodný význam, jsou-li použity v tomto nařízení, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Hospodářské roky
Hospodářské roky pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 trvají po období od 1. ledna do 31. prosince.
HLAVA II
TŘÍDĚNÍ PRODUKTŮ
KAPITOLA I
Obecná pravidla
Článek 3
Výjimky a osvobození z použití obchodních norem
1. Odchylně od čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 se dodržení obchodních norem nevyžaduje u:
a)
produktů zasílaných do zpracovatelských podniků, pokud pro ně nejsou v tomto nařízení konkrétně stanovena minimální kritéria jakosti pro produkty určené k průmyslovému zpracování;
b)
produktů přenechaných producentem v místě jeho podniku spotřebiteli pro jeho osobní spotřebu; a
c)
produktů z určité oblasti, které se prodávají v maloobchodním prodeji v této oblasti k uspokojení zavedené tradiční místní spotřeby na základě rozhodnutí Komise přijatého na žádost členského státu postupem podle článku 46 nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Odchylně od čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 se dodržení obchodních norem v rámci dané produkční oblasti nevztahuje na:
a)
produkty prodávané nebo dodávané pěstitelem do obalových úpraven a balíren nebo do skladovacích zařízení nebo zasílané do těchto zařízení z podniku producenta; a
b)
produkty zasílané ze skladovacích zařízení do obalových úpraven a balíren.
3. Odchylně od čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 smějí členské státy od požadavků na dodržení obchodních norem nebo některých jejich ustanovení osvobodit:
a)
produkty vystavené za účelem prodeje, nabízené k prodeji, prodávané, dodávané nebo jakýmkoli jiným způsobem uváděné pěstitelem na velkoobchodní trhy, a zejména na trhy producentů přímo v pěstitelské oblasti; a
b)
produkty zasílané z těchto velkoobchodních trhů do obalových úpraven a balíren nebo skladovacích zařízení v téže pěstitelské oblasti.
V případě použití prvního pododstavce o tom dotčený členský stát uvědomí Komisi a oznámí jí opatření, která k tomu účelu přijal.
4. U produktů uvedených v odst. 1 písm. a) a odst. 2 je nutno příslušnému orgánu členského státu prokázat, že dané produkty splňují stanovené podmínky, zejména pokud jde o jejich zamýšlené použití.
Článek 4
Údaje pro označování
1. Údaje pro označování vyžadované obchodními normami stanovenými v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 1182/2007 musí být uvedeny čitelně a viditelně na jedné straně obalu, a to buď tak, že jsou nesmazatelně vytištěny přímo na obalu nebo na štítku, který tvoří nedílnou součást obalu nebo je k obalu připevněn.
2. U přepravovaného volně loženého zboží nakládaného přímo na dopravní prostředek se údaje stanovené v odstavci 1 uvádí v průvodním dokladu ke zboží nebo na vývěsce viditelně umístěné uvnitř dopravního prostředku.
Článek 5
Údaje pro označování ve fázi maloobchodního prodeje
Pokud jsou produkty ve fázi maloobchodního prodeje nabízeny balené, musí být údaje pro označování vyžadované obchodními normami stanovenými podle článku 2 nařízení (ES) č. 1182/2007 čitelné a viditelné.
U produktů nabízených jako hotově balené zboží podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES (27) musí být kromě údajů stanovených obchodními normami vyznačena i čistá hmotnost. V případě produktů běžně prodávaných na kusy se však uvedení čisté hmotnosti nevyžaduje, pokud je počet kusů jasně viditelný a lehce spočitatelný zvenčí, nebo pokud je tento počet uveden na štítku.
Produkty smějí být nabízeny nebalené, pokud maloobchodní prodejce zboží nabízené k prodeji vystaví se štítkem uvádějícím zřetelně a čitelně údaje, jež jsou stanoveny obchodními normami a v čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 a označují odrůdu, zemi původu produktu a třídu jakosti.
Článek 6
Maloobchodní balení
1. Maloobchodní balení čerstvého ovoce a zeleniny o čisté hmotnosti nepřesahující tři kilogramy mohou obsahovat směsi různých druhů čerstvého ovoce a zeleniny za předpokladu, že:
a)
produkty jsou vyrovnané jakosti a že každý dotyčný druh vyhovuje normám v souladu s odstavcem 2;
b)
balení je náležitě označeno v souladu s odstavcem 3 a
c)
směs není takové povahy, aby uvedla spotřebitele v omyl.
2. Produkty obsažené v baleních uvedených v odstavci 1 jsou stejné třídy jakosti, jak je uvedeno v příloze I.
Pokud směs obsahuje ovoce a zeleninu, na které se nevztahují obchodní normy Společenství, musí být tyto produkty zařazeny do stejné třídy jakosti v souladu s přílohou I.
3. Označení maloobchodních balení podle odstavce 1 a/nebo každého balení, které je obsahuje, zahrnuje alespoň tyto údaje:
a)
Jméno a adresu balírny a/nebo odesílatele. Toto označení lze nahradit takto:
i)
u všech balení, s výjimkou hotového baleného zboží, oficiálně vystaveným a uznaným kódovým označením, které představuje balírnu anebo odesilatele, umístěným v těsné návaznosti na vyznačený odkaz „Balírna a/nebo odesilatel“ (nebo odpovídající zkratky);
ii)
výhradně v případě hotového baleného zboží jménem a adresou prodejce usazeného ve Společenství, umístěnými v těsné návaznosti na označení „Baleno pro:“ nebo ekvivalentním označením. V takovém případě musí značení zahrnovat také kód reprezentující balírnu a/nebo odesilatele. Prodávající je povinen uvést všechny informace, které kontrolní subjekt pokládá za nezbytné, pokud jde o význam tohoto kódu;
b)
název každého produktu/druhu obsaženého v balení;
c)
název odrůdy nebo tržního druhu každého produktu obsaženého ve směsi, pro který to obchodní norma Společenství vyžaduje u produktů neobsažených ve směsi;
d)
zemi původu každého dotyčného produktu vedle názvu dotyčného produktu; a
e)
třídu jakosti.
U ovoce a zeleniny, na které se vztahují obchodní normy Společenství, se tyto údaje nahradí údaji stanovenými těmito normami.
KAPITOLA II
Kontroly dodržování obchodních norem
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 7
Oblast působnosti
Tato kapitola stanoví pravidla pro členské státy týkající se provádění kontrol shody produktů s obchodními normami ve všech stadiích uvádění na trh podle článku 2 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Článek 8
Příslušné subjekty
1. Každý členský stát určí:
a)
jeden příslušný orgán odpovědný za koordinaci a kontakty v oblastech, na které se vztahuje tato kapitola (dále jen „koordinační orgán“);
b)
kontrolní subjekt nebo subjekty odpovědné za uplatňování čl. 2 odst. 6 nařízení (ES) č. 1182/2007 (dále jen „kontrolní subjekty“).
2. Členské státy sdělí Komisi:
a)
název a poštovní a elektronickou adresu koordinačního orgánu, který určily podle odstavce 1,
b)
název a poštovní a elektronickou adresu kontrolních subjektů, které určily podle odstavce 1,
c)
přesný popis svěřených oblastí činnosti jimi jmenovaných kontrolních subjektů.
3. Koordinačním orgánem může být kontrolní subjekt nebo jeden z kontrolních subjektů nebo jakýkoli jiný subjekt určený podle odstavce 1.
4. Komise způsobem, který uzná za vhodný, zpřístupní veřejnosti seznam koordinačních orgánů určených členskými státy.
Článek 9
Databáze obchodníků
1. Členské státy zřídí databázi obchodníků v odvětví ovoce a zeleniny, v níž jsou za podmínek stanovených v tomto článku uvedeni obchodníci, kteří uvádějí na trh čerstvé ovoce a zeleninu, pro něž byly stanoveny normy podle článku 2 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Pro účely této kapitoly se „obchodníkem“ rozumí fyzická nebo právnická osoba, která drží čerstvé ovoce a zeleninu, na něž se vztahují obchodní normy, pro jejich vystavení nebo nabízení k prodeji, prodej, nebo pro jakékoli jejich jiné uvedení na trh svým jménem nebo v zastoupení třetí strany na území Společenství a/nebo pro jejich vývoz do třetích zemí.
2. Členské státy stanoví podmínky, za nichž jsou následující obchodníci zařazeni či nezařazeni do databáze:
a)
obchodníci, jejichž činnosti jsou vyňaty z povinnosti dodržovat obchodní normy podle článku 3 a
b)
fyzické nebo právnické osoby, jejichž činnosti v odvětví ovoce a zeleniny jsou omezeny buď na přepravu zboží, nebo na prodej malých množství na maloobchodní úrovni.
3. Je-li databáze složena z několika různých částí, koordinační orgán zajistí, aby databáze, její části a jejich aktualizace byly jednotné. Aktualizaci provádějí zejména kontrolní subjekty na základě údajů získaných při kontrolách prováděných ve všech stadiích uvádění na trh.
4. Tato databáze u každého obchodníka uvede registrační číslo, název, adresu, údaje potřebné pro zařazení do jedné z kategorií uvedených v článku 10, zejména pozici v tržním řetězci, údaje o významu obchodníka, o zjištěních při předchozích kontrolách provedených u tohoto obchodníka a veškeré další údaje, které jsou považovány za nezbytné pro účely kontroly.
5. Obchodníci musí poskytovat údaje, které členské státy považují za nezbytné pro zřízení a aktualizaci databáze. Členské státy stanoví podmínky, podle nichž se v databázi uvádějí obchodníci, kteří nejsou usazeni na jejich území, ale provádějí na něm obchodní činnost.
Oddíl 2
Kontroly prováděné na vnitřním trhu
Článek 10
Kontroly shody na vnitřním trhu
1. Členské státy zavedou systém kontrol na základě vzorků pro soulad produktů, které drží obchodníci ve všech stadiích uvádění na trh, s obchodními normami.
V tomto systému členské státy na základě analýzy rizika, že by obchodník uváděl na trh produkty, jež nejsou v souladu s obchodními normami, stanoví četnost kontrol prováděných kontrolními subjekty. Četnost kontrol musí dostatečným způsobem zajistit dodržování předpisů Společenství ve všech jimi předem vymezených kategoriích obchodníků.
Tato analýza rizik se především týká velikosti podniku obchodníků, jejich pozice v tržním řetězci, zjištění při předchozích kontrolách a dalších případných parametrů, jež budou vymezeny členskými státy.
Kontroly se ve větší míře vztahují na obchodníky, kteří se zabývají obalovou úpravou a balením ovoce a zeleniny zejména v produkčním regionu, nežli na ostatní kategorie obchodníků. Kontroly se rovněž mohou provádět při přepravě.
Zjistí-li kontroly závažné nesrovnalosti, kontrolní subjekty zvýší četnost kontrol dotyčných obchodníků.
2. Obchodníci musí kontrolním subjektům poskytnout všechny údaje, které tyto subjekty považují za nezbytné pro organizaci a provedení kontrol.
3. Členské státy mohou oprávnit obchodníky, kteří zaručují trvalý a vysoký stupeň shody odesílaného ovoce a zeleniny, na něž se vztahují obchodní normy, ve fázi odesílání k tomu, aby na každý odeslaný balík umístili štítek, jehož vzor je uveden v příloze II. Schválení se uděluje na dobu tří let a je obnovitelné.
Aby mohli používat vzor, musí obchodníci kromě toho:
a)
zaměstnávat pracovníky kontroly, kteří prošli školením schváleným členským státem,
b)
mít vhodné zařízení pro přípravu a obalovou úpravu produktů,
c)
zavázat se k provádění kontroly shody odesílaného zboží a vést rejstřík záznamů o všech provedených kontrolách.
Nedokáží-li již obchodníci nadále zaručovat vysoký a trvalý stupeň shody nebo nesplňují-li již některou z podmínek uvedených v druhém pododstavci, odejme jim členský stát oprávnění umisťovat na každý odeslaný balík štítek, jehož vzor je uveden v příloze II.
4. Koordinační orgán sdělí Komisi ustanovení platná pro systém kontrol podle odstavce 1. Toto sdělení obsahuje různé zjištěné kategorie obchodníků a četnost kontrol stanovených pro jednotlivé kategorie a případně podrobné podmínky pro provádění odstavce 3 a podrobné podmínky pro provádění čl. 11 odst. 1, včetně minimálního rozsahu kontrol různých dotčených obchodníků. Koordinační orgán neprodleně sdělí Komisi veškeré následné změny tohoto systému.
5. Kontrolní subjekty každého členského státu, na jehož území se zjistí, že šarže zboží z jiného členského státu není v souladu s normami z důvodu závad nebo zhoršení jakosti, které mohlo být zjištěno již v okamžiku balení, informují ihned o těchto případech nesouladu s normami, zjištěných až na úrovni velkoobchodního prodeje včetně distribučních center, orgány dalších členských států, kterých by se zjištění mohla týkat.
Článek 11
Kontroly shody při vývozu
1. Příslušný kontrolní subjekt se při vývozu kontrolou shody ujistí o tom, že produkty určené k vývozu do třetích zemí opustí celní území Společenství pouze za předpokladu, že jsou v souladu s obchodními normami.
Vývozci kontrolním subjektům poskytnou všechny údaje, které tyto subjekty považují za nezbytné pro organizaci a provedení kontrol.
2. Členské státy mohou u každé kategorie těchto obchodníků a na základě analýzy rizika stanovit minimální podíl dodávek a množství, které při vývozu podléhají kontrolám shody prováděným kontrolním subjektem. Tento podíl musí být dostatečný na to, aby bylo zaručeno dodržování pravidel Společenství. Jestliže kontroly odhalí závažné nesrovnalosti, zvýší kontrolní subjekty podíl dodávek, které se u dotčených obchodníků kontrolují.
Členské státy mohou použít ustanovení uvedená v prvním pododstavci na obchodníky, kteří splňují tyto podmínky:
a)
poskytují dostatečné záruky jednotné a vysoké míry shody u ovoce a zeleniny, které uvádějí na trh;
b)
zaměstnávají pracovníky kontroly, kteří prošli školením schváleným členským státem;
c)
zaváží se provádět kontrolu shody u zboží, které uvádějí na trh; a
d)
zaváží se vést rejstřík záznamů všech kontrol, které provedli.
3. Po provedení kontrol podle odstavce 1 vystaví kontrolní subjekt pro každou šarži určenou na vývoz, která je podle jeho názoru v souladu s obchodními normami, osvědčení o shodě podle přílohy III. Je-li vyvezená dodávka složena z několika šarží, může se shoda u těchto šarží potvrdit jedním osvědčením, které zřetelně uvádí jednotlivé šarže této dodávky.
Jestliže šarže, na které se vztahuje osvědčení o shodě, nebyly zkontrolovány příslušným kontrolním subjektem při vývozu podle odstavce 2, uvede se v kolonce 13 (Poznámky) osvědčení zápis „vlastní kontrola (čl. 11 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 0000/2007)“.
4. Příslušný celní orgán přijme vývozní celní prohlášení pouze v případě, že:
a)
ke zboží je přiloženo buď osvědčení podle odstavce 3, nebo osvědčení podle čl. 19 odst. 2, nebo
b)
příslušný kontrolní subjekt vhodným způsobem uvědomil celní orgán, že pro dotyčné šarže bylo vydáno jedno z těchto dvou osvědčení.
Článek 12
Kontroly shody při dovozu
1. Před propuštěním produktů ze třetích zemí do volného oběhu se u nich provádějí kontroly souladu s obchodními normami.
Dovozci kontrolním subjektům poskytnou všechny údaje, které tyto subjekty považují za nezbytné pro organizaci a provedení kontrol podle odstavce 2 a čl. 16 odst. 1.
2. Aniž je dotčen oddíl 3, provádí oficiální kontrolní subjekt při dovozu kontrolu shody u všech dovážených šarží a vydává osvědčení o shodě podle přílohy III, pokud tyto produkty jsou v souladu s požadovanými normami. Je-li dovezená zásilka složena z několika šarží, lze shodu u těchto šarží potvrdit jedním osvědčením, které zřetelně uvádí jednotlivé šarže této zásilky.
3. Celní orgány schválí propuštění do volného oběhu pouze v případě, že:
a)
ke zboží je přiloženo osvědčení podle odstavce 2, osvědčení podle čl. 14 odst. 1 nebo osvědčení podle čl. 19 odst. 2, nebo jestliže
b)
příslušný kontrolní subjekt vhodným způsobem uvědomil celní orgán, že pro dotyčné šarže bylo vydáno jedno z těchto osvědčení.
4. Odchylně od odstavců 1, 2 a 3 může kontrolní subjekt příslušný pro dovoz rozhodnout, že nebude kontrolovat takové šarže, u kterých je podle jeho názoru malé riziko, že by nebyly ve shodě s obchodními normami. Za tímto účelem zašle celnímu orgánu orazítkované prohlášení nebo tento orgán jiným způsobem informuje o tom, že může provést celní odbavení.
Pro účely uplatnění prvního pododstavce může kontrolní subjekt stanovit předem kritéria pro vyhodnocení rizika neshody šarží a na základě analýzy rizika stanovit u každé kategorie dovozu, kterou předtím definoval, minimální podíl dodávek a množství, u nichž kontrolní subjekt příslušný pro dovoz provádí kontroly shody. Každý z podílů určených podle tohoto odstavce musí být vždy podstatně vyšší než ty, které se používají podle čl. 16 odst. 1.
5. Pro účely zlepšení jednotného uplatňování odstavce 4 v členských státech přijme Komise jednotné pokyny pro jeho používání. Koordinační orgán bezodkladně informuje Komisi o pravidlech používání odstavce 4, včetně kritérií a minimálních podílů podle odst. 4 druhého pododstavce a o veškerých následných změnách těchto pravidel.
6. Zjistí-li se při dovozu ze třetí země, že šarže zboží není v souladu s normami, koordinační orgán příslušného členského státu informuje ihned Komisi a koordinační orgány ostatních členských států, jež mohou být dotčeny, které poté na svém území zajistí potřebné rozšíření této informace. Oznámení Komisi se zasílá prostřednictvím elektronického systému určeného Komisí.
Oddíl 3
Kontroly prováděné třetími zeměmi
Článek 13
Schválení kontrol prováděných třetími zeměmi před dovozem do Společenství
1. Na žádost třetí země může Komise postupem podle článku 46 nařízení (ES) č. 2200/96 schválit kontroly shody prováděné touto třetí zemí před dovozem do Společenství.
2. Schválení podle odstavce 1 mohou získat třetí země, které o ně požádají a na jejichž území jsou pro produkty vyvážené do Společenství dodržovány obchodní normy Společenství, nebo alespoň rovnocenné normy.
V rámci schválení se stanoví úřední zpravodaj třetí země, který je odpovědný za kontrolní činnosti podle odstavce 1. Tento zpravodaj je odpovědný za udržování kontaktů se Společenstvím. V rámci tohoto schválení se rovněž stanoví kontrolní útvary odpovědné za náležité provádění kontrol (dále jen „kontrolní útvary třetí země“).
Schválení může platit pouze pro produkty pocházející z dotyčné třetí země a může být omezeno na některé produkty.
3. Kontrolní útvary třetí země jsou úředními subjekty nebo subjekty úředně uznanými úředním zpravodajem uvedeným v odstavci 2, které skýtají dostatečné záruky a mají k dispozici potřebné zaměstnance, vybavení a zařízení pro provádění kontrol podle metod uvedených v čl. 20 odst. 1 nebo podle rovnocenných metod.
4. Seznam zemí, jejichž kontroly shody jsou schváleny podle tohoto článku, a dotčených produktů je uveden v příloze IV části A. Údaje o úředních zpravodajích a kontrolních útvarech těchto zemí jsou uvedeny v části B uvedené přílohy a vzory osvědčení podle článku 14 jsou uvedeny v části C uvedené přílohy.
Článek 14
Osvědčení
1. Kontrolní útvary třetí země vystaví pro každou šarži kontrolovanou před uvedením na celní území Společenství buď osvědčení o shodě podle přílohy III, nebo jiný doklad, na němž se Komise dohodla s dotyčnou třetí zemí. Je-li dovezená zásilka složena z několika šarží, lze shodu u těchto šarží potvrdit jedním osvědčením, které zřetelně uvádí jednotlivé šarže této zásilky.
V rámci schválení podle čl. 13 odst. 1 se stanoví vzory formulářů určené k vyhotovení osvědčení uvedených v prvním pododstavci.
2. Osvědčení musí být označeno slovem „originál“. Pokud jsou vyžadovány další kopie, musí být označeny razítkem se slovem „kopie“. Příslušné orgány Společenství uznají za platný pouze originál osvědčení.
Rozměr formuláře je 210 × 297 mm; rozměr formuláře smí být na délku nejvýše o 8 mm větší nebo nejvýše o 5 mm menší. Použije se bílý bezdřevý klížený psací papír o hmotnosti nejméně 40 g/m2.
Formuláře se vytisknou a vyplní v jednom z úředních jazyků Společenství.
Formuláře musí být vyplněny s použitím mechanografického nebo podobného postupu.
Zápisy nesmějí být vymazávány ani přepisovány. Jakékoli změny se provedou škrtnutím nesprávných údajů a podle potřeby doplněním požadovaných údajů. Takovéto změny musí být parafovány osobou, která je provedla, a stvrzeny vydávajícími orgány.
Každé osvědčení je opatřeno pořadovým číslem, na jehož základě je možná jeho identifikace, a je opatřeno razítkem vydávajícího orgánu a podpisem osoby nebo osob k tomu zmocněných.
Vydávající orgán si ponechá kopii každého osvědčení, které vydá.
Článek 15
Pozastavení schválení
Komise může schválení pozastavit, zjistí-li, že zboží významné části šarží a/nebo množství neodpovídá údajům zapsaným v osvědčeních o shodě vydávaných kontrolními útvary třetí země, nebo v případě neuspokojivé odezvy na požadavky provedení následné kontroly podle čl. 16 odst. 2.
Článek 16
Doplňkové kontroly prováděné členskými státy
1. Členské státy při dovozu provádějí fyzické kontroly dodržování norem u produktů, které se dovážejí za podmínek vymezených v tomto oddílu, a to formou kontrol shody pro všechny dotčené třetí země u významného podílu dodávek a množství dováženého za těchto podmínek. Tento podíl musí být dostatečný k tomu, aby zaručil dodržování pravidel Společenství kontrolními útvary třetí země. Členské státy zaručí, aby se na kontrolované šarže, které nejsou v souladu s obchodními normami, uplatňovala opatření podle čl. 20 odst. 3.
Jestliže kontroly odhalí závažné nesrovnalosti, informují členské státy ihned Komisi a kontrolní subjekty zvýší rozsah dodávek a množství, které se kontrolují v souladu s ustanoveními tohoto článku.
Pokud některý členský stát vybírá poplatek na úhradu nákladů na kontroly podle tohoto odstavce, odpovídá výše takového poplatku nižšímu podílu dodávek a množství zkontrolovaných těmito kontrolami než kontrolami uvedenými v článku 12.
2. Vzniknou-li jakékoli pochybnosti o pravosti osvědčení podle čl. 14 odst. 1 prvního pododstavce nebo o správnosti údajů v osvědčení uváděných, provede se následná kontrola.
Příslušný orgán Společenství vrátí osvědčení nebo jeho kopii úřednímu zpravodaji třetí země podle čl. 13 odst. 2 druhého pododstavce a podle okolností uvede důvody vyšetřování a veškeré získané informace, ze kterých plyne, že osvědčení není pravé nebo že v něm obsažené údaje nejsou správné. Žádosti o následné kontroly se předkládají na vědomí Komisi v co nejkratší době a připojí se k nim výsledky každé takové žádosti.
Je-li podána žádost o následnou kontrolu, může dovozce dotyčných produktů požádat příslušné kontrolní subjekty o provedení kontroly shody podle článku 12.
Článek 17
Povinnost sdělování
1. Koordinační orgán sdělí Komisi za každé čtvrtletí nejpozději na konci čtvrtletí následujícího po příslušném čtvrtletí za všechny třetí země a dotyčné produkty počet šarží a celková množství dovezená v souladu s článkem 13, počet šarží a množství, které byly podrobeny kontrole shody podle čl. 16 odst. 1, a takové šarže, které podle kontrolních subjektů neodpovídají údajům v osvědčeních o shodě vydaných kontrolním útvarem třetí země, přičemž uvede množství v každé z těchto šarží a druh zjištěných nedostatků.
2. Celní orgány úzce spolupracují s koordinačním orgánem a/nebo kontrolními subjekty, zejména pokud jde o uplatňování čl. 16 odst. 1 a 2, a poskytnou jim všechny nezbytné údaje.
Článek 18
Správní spolupráce
1. Uplatnění tohoto oddílu podléhá stanovení postupu pro správní spolupráci mezi Společenstvím a každou dotčenou třetí zemí.
Aby byly způsobilé pro tento postup, zašlou dotčené třetí země Komisi veškeré příslušné údaje o kontrolních činnostech, zejména vzory otisků razítek používaných kontrolními útvary třetí země, a podle potřeby a bez prodlení veškeré změny v takovýchto údajích. Komise tyto údaje a všechny následné změny oznámí koordinačním orgánům v členských státech, které o nich uvědomí celní orgány a ostatní příslušné orgány.
Po stanovení správní spolupráce a poté, co dotyčná třetí země sdělí všechny podstatné změny údajů jak v rámci této správní spolupráce, tak i pokud jde o jména a adresy úředního zpravodaje a kontrolních útvarů, vydá Komise za tímto účelem veřejně dostupné oznámení, a to způsobem, jenž uzná za vhodný.
2. Schválení třetích zemí podle čl. 13 odst. 4 se použije ode dne, kdy Komise veřejně zpřístupní oznámení podle odstavce 1 tohoto článku o stanovení správní spolupráce mezi Společenstvím a danou třetí zemí.
Oddíl 4
Produkty určené k průmyslovému zpracování
Článek 19
Produkty určené k průmyslovému zpracování
1. Pro účely tohoto nařízení znamenají produkty určené k průmyslovému zpracování čerstvé ovoce a zeleninu, na něž se vztahují obchodní normy a které se dopravují do zpracovatelských podniků, kde se zpracovávají na produkty zařazené do jiné položky kombinované nomenklatury než původní čerstvý produkt.
2. Příslušné kontrolní subjekty vydávají osvědčení o průmyslovém určení podle přílohy V pro produkty určené na vývoz do třetích zemí a produkty dovážené do Společenství, jsou-li tyto produkty určeny k průmyslovému zpracování a nemusí-li tedy v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a) odpovídat obchodním normám. Kontrolní subjekty zajistí, aby byla dodržena zvláštní ustanovení o označování štítkem podle odstavce 4 tohoto článku.
3. Příslušný kontrolní subjekt zašle v případě dovozu po vydání všech osvědčení podle odstavce 2 koordinačnímu orgánu zpracovávajícího členského státu neprodleně kopii osvědčení a všechny další údaje potřebné pro případné provádění kontrol při zpracování. Po zpracování vrátí zpracovatelský podnik osvědčení příslušnému kontrolnímu subjektu, který ověří, zda byly produkty skutečně zpracovány.
4. Balení produktů určených k průmyslovému zpracování musí být zřetelně označeno na balíku nápisem „určeno k průmyslovému zpracování“ nebo jiným rovnocenným nápisem. U přepravovaného volně loženého zboží přímo nakládaného na dopravní prostředek se toto označení uvádí v průvodním dokladu ke zboží nebo na viditelném místě uvnitř dopravního prostředku.
5. Členské státy přijmou všechna náležitá opatření, zejména s ohledem na spolupráci s ostatními dotčenými členskými státy, aby zabránily tomu, že by se zboží určené na trh s čerstvým ovocem a zeleninou dopravovalo z produkčního regionu jako zboží určené k průmyslovému zpracování.
Oddíl 5
Kontrolní metody
Článek 20
Kontrolní metody
1. Kontroly shody podle této kapitoly se s výjimkou kontrol při maloobchodním prodeji konečnému spotřebiteli provádějí v souladu s metodami stanovenými v příloze VI, pokud není v tomto nařízení stanoveno jinak.
Členské státy stanoví zvláštní opatření pro kontrolu shody v místě maloobchodního prodeje konečnému spotřebiteli.
2. Zjistí-li se při kontrole, že zboží je v souladu s obchodními normami, může kontrolní subjekt vydat osvědčení o shodě podle přílohy III. Toto osvědčení se v každém případě vydává při dovozu nebo vývozu.
3. Není-li zboží v souladu s normami, vydá kontrolní subjekt protokol o nedodržení norem, určený obchodníkovi nebo jeho zástupci. Zboží, pro které byl vydán protokol o nedodržení norem, se nemůže převážet bez schválení kontrolního subjektu, který tento protokol vydal. Toto schválení může být podmíněno dodržením podmínek stanovených kontrolním subjektem.
Obchodníci se mohou rozhodnout, že uvedou veškeré zboží nebo jeho část do souladu s normami. Zboží uvedené do souladu s normami se nemůže prodávat dříve, než se příslušný kontrolní subjekt vhodným způsobem nepřesvědčí o tom, že zboží bylo skutečně do souladu s normami uvedeno. Pouze bylo-li zboží uvedeno do souladu s normami, může případně kontrolní subjekt pro příslušnou šarži nebo její část vydat osvědčení o shodě podle přílohy III.
Jestliže kontrolní subjekt vyhoví přání obchodníka uvést zboží do shody v jiném členském státě než ve státě, v němž byla provedena kontrola a zjištěna nedodržení, členské státy učiní všechna nezbytná opatření, která považují za vhodná, zejména s ohledem na vzájemnou spolupráci, aby zkontrolovaly, zda bylo u zboží dosaženo shody.
Pokud u zboží nelze dosáhnout shody, ani je nelze předat k použití jako krmivo či k průmyslovému zpracování, ani k jinému nepotravinářskému využití, může kontrolní subjekt v případě potřeby požádat obchodníky, aby přijali odpovídající opatření a zajistili, aby dotčené produkty nebyly uvedeny na trh.
Obchodníci poskytnou veškeré informace, jež členské státy pokládají za nezbytné pro účely použití tohoto odstavce.
4. Pro účely uplatňování této kapitoly uvádějí faktury a průvodní doklady třídu jakosti, zemi původu produktů a případně skutečnost, že jsou určeny k průmyslovému zpracování. Tento požadavek se nevztahuje na maloobchodní prodej konečnému spotřebiteli.
HLAVA III
ORGANIZACE PRODUCENTŮ
KAPITOLA I
Požadavky a uznávání
Oddíl 1
Definice
Článek 21
Definice
1. Pro účely této hlavy:
a)
„producentem“ se rozumí zemědělec podle čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007;
b)
„dceřiným podnikem“ se rozumí podnik, v němž má účast jedna nebo více organizací producentů nebo jejich sdružení a který přispívá k dosažení cílů organizace producentů nebo jejich sdružení;
c)
„nadnárodní organizací producentů“ se rozumí každá organizace, v níž se alespoň jeden z podniků producentů nachází v jiném členském státě než v tom, v němž má daná organizace své sídlo;
d)
„nadnárodním sdružením organizací producentů“ se rozumí každé sdružení organizací producentů, v němž alespoň jedna ze sdružených organizací se nachází v jiném členském státě než v tom, v němž má daná organizace své sídlo;
e)
„cílem konvergence“ se rozumí cíl akce nejméně rozvinutých členských států a regionů v souladu s právními předpisy Společenství, jimiž se řídí Evropský fond pro regionální rozvoj, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti v období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013;
f)
„opatřením“ se rozumí:
i)
opatření zaměřená na plánování produkce, včetně pořízení stálých aktiv,
ii)
opatření zaměřená na zlepšení nebo udržení jakosti produktu, včetně pořízení stálých aktiv,
iii)
opatření zaměřená na zlepšení uvádění na trh, včetně pořízení stálých aktiv, a dále propagační a komunikační činnosti mimo ty propagační a komunikační činnosti, jež spadají pod bod vi),
iv)
výzkum a experimentální produkce, včetně pořízení stálých aktiv,
v)
vzdělávací akce mimo ty, které spadají pod bod vi), a opatření zaměřená na propagaci přístupu k poradenským službám,
vi)
kterýkoli z šesti nástrojů prevence a řízení vyjmenovaných v čl. 9 odst. 2 písm. a) až f) prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1182/2007,
vii)
environmentální opatření uvedená v čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007, včetně pořízení stálých aktiv,
viii)
další opatření, včetně pořízení stálých aktiv mimo ta, která jsou uvedena v bodech i), ii), iii), iv) a vii) a jež plní jeden nebo více cílů podle čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007;
g)
„akcí“ se rozumí konkrétní činnost nebo nástroj zaměřené na dosažení určitého operativního cíle přispívajícího k jednomu nebo více cílům uvedeným v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007;
h)
„vedlejším produktem“ se rozumí produkt, který je výsledkem přípravy a/nebo zpracování produktu z ovoce a zeleniny, který má pozitivní hospodářskou hodnotu, avšak není hlavním zamýšleným výsledkem;
i)
„prvotním zpracováním“ se rozumí zpracování produktu z ovoce nebo zeleniny na jiný produkt uvedený v příloze I Smlouvy o ES. Čištění, řezání, odkrajování, sušení a balení čerstvých produktů za účelem jejich uvedení na trh se nepovažují za prvotní zpracování;
j)
„meziodvětvovým základem“ podle čl. 10 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007 se rozumí jedna či více činností uvedených v čl. 20 písm. c) nařízení (ES) č. 1182/2007, schválených členským státem a řízených společně s organizací producentů nebo sdružením organizací producentů a nejméně jedním subjektem působícím ve zpracování potravin anebo distribučním řetězci;
k)
„ukazatelem výchozího stavu“ se rozumí libovolný ukazatel vykazující stav nebo trend existující na začátku programovacího období, který může poskytnout tyto užitečné informace:
i)
při analýze výchozí situace pro účely stanovení vnitrostátní strategie pro udržitelné operační programy nebo operační program,
ii)
jako referenční údaj, na jehož základě se poměřují výsledky a dopad vnitrostátní strategie nebo operačního programu, a
iii)
při interpretaci výsledků a dopadu vnitrostátní strategie nebo operačního programu.
2. Členské státy definují právnické osoby dotčené na jejich území pro účely čl. 3 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 s ohledem na své vnitrostátní právní a správní struktury. Členské státy také podle potřeby pro účely používání uvedených článků přijmou ustanovení o jednoznačné definici částí právnických osob.
Oddíl 2
Požadavky vztahující se na organizace producentů
Článek 22
Rozsah produktů
1. Členské státy uznají organizace producentů podle článku 4 nařízení (ES) č. 1182/2007 pro produkt nebo skupinu produktů uvedené v žádosti o uznání, s výhradou všech rozhodnutí přijatých v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení.
2. Členské státy uznají organizace producentů pro produkty určené výhradně pro průmyslové zpracování pouze tehdy, jsou-li schopny zajistit, že tyto produkty jsou dodávány pro zpracování, a to buď prostřednictvím systému dodavatelských smluv, či jinak.
Článek 23
Minimální počet členů
Při stanovení minimálního počtu členů organizace producentů podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007 mohou členské státy stanovit, že pokud se organizace žádající o uznání skládá zcela či zčásti z členů, kteří jsou sami právnické osoby či jednoznačně definované části právnických osob složených z producentů, lze minimální počet členů vypočítat na základě počtu producentů sdružených v takových právnických osobách nebo jednoznačně definovaných částech právnických osob.
Článek 24
Minimální doba členství
1. Minimální doba členství producenta není kratší než jeden rok.
2. Vystoupení člena z organizace se oznámí organizaci písemně. Členské státy stanoví lhůty pro vystoupení, které nesmějí být delší než šest měsíců, a data, ke kterým vystoupení nabývá účinku.
Článek 25
Struktury a činnosti organizací producentů
Členské státy zajistí, že organizace producentů mají k dispozici zaměstnance, infrastrukturu a vybavení nutné ke splnění požadavků uvedených v čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 a k zajištění jejich nezbytného fungování, zejména pokud jde o:
a)
znalost produkce jejich členů,
b)
příjem, třídění, skladování a balení produkce jejich členů,
c)
obchodní a rozpočtové řízení a
d)
centralizované účetnictví a fakturační systém.
Článek 26
Hodnota nebo objem tržní produkce
Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007 se hodnota nebo objem tržní produkce vypočte na stejném základě jako hodnota produkce uváděné na trh podle článků 52 a 53 tohoto nařízení.
Článek 27
Poskytnutí technických prostředků
Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 1182/2007 se v případě organizace producentů, která je uznána pro produkt, u kterého je nezbytné poskytnutí technických prostředků, má za to, že organizace producentů splnila svou povinnost, poskytne-li odpovídající úroveň technických prostředků sama, prostřednictvím svých členů, prostřednictvím dceřiného podniku či formou svěření činností vnějším subjektům.
Článek 28
Hlavní činnosti organizací producentů
1. Hlavní činnost organizace producentů se týká koncentrace nabídky a uvádění produktů jejích členů, pro které je uznána, na trh.
2. Hodnota na trh uváděné produkce vlastních členů organizace producentů nebo členů jiných organizací producentů, kterou organizace prodává, musí být vyšší než hodnota veškeré ostatní produkce uváděné na trh, kterou prodává.
Výpočet vychází pouze z produktů, pro které je organizace producentů uznána.
3. V případě uplatnění čl. 52 odst. 7 platí odstavec 2 tohoto článku od 1. ledna 2012 s přiměřenými úpravami pro dotčené dceřiné podniky.
Článek 29
Svěření činností vnějším subjektům
Svěření některé z činností organizace producentů vnějším subjektům (outsourcing) znamená, že organizace producentů uzavře obchodní dohodu s jiným subjektem, včetně některého ze svých členů nebo dceřiných podniků, o zajišťování dotčené činnosti. Organizace producentů však zůstává nadále odpovědná za zajištění provádění takové činnosti i za celkovou řídící kontrolu a dozor nad obchodním ujednáním o zajišťování uvedené činnosti.
Ustanovení prvního odstavce platí s přiměřenými úpravami i tehdy, jestliže činnost prostřednictvím svěření činností vnějším subjektům sjednává sdružení organizací producentů.
Článek 30
Nadnárodní organizace producentů
1. Sídlo nadnárodní organizace producentů je zřízeno v členském státě, v němž má daná organizace producentů významné podniky nebo významný počet členů a/nebo v němž dosahuje významné úrovně tržní produkce.
2. Členský stát, v němž se nachází sídlo nadnárodní organizace producentů, odpovídá za:
a)
uznání nadnárodní organizace producentů;
b)
schválení operačního programu nadnárodní organizace producentů;
c)
navázání nezbytné správní spolupráce s ostatními členskými státy, v nichž se nacházejí členové, pokud jde o dodržování podmínek uznání a systém kontrol a sankcí. Tyto ostatní členské státy jsou povinny poskytnout veškerou nezbytnou pomoc členskému státu, ve kterém je umístěno sídlo; a
d)
poskytnutí veškeré příslušné dokumentace na vyžádání jiných členských států, a to včetně všech platných právních předpisů, existujících v ostatních členských státech, kde jsou umístění členové, v překladu do úředního jazyka žádajících členských států.
Článek 31
Spojení organizací producentů
1. Pokud se organizace producentů s dříve odlišnými operačními programy spojily, mohou pokračovat v provádění těchto operačních programů souběžně a odděleně až do 1. ledna roku následujícího po spojení. V takových případech musí dotčené organizace producentů požádat o sloučení operačních programů jejich pozměněním v souladu s ustanoveními článku 66. V opačném případě musí dotčené organizace producentů okamžitě požádat o sloučení operačních programů jejich pozměněním v souladu s ustanoveními článku 67.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy povolit organizacím producentů, které o to požádají na základě řádně opodstatněných důvodů, aby prováděly oddělené operační programy souběžně až do jejich přirozeného ukončení.
Článek 32
Členové, kteří nejsou producenty
1. Členské státy mohou stanovit, zda a za jakých podmínek může být přijata jako člen organizace producentů kterákoli fyzická osoba nebo právnická osoba, která není producentem.
2. Při stanovení podmínek uvedených v odstavci 1 členské státy zajistí především soulad s čl. 3 odst. 1 písm. a) a odst. 4 písm. c) nařízení (ES) č. 1182/2007.
3. Fyzické nebo právnické osoby uvedené v odstavci 1:
a)
nejsou brány v úvahu pro účely kritérií pro uznání;
b)
nemají přímý prospěch z opatření financovaných Společenstvím.
Členské státy mohou omezit nebo zrušit právo těchto subjektů k hlasování o rozhodnutích týkajících se provozních fondů, a to v souladu s podmínkami uvedenými v odstavci 2.
Článek 33
Demokratická kontrola organizací producentů
Členské státy přijmou všechna opatření, která považují za nezbytná k tomu, aby se předešlo jakémukoliv zneužití pravomoci nebo vlivu jedním nebo více členy při řízení a fungování organizace producentů, včetně hlasovacích práv.
Oddíl 3
Sdružení organizací producentů
Článek 34
Uznání sdružení organizací producentů
1. Členské státy mohou uznat pouze sdružení organizací producentů podle článku 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 pro činnosti týkající se produktu nebo produktů uvedených v žádosti o uznání.
2. Sdružení organizací producentů může být uznáno podle článku 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 a může provozovat libovolné činnosti organizace producentů i tehdy, jestliže v uvádění produktů na trh pokračují jeho členové.
Článek 35
Hlavní činnosti sdružení organizací producentů
Ustanovení čl. 28 odst. 2 a 3 se použijí s přiměřenými úpravami na sdružení organizací producentů.
Článek 36
Členové sdružení organizací producentů, kteří nejsou organizacemi producentů
1. Členské státy mohou stanovit, zda a za jakých podmínek může být přijata jako člen sdružení organizací producentů fyzická nebo právnická osoba, která není uznanou organizací producentů.
2. Členové uznaného sdružení organizací producentů, kteří nejsou uznanými organizacemi producentů:
a)
nejsou bráni v úvahu pro účely kritérií pro uznání,
b)
nehlasují o rozhodnutích týkajících se provozních fondů,
c)
nemají přímý prospěch z opatření financovaných Společenstvím.
Článek 37
Nadnárodní sdružení organizací producentů
1. Sídlo nadnárodního sdružení organizací producentů se zřizuje v členském státě, v němž má dotyčné sdružení významný počet členských organizací a/nebo v němž členské organizace dosahují významné úrovně tržní produkce.
2. Členský stát, v němž se nachází sídlo nadnárodního sdružení organizací producentů, zodpovídá za:
a)
uznání sdružení;
b)
případné schválení operačního programu nadnárodního sdružení;
c)
navázání nezbytné správní spolupráce s ostatními členskými státy, v nichž se nacházejí sdružené organizace, pokud jde o dodržování podmínek uznání a systém kontrol a sankcí. Tyto ostatní členské státy jsou povinny poskytnout veškerou nezbytnou pomoc členskému státu, ve kterém je umístěno sídlo; a
d)
poskytnutí veškeré příslušné dokumentace na vyžádání jiných členských států, a to včetně všech platných právních předpisů, existujících v ostatních členských státech, kde jsou umístění členové, v překladu do úředního jazyka žádajících členských států.
Oddíl 4
Seskupení producentů
Článek 38
Předkládání plánů uznání
1. Právnická osoba nebo jednoznačně definovaná část právnické osoby předloží plán uznání uvedený v čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 příslušnému orgánu členského státu, ve kterém má právnická osoba své sídlo.
2. Členské státy stanoví:
a)
minimální kritéria, která musí právnická osoba či jednoznačně definovaná část právnické osoby splnit, aby mohly předložit plán uznání;
b)
pravidla pro vypracování, obsah a provádění plánů uznání;
c)
období, v němž má dřívější člen organizace producentů zakázáno vstoupit do seskupení producentů poté, co opustil tuto organizaci producentů, v souvislosti s produkty, pro něž byla organizace producentů uznána; a
d)
správní postupy schvalování, monitorování a plnění plánů uznání.
Článek 39
Obsah plánů uznání
Návrh plánu uznání obsahuje alespoň:
a)
popis počáteční situace, zejména pokud jde o počet členů producentů, s uvedením všech podrobných údajů o členech, produkci, včetně hodnoty produkce uváděné na trh, uvádění na trh a infrastruktuře, včetně infrastruktury ve vlastnictví jednotlivých členů seskupení producentů, má-li být používána přímo tímto seskupením producentů;
b)
návrh data zahájení provádění plánu a jeho trvání, které nesmí přesáhnout pět let; a
c)
činnosti, které je třeba provést v zájmu dosažení uznání.
Článek 40
Schvalování plánů uznání
1. Příslušný vnitrostátní orgán rozhodne o návrhu plánu uznání do tří měsíců od obdržení návrhu plánu společně s veškerou podpůrnou dokumentací.
2. Na základě kontrol uvedených v článku 113 příslušný vnitrostátní orgán v případě potřeby:
a)
přijme předložený plán a udělí předběžné uznání;
b)
vyžádá si změny plánu;
c)
zamítne plán.
Plán může být v případě nutnosti přijat jen tehdy, pokud jsou do něj zapracovány změny požadované podle písmena b).
Vnitrostátní orgán o svém rozhodnutí vyrozumí právnickou osobu nebo jednoznačně definovanou část právnické osoby.
Článek 41
Provádění plánů uznání
1. Plán uznání se provádí v ročních obdobích počínajících 1. lednem. Členské státy mohou seskupením producentů povolit, aby tato roční období rozčlenila do pololetních období.
Plán uznání začne v souladu s navrhovaným datem podle čl. 39 písm. b):
a)
dnem 1. ledna následujícím po datu schválení plánu příslušným vnitrostátním orgánem, nebo
b)
okamžitě po datu jeho schválení.
2. Členské státy stanoví podmínky, za nichž mohou seskupení producentů požádat o změny plánů během jejich provádění. K těmto žádostem musí být přiloženy všechny nezbytné podpůrné doklady.
3. Příslušný vnitrostátní orgán rozhodne o změnách plánů do tří měsíců od obdržení žádosti o změny, po zvážení předložených důvodů. Pokud rozhodnutí o žádosti o změny nebylo přijato v uvedené lhůtě, považuje se dotyčná žádost za zamítnutou.
Článek 42
Žádosti o uznání organizace producentů
Seskupení producentů provádějící plán uznání může kdykoli předložit žádost o uznání podle článku 4 nařízení (ES) č. 1182/2007. Tyto žádosti se v každém případě předkládají před koncem přechodného období podle článku 7 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Ode dne podání uvedené žádosti může dotyčné seskupení předložit návrh operačního programu podle článku 64.
Článek 43
Hlavní činnosti seskupení producentů
Článek 28 platí s přiměřenými úpravami pro seskupení producentů.
Článek 44
Hodnota produkce uváděné na trh
1. Článek 52 platí s přiměřenými úpravami pro seskupení producentů.
2. Pokud dojde ke snížení hodnoty produkce uváděné na trh z důvodů, které jsou členskému státu náležitě zdůvodněné, za něž seskupení producentů nenese odpovědnost a jimž nemohlo zabránit, nesmí být hodnota produkce uváděné na trh menší než 65 % hodnoty ověřené členským státem a deklarované v předchozí žádosti nebo žádostech o podporu s platností pro poslední předchozí roční období, a pokud neexistuje, pak hodnoty deklarované prvotně ve schváleném plánu uznání.
Článek 45
Financování plánů uznání
1. Výše podpory podle čl. 7 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 se sníží o polovinu, pokud jde o produkci uváděnou na trh, jež převyšuje hodnotu 1 000 000 EUR.
2. Podpora podle čl. 7 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007 nesmí u žádného seskupení producentů překročit strop ve výši 100 000 EUR na jedno roční období.
3. Jestliže prováděcí období netrvá celý kalendářní rok, strop uvedený v odstavci 2 se úměrně sníží.
4. Podpora uvedená v čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 se vyplácí:
a)
v ročních nebo půlročních splátkách koncem každého ročního nebo půlročního období provádění plánu uznání, nebo
b)
ve splátkách pokrývajících část ročního období, jestliže dojde k zahájení plánu během ročního období nebo jestliže podle článku 4 nařízení (ES) č. 1182/2007 dojde k uznání před koncem ročního období.
Pokud to vyžadují kontroly, členské státy mohou k výpočtu splátek použít jako základ produkci uváděnou na trh odpovídající jinému období nežli období, za něž je splátka vyplácena. Rozdíl mezi obdobími je kratší než délka skutečného daného období.
5. Směnným kurzem platným pro částky uvedené v odstavcích 1 a 2 je směnný kurz naposledy zveřejněný Evropskou centrální bankou před prvním dnem období, za něž se předmětná podpora poskytuje.
Článek 46
Podpora na investice vyžadované pro uznání
Pokud jde o investice související s prováděním plánů uznání podle čl. 39 písm. c) tohoto nařízení, na něž se poskytuje podpora podle čl. 7 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007:
a)
vyloučeny jsou investice, které mohou narušit hospodářskou soutěž v jiných hospodářských činnostech organizace;
b)
investice, přímo nebo nepřímo určené na podporu takových opatření, se financují poměrným dílem odpovídajícím jejich použití předběžně uznanými sektory nebo produkty.
Článek 47
Žádost o podporu
1. Podle čl. 45 odst. 4 tohoto nařízení podává seskupení producentů během tří měsíců od konce každého ročního nebo půlročního období jednu žádost o podporu uvedenou v čl. 7 odst. 3 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1182/2007. Žádost obsahuje prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh pro období, na něž se o podporu žádá.
2. Žádosti o podpory na pololetní období mohou být předkládány pouze tehdy, je-li plán uznání členěn do pololetních období podle čl. 41 odst. 1. Všechny žádosti o podporu musí být provázeny písemným prohlášením seskupení producentů, že seskupení producentů:
a)
dodržuje a bude dodržovat nařízení (ES) č. 1182/2007, jakož i toto nařízení; a
b)
přímo ani nepřímo nevyužívalo, nevyužívá a nebude využívat dvojího financování ze strany Společenství a na vnitrostátní úrovni pro akce prováděné podle tohoto plánu uznání, na které se podle tohoto nařízení poskytuje financování ze zdrojů Společenství.
3. Členské státy stanoví lhůtu pro vyplacení podpory, která v žádném případě nesmí přesahovat období šesti měsíců od přijetí žádosti.
Článek 48
Způsobilost
Členské státy vyhodnocují způsobilost seskupení producentů pro podporu podle tohoto nařízení, aby zjistily, zda je poskytnutí podpory náležitě odůvodněné, s přihlédnutím k podmínkám a datu všech dřívějších podpor z veřejných prostředků poskytnutých organizacím nebo seskupením producentů, z nichž členové dotyčného seskupení producentů pocházejí, jakož i ke všem pohybům členů mezi organizacemi producentů a seskupeními producentů.
Článek 49
Účast Společenství
1. Účast Společenství na financování podpory podle čl. 7 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007 činí:
a)
75 % způsobilých veřejných výdajů v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
50 % způsobilých veřejných výdajů v ostatních oblastech.
2. Účast Společenství na financování podpory podle čl. 7 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007, vyjádřená jako kapitálový příspěvek nebo ekvivalent kapitálového příspěvku, činí nejvýše tento procentní podíl způsobilých nákladů na investice:
a)
50 % v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
30 % v ostatních oblastech.
Dotčené členské státy se zavážou, že se budou podílet nejméně pěti procenty na způsobilých investičních nákladech.
Finanční účast příjemců podpory na způsobilých investičních nákladech činí alespoň:
a)
25 % v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
45 % v ostatních oblastech.
Článek 50
Spojování
1. Podpora stanovená v čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 může být poskytnuta nebo nadále poskytována seskupením producentů, kterým bylo uděleno předběžné uznání a která vznikla spojením seskupení dvou nebo více seskupení producentů, jimž bylo uděleno předběžné uznání.
2. Pro výpočet výše podpory splatné podle odstavce 1 se organizace, které se spojují, nahrazují seskupením producentů tímto spojením vzniklým.
3. Jestliže se spojí dvě a více seskupení producentů, převezme nový subjekt práva a povinnosti toho seskupení producentů, kterému byl jako prvnímu přiznán status předběžného uznání.
4. Jestliže se seskupení producentů, jemuž bylo uděleno předběžné uznání, spojí s uznanou organizací producentů, není výsledný subjekt nadále způsobilý ani pro předběžné uznání jako seskupení producentů, ani pro podporu podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007. Výsledný subjekt je nadále posuzován jako uznaná organizace producentů, pokud splňuje platné požadavky. V nezbytných případech požádá organizace producentů o změnu svého operačního programu a k tomuto účelu se s přiměřenými úpravami použije článek 31.
Akce provedené seskupeními producentů před takovýmto spojením však zůstávají způsobilé podle podmínek uvedených v plánu uznání.
Článek 51
Důsledky uznání
1. Poskytování podpory stanovené v čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 je ukončeno, jakmile je uděleno uznání.
2. Při předkládání operačního programu podle tohoto nařízení zajistí dotčený členský stát vyloučení dvojího financování opatření stanovených v plánu uznání.
3. Investice, na které je poskytována podpora na náklady podle čl. 7 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007, mohou být přeneseny do operačních programů, pokud jsou v souladu s požadavky tohoto nařízení.
4. Členské státy stanoví období počínající po provedení plánu uznání, během něhož musí seskupení producentů dosáhnout uznání jakožto organizace producentů. Toto období nepřesáhne čtyři měsíce.
KAPITOLA II
Provozní fondy a operační programy
Oddíl 1
Hodnota produkce uváděné na trh
Článek 52
Základ výpočtu
1. Pro účely této kapitoly se hodnota produkce uváděné na trh pro organizaci producentů vypočte na základě produkce členů organizací producentů, pro které je organizace producentů uznaná.
2. Hodnota na trh uváděné produkce zahrnuje produkci členů, kteří z organizace producentů vystupují nebo do ní vstupují. Členské státy stanoví podmínky k zamezení dvojího výpočtu.
3. Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby do hodnoty produkce uvedené na trh zahrnuly hodnotu vedlejších produktů.
4. Hodnota produkce uvedené na trh zahrnuje hodnotu produktů stažených z trhu, s nimž se naloží v souladu s ustanoveními čl. 10 odst. 4 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1182/2007, odhadem stanovenou ve výši průměrné ceny těchto produktů uvedených v předchozím roce na trh organizací producentů.
5. Do hodnoty produkce uvedené na trh se započte pouze produkce členů organizace producentů uvedené na trh organizací producentů samou nebo v souladu s čl. 3 odst. 3 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1182/2007.
6. Produkce uvedená na trh se fakturuje ve fázi „z organizace producentů“:
a)
podle potřeby jako produkt balený, obalově upravený nebo takový, který prošel zpracováním prvního stupně;
b)
bez DPH; a
c)
bez nákladů na vnitřní dopravu, pokud je vzdálenost mezi místem sběrny a balírny organizace producentů a distribučním místem organizace producentů značná. Členské státy stanoví snížení, která se použijí na fakturovanou hodnotu za produkty fakturované v různých fázích zpracování, dodání nebo přepravy.
7. Hodnotu produkce uvedené na trh je také možno vypočítat ve fázi po opuštění dceřiného podniku na témže základě jako v odstavci 6, pokud alespoň 90 % kapitálu dceřiného podniku vlastní:
a)
organizace producentů nebo sdružení organizací producentů, nebo
b)
s výhradou schválení ze strany členského státu, členové, kteří jsou družstvy, organizací producentů nebo sdružení organizací producentů, přispívá-li tato skutečnost k dosažení cílů uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1182/2007.
8. Jestliže dojde ke snížení produkce v důsledku klimatického jevu, chorob rostlin nebo zvířat nebo napadení škůdci, veškerá pojistná plnění obdržená z těchto důvodů v rámci opatření pro pojištění úrody podle kapitoly III oddílu 6 nebo rovnocenných opatření řízených organizací producentů mohou být zahrnuta do hodnoty produkce uvedené na trh.
Článek 53
Referenční období
1. Roční strop podpory uvedený v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1182/2007 se vypočítává každý rok na základě hodnoty produkce uvedené na trh během referenčního období dvanácti měsíců, které stanoví členské státy.
2. Rererenční období stanoví členské státy pro každou organizaci producentů jako:
a)
období 12 měsíců, začínající nejdříve 1. ledna tři roky před rokem, v němž se provádí operační program, a končící nejpozději 1. srpna téhož roku, nebo
b)
průměrná hodnota ze tří po sobě následujících období 12 měsíců začínajících nejdříve 1. ledna pět let před rokem, v němž se provádí operační program, a končících nejpozději 1. srpna téhož roku.
3. Toto dvanáctiměsíční období je účetním obdobím dotyčné organizace producentů.
Referenční období se během operačního programu nemění, vyjma řádně odůvodněných situací.
4. Pokud dojde ke snížení hodnoty produktu z důvodů, které jsou ke spokojenosti členského státu řádně odůvodněné, za něž organizace producentů nenese odpovědnost a jimž nemohla zabránit, nesmí být hodnota produkce uváděné na trh stanovená v odstavci 1 nižší než 65 % hodnoty dotyčného produktu v předchozím referenčním období.
Důvody uvedené v prvním pododstavci jsou řádně odůvodněné.
5. Pokud nedávno uznané organizace producentů nemají dostatečné historické údaje o produkci uvedené na trh pro účely odstavce 2, za hodnotu produkce uvedené na trh se může považovat hodnota produkce uvedené na trh poskytnutá organizací producentů za účelem uznání. Výpočet se provede jako průměrná hodnota produkce uvedené na trh za tři předchozí roky, a to za všechny producenty, kteří jsou členy organizace producentů v okamžiku předložení žádosti o uznání.
6. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro shromáždění informací o hodnotě produkce uváděné na trh organizacemi producentů, které operační programy nepředložily.
7. Odchylně od odstavce 1 a 6 se hodnota produkce uvedené na trh za referenční období vypočte v souladu s právními předpisy platnými pro dané referenční období.
Oddíl 2
Provozní fondy
Článek 54
Řízení
Členské státy zajistí, aby provozní fondy byly řízeny takovým způsobem, aby externí auditoři mohli každoročně zjistit a kontrolovat jejich výdaje a příjmy a udělovat osvědčení o výdajích a příjmech.
Článek 55
Financování provozních fondů
Finanční příspěvky do provozního fondu podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 určuje organizace producentů.
Všichni producenti mají možnost využívat provozní fond a všichni producenti mají možnost podílet se demokraticky na rozhodnutích o využívání finančních prostředků organizace producentů a o finančních příspěvcích do provozních fondů.
Článek 56
Sdělování odhadované výše příspěvku
Organizace producentů sdělí členským státům nejpozději do 15. září odhadované výše příspěvku Společenství, příspěvku svých členů a samotné organizace producentů do provozních fondů na následující rok spolu s operačními programy nebo žádostmi o schválení jejich změn.
Členské státy mohou stanovit pozdější datum než 15. září.
Výpočet odhadované výše provozního fondu se zakládá na operačních programech a hodnotě produkce uváděné na trh. Výpočet se rozdělí na výdaje na opatření na předcházení krizím a jejich řízení a na ostatní opatření.
Oddíl 3
Operační programy
Článek 57
Vnitrostátní strategie
1. Celková struktura a obsah vnitrostátní strategie podle čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1182/2007 se ode dne 1. ledna 2009 stanoví v souladu s pokyny podle přílohy VII. Členské státy před tímto datem stanoví její celkovou strukturu a obsah. Může se skládat z regionálních složek.
Vnitrostátní strategie zahrnuje všechna rozhodnutí přijatá a ustanovení schválená členskými státy podle hlavy III nařízení (ES) č. 1182/2007 a této hlavy.
2. Vnitrostátní strategie, včetně začlenění vnitrostátního rámce podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007, se stanoví předtím, než se na každý daný rok předloží návrhy operačních programů. Vnitrostátní rámec se začlení po jeho předložení Komisi a po jeho případné změně v souladu s čl. 12 odst.1 druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1182/2007.
3. Součástí postupu vypracování vnitrostátní strategie je analýza výchozí situace, za jejíž provedení odpovídá členský stát. Zjišťuje a vyhodnocuje potřeby, jež je nutno splnit, třídí potřeby na stupnici priorit, určuje cíle stanovené operačními programy ke splnění takových prioritních potřeb, očekávané výsledky a kvantifikované cíle, jichž je třeba dosáhnout ve vztahu k výchozí situaci, a stanovuje nejvhodnější opatření pro dosahování těchto cílů.
4. Členské státy rovněž zajistí sledování a hodnocení vnitrostátní strategie a její provádění prostřednictvím operačních programů.
Vnitrostátní strategii lze pozměňovat, a to zejména s ohledem na sledování a hodnocení. Tyto změny se provádějí před předložením návrhu operačních programů na každý daný rok.
5. Členské státy ve vnitrostátní strategii stanoví maximální procentní podíly z fondu, které lze vynaložit na jednotlivá opatření a/nebo druh činnosti a/nebo výdaj, aby tak byla zajištěna přiměřená rovnováha mezi různými opatřeními.
Článek 58
Vnitrostátní rámec pro environmentální opatření
1. Kromě oznámení podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 oznámí členské státy Komisi rovněž všechny změny vnitrostátního rámce, provedené postupem podle čl. 12 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1182/2007. Komise zpřístupní rámec ostatním členským státům způsobem, jenž uzná za vhodný.
2. Rámec stanoví neúplný seznam environmentálních opatření a souvisejících podmínek použitelných v daném členském státě pro účely čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 a pro každé vybrané environmentální opatření uvede:
a)
konkrétní závazek nebo závazky z opatření plynoucí a
b)
odůvodnění opatření na základě jeho očekávaného environmentálního dopadu ve vztahu k environmentálním potřebám a prioritám.
Článek 59
Doplňková pravidla členských států
Členské státy mohou přijmout pravidla doplňující nařízení (ES) č. 1182/2007 a toto nařízení týkající se způsobilosti opatření, akcí nebo výdajů v rámci operačních programů.
Článek 60
Vztah k programům rozvoje venkova
1. Akcím, na které se vztahují opatření stanovená tímto nařízením, nelze s výhradou odstavce 2 udělit podporu v rámci programu nebo programů rozvoje venkova členských států schválených podle nařízení (ES) č. 1698/2005.
2. Pokud je opatřením potenciálně způsobilým podle tohoto nařízení výjimečně udělena podpora v souladu s čl. 5 odst. 6 nařízení (ES) č. 1698/2005, členské státy zajistí, aby příjemce mohl podporu na danou akci obdržet pouze v rámci jednoho režimu.
K tomuto účelu členské státy při začlenění opatření obsahujících takové výjimky do svých programů rozvoje venkova zajistí, aby vnitrostátní strategie podle článku 57 tohoto nařízení stanovila kritéria a správní ustanovení, která budou uplatňovat v programech rozvoje venkova.
Úroveň podpory pro opatření podle tohoto nařízení v případě potřeby a aniž jsou dotčena ustanovení čl. 10 odst. 1 a 3 a článku 11 nařízení (ES) č. 1182/2007 nepřekročí výši použitelnou pro opatření v rámci programu rozvoje venkova.
Podpora pro environmentální opatření, vyjma pořízení stálých aktiv, je omezena na maximální částky stanovené v příloze nařízení (ES) č. 1698/2005 pro agroenvironmentální platby. Tyto částky mohou být ve výjimečných případech zvýšeny, přičemž se zohlední zvláštní okolnosti, které je třeba zdůvodnit v rámci vnitrostátní strategie podle článku 57 tohoto nařízení.
Článek 61
Obsah operačních programů a způsobilé výdaje
1. Operační programy zahrnují:
a)
popis výchozí situace, založený podle potřeby na ukazatelích výchozího stavu uvedených v příloze XIV;
b)
cíle programu se zřetelem na prognózy produkce a odbytu, a dále objasnění, jak program přispívá k vnitrostátní strategii a potvrzení, že je v souladu s vnitrostátní strategií, včetně jeho vyváženosti z hlediska činností. Charakteristika cílů odkazuje na cíle definované ve vnitrostátní strategii a vyznačuje měřitelné cíle, aby se usnadnilo sledování postupně dosahovaného pokroku při provádění programu;
c)
podrobný popis opatření, včetně opatření pro předcházení krizím a jejich řešení, který obsahuje jednotlivé akce a prostředky k dosažení těchto cílů v každém roce provádění programu. Popis musí vyznačit rozsah, v němž jsou různá opatření navrhována:
i)
doplňkově a v souladu s ostatními opatřeními, včetně opatření financovaných nebo způsobilých pro podporu z jiných prostředků Evropského společenství, zvláště pro podporu rozvoje venkova. V tomto ohledu se podle potřeby rovněž uvede konkrétní odkaz na opatření prováděná v rámci předchozích operačních programů;
ii)
neplyne z nich žádné riziko dvojího financování z prostředků Evropského společenství;
d)
dobu trvání programu; a
e)
finanční hlediska, zejména:
i)
metodu výpočtu a výši finančních příspěvků;
ii)
postup pro financování provozního fondu;
iii)
údaje nezbytné pro odůvodnění různých výší příspěvků a
iv)
rozpočet a časový rozvrh pro provádění činností pro každý rok provádění programu.
2. Různé environmentální akce lze kombinovat za předpokladu, že se navzájem doplňují a jsou navzájem slučitelné.
V případě této kombinace je při stanovení výše podpory zohledněn konkrétní ušlý příjem a dodatečné náklady vzniklé v důsledku této kombinace.
3. Investice, včetně investic podle leasingových smluv, jejichž doba splácení překročí délku operačního programu, mohou být v řádně hospodářsky odůvodněných případech převedeny do následného operačního programu, a to zejména v případech, kdy je doba fiskální amortizace delší než pět let.
V případě náhrad za investice je zbytková hodnota nahrazovaných investic:
a)
přičtena k provoznímu fondu organizace producentů nebo
b)
odečtena od nákladů na náhradu.
Investice nebo činnosti mohou být prováděny v jednotlivých zemědělských podnicích členů organizace producentů za podmínky, že přispívají ke splnění cílů operačního programu. Opustí-li člen organizaci producentů, členské státy zajistí, aby byla investice nebo její zbytková hodnota navrácena, pokud členský stát nestanoví jinak.
4 Operační programy nezahrnují akce ani výdaje uvedené na seznamu v příloze VIII.
5. Výdaje v rámci operačního programu způsobilé pro podporu jsou omezeny výší skutečně vzniklých nákladů. Členské státy však mohou namísto toho předem a řádně odůvodněným způsobem stanovit standardní paušální sazby v těchto případech:
a)
standardní paušální sazby jsou uvedeny v příloze VIII,
b)
dodatečné vnější dopravní náklady na kilometr, srovnané s náklady na kamionovou dopravu, vzniklé při použití železniční a/nebo lodní dopravy jako součást opatření ochrany životního prostředí, a
c)
dodatečných nákladů a ušlého příjmu v důsledku environmentálních akcí, vypočtených v souladu s čl. 53 odst. 2 nařízení (ES) č. 1974/2006.
Členské státy přezkoumají tyto sazby nejméně jednou za pět let.
6. Aby akce mohla být způsobilá, musí se u více než 50 % dotčených produktů (podle hodnoty), které pod ní spadají, jednat o produkty, pro něž je organizace producentů uznána. Aby mohly být do těchto 50 % započítány, musí tyto produkty pocházet od členů organizace producentů nebo od členů jiné organizace producentů. Na výpočet hodnoty se použijí příslušná pravidla v článku 52.
Článek 62
Doklady, které je třeba předložit
K operačním programům se přikládá zejména:
a)
doklad o zřízení provozního fondu;
b)
písemný závazek organizace producentů, že bude dodržovat nařízení (ES) č. 1182/2007 a toto nařízení; a
c)
písemný závazek organizace producentů, že nepřijala a nepřijme přímo ani nepřímo financování Společenství nebo vnitrostátní financování s ohledem na akce, z nichž vyplývá nárok na podporu podle tohoto nařízení.
Článek 63
Částečné operační programy
1. Podle článku 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 mohou členské státy oprávnit sdružení organizací producentů, aby předložilo svůj vlastní částečný operační program, který se skládá z akcí, které dvě nebo více členských organizací producentů vymezily, avšak v rámci svých operačních programů neprovedly.
2. Na částečné operační programy se použijí stejná pravidla jako na ostatní operační programy a posuzují se společně s operačními programy členských organizací producentů.
3. Členské státy zajistí, aby:
a)
tyto činnosti byly plně financovány z příspěvků členských organizací producentů, vyplácených z provozních fondů těchto organizací;
b)
tyto činnosti a odpovídající finanční účast byly uvedeny v operačních programech všech zúčastněných organizací producentů; a
c)
neexistovalo riziko dvojí podpory a aby byl přiměřeně použit článek 60.
Článek 64
Lhůta pro podání
Organizace producentů předkládají operační programy ke schválení příslušnému orgánu v členském státě, v němž má organizace producentů své sídlo, nejpozději do 15. září roku, který předchází roku, v němž se mají operační programy provádět. Členské státy však mohou toto datum posunout.
Jestliže právnická osoba nebo jednoznačně definovaná část právnické osoby, včetně seskupení producentů, předloží žádost o uznání jako organizace producentů, může zároveň předložit ke schválení operační program uvedený v prvním odstavci. Schválení programu je podmíněno získáním uznání nejpozději do data stanoveného v čl. 65 odst. 2.
Článek 65
Rozhodnutí
1. Příslušný vnitrostátní orgán podle potřeby:
a)
schvaluje výši fondů a programy, které splňují požadavky nařízení (ES) č. 1182/2007 a požadavky této kapitoly;
b)
schvaluje programy, pokud organizace producentů souhlasí s určitými změnami; nebo
c)
zamítá programy nebo části programů.
2. Příslušný vnitrostátní orgán přijme rozhodnutí o programech a fondech nejpozději do 15. prosince roku, v němž byly podány.
Členské státy oznámí tato rozhodnutí organizacím producentů nejpozději do 15. prosince.
V řádně zdůvodněných případech však může příslušný vnitrostátní orgán rozhodnout o operačních programech a fondech nejpozději do 20. ledna následujícího po datu žádosti. Rozhodnutí o schválení může stanovit, že výdaje jsou způsobilé od 1. ledna roku následujícího po žádosti.
Článek 66
Změny operačních programů pro následující roky
1. Organizace producentů mohou nejpozději do 15. září žádat o změny operačních programů, včetně případného prodloužení jejich trvání na celkovou dobu trvání pěti let, které se použijí od 1. ledna následujícího roku.
Členské státy však mohou datum pro předkládání žádostí posunout.
2. K žádostem o změny se přikládají podpůrné doklady, v nichž se uvádí důvod, povaha a důsledky navrhovaných změn.
3. Příslušný orgán přijme rozhodnutí o změnách operačních programů nejpozději do 15. prosince.
V řádně zdůvodněných případech však mohou členské státy rozhodnout o změnách operačních programů nejpozději do 20. ledna následujícího po datu žádosti. Rozhodnutí o schválení může stanovit, že výdaje jsou způsobilé od 1. ledna roku následujícího po žádosti.
Článek 67
Změny operačních programů během roku
1. Členské státy mohou povolit změny operačních programů během roku za podmínek, které samy určí.
2. Příslušný vnitrostátní orgán může organizacím producentů povolit, aby během roku:
a)
provedly své operační programy pouze zčásti;
b)
změnily obsah operačního programu, v případě potřeby včetně prodloužení jeho trvání až do celkové doby trvání pěti let;
c)
zvýšily výši provozního fondu maximálně o 25 % původně schválené částky a tuto výši snížily o procentní podíl, jenž určí členské státy, pokud zůstanou zachovány všeobecné cíle operačního programu. Členské státy mohou tento procentní podíl zvýšit v případě spojení organizací producentů podle čl. 31 odst. 1.
3. Členské státy určí podmínky, za nichž mohou být operační programy během roku změněny bez předchozího schválení příslušným vnitrostátním orgánem. Tyto změny jsou způsobilé pro podporu pouze v případě, že jsou organizací producentů bezodkladně sděleny příslušnému orgánu.
Článek 68
Časový plán operačních programů
1. Operační programy se provádějí v ročních obdobích od 1. ledna do 31. prosince.
2. Operační programy schválené nejpozději 15. prosince se provádějí od 1. ledna následujícího roku.
Provádění programů schválených po 15. prosinci se posouvá o jeden rok.
Odchylně od prvního a druhého pododstavce tohoto odstavce je v případě použití čl. 65 odst. 2 třetího pododstavce nebo čl. 66 odst. 3 druhého pododstavce provádění operačních programů schválených podle uvedených ustanovení zahájeno nejpozději 31. ledna následujícího po jejich schválení.
Oddíl 4
Podpora
Článek 69
Schválená výše podpory
Členské státy oznámí organizacím producentů a sdružením organizací producentů schválenou výši podpory podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 nejpozději do 15. prosince.
V případě použití čl. 65 odst. 2 třetího pododstavce nebo čl. 66 odst. 3 druhého pododstavce tohoto nařízení oznámí členské státy schválenou výši podpory nejpozději do 20. ledna.
Článek 70
Žádosti
1. Organizace producentů podávají příslušnému orgánu žádost o podporu nebo o zbývající částku podpory na každý operační program, na který je podpora žádána, nejpozději do 15. února roku následujícího po roce, na který je podpora žádána.
2. K žádostem se přikládají podpůrné dokumenty uvádějící:
a)
požadovanou podporu;
b)
hodnotu produkce uváděné na trh;
c)
finanční příspěvky vybrané od členů organizace producentů a příspěvky samé organizace producentů;
d)
výdaje vynaložené v rámci operačního programu;
e)
výdaje týkající se předcházení krizím a jejich řešení rozdělené podle jednotlivých akcí;
f)
podíl provozního fondu vydaný na opatření pro předcházení krizím a jejich řešení rozdělený podle jednotlivých akcí;
g)
soulad s čl. 9 odst. 2 a čl. 9 odst. 3 písm. a) nebo b) a článkem 10 nařízení (ES) č. 1182/2007;
h)
písemný závazek, že organizace producentů nepřijala žádné dvojí financování Společenstvím nebo vnitrostátní financování s ohledem na opatření a/nebo akce, z nichž vyplývá nárok na podporu podle tohoto nařízení; a
i)
důkaz o provedení dotyčné akce v případě žádosti o platbu standardní paušální sazby podle čl. 61 odst. 4.
3. Žádosti se mohou vztahovat na plánované, avšak neuskutečněné výdaje, pokud se prokáže, že:
a)
dotyčné činnosti nemohly být provedeny nejpozději do 31. prosince roku provádění operačního programu z důvodů, které dotyčná organizace producentů nemohla ovlivnit;
b)
tyto činnosti mohou být provedeny nejpozději do 30. dubna následujícího roku; a
c)
ekvivalentní příspěvek organizace producentů zůstává v provozním fondu.
Podpora se vyplatí a jistota složená podle čl. 72 odst. 3 se uvolní pouze pod podmínkou, že se nejpozději do 30. dubna roku následujícího po roce, pro který bylo dotyčné vydání plánováno, prokáže provedení plánovaného vydání uvedeného v prvním pododstavci písm. b), a na základě skutečně vzniklého nároku na podporu.
4. Pokud jsou žádosti podány po datu stanoveném v odstavci 1, podpora se sníží o 1 % za každý den prodlení.
Ve výjimečných a náležitě odůvodněných případech může příslušný orgán přijmout žádosti po datu stanoveném v odstavci 1, pokud byly provedeny nezbytné kontroly a je dodržena lhůta pro výplatu stanovená v článku 71.
Článek 71
Vyplácení podpory
Členské státy vyplácejí podporu nejpozději do 15. října roku následujícího po roce provádění programu.
Článek 72
Zálohy
1. Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby zažádaly o to, aby jim byla jako záloha vyplacena část podpory odpovídající předvídatelným výdajům vznikajícím v rámci operačního programu během tří až čtyřměsíčního období začínajícího v měsíci, v němž byla žádost podána.
2. Žádosti o vyplacení záloh se podávají podle rozhodnutí členských států buď v režimu tří měsíců v lednu, dubnu, červenci a říjnu, nebo v režimu čtyř měsíců v lednu, květnu a září.
Celková částka záloh vyplacených na daný rok nesmí přesáhnout 80 % výše podpory původně schválené pro daný operační program.
3. Podle nařízení (EHS) č. 2220/85 se zálohy vyplácejí až po složení jistoty rovnající se 110 % zálohy.
Členské státy stanoví podmínky, které zajistí, že jsou finanční příspěvky do provozního fondu vybírány v souladu s článkem 54 a článkem 55 tohoto nařízení a že jsou dříve vyplacené zálohy skutečně vynaloženy.
4. Žádosti o uvolnění jistot mohou být předkládány během běžného roku programu a jsou provázeny příslušnými podpůrnými dokumenty.
Jistoty se uvolňují až do 80 % vyplacených záloh.
5. Hlavním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 je provedení operací stanovených v operačních programech při dodržení závazků stanovených v čl. 62 písm. b) a c) tohoto nařízení.
Při nedodržení hlavního požadavku nebo závažném porušení závazků stanovených v čl. 62 písm. b) a c) jistota propadne, aniž jsou dotčeny jiné sankce, které je možné použít podle kapitoly V oddílu 3.
V případě nesplnění ostatních požadavků jistota propadá v poměru k závažnosti vzniklého protiprávního jednání.
6. Členské státy mohou pro zálohy na platby stanovit minimální částku a lhůty.
Článek 73
Částečné platby
Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby žádaly o proplacení části podpory odpovídající výdajům vyplývajícím z operačního programu.
Žádosti lze podávat kdykoli, avšak maximálně třikrát během jednotlivého roku. Musí být provázeny příslušnými podpůrnými dokumenty.
Celková výše plateb na základě žádostí o části podpory nesmí přesáhnout 80 % původně schválené výše podpory na operační program nebo výše skutečných výdajů, podle toho, která částka je menší.
Členské státy mohou pro částečné platby stanovit minimální částku a lhůty.
KAPITOLA III
Opatření pro předcházení krizím a jejich řízení
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 74
Volba opatření pro předcházení krizím a jejich řešení
Členské státy mohou stanovit, že se na jejich území nepoužije jedno nebo více opatření uvedených v čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Článek 75
Úvěry na financování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení
Úvěry čerpané na financování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení podle čl. 9 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1182/2007, jejichž lhůta splácení přesahuje dobu trvání operačního programu, mohou být z oprávněných hospodářských důvodů převedeny do následujícího operačního programu.
Oddíl 2
Stahování z trhu
Článek 76
Definice
Tento oddíl stanoví pravidla pro stahování z trhu podle čl. 9 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007. Pro účely této kapitoly se spojeními „produkty stažené z trhu“, „stažené produkty“ a „produkty nenabízené k prodeji“ rozumějí produkty, které jsou takto staženy z trhu.
Článek 77
Obchodní normy
1. Jestliže pro daný produkt existuje obchodní norma podle čl. 2 odst. 2 a 7 nařízení (ES) č. 1182/2007, musí produkty stažené z trhu těmto normám odpovídat, s výjimkou ustanovení o obchodní úpravě a označení produktů. Produkty mohou být staženy hromadně bez ohledu na jejich velikost, jsou-li splněny minimální požadavky pro třídu II, zejména pokud jde o jakost a velikost.
Malé produkty popsané v příslušných normách však musí splňovat příslušné obchodní normy, včetně předpisů o obchodní úpravě a označení produktů.
2. Jestliže pro daný produkt žádné takové obchodní normy neexistují, musí produkty stažené z trhu splňovat minimální požadavky stanovené v příloze IX. Členské státy mohou stanovit dodatečná pravidla doplňující uvedené minimální požadavky.
Článek 78
Tříletý průměr pro stažení z trhu k bezplatnému rozdělení
Limit 5 % z objemu produkce uvedené na trh podle čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1182/2007 se vypočte na základě aritmetického průměru celkových objemů produktů, pro něž je uznána organizace producentů a které byly prostřednictvím organizace producentů uvedeny na trh během tří předešlých roků.
U nedávno uznaných organizací producentů se použijí tyto údaje pro hospodářské roky před uznáním:
a)
jestliže organizace byla seskupením producentů, pak v příslušných případech ekvivalentní údaje za takové seskupení producentů, nebo
b)
objem platný pro žádost o uznání.
Článek 79
Předběžné oznámení stažení z trhu
1. Organizace producentů a sdružení organizací producentů oznamují příslušným národním orgánům předem v písemné formě telekomunikačními prostředky nebo elektronickou cestou všechna plánovaná stažení z trhu. V tomto oznámení je zejména uveden seznam produktů, na které se intervence vztahuje, a jejich hlavní vlastnosti s ohledem na příslušné obchodní normy, odhadované množství každého příslušného produktu, jejich předpokládané určení a místo, na kterém mohou být stažené produkty kontrolovány podle článku 110. Oznámení obsahují potvrzení, že stažené produkty splňují platné obchodní normy nebo minimální požadavky uvedené v článku 77.
2. Členské státy stanoví podrobná pravidla pro organizace producentů s ohledem na oznámení podle odstavce 1, zejména pokud jde o lhůty.
3. Ve lhůtách podle odstavce 2 členské státy:
a)
buď provádějí kontrolu podle čl. 110 odst. 1, a pokud nejsou zjištěny žádné nesrovnalosti, schválí stažení, jak bylo stanoveno při kontrole; nebo
b)
v případech podle čl. 110 odst. 3 neprovádějí kontrolu podle čl. 110 odst. 1 a v tom případě o tom informují organizace producentů v písemné formě telekomunikačními prostředky nebo elektronickou cestou a schválí stažení, jak bylo oznámeno.
Článek 80
Podpora
1. Podpora na stažení z trhu, složená z příspěvku Společenství a příspěvku organizace producentů, nesmí činit více než částky stanovené v příloze X pro produkty uvedené v dané příloze. U ostatních produktů členské státy stanoví maximální výši podpory.
2. Stažení z trhu nesmí překročit 5 % objemu produkce určitého produktu uváděné na trh danou organizací producentů.
Objem produkce uváděné na trh se vypočte jako průměr objemu produkce uváděné na trh v předchozích třech letech. Pokud tento údaj není k dispozici, použije se objem produkce uváděné na trh, za kterou byla organizace producentů uznána.
Procentní podíly uvedené v prvním pododstavci jsou roční průměry za období posledních tří let s ročním intervalem spolehlivosti ve výši 3 %.
Článek 81
Určení stažených produktů
1. Členské státy stanoví přípustná určení pro produkty, které jsou předmětem stažení z trhu. Přijmou předpisy zajišťující, aby ze stažení produktu z trhu nebo jeho určení nevyplynul nepříznivý dopad na životní prostředí ani žádné nepříznivé rostlinolékařské důsledky. Náklady vzniklé organizacím producentů v důsledku dosažení souladu s těmito ustanoveními jsou způsobilé jako součást podpory na stažení z trhu v rámci operačního programu.
2. Určení uvedená v odstavci 1 tohoto článku zahrnují bezplatné rozdělení, což znamenají ta určení, na něž se odkazuje v čl. 10 odst. 4 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1182/2007 a jakákoliv další ekvivalentní určení schválená členskými státy.
Členské státy provedou všechna potřebná opatření pro usnadnění kontaktů a spolupráce mezi organizacemi producentů a příjemci, které na základě žádosti schválily jako adresáty bezplatného rozdělení.
3. Postoupení produktů zpracovatelskému průmyslu je možné pouze za předpokladu, že tím nedojde k narušení hospodářské soutěže v rámci dotyčných průmyslových odvětví uvnitř Společenství, nebo pokud jde o dovážené produkty.
Článek 82
Přepravní náklady
1. Náklady na přepravu pro bezplatné rozdělení všech produktů stažených z trhu jsou způsobilé v rámci operačních programů na základě paušálních částek stanovených v závislosti na vzdálenosti mezi místem stažení a místem dodávky podle přílohy XI.
V případě námořní přepravy Komise stanoví náklady na přepravu, které mohou být hrazeny na základě skutečných nákladů na přepravu a vzdálenosti. Takto stanovená náhrada nesmí přesahovat náklady na pozemní přepravu po nejkratší trase mezi místem nakládky a teoretickým místem výstupu. Pro částky stanovené v příloze XI se používá opravný koeficient 0,6.
2. Náklady na přepravu jsou hrazeny straně, která skutečně nese finanční náklady na příslušnou přepravní operaci.
Tuto platbu je možné provést pouze po předložení podpůrných dokladů, které obsahují zejména tyto údaje:
a)
jména přijímajících organizací;
b)
množství dotčených produktů;
c)
převzetí přijímajícími organizacemi a použité dopravní prostředky; a
d)
skutečně vzniklé náklady na přepravu.
Článek 83
Náklady na třídění a balení
1. Náklady na třídění a balení čerstvého ovoce a zeleniny stažených z trhu pro bezplatné rozdělení jsou způsobilé v rámci operačního programu ve výši paušální částky 132 EUR na tunu čisté hmotnosti v případě produktů v baleních o čisté hmotnosti menší než 25 kilogramů.
2. Balení produktů pro bezplatné rozdělování jsou opatřena evropským znakem a jedním nebo více z nápisů uvedených v příloze XII.
3. Náklady na třídění a balení jsou hrazeny organizaci producentů, která prováděla tyto operace.
Tuto platbu je možné provést pouze po předložení podpůrných dokladů, které obsahují zejména tyto údaje:
a)
jména přijímajících organizací;
b)
množství dotčených produktů; a
c)
převzetí přijímajícími organizacemi, s uvedením druhu obchodní úpravy.
Článek 84
Podmínky pro příjemce stažených produktů
1. Příjemci stažených produktů podle čl. 10 odst. 4 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1182/2007 se zavazují:
a)
dodržovat ustanovení tohoto nařízení;
b)
vést samostatné skladové a finanční výkazy pro příslušná opatření;
c)
podrobit se kontrolám podle předpisů Společenství; a
d)
předložit podkladovou dokumentaci o konečném určení každého příslušného produktu ve formě přejímacího listu (nebo rovnocenného dokladu), který potvrzuje, že stažené produkty byly převzaty třetí stranou pro jejich bezplatné rozdělování.
Členské státy však mohou rozhodnout, že příjemci nemusí vést tyto výkazy ani účetnictví podle písm. b) prvního pododstavce, pokud dostávají pouze malá množství a pokud státy posoudí riziko jako nízké. O tomto rozhodnutí a jeho odůvodnění se provede záznam;
2. Příjemci stažených produktů pro jiná určení se zavazují:
a)
dodržovat ustanovení tohoto nařízení;
b)
vést samostatné skladové a finanční výkazy pro příslušná opatření, pokud to členské státy posoudí jako vhodné i přes skutečnost, že produkt byl před dodáním denaturován;
c)
podrobit se kontrolám podle předpisů Společenství; a
d)
v případě stažených produktů určených pro destilaci se rovněž zavazují, že nezažádají o dodatečnou podporu pro alkohol vyrobený z příslušných produktů.
Oddíl 3
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
Článek 85
Definice sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Sklízení nezralého ovoce a zeleniny znamená úplné sklizení produktů neuváděných na trh v určité oblasti, které se provádí před počátkem obvyklé sklizně. Dotčené produkty nesmějí být poškozeny ještě před sklizní nezralého ovoce a zeleniny, a to ani klimatickými podmínkami, chorobou, ani jiným způsobem.
2. Nesklízení nastává tam, kde se z dotyčné oblasti nesklidí během normálního produkčního cyklu žádná produkce k obchodním účelům. Zničení produktů v důsledku klimatického jevu nebo napadení chorobou se nepokládá za nesklízení.
3. Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a nesklízení doplňuje běžné pěstitelské postupy a liší se od nich.
Článek 86
Podmínky sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Pokud jde o opatření pro sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení, členské státy:
a)
přijmou prováděcí předpisy k provádění opatření, včetně předběžného oznámení o nesklízení nebo sklízení nezralého ovoce a zeleniny, o jejich obsahu a lhůtách a o výši náhrad k výplatě a o používání opatření, a dále stanoví podrobný seznam produktů způsobilých v rámci opatření;
b)
přijmou předpisy zajišťující, aby jejich použití nemělo nepříznivý dopad na životní prostředí ani žádný nepříznivý rostlinolékařský důsledek;
c)
zajistí, aby bylo možné kontrolovat, zda jsou všechna opatření správně prováděna, a nevydají souhlas k použití opatření, kde tomu tak není.
d)
použijí takové kontroly, aby zajistily, že opatření jsou prováděna správně, a to i s ohledem na ustanovení uvedená v písmenech a) a b).
2. Organizace producentů a sdružení organizací producentů oznamují příslušným vnitrostátním orgánům předem v písemné formě telekomunikačními prostředky nebo elektronickou cestou všechna plánovaná sklízení nezralého ovoce a zeleniny či jejich nesklízení.
Do prvního oznámení v každém roce za daný produkt zahrnou analýzu založenou na očekávané tržní situaci, která odůvodňuje sklízení nezralého ovoce a zeleniny jako opatření na předcházení krizím.
3. Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení nesmí být zároveň uplatněno na stejný produkt a stejnou oblast během jednoho daného roku, ani během dvou po sobě následujících let.
4. Vyrovnávací platby, které zahrnují jak příspěvek Společenství, tak i příspěvek organizace producentů na sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení, jsou členskými státy stanoveny podle odst. 1 písm. a) jako platby na hektar:
a)
na úrovni, která pokrývá pouze dodatečné náklady vzniklé použitím opatření, s ohledem na environmentální a rostlinolékařské řízení nezbytné pro dodržení ustanovení přijatých v souladu s odst. 1 písm. b), nebo
b)
na úrovni, která pokrývá nejvýše 90 % maximální míry podpory na stažení z trhu podle článku 80.
Oddíl 4
Propagace a komunikace
Článek 87
Provádění propagačních a komunikačních opatření
1. Členské státy přijmou podrobná ustanovení k provádění propagačních a komunikačních opatření. Tato ustanovení musí v případě potřeby umožnit rychlé použití opatření.
2. Akce v rámci propagačních a komunikačních opatření doplňují veškeré probíhající propagační a komunikační akce dotčené organizace producentů.
Oddíl 5
Vzdělávání
Článek 88
Provádění vzdělávacích opatření
Členské státy přijmou podrobná ustanovení k provádění vzdělávacích opatření.
Oddíl 6
Pojištění úrody
Článek 89
Cíl opatření k pojištění úrody
Opatření k pojištění úrody řídí organizace producentů, která přispívá k ochraně příjmů producentů a k pokrytí tržních ztrát vzniklých organizaci producentů a/nebo jejím členům v případech, kdy dojde k jejich poškození v důsledku přírodních katastrof, klimatických jevů a případně chorob nebo zamoření škůdci.
Článek 90
Provádění opatření k pojištění úrody
1. Pokud jde o opatření k pojištění úrody, členské státy přijmou podrobná ustanovení k provádění uvedených opatření, mezi nimi opatření nezbytná k zajištění toho, aby opatření k pojištění úrody nenarušila hospodářskou soutěž na pojistném trhu.
2. Členské státy mohou dodatečným vnitrostátním financováním přispívat k podpoře opatření k pojištění úrody, která využívají prostředky provozního fondu. Celková veřejná podpora na pojištění úrody však nesmí převýšit:
a)
80 % nákladů na pojistné zaplacené producenty za pojištění ztrát v důsledku nepříznivých klimatických jevů, které lze přirovnat k přírodním katastrofám;
b)
50 % nákladů na pojistné zaplacené producenty za pojištění:
i)
ztrát uvedených v písmenu a) a dalších ztrát způsobených nepříznivými klimatickými jevy; a
ii)
ztrát způsobených chorobami zvířat a rostlin nebo zamořením škůdci.
Limit stanovený v prvním pododstavci písm. b) platí i v těch případech, kdy je jinak provozní fond způsobilý krýt 60 % finanční podpory Společenství podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007.
3. Pojištění úrody nekryje platby pojistného, které nahrazují producentům více než 100 % utrpěné ztráty příjmů, s přihlédnutím k veškerým náhradám obdrženým producenty z jiných režimů podpory souvisejících s pojištěným rizikem.
4. Pro účely tohoto článku má spojení „nepříznivý klimatický jev, který může být přirovnán k přírodní katastrofě“ stejný význam jako v čl. 2 odst. 8 nařízení Komise (ES) č. 1857/2006 (28).
Oddíl 7
Podpora na správní náklady zřizování vzájemných fondů
Článek 91
Podmínky podpory na správní náklady na zřizování vzájemných fondů
1. Pokud jde o podporu na správní náklady na zřizování vzájemných fondů, přijmou členské státy podrobná ustanovení k provádění uvedeného opatření.
2. Podpora na správní náklady na zřizování vzájemných fondů činí v prvním, druhém a třetím roce provozu vzájemného fondu tento podíl z příspěvku organizace producentů do vzájemného fondu za první, druhý a třetí rok jeho provozu:
a)
10 %, 8 % a 4 % v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později,
b)
5 %, 4 % a 2 % v ostatních členských státech.
3. Členské státy mohou stanovit stropy pro částky, které může organizace producentů obdržet jako podporu na správní náklady zřizování vzájemných fondů.
Oddíl 8
Státní podpora na předcházení krizím a jejich řešení
Článek 92
Prováděcí předpisy ve vnitrostátních strategiích
Členské státy, které vyplácejí státní podporu v souladu s čl. 43 písm. c) druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1182/2007, stanoví podrobné předpisy pro provádění uvedeného ustanovení ve svých vnitrostátních strategiích.
KAPITOLA IV
Vnitrostátní finanční podpora
Článek 93
Stupeň organizovanosti producentů
Pro účely čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 se pokládá stupeň organizovanosti producentů v regionu členského státu za obzvlášť nízký, pokud organizace producentů, sdružení organizací producentů a seskupení producentů v každém ze tří posledních let, za něž jsou k dispozici údaje, uvedly na trh méně než 20 % průměrné hodnoty produkce ovoce a zeleniny.
Článek 94
Schvalování výplaty vnitrostátní finanční podpory
1. Členské státy předkládají Komisi žádost o schválení výplaty vnitrostátní finanční podpory podle čl. 11 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1182/2007 ve kterémkoli příslušném kalendářním roce do 15. ledna daného roku.
Žádost je doprovázena dokladem prokazujícím, že stupeň organizovanosti producentů v regionu je obzvláště nízký podle definice v článku 93 tohoto nařízení, a dále údaje o dotčených organizacích producentů, výši příslušné podpory a podílu finančních příspěvků poskytovaných v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Komise schválí nebo zamítne žádost do tří měsíců od jejího předložení. Neodpoví-li Komise v této lhůtě, považuje se žádost za schválenou.
Článek 95
Žádost o platbu a platba vnitrostátní finanční podpory
Organizace producentů žádají o vnitrostátní finanční podporu a členské státy tuto podporu vyplácejí podle článků 70 až 73.
Článek 96
Maximální podíl uhrazení vnitrostátní finanční podpory Společenstvím
Podíl uhrazení vnitrostátní finanční podpory Společenstvím činí 60 % vnitrostátní finanční podpory poskytnuté organizaci producentů.
Článek 97
Uhrazení vnitrostátní finanční podpory Společenstvím
1. Členské státy žádají Společenství o uhrazení schválené vnitrostátní finanční podpory skutečně vyplacené organizacím producentů nejpozději do 1. března roku následujícího po roce provádění operačních programů.
Žádost je doprovázena dokladem prokazujícím, že v předchozích třech letech byly splněny podmínky uvedené v čl. 11 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1182/2007, a dále údaje o dotčených organizacích producentů, výši skutečně vyplacené podpory a podílu finančních příspěvků skutečně poskytnutých v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Komise přijme rozhodnutí o schválení nebo zamítnutí této žádosti.
3. Jestliže bylo uhrazení podpory Společenstvím schváleno, ohlásí se způsobilé výdaje Komisi postupem stanoveným v článku 5 nařízení Komise (ES) č. 883/2006 (29).
KAPITOLA V
Obecná ustanovení
Oddíl 1
Sdělování
Článek 98
Zprávy organizací producentů
1. Organizace producentů podávají spolu s žádostmi o podporu výroční zprávy o provádění operačních programů.
Tyto zprávy se týkají:
a)
operačních programů prováděných během předchozího roku,
b)
hlavních změn operačních programů a
c)
rozdílů mezi odhadovanou podporou a požadovanou podporou.
2. Pro každý prováděný operační program výroční zpráva uvede:
a)
dosažené úspěchy a výsledky plnění operačního programu, založené podle potřeby na společných ukazatelích výstupů a výsledků uvedených v příloze XIV a popřípadě na dodatečných ukazatelích výstupů a výsledků uvedených ve vnitrostátní strategii; a
b)
shrnutí významných problémů, které bylo třeba řešit při řízení programu, a veškerá opatření přijatá pro zajištění kvality a účinnosti provádění programu.
Ve výročních zprávách se případně uvádí, které účinné záruky byly zavedeny v souladu s vnitrostátní strategií a s čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 s cílem chránit životní prostředí před možnými zvýšenými tlaky v důsledku investic podporovaných v rámci operačního programu.
3. Za poslední rok provádění operačního programu nahrazuje výroční zprávu podle odstavce 1 zpráva závěrečná.
Závěrečné zprávy uvedou, do jaké míry bylo dosaženo sledovaných cílů v programech. Vysvětlí změny akcí a/nebo metod a určí faktory, které přispěly k úspěchu nebo nezdaru provádění programu a o nichž se uvažuje nebo bude uvažovat při vypracování následných operačních programů nebo při změně stávajících operačních programů.
4. Jestliže organizace producentů nepředloží členském státu sdělení v souladu s požadavky tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007 nebo pokud se sdělení jeví nesprávným s ohledem na objektivní skutečnosti známé členském státu, pozastaví členský stát, aniž jsou tím dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení, schválení příslušného operačního programu na následující rok až do okamžiku, kdy je sdělení provedeno správně.
Členský stát zahrne do své výroční zprávy uvedené v čl. 99 odst. 3 tohoto nařízení údaje o těchto případech.
Článek 99
Sdělení vyžadovaná od členských států
1. Členské státy určí jeden příslušný orgán odpovědný za sdělování mezi Komisí a členským státem, která se týkají organizací producentů, seskupení producentů a sdružení organizací producentů. Toto jmenování oznámí Komisi a uvedou kontaktní údaje daného orgánu.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. ledna celkovou částku provozního fondu schválenou na daný rok pro všechny operační programy. Toto sdělení jednoznačně uvede celkovou částku provozního fondu i celkovou částku financování provozního fondu Společenstvím. Tyto údaje je nutno dále rozdělit na částky pro opatření pro přecházení krizím a jejich řešení a na ostatní opatření.
3. Členské státy podají Komisi nejpozději do 15. listopadu každého příslušného roku výroční zprávu o organizacích producentů, seskupeních producentů a o provozních fondech, operačních programech a plánech uznání funkčních v předchozím roce. Tato výroční zpráva musí obsahovat zejména údaje uvedené v příloze XIII.
Oddíl 2
Kontroly
Článek 100
Systém jednoznačné identifikace
Členské státy zajistí používání systému jednoznačné identifikace pro veškeré žádosti o podporu, předkládané stejnou organizací producentů nebo seskupením producentů. Tato identifikace musí být slučitelná se systémem evidence totožnosti uvedeným v čl. 18 odst. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 (30).
Článek 101
Žádosti o podporu
Aniž jsou dotčena konkrétní ustanovení tohoto nařízení, členské státy stanoví vhodné postupy pro podávání žádostí o podpory, pro žádosti o uznání nebo o schválení operačního programu i o požadované platby.
Článek 102
Odběr vzorků
Tam, kde je vhodné provádět kontroly na základě odebraných vzorků, zajistí členské státy povahou a četností těchto kontrol a na základě analýzy rizika, aby kontroly byly přiměřené dotyčnému opatření.
Článek 103
Správní kontroly
Správní kontroly se provádějí u všech žádostí o podporu nebo o požadované platby a týkají se všech prvků, které je možné a vhodné kontrolovat správními prostředky. Tyto postupy požadují evidenci provedených operací, výsledků ověřování a opatření přijatých ke zjištěným nesrovnalostem.
Článek 104
Kontroly na místě
1. O každé kontrole na místě se vypracuje kontrolní zpráva, aby bylo možné ověřovat údaje o provedených kontrolách. Tato zpráva uvádí zejména:
a)
režim podpor a kontrolovanou žádost;
b)
přítomné osoby;
c)
kontrolované akce, opatření a dokumenty; a
d)
výsledky kontroly.
2. Příjemci může být poskytnuta příležitost zprávu podepsat za účelem potvrzení své přítomnosti při kontrole a připojení poznámek. V případě zjištění nesrovnalostí může příjemce obdržet kopii kontrolní zprávy.
3. Kontroly na místě lze oznámit předem za podmínky, že tím není ohrožen účel kontroly. Takové předběžné oznámení by mělo být omezeno na nezbytnou minimální lhůtu.
4. Tam, kde je to možné, provádějí se souběžně kontroly na místě podle tohoto nařízení i ostatní kontroly podle pravidel Společenství, které se týkají zemědělských subvencí. V roce 2008 však mohou být kontroly na místě v případě potřeby prováděny různými subjekty v různou dobu.
Článek 105
Schvalování žádostí u uznání a schvalování operačních programů
1. Členské státy předtím, než uznají organizaci producentů podle čl. 4 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007, provádějí před udělením uznání návštěvy na místě u organizace producentů, aby ověřily splnění podmínek pro uznání.
2. Před schválením operačního programu podle článku 65 příslušné vnitrostátní orgány ověří všemi vhodnými prostředky, včetně kontrol na místě, operační programy předložené ke schválení a podle okolností také žádosti o úpravy. Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
správnosti údajů poskytnutých podle čl. 61 odst. 1 písm. a), b) a e);
b)
souladu programů s článkem 9 nařízení (ES) č. 1182/2007, jakož i s vnitrostátním rámcem a vnitrostátní strategií;
c)
způsobilosti akcí a způsobilosti navrhovaných výdajů;
d)
soudržnosti a technické kvality programů, přiměřenosti odhadů a plánu podpor, jakož i plánování jejich provedení. Na základě kontrol se ověřuje, zda byly stanoveny měřitelné cíle, aby tak bylo možné monitorovat jejich dosahování, a to, zda stanovené cíle jsou dosažitelné provedením navrhovaných akcí; a
e)
soulad operací, na které se žádá o podporu, s platnými vnitrostátními pravidly a s pravidly Společenství zejména případně o veřejných zakázkách, státní podpoře a dalších příslušných závazných normách stanovených vnitrostátními právními předpisy, ve vnitrostátním rámci nebo vnitrostátní strategii.
Článek 106
Kontroly žádostí o podporu na operační programy
Před poskytnutím platby provádějí členské státy správní kontroly všech žádostí o podporu a na základě vzorků také kontroly na místě.
Článek 107
Správní kontroly žádostí o podporu na operační programy
1. Správní kontroly žádostí o podporu musí zejména, a pokud je to vhodné pro získání požadované odpovědi, zahrnovat ověření:
a)
výroční a popřípadě také závěrečné zprávy, předané společně s žádostí o provedení operačního programu;
b)
hodnoty produkce uvedené na trh, příspěvků do provozního fondu a vynaložených výdajů;
c)
dodávky produktů a služeb a pravosti uplatňovaných výdajů;
d)
souladu provedených akcí s akcemi zařazenými do schváleného operačního programu; a
e)
dodržování nařízených finančních a dalších limitů a stropů.
2. Platby financované v rámci operačního programu musí být doloženy fakturami a doklady o provedení platby. Pokud to není možné, musí být platby doloženy dokumenty stejné průkazní hodnoty. Použité faktury musí být vyhotoveny jménem organizace producentů, sdružení organizací producentů, seskupení producentů nebo dceřiné společnosti podle čl. 52 odst. 7 nebo, s výhradou souhlasu členského státu, jménem jednoho nebo více jejích členů.
Článek 108
Kontroly na místě u žádostí o podporu na operační programy
1. V souvislosti s ověřováním žádosti o podporu uvedeném v čl. 70 odst. 1 provádějí členské státy kontroly na místě u organizací producentů, aby zajistily soulad s podmínkami pro poskytnutí podpory nebo zbývající částky podpory pro daný rok.
Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
souladu s kritérii uznání pro daný rok;
b)
čerpání provozního fondu v daném roce, včetně výdajů uváděných v požadavcích na zálohy nebo částečné platby; a
c)
kontrol druhého stupně u výdajů na stažení z trhu a sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení.
2. Kontroly uvedené v odstavci 1 se musí každý rok vztahovat k podstatnému vzorku žádostí. Vzorek v členských státech, které mají více než 10 uznaných organizací producentů, musí představovat nejméně 30 % celkové podpory. V ostatních případech musí být každá organizace producentů navštívena nejméně jednou za tři roky.
Před výplatou podpory nebo zbývající částky podpory, která se vztahuje k poslednímu roku operačního programu organizace producentů, musí být u každé organizace provedena alespoň jedna kontrola.
3. Výsledky kontrol na místě se vyhodnocují, aby bylo možné stanovit, zda některé ze zjištěných problémů jsou systémového charakteru a zda z nich plyne riziko pro další podobné akce, příjemce nebo subjekty. Toto hodnocení také musí odhalit příčiny takových situací a zjistit, zda je nutný nějaký další přezkum nebo zda jsou nutné nějaké nápravné či preventivní akce.
Pokud kontroly odhalí vážné nesrovnalosti v regionu nebo v části regionu nebo u konkrétní organizace producentů, provede členský stát během dotyčného roku doplňkové kontroly a zvýší procento odpovídajících žádostí, které mají být zkontrolovány v následujícím roce.
4. Členské státy na základě analýzy rizika určí, které organizace producentů je třeba kontrolovat.
Při analýze rizika je třeba zejména přihlédnout k:
a)
výši podpory,
b)
zjištěním kontrol v předchozích letech;
c)
prvku nahodilosti a
d)
ostatním parametrům, které určí členské státy, zejména zda jsou organizace zapojené do programu zajištění kvality uznaného oficiálně členskými státy nebo nezávislými certifikačními orgány.
Článek 109
Kontroly na místě k opatřením operačních programů
1. Členské státy prostřednictvím kontrol na místě k opatřením operačních programů ověřují zejména:
a)
provádění akcí zařazených do operačního programu;
b)
zda je provádění nebo zamýšlené provádění akce v souladu s použitím popsaným ve schváleném operačním programu;
c)
u dostatečného počtu výdajových položek, zda jsou povaha a časové zařazení příslušného výdaje v souladu s předpisy Společenství a odpovídají schváleným specifikacím;
d)
zda lze vzniklé výdaje doložit účetními nebo jinými doklady; a
e)
hodnotu produkce uvedené na trh.
2. Hodnota produkce uvedené na trh se ověřuje na základě údajů z účetního systému požadovaných vnitrostátními předpisy.
Za tímto účelem se členské státy mohou rozhodnout, že prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh je ověřeno stejným způsobem jako účetní údaje požadované vnitrostátními předpisy.
Kontrola prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh může být provedena předtím, než je předána příslušná žádost o podporu.
3. Až na výjimečné okolnosti zahrnuje kontrola na místě návštěvu akce, nebo jde-li o akci nehmotnou, návštěvu jejího navrhovatele. Zejména akce v jednotlivých podnicích pokryté vzorkem podle čl. 108 odst. 2 musí být podrobeny nejméně jedné návštěvě, aby se ověřilo jejich provádění.
Členské státy se však mohou rozhodnout, že neprovedou tyto návštěvy u malých operací nebo v případech, kdy posoudí riziko, že nejsou splněny podmínky pro obdržení podpory nebo že nebylo dodrženo provedení operace, jako nízké. O tomto rozhodnutí a jeho odůvodnění se provede záznam.
4. Kontrola na místě zahrnuje všechny závazky a povinnosti organizace producentů nebo jejích členů, které lze v době návštěvy zkontrolovat.
5. Do plnění četnosti kontrol podle čl. 108 odst. 2 lze započítat pouze kontroly vyhovující všem požadavkům tohoto článku.
Článek 110
Kontroly prvního stupně při stažení z trhu
1. Členské státy provádějí ve všech organizacích producentů kontroly prvního stupně při stažení z trhu, které zahrnují kontrolu dokladů a totožnosti a rovněž fyzickou kontrolu, případně odběr vzorků, kontrolu hmotnosti produktů stažených z trhu a kontrolu dodržování podmínek podle článku 77 v souladu s postupy stanovenými v hlavě II kapitole II. Kontrola se provádí po přijetí oznámení podle čl. 79 odst. 1 ve lhůtách podle čl. 79 odst. 2.
2. Kontroly prvního stupně podle odstavce 1 se vztahují na 100 % množství produktů stažených z trhu. Po skončení této kontroly jsou stažené produkty kromě produktů určených k bezplatnému rozdělení denaturovány nebo vyřazovány pro zpracovatelský průmysl pod dohledem příslušných orgánů za podmínek stanovených členským státem podle článku 81.
Jsou-li však produkty určeny k bezplatnému rozdělení, mohou členské státy kontrolovat menší podíl než je stanoveno v odstavci 2, který však není menší než 10 % příslušných množství během hospodářského roku. Kontrola může proběhnout u organizace producentů a/nebo v místě příjemců produktů. V případě, že kontroly odhalí závažné nesrovnalosti, provádějí příslušné orgány dodatečné kontroly.
Článek 111
Kontroly druhého stupně při stažení z trhu
1. V rámci kontrol uvedených v článku 108 provádějí členské státy kontroly druhého stupně.
Členské státy stanoví kritéria analýzy a posouzení rizika nedodržení předpisů některými organizacemi producentů při stažení z trhu. Tato kritéria mimo jiné berou v úvahu závěry předchozích kontrol prvního a druhého stupně a skutečnost, zda organizace producentů dodržuje určitý postup pro zajištění jakosti. Tato kritéria se používají pro stanovení minimální četnosti kontrol druhého stupně pro každou organizaci producentů.
2. Kontroly podle odstavce 1 zahrnují kontroly na místě u organizací producentů a u příjemců stažených produktů, aby bylo zaručeno, že byly dodrženy potřebné podmínky pro vyplacení podpory Společenství. Tyto kontroly zahrnují zejména:
a)
ověření skladových a účetních výkazů vedených všemi organizacemi producentů, které provádějí během příslušného hospodářského roku jedno nebo více stažení z trhu;
b)
ověření množství uvedených na trh podle údajů v žádostech o podporu, a zejména skladových a účetních výkazů, faktur a případně jejich věrohodnosti a rovněž shody údajů v prohlášeních s účetními a/nebo daňovými údaji příslušných organizací producentů;
c)
kontrolu správnosti účetnictví, zejména věrohodnosti čistých příjmů organizace producentů podle údajů v jejich žádostech o platbu, úměrnosti všech nákladů na stažení, účetních záznamů organizace producentů o příjmu podpory Společenství a všech jejích částkách dále vyplacených členům a shody těchto záznamů; a
d)
kontrolu určení stažených produktů podle údajů v žádostech o platbu a kontrolu řádné denaturace, která zajišťuje, že organizace producentů a příjemci dodržovali ustanovení tohoto nařízení.
3. Kontroly uvedené v odstavci 2 se provádějí u dotčené organizace producentů a příjemců s touto organizací spojených. Každá kontrola zahrnuje odběr vzorků, který se týká nejméně 5 % množství stažených během hospodářského roku organizacemi producentů.
4. Skladové a účetní výkazy podle odst. 2 písm. a) zaznamenávají pro každý stažený produkt tyto operace (vyjádřené v množstvích):
a)
produkci dodanou členy organizace producentů a členy jiných organizací producentů v souladu s čl. 3 odst. 3 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1182/2007;
b)
prodej organizace producentů rozdělený na produkty určené pro trh s čerstvými produkty a na ostatní druhy produktů (včetně surovin pro zpracování); a
c)
produkty stažené z trhu.
5. Kontroly určení produktů podle odst. 4 písm. c) zahrnují zejména:
a)
namátkovou kontrolu samostatného účetnictví příjemců a případně ověření shody těchto údajů s účetnictvím požadovaným vnitrostátními předpisy; a
b)
kontrolu dodržování příslušných environmentálních předpisů.
6. V případě, že kontroly druhého stupně odhalí závažné nesrovnalosti, příslušné orgány provádějí podrobnější kontroly druhého stupně pro příslušný hospodářský rok a zvýší četnost kontrol druhého stupně u dotyčných organizací producentů nebo jejich sdružení během následujícího hospodářského roku.
Článek 112
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Předtím než proběhne sklízení nezralého ovoce a zeleniny, ověří členské státy formou kontroly na místě, že dotčené produkty nejsou poškozené a že pozemek je dobře obhospodařován. Po sklizení nezralého ovoce a zeleniny ověří členské státy, že dotčená plocha byla zcela sklizena a že sklizený produkt byl denaturován.
Po skončení období sklizně ověří členské státy spolehlivost analýzy založené na očekávané situaci na trhu podle čl. 86 odst. 2. Provedou rovněž analýzu všech rozdílů mezi očekávanou a skutečnou situací na trhu.
2. Dříve než proběhne nesklízení ovoce a zeleniny, ověří členské státy formou kontroly na místě, že daná plocha byla dobře obhospodařována, že nedošlo k žádné částečné sklizni a že produkt je řádně vyvinut a zda je celkově zdravý, přiměřený a splňuje požadavky na prodejní jakost.
Členské státy zajistí, aby produkce byla denaturována. Pokud to není možné, zajistí formou návštěvy nebo návštěv na místě během období sklizně, aby neproběhlo žádné sklízení.
3. Ustanovení čl. 111 odst. 1, 2, 3 a 6 se použijí v přiměřené úpravě.
Článek 113
Kontroly před schválením plánů uznání seskupení producentů
1. Členské státy předtím, než schválí plán uznání seskupení producentů podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007, provádějí kontroly na místě u právnické osoby nebo jednoznačně definované součásti právnické osoby.
2. Členské státy ověří všemi vhodnými prostředky, včetně kontrol na místě:
a)
přesnost údajů uvedených v plánu uznání;
b)
hospodářskou soudržnost a technickou kvalitu plánu, přiměřenost odhadů i plánování jeho provedení;
c)
způsobilost akcí a způsobilost a opodstatněnost navrhovaných výdajů; a
d)
soulad operací, na které se žádá o podporu, s platnými vnitrostátními pravidly a pravidly Společenství, a zejména o veřejných zakázkách, státní podpoře a dalších příslušných závazných normách stanovených vnitrostátními právními předpisy, ve vnitrostátním rámci nebo vnitrostátní strategii.
Článek 114
Kontroly žádostí o podporu seskupení producentů
1. Před poskytnutím platby provádějí členské státy správní kontroly všech žádostí o podporu předložených seskupeními producentů, a na základě vzorků také kontroly na místě.
2. Po předložení žádosti o podporu uvedeném v článku 47 provádějí členské státy kontroly na místě u seskupení producentů, aby zajistily soulad s podmínkami pro poskytnutí podpory pro daný rok.
Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
souladu s kritérii uznání pro daný rok; a
b)
hodnoty produkce uvedené na trh, jakož i provádění opatření obsažených v plánu uznání a vzniklých nákladů.
3. Kontroly uvedené v odstavci 2 se každý rok vztahují k podstatnému vzorku žádostí. Vzorek představuje nejméně 30 % celkové částky podpory.
Všechna seskupení producentů se kontrolují alespoň jednou za každých pět let.
4. Články 107 a 109 se použijí s přiměřenými úpravami.
Článek 115
Nadnárodní organizace producentů a nadnárodní sdružení organizací producentů
1. Členský stát, v němž má sídlo nadnárodní organizace producentů nebo nadnárodní sdružení seskupení producentů, má celkovou odpovědnost za organizování kontrol takové organizace nebo sdružení a podle potřeby uplatňuje sankce.
2. Ostatní členské státy, od nichž se vyžaduje správní spolupráce podle čl. 30 odst. 2 písm. c) a čl. 37 odst. 2 písm. c) provádějí takové správní kontroly a kontroly na místě, které vyžaduje členský stát uvedený v odstavci 1 tohoto článku, a podávají mu zprávy o jejich výsledcích. Dodržují všechny termíny stanovené členským státem podle odstavce 1.
3. Pravidla platná v členském státě podle odstavce 1 se použijí pro organizaci producentů, operační program i provozní fond. Pokud však jde o environmentální a rostlinolékařské otázky a dále o vyřazování produktů stažených z trhu, použijí se pravidla členského státu, kde se uskutečňuje produkce.
Oddíl 3
Sankce
Článek 116
Nedodržení kritérií uznání
1. Členské státy odejmou uznání organizaci producentů, pokud dojde k podstatnému nedodržení kritérií uznání, které je výsledkem úmyslného jednání nebo hrubé nedbalosti organizace producentů.
Členské státy zejména odejmou uznání organizaci producentů tehdy, jestliže se nedodržení kritérií uznání týká:
a)
porušení požadavků článků 23, 25, čl. 28 odst. 1 a 2 nebo článku 33, nebo
b)
situace, kdy hodnota produkce uvedené na trh dva po sobě následující roky klesne pod limit stanovený členským státem podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007.
Odnětí uznání podle tohoto odstavce nabývá účinnosti dnem, od něhož nebyly plněny podmínky uznání, s výhradou jakýchkoli použitelných horizontálních právních předpisů na vnitrostátní úrovni týkajících se časových hůt.
2. Jestliže se nepoužije odstavec 1, členské státy pozastaví uznání organizace producentů v případě, kdy je nedodržení kritérií uznání podstatné, avšak pouze dočasné.
Během doby pozastavení se nevyplácí žádná podpora. Uvedené pozastavení nabývá účinnosti dnem, kdy proběhla kontrola a končí dnem kontroly, která prokáže, že dotyčná kritéria jsou splněna.
Toto období pozastavení nepřesáhne 12 měsíců. Pokud dotyčná kritéria nejsou následně splněna po 12 měsících, je uznání odňato.
Členské státy mohou provádět platby po uplynutí lhůty stanovené v článku 71, je-li toho zapotřebí k použití tohoto odstavce.
3. V jiných případech nedodržení kritérií uznání, v nichž neplatí odstavec 1 a 2, zašlou členské státy výstražný dopis, v němž se uvedou nápravná opatření, jež je třeba přijmout. Členské státy mohou odložit platby podpory do doby přijetí těchto nápravných opatření.
Nejsou-li nápravná opatření přijata během lhůty 12 měsíců, pokládá se to za podstatné nedodržení kritérií a následně se použije odstavec 2.
Článek 117
Podvodné jednání
1. Aniž jsou dotčeny veškeré další sankce použitelné podle právních předpisů Společenství a vnitrostátních předpisů, odejmou členské státy uznání organizaci producentů, sdružení organizací producentů nebo seskupení producentů, pokud se zjistí, že se tento subjekt dopustil podvodného jednání ve vztahu k podpoře v působnosti nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Členské státy mohou pozastavit uznání organizace producentů, sdružení organizací producentů nebo seskupení producentů nebo pozastavit platby tomuto subjektu, pokud existuje podezření, že se tento subjekt dopustil podvodného jednání, pokud jde o podporu v působnosti nařízení (ES) č. 1182/2007.
Článek 118
Seskupení producentů
1. Členské státy uplatní s ohledem na plány uznání v přiměřené úpravě sankce stanovené v článku 116 a/nebo 119.
2. Pokud po uplynutí období stanoveného členským státem podle čl. 51 odst. 4 seskupení producentů není uznáno za organizaci producentů, členské státy kromě opatření podle odstavce 1 vyberou nazpět:
a)
100 % podpory vyplacené seskupení producentů, pokud uznání nebylo možné získat v důsledku úmyslného jednání nebo hrubé nedbalosti seskupení producentů; nebo
b)
50 % podpory vyplacené seskupení producentů ve všech ostatních případech.
Článek 119
Operační program
1. Platby se vypočtou na základě toho, co je shledáno způsobilým.
2. Členské státy prozkoumají žádost o podporu zaslanou příjemcem a stanoví částky, které jsou pro podporu způsobilé. Členský stát stanoví:
a)
částku, jež by se vyplácela příjemci jen na základě jeho žádosti;
b)
částku, jež je splatná příjemci po prozkoumání způsobilosti žádosti.
3. Pokud částka stanovená podle odst. 2 písm. a) převyšuje částku zjištěnou podle odst. 2 písm. b) o více než 3 %, provede se snížení částky skutečně splatné příjemci. Částka snížení se stanoví jako rozdíl mezi částkami vypočtenými v odst. 2 písm. a) a b).
Žádné snížení se však nepoužije tehdy, pokud organizace producentů nebo seskupení producentů mohou doložit, že nenesou odpovědnost za zahrnutí nezpůsobilé částky.
4. Odstavce 2 a 3 se přiměřeně použijí na nezpůsobilé výdaje zjištěné během kontrol na místě.
5. Pokud je hodnota produkce uváděné na trh uvedena a zkontrolována před žádostí o podporu, použije se při výpočtu částek snížení hodnoty produkce uváděné na trh v souladu s odstavcem 2 a 3.
6. Zjistí-li se, že příjemce úmyslně uvedl nepravdivé údaje, vyloučí se dotyčná operace z podpory v rámci operačního plánu nebo plánu uznání a všechny částky doposud vyplacené na tuto operaci se vyberou nazpět. Kromě toho je příjemce v souvislosti s dotyčnou operací vyloučen z příjmu podpory v rámci daného operačního programu na následující rok.
Článek 120
Sankce po kontrolách prvního stupně při stažení z trhu
Jestliže jsou po kontrole uvedené v článku 110 zjištěny nesrovnalosti týkající se obchodních norem nebo minimálních požadavků podle článku 77, je příjemce povinen:
a)
zaplatit penále ve výši vyrovnávací platby, vypočtené na základě množství stažených produktů, které neodpovídají obchodním normám nebo minimálním požadavkům, jsou-li tato množství pro dané stažení menší než 10 % množství oznámených podle článku 79 tohoto nařízení;
b)
zaplatit penále ve výši dvojnásobku vyrovnávací platby, jsou-li tato množství v rozmezí od 10 % do 25 % oznámených množství. nebo
c)
zaplatit penále ve výši vyrovnávací platby za celé oznámené množství podle článku 79, pokud tato množství převyšují 25 % oznámeného množství.
Článek 121
Ostatní sankce použitelné vůči organizacím producentů při stažení z trhu
1. Sankce uvedené v článku 119 se vztahují na podporu, o niž se žádá v případech stažení z trhu, které jsou začleněny do výdajů operačních programů.
2. Výdaje na stažení z trhu se pokládají za nezpůsobilé tehdy, pokud produkty nenabídnuté na prodej nebyly vyřazeny způsobem stanoveným členským státem podle čl. 81 odst. 1), nebo má-li stažení z trhu nebo jeho určení nepříznivý dopad na životní prostředí nebo jakékoli nepříznivé rostlinolékařské důsledky v rozporu s ustanoveními přijatými podle čl. 81 odst. 1).
Článek 122
Sankce použitelné vůči příjemcům stažených produktů
Jsou-li při kontrolách prováděných v souladu s články 110 a 111 zjištěny nesrovnalosti způsobené příjemci stažených produktů, použijí se tyto sankce:
a)
příjemci přestanou být způsobilými pro získání stažených produktů a
b)
příjemci produktů stažených z trhu jsou povinni nahradit hodnotu přijatých produktů a související částky přijaté na krytí nákladů na třídění, balení a přepravu v souladu s pravidly stanovenými členskými státy. V tomto případě organizace producentů nahradí příspěvek Společenství.
Sankce stanovená v písm a) je okamžitě účinná, trvá nejméně pro jeden hospodářský rok a může být prodloužena podle závažnosti zjištěné nesrovnalosti.
Článek 123
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Jestliže je v případě sklízení nezralého ovoce a zeleniny zjištěno, že organizace producentů nesplnila své povinnosti, je tato organizace producentů povinna zaplatit formou penále částku vyrovnávací platby související s plochami, u nichž nebyla dodržena povinnost. Nesplnění povinností znamená případy, kdy:
a)
členský stát během ověřování podle čl. 112 odst. 1 druhého pododstavce zjistí, že dané opatření sklízení nezralého ovoce a zeleniny nebylo odůvodněno na základě analýzy očekávané situace na trhu v dané době,
b)
oblast oznámená jako místo sklízení nezralého ovoce a zeleniny není způsobilá pro sklízení nezralého ovoce a zeleniny nebo
c)
oblast není plně sklizena nebo produkce nebyla denaturována.
2. Jestliže je v případě nesklízení zjištěno, že organizace producentů nesplnila své povinnosti, je tato organizace producentů povinna zaplatit formou penále částku vyrovnávací platby související s plochami, u nichž nebyla dodržena povinnost. Nesplnění povinností znamená případy, kdy:
a)
oblast oznámená jako místo nesklízení není způsobilá pro nesklízení nebo
b)
již došlo ke sklizni nebo částečné sklizni nebo
c)
došlo k nepříznivému dopadu na životní prostředí nebo k jakýmkoli nepříznivým rostlinolékařským důsledkům, za něž je odpovědná organizace producentů.
3. Penále uvedené v odstavcích 1 a 2 se použijí dodatečně k veškerým snížením plateb podle článku 119.
Článek 124
Bránění kontrole na místě
Žádost o podporu je zamítnuta pro dotčenou část příslušných výdajů, pokud organizace producentů, její člen nebo příslušný zástupce zabrání provedení kontroly na místě.
Článek 125
Vymáhání podpory
Neoprávněně vyplacená podpora se od organizací producentů, sdružení organizací producentů, seskupení producentů nebo jiných dotčených subjektů vymáhá i s úrokem. V přiměřené úpravě se použijí pravidla stanovená v článku 73 nařízení (ES) č. 796/2004 (31).
Prováděním správních sankcí a vymáháním neoprávněně vyplacených částek podle tohoto oddílu není dotčeno sdělování nesrovnalostí Komisi podle nařízení Komise č. 1848/2006 (32).
Oddíl 4
Monitorování a hodnocení operačních programů a vnitrostátních strategií
Článek 126
Společný soubor ukazatelů plnění
1. Vnitrostátní strategie a operační programy podléhají monitorování a hodnocení za účelem vyhodnocení pokroku dosaženého v plnění cílů stanovených pro operační programy a jejich účelnosti a účinnosti s ohledem na tyto cíle.
2. Pokrok, účelnost a účinnost se posuzují prostřednictvím společného souboru ukazatelů plnění vztahujících se k výchozí situaci a finančnímu plnění, výstupům, výsledkům a dopadům prováděného operačního programu.
3. Tento společný soubor ukazatelů plnění je uveden v příloze XIV tohoto nařízení.
4. Jestliže členský stát uzná za vhodné, vnitrostátní strategie stanoví omezený soubor doplňujících ukazatelů konkrétně pro danou strategii, které odrážejí vnitrostátní a/nebo regionální potřeby, podmínky a cíle specifické pro operační programy prováděné organizacemi producentů. Jsou-li k dispozici, jsou zohledněny rovněž doplňkové ukazatele týkající se environmentálních cílů, které nespadají pod společné ukazatele plnění.
Článek 127
Postupy monitorování a hodnocení pro operační programy
1. Organizace producentů zajistí monitorování a hodnocení svých operačních programů prostřednictvím příslušných ukazatelů ze společného souboru ukazatelů plnění podle článku 126 a případně doplňujících ukazatelů stanovených ve vnitrostátní strategii.
Za tímto účelem zavedou systém sběru, evidence a uchovávání údajů sloužících k sestavování uvedených ukazatelů.
2. Cílem monitorování je posouzení pokroku dosaženého při plnění specifických cílů stanovených pro daný operační program. Provádí se prostřednictvím finančních ukazatelů a ukazatelů výstupů a výsledků. Výsledky této činnosti slouží:
a)
k ověřování kvality provádění programu;
b)
k určení všech potřeb úprav nebo přezkumu operačního programu za účelem dosažení cílů stanovených pro tento program a zlepšení řízení programu, včetně jeho finančního řízení;
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na předkládání zpráv, které se týkají provádění operačního programu.
Údaje o výsledcích monitorovacích činností se zahrnou do každé výroční zprávy podle čl. 98 odst. 1, kterou je organizace producentů povinna předložit vnitrostátnímu orgánu pověřenému řízením vnitrostátní strategie.
3. Hodnocení má formu samostatné zprávy o hodnocení v polovině období.
Cílem hodnocení v polovině období, které lze provést s pomocí specializované konzultantské firmy, je prozkoumání stupně využití finančních prostředků, účinnosti a účelnosti operačního programu a posouzení pokroku dosaženého při plnění celkových cílů programu. K tomuto účelu se použijí společné ukazatele týkající se výchozí situace, výsledků a případně dopadů.
Hodnocení v polovině období případně zahrnuje kvalitativní vyhodnocení výsledků a dopadu environmentálních akcí zaměřených na:
a)
zamezení eroze půdy;
b)
omezení používání a/nebo lepší hospodaření s produkty na ochranu rostlin;
c)
ochrana přirozeného prostředí a biodiverzity; nebo
d)
ochrana krajiny.
Výsledky tohoto úkolu se použijí:
a)
ke zlepšení kvality operačních programů řízených organizací producentů;
b)
k určení všech potřeb věcných změn v operačním programu;
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na předkládání zpráv, které se týkají provádění operačních programů; a
d)
k poučení sloužícímu ke zlepšení kvality, účinnosti a účelnosti budoucích operačních programů řízených organizací producentů.
Hodnocení v polovině období se vykonává během provádění operačního programu, a to dostatečně včas, aby bylo možné posoudit výsledky hodnocení pro potřeby přípravy následujícího operačního programu.
Zpráva o hodnocení v polovině období se připojí jako příloha k příslušné výroční zprávě uvedené v čl. 98 odst. 1.
Článek 128
Postupy monitorování a hodnocení pro vnitrostátní strategii
1. Monitorování a hodnocení vnitrostátní strategie se provádí prostřednictvím příslušných ukazatelů ze společného souboru ukazatelů plnění podle článku 126 a případně doplňujících ukazatelů stanovených ve vnitrostátní strategii.
2. Členské státy stanoví systém sběru, evidence a elektronickou formu uchovávání údajů sloužících k sestavování ukazatelů uvedených v článku 126. Za tímto účelem vycházejí z údajů předaných organizacemi producentů při monitorování a hodnocení jejich operačních programů.
3. Monitorování je průběžné a jeho cílem je posouzení pokroku dosaženého při plnění cílů stanovených pro dané operační programy. Provádí se prostřednictvím finančních ukazatelů a ukazatelů výstupů a výsledků. K tomuto účelu se použijí údaje předložené organizacemi producentů v rámci výročních zpráv o pokroku v souvislosti s monitorováním a hodnocením jejich operačních programů. Výsledky monitorování se použijí:
a)
k ověřování kvality provádění operačních programů;
b)
k určení všech potřeb úprav nebo přezkumu vnitrostátní strategie za účelem dosažení cílů stanovených pro tuto strategii a zlepšení řízení provádění strategie, včetně finančního řízení operačních programů; a
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na podávání zpráv, které se týkají provádění vnitrostátní strategie.
4. Cílem hodnocení je posouzení pokroku dosaženého při plnění cílů stanovených pro vnitrostátní strategii. Provádí se prostřednictvím ukazatelů týkajících se výchozí situace, výsledků a případně dopadů. K tomuto účelu se použijí výsledky monitorování operačních programů a jejich hodnocení v polovině období uvedené ve výročních zprávách o pokroku a závěrečných zprávách předaných organizacemi producentů. Výsledky hodnocení se použijí:
a)
ke zlepšení kvality strategie;
b)
k určení všech potřeb věcných změn ve vnitrostátní strategii; a
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na podávání zpráv, které se týkají provádění vnitrostátní strategie.
Hodnocení zahrnuje hodnocení, jež má být provedeno v roce 2012, ale musí být provedeno včas, aby bylo možné jeho výsledky zahrnout do samostatné hodnotící zprávy, která bude v tomtéž roce připojena k výroční vnitrostátní zprávě uvedené v čl. 99 odst. 3. Zpráva prozkoumá využití finančních zdrojů, účinnost a účelnost prováděných operačních programů a posoudí účinky a dopad těchto programů ve vztahu k cílům stanoveným strategií, a případně také k dalším cílům stanoveným v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007. Zaměří se na vyvození poučení užitečných pro zlepšení kvality budoucích vnitrostátních strategií, a zejména na odhalování možných nedostatků v definování cílů nebo opatření způsobilých pro podporu nebo na potřeb definování nových nástrojů.
KAPITOLA VI
Rozšíření působnosti pravidel na producenty hospodářského obvodu
Článek 129
Oznámení seznamu hospodářských obvodů
Oznámení seznamu hospodářských obvodů podle čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1182/2007 zahrnuje veškeré informace potřebné k posouzení toho, zda byly splněny podmínky stanovené v čl. 14 odst. 2 prvním pododstavci uvedeného nařízení.
Článek 130
Oznámení závazných pravidel; reprezentativnost
1. Pokud členský stát oznámí pravidla, která stanovil jako závazná pro daný produkt a hospodářský obvod podle článku 15 nařízení (ES) č. 1182/2007, současně uvědomí Komisi o:
a)
organizaci producentů nebo sdružení organizací, které požadovaly rozšíření pravidel;
b)
počtu producentů, kteří patří k této organizaci nebo sdružení, a celkovém počtu producentů v dotyčném hospodářském obvodu; tyto údaje jsou poskytovány s ohledem na situaci v době podání žádosti o rozšíření;
c)
celkové produkci hospodářském obvodu a produkci uváděné na trh organizací producentů nebo sdružením v posledním hospodářském roce, pro který jsou k dispozici údaje;
d)
datu, od kterého se pravidla, která mají být rozšířena, použijí pro dotyčnou organizaci producentů nebo sdružení; a
e)
datu, od kterého rozšíření nabývá účinku, a době trvání jeho použití.
2. Členské státy určí pro účely stanovení reprezentativnosti ve smyslu čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 pravidla, kterými vylučují:
a)
producenty, jejichž produkce je určena zásadně pro přímý prodej spotřebitelům v hospodářství nebo v hospodářské oblasti;
b)
přímé prodeje podle písmene a);
c)
produkty dodané ke zpracování podle čl. 14 odst. 4 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007, kromě případů, kdy příslušná pravidla platí pro tyto produkty zcela nebo částečně.
Článek 131
Finanční příspěvky
Pokud členský stát rozhodne podle článku 17 nařízení (ES) č. 1182/2007, že producenti, kteří nepatří do organizací producentů, podléhají platbě finančního příspěvku, zašle Komisi informace potřebné k posouzení souladu s podmínkami stanovenými v uvedeném článku. Tyto informace obsahují zejména základ, ze kterého se vypočítá příspěvek, a jednotkovou výši tohoto základu, jednoho nebo více příjemců a povahu různých nákladů uvedených v písmenech a) a b) čl. 21.
Článek 132
Rozšíření nad rámec jednoho hospodářského roku
V případě rozhodnutí použít rozšíření na období delší než jeden hospodářský rok členské státy ověří s ohledem na každý hospodářský rok, že podmínky týkající se reprezentativnosti stanovené v čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 vyhovují po celé období, na které je použito rozšíření. Pokud zjistí, že podmínky již nevyhovují, neprodleně zruší rozšíření s účinností od začátku následujícího hospodářského roku. Neprodleně o každém zrušení uvědomí Komisi, která tyto informace zveřejní prostředky, jež uzná za vhodné.
Článek 133
Ovoce prodané na stromě; odběratelé
1. V případech, kdy producenti, kteří nejsou členy organizace producentů, prodají ovoce na stromě, je odběratel za účelem dosažení souladu s předpisy uvedenými v bodě 1 písm. e), bodě 1 písm. f) a v bodě 3 přílohy I nařízení (ES) č. 1182/2007 považován za producenta tohoto ovoce.
2. Příslušné členské státy mohou rozhodnout, že pravidla uvedená v příloze I nařízení (ES) č. 1182/2007 s výjimkou těch, která jsou uvedena v odstavci 1, mohou být závazná pro odběratele, pokud odpovídají za správu dotyčné produkce.
HLAVA IV
OBCHOD S TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA I
Dovozní licence
Článek 134
Dovozní licence pro jablka
1. Propuštění jablek kódu KN 0808 10 80 do volného oběhu podléhá předložení dovozní licence.
2. Pro dovozní licence vydané podle tohoto článku se použije nařízení (ES) č. 1291/2000.
3. Dovozci mohou předložit žádosti o dovozní licence příslušným orgánům kteréhokoli členského státu.
Do kolonky 8 žádostí o licence doplní zemi původu a křížkem zaškrtnou slovo „ano“.
4. Při předložení své žádosti složí dovozci jistotu v souladu s hlavou III nařízení (EHS) č. 2220/85, která zaručí dodržení závazku uskutečnit dovoz během doby platnosti dovozní licence. Jistota činí 15 EUR na tunu.
S výjimkou případů vyšší moci propadne jistota zcela nebo zčásti, jestliže se v době platnosti dovozní licence dovoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
5. Licence se vydávají neprodleně všem žadatelům, bez ohledu na místo jejich usazení ve Společenství.
Do kolonky 8 dovozní licence se doplní země původu a křížkem se zaškrtne slovo „ano“.
6. Doba platnosti dovozní licence je tři měsíce.
Dovozní licence platí pouze pro dovozy pocházející z uvedené země.
7. Členské státy předloží Komisi každý týden ve středu - nejpozději do 12.00 hodin (bruselského času) - zprávu o množstvích jablek, pro něž byly během předchozího týdne vydány dovozní licence, rozdělených podle třetí země původu.
Tato množství se sdělují prostřednictvím elektronického systému stanoveného Komisí.
KAPITOLA II
Dovozní cla a režim vstupní ceny
Oddíl 1
Režim vstupní ceny
Článek 135
Oblast působnosti a definice
1. Tento oddíl stanoví pravidla pro použití článku 34 nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Pro účely tohoto oddílu:
a)
„šarží“ se rozumí zboží předložené v rámci prohlášení o propuštění do volného oběhu, které má platnost pouze pro zboží téhož původu jednoho kódu kombinované nomenklatury; a
b)
„dovozcem“ se rozumí deklarant ve smyslu čl. 4 odst. 18 nařízení (EHS) č. 2913/92 (33).
Článek 136
Sdělování cen
1. U každého produktu a období uvedených v příloze XV části A, pro každý tržní den a každý původ členské státy sdělí Komisi nejpozději do 12.00 hod (bruselského času) následujícího pracovního dne:
a)
průměrné reprezentativní ceny produktů dovezených ze třetích zemí, které se prodávají na reprezentativních dovozních trzích uvedených v čl. 137 odst. 1, a významné ceny zjištěné na jiných trzích u velkých množství dovezených produktů, nebo nejsou-li k dispozici žádné ceny na reprezentativních trzích, významné ceny dovezených produktů zjištěné na jiných trzích; a
b)
celková množství, která se vztahují k cenám uvedeným v písmenu a).
Jestliže jsou celková množství uvedená v písmenu b) nižší než jedna tuna, příslušné ceny se Komisi nesdělují.
2. Ceny uvedené v odst. 1 písm. a) se zaznamenávají:
a)
pro každý z produktů uvedených v příloze XV části A,
b)
pro každou z dostupných odrůd a velikostí, a
c)
ve stadiu dovozce/velkoobchodník nebo velkoobchodník/maloobchodník, nejsou-li k dispozici ceny ve stadiu dovozce/velkoobchodník.
Z těchto cen se odečtou tyto částky:
a)
prodejní zisk 15 % pro obchodní střediska v Londýně, Milánu a Rungis a ve výši 8 % pro ostatní obchodní střediska,
b)
náklady na dopravu a pojištění uvnitř celního území Společenství.
Pro náklady na dopravu a pojištění, které je nutno odečíst podle druhého pododstavce, mohou členské státy stanovit standardní částky odpočtu. Tyto standardní částky a metody jejich výpočtu se neprodleně oznámí Komisi.
3. Pokud jsou ceny zaznamenané v souladu s odstavcem 2 zjištěny ve stadiu velkoobchodník/maloobchodník, nejprve se sníží o 9 % s ohledem na obchodní marži velkoobchodníka, a poté o částku 0,7245 EUR na 100 kg s ohledem na náklady na manipulaci a daně a poplatky na trhu.
4. Za reprezentativní se považují:
a)
ceny produktů I. třídy jakosti za předpokladu, že množství v této třídě představují alespoň 50 % z celkových množství na trhu;
b)
ceny produktů I. třídy jakosti doplněné, pokud produkty této třídy představují méně než 50 % z celkových množství, o ceny stanovené pro produkty II. třídy jakosti u množství, které umožňuje zahrnout 50 % z celkových množství na trhu;
c)
ceny stanovené pro produkty II. třídy jakosti, nejsou-li produkty I. třídy jakosti k dispozici, pokud není rozhodnuto, že se na ně použije vyrovnávací koeficient, jestliže tyto produkty nejsou v důsledku produkčních podmínek u produktů dotyčného původu obvykle a tradičně uváděny na trh v I. třídě jakosti v důsledku jejich jakostních znaků.
Vyrovnávací koeficient uvedený v písm. c) prvního pododstavce se použije na ceny, z nichž byly odečteny částky uvedené v odstavci 2.
Článek 137
Reprezentativní trhy
Členské státy uvědomí Komisi o obvyklých tržních dnech na trzích uvedených v příloze XVI, které se považují za reprezentativní trhy.
Článek 138
Paušální dovozní hodnoty
1. U každého produktu a období uvedených v příloze XV části A, pro každý pracovní den a každý původ Komise stanoví paušální dovozní hodnotu, která se rovná váženému průměru reprezentativních cen uvedených v článku 136, od nichž je odečtena částka 5 EUR na 100 kg a valorická cla.
2. Pokud je pro produkty a období použití uvedené v příloze XV části A stanovena paušální dovozní hodnota v souladu s tímto oddílem, nepoužije se jednotková cena podle čl. 152 odst. 1 písm. a) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (34). Nahradí se paušální dovozní hodnotou podle odstavce 1.
3. Pokud pro produkt určitého původu není v platnosti žádná paušální dovozní hodnota, použije se průměr paušálních dovozních hodnot, který je platný pro daný produkt.
4. Během období použití stanovených v příloze XV část A jsou paušální dovozní hodnoty použitelné, dokud nejsou změněny. Přestávají však platit, pokud není Komisi po sedm po sobě následujících tržních dnů sdělena žádná průměrná reprezentativní cena.
Jestliže podle prvního pododstavce není pro daný produkt použitelná žádná paušální dovozní hodnota, rovná se paušální dovozní hodnota použitelná pro uvedený produkt jeho poslední průměrné paušální dovozní hodnotě.
5. Odchylně od odstavce 1 není s účinností od prvního dne období použití uvedených v příloze XV části A použitelná žádná paušální dovozní hodnota, pokud ji není možné vypočítat.
6. Reprezentativní ceny v eurech se převádějí s pomocí reprezentativního tržního kurzu vypočítaného pro daný den.
7. Paušální dovozní hodnoty vyjádřené v eurech zveřejní Komise způsobem, jaký uzná za vhodný.
Článek 139
Základ vstupní ceny
1. Vstupní cena, na jejímž základě jsou produkty uvedené v příloze XV části A zařazeny do celního sazebníku Evropských společenství, je podle volby dovozce rovna:
a)
ceně FOB produktů v jejich zemi původu, k níž se přičtou náklady na pojištění a dopravu na hranice celního území Společenství, pokud jsou tato cena i tyto náklady známy v době prohlášení o propuštění produktů do volného oběhu. Pokud výše uvedené ceny převyšují o více než 8 % paušální dovozní hodnotu použitelnou pro dotčený produkt uvedenou v době prohlášení o propuštění do volného oběhu, dovozce musí složit jistotu podle čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93. Pro tento účel se částka dovozního cla, které mohou nakonec produkty podléhat, rovná částce cla, kterou by dovozce zaplatil, kdyby byl dotčený produkt zařazen na základě dotyčné paušální dovozní hodnoty; nebo
b)
celní hodnotě vypočítané podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 použité pouze na dotyčné dovezené produkty. V takovém případě se clo odečte podle ustanovení čl. 138 odst. 1. V tom případě složí dovozce jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná výši cla, které by zaplatil, kdyby byly produkty zařazeny na základě paušální dovozní hodnoty použitelné na dotyčnou šarži; nebo
c)
paušální dovozní hodnotě vypočítané v souladu s článkem 138 tohoto nařízení.
2. Vstupní cena, na jejímž základě jsou produkty uvedené v příloze XV části B zařazeny do celního sazebníku Evropských společenství, musí být podle volby dovozce rovna:
a)
ceně FOB produktů v jejich zemi původu, k níž se přičtou náklady na pojištění a dopravu na hranice celního území Společenství, pokud jsou tato cena i tyto náklady známy v době podání celního prohlášení. Mají-li celní orgány za to, že musí být vyžadována jistota podle článku 248 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí dovozce složit jistotu, která se rovná maximální výši cla použitelné pro dotyčný produkt; nebo
b)
celní hodnotě vypočítané podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 použité pouze na dotyčné dovezené produkty. V takovém případě se clo odečte podle ustanovení čl. 138 odst. 1. V tom případě musí dovozce složit jistotu uvedenou v článku 248 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná maximální výši cla použitelné pro dotyčný produkt.
3. Jestliže je vstupní cena vypočtena na základě ceny FOB produktů v zemi původu, vypočte se celní hodnota na základě příslušného prodeje v této ceně.
Jestliže je vstupní cena vypočtena v souladu s některým z postupů stanovených v odst. 1 písm. b) nebo c) nebo odst. 2 písm. b), vypočte se celní hodnota na stejném základě jako vstupní cena.
4. Dovozce má jeden měsíc od data prodeje dotyčných produktů, s výhradou maximální lhůty čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, na to, aby dokázal, že šarže byla prodána za podmínek potvrzujících správnost cen uvedených v odst. 1 písm. a) nebo odst. 2 písm. a), nebo aby určil celní hodnotu uvedenou v odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. a). Nedodržení jednoho z těchto konečných termínů má za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčeno použití odstavce 5.
Složená jistota se uvolní v tom rozsahu, ve kterém je celním orgánům poskytnut uspokojivý důkaz o podmínkách odbytu.
V opačném případě jistota propadá na zaplacení dovozních cel.
5. Lhůta čtyř měsíců uvedená v odstavci 4 může být na základě řádně zdůvodněné žádosti dovozce prodloužena příslušnými orgány maximálně o tři měsíce.
6. Pokud příslušné orgány při ověřování zjistí, že nebyly splněny požadavky tohoto článku, přistoupí k vybrání dlužného cla podle článku 220 nařízení (EHS) č. 2913/92. Do částky cla, které se vybere nebo které zbývá vybrat, se započítává úrok ode dne, kdy bylo zboží propuštěno do volného oběhu až do dne vybrání cla. Použitou úrokovou sazbou je sazba, která je podle vnitrostátního práva platná pro operace vybírání cel.
Oddíl 2
Dodatečná dovozní cla
Článek 140
Oblast působnosti a definice
1. Dodatečné dovozní clo podle čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 (dále jen „dodatečné clo“) může být použito na produkty a období uvedené v příloze XVII za podmínek stanovených v tomto oddílu.
2. Spouštěcí hodnoty pro dodatečná cla jsou uvedeny v seznamu v příloze XVII.
Článek 141
Zaznamenávání objemů
1. U každého produktu uvedeného v příloze XVII a během vyznačených období oznámí členské státy Komisi údaje týkající se objemů propuštěných do volného oběhu, přičemž použijí metodu pro dohled nad preferenčními dovozy uvedenou v článku 308d nařízení (EHS) č. 2454/93.
Toto oznámení o množstvích propuštěných do volného oběhu během předchozího týdne musí být učiněno každý týden ve středu nejpozději do 12.00 hodin (bruselského času).
2. Prohlášení za účelem propuštění do volného oběhu v případě produktů v působnosti tohoto oddílu, která celní orgány mohou přijmout na žádost deklaranta a která neobsahují některé údaje uvedené v příloze 37 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí kromě údajů uvedených v článku 254 uvedeného nařízení obsahovat údaje o čisté hmotnosti (v kg) dotyčných produktů.
Jestliže se pro účely propuštění produktů v působnosti tohoto oddílu do volného oběhu použije zjednodušené celní prohlášení podle článku 260 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí zjednodušená celní prohlášení obsahovat kromě ostatních požadavků údaje o čisté hmotnosti (v kg) dotyčných produktů.
Jestliže se pro účely propuštění produktů v působnosti tohoto oddílu do volného oběhu použije místní celní řízení podle článku 263 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí oznámení celním orgánům uvedené v čl. 266 odst. 1 uvedeného nařízení obsahovat veškeré nezbytné údaje pro identifikaci zboží a také vyznačení čisté hmotnosti (v kg) dotyčných produktů.
Ustanovení čl. 266 odst. 2 písm. b) se nepoužije pro dovozy produktů v působnosti tohoto oddílu.
Článek 142
Vybírání dodatečného cla
1. Pokud se zjistí, že u jednoho z produktů v jednom z období uvedených v příloze XVII překračuje množství uvedené do volného oběhu odpovídající spouštěcí objem, uloží Komise dodatečné clo kromě případů, kdy je nepravděpodobné, že by dovozy narušily trh Společenství nebo kdyby účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené.
2. Dodatečné clo se vybírá z množství uvedených do volného oběhu po datu uložení uvedeného cla za předpokladu, že:
a)
z jejich sazebního zařazení určeného v souladu s článkem 139 vyplývá uložení nejvyšších specifických cel, která se vztahují na dovážené produkty daného původu
b)
produkty jsou dovezeny v době uložení dodatečného cla.
Článek 143
Výše dodatečného cla
Dodatečné clo uložené podle článku 142 se rovná jedné třetině cla, které je pro daný produkt stanoveno v souladu se společným celním sazebníkem.
U dovážených produktů, na něž se vztahují celní preference spojené s valorickým clem, se dodatečné clo rovná jedné třetině specifického cla pro dané produkty, pokud se použije čl. 142 odst. 2.
Článek 144
Výjimky z dodatečného cla
1. Dodatečné clo se neuloží na:
a)
zboží dovezené v rámci celních kvót uvedených v příloze VII kombinované nomenklatury;
b)
zboží dopravované do Společenství podle odstavce 2.
2. Za zboží dopravované do Společenství se považuje zboží, které:
a)
opustilo zemi původu před rozhodnutím o uložení dodatečného cla a
b)
převáží se s přepravním dokladem platným pro přepravu z místa nakládky v zemi původu do místa vykládky ve Společenství, který byl vystaven ještě před uložením uvedeného dodatečného cla.
3. Zúčastněné osoby uspokojivě prokážou celním orgánům, že podmínky uvedené v odstavci 2 byly splněny.
Celní orgány však mohou mít za to, že vyvážené produkty opustily zemi původu přede dnem uložení dodatečného cla, pokud je předložen některý z těchto dokladů:
a)
u lodní přepravy lodní náložný list, z něhož vyplývá, že nakládka byla provedena před tímto dnem,
b)
u železniční přepravy náložný list, který byl orgánem železnice země původu přijat před tímto dnem,
c)
u silniční přepravy přepravní smlouva (CMR) nebo jiný tranzitní dokument vystavený v zemi původu před tímto dnem, pokud jsou dodrženy podmínky stanovené dvoustrannými nebo mnohostrannými dohodami o tranzitu Společenství nebo o společném tranzitu,
d)
u letecké přepravy letecký náložný list, z něhož vyplývá, že letecká společnost přijala produkty před tímto dnem.
HLAVA V
OBECNÁ, ZRUŠOVACÍ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 145
Kontroly
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení nebo jiné právní předpisy Společenství, zavedou členské státy kontroly a opatření v míře nezbytné pro zajištění řádného používání nařízení (ES) č. 1182/2007 a tohoto nařízení. Kontroly a opatření musí být účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Společenství.
Zajistí zejména, aby:
a)
bylo možno kontrolovat veškerá kritéria způsobilosti stanovená právními předpisy Společenství nebo vnitrostátními právními předpisy, vnitrostátním rámcem nebo vnitrostátní strategií;
b)
příslušné orgány odpovědné za provádění kontrol měly k dispozici dostatečný počet pracovníků s odpovídající kvalifikací a zkušenostmi pro účinné provádění kontrol; a
c)
byly stanoveny kontroly k zamezení neoprávněného dvojího financování opatření podle tohoto nařízení a z jiných režimů Společenství nebo vnitrostátních režimů.
Článek 146
Vnitrostátní sankce
Aniž jsou dotčeny sankce uvedené v tomto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007, zajistí členské státy, pokud jde o nesrovnalosti způsobené ve vztahu k požadavkům uvedeným v tomto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007, používání sankcí na vnitrostátní úrovni, které musí být účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Společenství.
Článek 147
Uměle vytvořené situace
Aniž jsou dotčena jakákoli zvláštní opatření stanovená v tomto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007, neprovádí se žádná platba ve prospěch osob, u nichž je zjištěno, že uměle vytvořily podmínky požadované pro poskytnutí takových plateb a získaly tak výhodu, která je v rozporu s cíli dotyčného režimu podpor.
Článek 148
Sdělování
1. Aniž jsou dotčena jakákoli zvláštní ustanovení tohoto nařízení, provádějí se veškerá sdělení mezi členskými státy a Komisí v rámci tohoto nařízení prostředky a formou, jež stanoví Komise.
Sdělení, které nebyla učiněna stanovenými prostředky a ve stanovené formě, mohou být pokládána za zcela neučiněná, aniž je dotčen odstavec 3.
2. Aniž jsou dotčena jakákoli zvláštní ustanovení tohoto nařízení, přijmou členské státy veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby byly schopny dodržet lhůty pro sdělování stanovené v tomto nařízení.
3. Jestliže členský stát nepředloží sdělení v souladu s požadavky tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007 nebo pokud se sdělení zdá být nesprávné s ohledem na objektivní skutečnosti známé Komisi, může Komise částečně nebo zcela pozastavit měsíční platby uvedené v článku 14 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 (35), pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny, a to do až doby, kdy je sdělení učiněno správně.
Článek 149
Zjevné chyby
Veškerá sdělení, žádosti a požadavky předložené členskému státu podle tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007, včetně žádostí o podpory, mohou být po svém podání kdykoli upraveny v případě, že v nich příslušný orgán zjistí zjevné chyby.
Článek 150
Vyšší moc a mimořádné okolnosti
Jestliže má být v souladu s tímto nařízením nebo nařízením (ES) č. 1182/2007 uložena sankce nebo odňata výhoda nebo uznání, není taková sankce uložena nebo odnětí provedeno v případech vyšší moci nebo mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Případ vyšší moci však musí být včetně příslušných důkazů, uspokojivě doložených příslušnému orgánu, oznámen orgánu do deseti pracovních dnů ode dne, kdy je dotčená osoba schopna tak učinit.
Článek 151
Zrušení
Nařízení (ES) č. 3223/94, (ES) č. 1555/96, (ES) č. 961/1999, (ES) č. 544/2001, (ES) č. 1148/2001, (ES) č. 2590/2001, (ES) č. 1791/2002, (ES) č. 2103/2002, (ES) č. 48/2003, (ES) č. 606/2003, (ES) č. 761/2003, (ES) č. 1432/2003, (ES) č. 1433/2003, (ES) č. 1943/2003, (ES) č. 103/2004, (ES) č. 1557/2004, (ES) č. 179/2006, (ES) č. 430/2006, (ES) č. 431/2006 a (ES) č. 1790/2006 se zrušují.
Zrušená nařízení však případně zůstanou v platnosti pro účely čl. 55 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Článek 152
Přechodná ustanovení
1. Aniž je dotčen článek 2 tohoto nařízení, platí výhradně pro účely použití čl. 55 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 definice hospodářských roků pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96, platné před okamžikem vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Pravidla pro schvalování všech operačních programů předložených v roce 2007 jsou pravidla platná bezprostředně před datem použití tohoto nařízení.
Operační programy, na které se vztahují výhody podle čl. 55 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007, mohou pokračovat až do konce za předpokladu, že jsou v souladu s pravidly platnými bezprostředně před datem použití tohoto nařízení.
Odchylně od článků 66 a 67 tohoto nařízení mohou členské státy přijmout veškeré nezbytné předpisy umožňující organizacím producentů změnit jejich operační programy co nejdříve po vstupu tohoto nařízení v platnost za účelem použití čl. 55 odst. 3 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1182/2007.
3. Pravidla týkající se minimálních znaků přírodních surovin dodaných ke zpracování a minimálních požadavků na jakost hotových produktů, která zůstávají v platnosti pro suroviny sklízené na území členských států, jež využívají přechodného opatření podle článku 68b nebo článku 143bc nařízení (ES) č. 1782/2003, jsou pro účely čl. 55 odst. 6 nařízení (ES) č. 1182/2007, kromě příslušných obchodních norem uvedených v článku 2 nařízení (ES) č. 1182/2007, pravidla obsažená v nařízeních Komise uvedených v příloze XVIII.
Článek 153
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. prosince 2007.
VERORDENING (EG) Nr. 1580/2007 VAN DE COMMISSIE
van 21 december 2007
tot vaststelling van bepalingen voor de uitvoering van de Verordeningen (EG) nr. 2200/96, (EG) nr. 2201/96 en (EG) nr. 1182/2007 van de Raad in de sector groenten en fruit
DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap,
Gelet op Verordening (EG) nr. 2200/96 van de Raad van 28 oktober 1996 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector groenten en fruit (1), en met name op artikel 1, lid 3,
Gelet op Verordening (EG) nr. 2201/96 van de Raad van 28 oktober 1996 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector verwerkte producten op basis van groenten en fruit (2), en met name op artikel 1, lid 3,
Gelet op Verordening (EG) nr. 1182/2007 van de Raad van 26 september 2007 tot vaststelling van specifieke voorschriften voor de sector groenten en fruit, tot wijziging van de Richtlijnen 2001/112/EG en 2001/113/EG en de Verordeningen (EEG) nr. 827/68, (EG) nr. 2200/96, (EG) nr. 2201/96, (EG) nr. 2826/2000, (EG) nr. 1782/2003 en (EG) nr. 318/2006 en tot intrekking van Verordening (EG) nr. 2202/96 (3), en met name op artikel 42,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Verordening (EG) nr. 1182/2007 voorziet in de wijziging van de vorige regeling voor de sector groenten en fruit, die is vastgesteld bij Verordening (EG) nr. 2200/96, Verordening (EG) nr. 2201/96 en Verordening (EG) nr. 2202/96 van de Raad van 28 oktober 1996 tot invoering van een steunregeling voor telers van bepaalde citrussoorten (4).
(2)
De bestaande uitvoeringsbepalingen voor de sector groenten en fruit zijn vastgesteld in een groot aantal verordeningen, waarvan meerdere inmiddels meermaals zijn gewijzigd. Als gevolg van de bij Verordening (EG) nr. 1182/2007 vastgestelde wijzigingen van de regeling voor de sector groenten en fruit en gezien de opgedane ervaring moeten de betrokken uitvoeringsbepalingen worden veranderd. Er moeten echter zoveel veranderingen worden aangebracht dat het in het belang van de duidelijkheid noodzakelijk is al deze bepalingen in een nieuwe, aparte verordening onder te brengen.
(3)
De volgende verordeningen van de Commissie moeten daarom worden ingetrokken:
-
Verordening (EG) nr. 3223/94 van de Commissie van 21 december 1994 houdende uitvoeringsbepalingen van de invoerregeling voor groenten en fruit (5),
-
Verordening (EG) nr. 1555/96 van de Commissie van 30 juli 1996 houdende uitvoeringsbepalingen van de regeling met betrekking tot de aanvullende invoerrechten in de sector groenten en fruit (6),
-
Verordening (EG) nr. 961/1999 van de Commissie van 6 mei 1999 tot vaststelling van de uitvoeringsbepalingen inzake het voor derden verbindend verklaren van de door telersverenigingen voor groenten en fruit vastgestelde regels (7),
-
Verordening (EG) nr. 544/2001 van de Commissie van 20 maart 2001 tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 2200/96 van de Raad wat betreft extra financiële steun voor actiefondsen (8),
-
Verordening (EG) nr. 1148/2001 van de Commissie van 12 juni 2001 betreffende de handelsnormcontroles voor verse groenten en fruit (9),
-
Verordening (EG) nr. 2590/2001 van de Commissie van 21 december 2001 houdende erkenning van de in Zwitserland verrichte, aan invoer in de Europese Gemeenschap voorafgaande handelsnormcontroles inzake verse groenten en fruit (10),
-
Verordening (EG) nr. 1791/2002 van de Commissie van 9 oktober 2002 houdende erkenning van de in Marokko verrichte, aan invoer in de Europese Gemeenschap voorafgaande handelsnormcontroles inzake verse groenten en fruit (11),
-
Verordening (EG) nr. 2103/2002 van de Commissie van 28 november 2002 houdende erkenning van de in Zuid-Afrika verrichte, aan invoer in de Gemeenschap voorafgaande handelsnormcontroles inzake verse groenten en fruit (12),
-
Verordening (EG) nr. 48/2003 van de Commissie van 10 januari 2003 tot vaststelling van regels voor de mengsels van verschillende soorten verse groenten en fruit in eenzelfde verkoopverpakking (13),
-
Verordening (EG) nr. 606/2003 van de Commissie van 2 april 2003 houdende erkenning van de in Israël verrichte, aan invoer in de Gemeenschap voorafgaande handelsnormcontroles inzake verse groenten en fruit (14),
-
Verordening (EG) nr. 761/2003 van de Commissie van 30 april 2003 houdende erkenning van de in India verrichte, aan invoer in de Gemeenschap voorafgaande handelsnormcontroles inzake verse groenten en fruit (15),
-
Verordening (EG) nr. 1432/2003 van de Commissie van 11 augustus 2003 tot vaststelling van toepassingsbepalingen voor Verordening (EG) nr. 2200/96 van de Raad met betrekking tot de erkenning van telersverenigingen en de voorlopige erkenning van telersgroepen (16),
-
Verordening (EG) nr. 1433/2003 van de Commissie van 11 augustus 2003 tot vaststelling van toepassingsbepalingen van Verordening (EG) nr. 2200/96 van de Raad voor wat de actiefondsen, de operationele programma's en de toekenning van financiële steun betreft (17),
-
Verordening (EG) nr. 1943/2003 van de Commissie van 3 november 2003 houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 2200/96 van de Raad inzake de steun aan voorlopig erkende telersgroepen (18),
-
Verordening (EG) nr. 103/2004 van de Commissie van 21 januari 2004 houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 2200/96 van de Raad met betrekking tot de regeling inzake interventie en het uit de markt nemen van producten in de sector groenten en fruit (19),
-
Verordening (EG) nr. 1557/2004 van de Commissie van 1 september 2004 houdende erkenning van de in Nieuw-Zeeland verrichte, aan invoer in de Gemeenschap voorafgaande handelsnormcontroles inzake bepaalde soorten vers fruit (20),
-
Verordening (EG) nr. 179/2006 van de Commissie van 1 februari 2006 houdende vaststelling van een stelsel van invoercertificaten voor uit derde landen ingevoerde appelen (21),
-
Verordening (EG) nr. 430/2006 van de Commissie van 15 maart 2006 houdende erkenning van de in Senegal verrichte, aan invoer in de Gemeenschap voorafgaande handelsnormcontroles inzake bepaalde soorten verse groenten en fruit (22),
-
Verordening (EG) nr. 431/2006 van de Commissie van 15 maart 2006 houdende erkenning, wat verse groenten en fruit betreft, van de in Kenia vóór invoer in de Gemeenschap verrichte handelsnormcontroles (23),
-
Verordening (EG) nr. 1790/2006 van de Commissie van 5 december 2006 houdende erkenning, wat verse groenten en fruit betreft, van de in Turkije vóór invoer in de Gemeenschap verrichte handelsnormcontroles (24).
(4)
Er moeten bepalingen voor de uitvoering van Verordening (EG) nr. 1182/2007 worden vastgesteld.
(5)
Er moeten verkoopseizoenen voor verwerkte groenten en fruit worden vastgesteld. Aangezien voor de sector geen steunregelingen meer gelden die op de oogstcyclus van de betrokken producten zijn afgestemd, kunnen alle verkoopseizoenen gelijklopen met het kalenderjaar.
(6)
Verordening (EG) nr. 1182/2007 geeft de Commissie de bevoegdheid om handelsnormen voor verwerkte groenten en fruit vast te stellen en stelt in artikel 2, lid 7, dat de op grond van aparte, bestaande verordeningen vastgestelde handelsnormen van toepassing blijven totdat nieuwe handelsnormen zijn vastgesteld.
(7)
Voor sommige weinig gebruikelijke en/of zeer specifieke transacties, voor sommige acties aan het begin van de afzetketen of voor producten die bestemd zijn om te worden verwerkt, dienen uitzonderingen op en vrijstellingen van de toepassing van de handelsnormen te worden vastgesteld.
(8)
De op grond van de handelsnormen vereiste aanduidingen moeten duidelijk op de verpakking/het etiket worden aangebracht.
(9)
Naar aanleiding van de vraag van bepaalde verbruikers verschijnen op de markt steeds meer verpakkingen met verschillende soorten groenten en fruit. Loyale handel houdt in dat in dezelfde verpakking verkochte verse groenten en fruit van homogene kwaliteit zijn. Voor producten waarvoor geen communautaire normen zijn vastgesteld, kan deze homogeniteit worden verzekerd aan de hand van algemene voorschriften. Voor verpakkingen met verschillende soorten groenten en fruit moeten etiketteringsvoorschriften worden vastgesteld. Deze moeten, met name om rekening te houden met de beschikbare ruimte op het etiket, minder streng zijn dan die van de handelsnormen.
(10)
Elke lidstaat moet de controle-instanties aanwijzen die verantwoordelijk zijn voor de uitvoering van de normcontroles in alle stadia van de afzet. Een van deze instanties moet verantwoordelijk zijn voor de contacten en de coördinatie tussen alle andere aangewezen instanties.
(11)
Aangezien de lidstaten hun analyse slechts kunnen verrichten indien zij over informatie betreffende de marktdeelnemers en de belangrijkste kenmerken van de marktdeelnemers beschikken, is het van essentieel belang dat in elke lidstaat een gegevensbank betreffende de marktdeelnemers in de sector verse groenten en fruit wordt opgezet.
(12)
De normcontroles moeten op basis van monsterneming plaatsvinden en moeten vooral worden gericht op de marktdeelnemers bij wie het risico dat goederen worden aangetroffen die niet aan de normen voldoen, het grootst is. Naargelang van de kenmerken van de nationale markt dienen de lidstaten regels vast te stellen om te bepalen welke categorie marktdeelnemers prioritair moet worden gecontroleerd. Met het oog op de transparantie moeten deze regels aan de Commissie worden meegedeeld.
(13)
De lidstaten moeten erop toezien dat de uitvoer van verse groenten en fruit naar derde landen voldoet aan de handelsnormen en moeten de naleving ervan certificeren overeenkomstig het in het kader van de Economische Commissie voor Europa van de Verenigde Naties gesloten Protocol van Genève inzake de standaardisatie van verse groenten en fruit en droge en gedroogde vruchten, en de OESO-regeling inzake de toepassing van internationale normen voor groenten en fruit.
(14)
Uit derde landen ingevoerde verse groenten en fruit moeten voldoen aan de handelsnormen of aan daaraan gelijkwaardige normen. Derhalve moet een normcontrole plaatsvinden voordat dergelijke goederen het douanegebied van de Gemeenschap worden binnengebracht, behalve wanneer het kleine partijen betreft waarvoor de controle-instanties het risico dat de goederen niet aan de normen voldoen, als gering beschouwen. Derde landen die voldoende kunnen garanderen dat aan de normen wordt voldaan, mogen de controles voorafgaand aan de uitvoer door hun eigen controle-instanties laten uitvoeren. In dat geval moeten de lidstaten regelmatig nagaan of de door de controle-instanties van deze derde landen uitgevoerde controles voorafgaand aan de uitvoer doeltreffend/deugdelijk zijn, en dienen zij de Commissie in kennis te stellen van de resultaten van deze verificatie.
(15)
Gewaarborgd moet worden dat voor industriële verwerking bestemde producten, die niet aan de handelsnormen hoeven te voldoen, niet op de markt voor verse producten worden verkocht. Dergelijke producten moeten adequaat worden geëtiketteerd en dienen in bepaalde gevallen/waar mogelijk vergezeld te gaan van een certificaat van industriële bestemming waaruit het uiteindelijke gebruik van de producten moet blijken en aan de hand waarvan controles kunnen worden verricht.
(16)
Voor groenten en fruit waarvoor normcontroles gelden, dient in alle afzetstadia één en dezelfde soort controles te worden toegepast. Hiervoor dienen de inspectierichtsnoeren te worden toegepast die worden aanbevolen door de Economische Commissie voor Europa van de Verenigde Naties en die voldoen aan de aanbevelingen van de OESO op dit gebied. Het is evenwel noodzakelijk specifieke bepalingen vast te stellen voor de controles bij verkoop in de detailhandel.
(17)
Er dient te worden voorzien in de erkenning van producentenorganisaties voor de producten waarvoor deze een aanvraag indienen. Wordt een dergelijke erkenning aangevraagd voor producten die uitsluitend voor industriële verwerking bestemd zijn, dan dient erop te worden toegezien dat zij ook daadwerkelijk voor industriële verwerking worden geleverd.
(18)
Om bij te dragen tot de verwezenlijking van de doelstellingen van de regeling voor groenten en fruit en om ervoor te zorgen dat de producentenorganisaties hun werk op een duurzame en doeltreffende wijze kunnen uitvoeren, moet een optimale stabiliteit binnen de producentenorganisatie worden gewaarborgd. Daarom moet een minimumperiode voor het lidmaatschap van een producentenorganisatie worden vastgesteld. De opzegtermijnen en de data waarop de beëindiging van het lidmaatschap van kracht wordt, moeten door de lidstaten worden vastgesteld.
(19)
De voornaamste en wezenlijke activiteiten van een producentenorganisatie moeten verband houden met de concentratie van het aanbod en de afzet. De producentenorganisaties moet evenwel worden toegestaan andere, al dan niet commerciële, activiteiten te ontplooien. Samenwerking tussen producentenorganisaties dient te worden bevorderd door noch bij de berekening van de hoofdactiviteit, noch bij de berekening van andere activiteiten rekening te houden met de afzet van groenten en fruit die exclusief van een andere erkende producentenorganisatie zijn gekocht. Wat het ter beschikking stellen van technische hulpmiddelen betreft, moet de extra mogelijkheid worden ingeruimd deze hulpmiddelen door leden van een producentenorganisatie ter beschikking te laten stellen.
(20)
Producentenorganisaties mogen participaties hebben in dochterondernemingen die bijdragen tot de verhoging van de toegevoegde waarde van de productie van hun leden. Er moeten regels worden vastgesteld voor de berekening van de waarde van deze in de handel gebrachte productie. Na een overgangsperiode die de betrokkenen in staat moet stellen zich aan te passen, dienen de hoofdactiviteiten van deze dochterondernemingen dezelfde te zijn als die van de producentenorganisatie.
(21)
Er moeten uitvoeringsbepalingen worden vastgesteld voor de erkenning en de werking van de in Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde unies van producentenorganisaties, transnationale producentenorganisaties en transnationale unies van producentenorganisaties. In het belang van de coherentie moeten deze uitvoeringsbepalingen een zo getrouw mogelijke weerspiegeling zijn van de desbetreffende bepalingen inzake producentenorganisaties.
(22)
Om concentratie van het aanbod te vergemakkelijken moet de fusie van bestaande producentenorganisaties tot nieuwe producentenorganisaties worden bevorderd door regels vast te stellen voor het fuseren van de operationele programma's van de gefuseerde producentenorganisaties.
(23)
Met inachtneming van het beginsel dat een producentenorganisatie op initiatief van de producenten moet worden opgericht en door hen moet worden gecontroleerd, moet het aan de lidstaten worden overgelaten de voorwaarden vast te stellen voor de aanvaarding van andere natuurlijke of rechtspersonen als lid van een producentenorganisatie en/of een unie van producentenorganisaties.
(24)
Om ervoor te zorgen dat de producentenorganisaties werkelijk een minimumaantal producenten vertegenwoordigen, dienen de lidstaten maatregelen te nemen om te voorkomen dat een minderheid van de leden die eventueel het grootste deel van de productie van de betrokken producentenorganisatie voor haar rekening neemt, een overheersende positie inneemt waarvan ten aanzien van het beheer en het functioneren van de producentenorganisatie misbruik kan worden gemaakt.
(25)
Gezien de uiteenlopende nationale productie- en afzetomstandigheden in de Gemeenschap moeten de lidstaten voorwaarden vaststellen voor de voorlopige erkenning van producentengroeperingen die een erkenningsprogramma indienen.
(26)
Ter bevordering van de oprichting van stabiele producentenorganisaties die op een duurzame wijze tot de verwezenlijking van de doelstellingen van de regeling voor groenten en fruit kunnen bijdragen, mag een voorlopige erkenning slechts worden verleend aan producentengroeperingen die kunnen aantonen dat zij in staat zijn om binnen een bepaalde periode aan alle erkenningsvoorwaarden te voldoen.
(27)
Er dient te worden vastgesteld welke gegevens de producentengroeperingen in het erkenningprogramma moeten verstrekken. Om het producentengroeperingen mogelijk te maken beter aan de erkenningsvoorwaarden te voldoen, moet het aanbrengen van wijzigingen in het erkenningsprogramma worden toegestaan. Daartoe dient te worden bepaald dat de lidstaat de producentengroepering om correctiemaatregelen kan verzoeken met het doel de uitvoering van het programma te waarborgen.
(28)
Het is mogelijk dat de producentengroepering reeds vóór de afronding van het erkenningsprogramma aan de erkenningsvoorwaarden voldoet. Daarom dient te worden bepaald dat een dergelijke groepering samen met de erkenningsaanvraag een ontwerp van operationeel programma mag indienen. Omwille van de coherentie moeten, zodra een dergelijke producentengroepering als producentenorganisatie is erkend, het betrokken erkenningsprogramma en de daarmee gepaard gaande steunverlening worden stopgezet. In verband met de meerjarige financiering van investeringen moet echter de mogelijkheid worden geboden om investeringen die voor investeringssteun in aanmerking komen, over te dragen naar de operationele programma's.
(29)
Om een correcte toepassing van de steunregeling ter dekking van de oprichtingskosten en de kosten van de administratieve werking van producentengroeperingen te vergemakkelĳken, dient de betrokken steun op forfaitaire basis te worden toegekend. In verband met de beperkte begrotingsmiddelen moet voor deze forfaitaire steun een maximum gelden. Om rekening te houden met de uiteenlopende financiële behoeften van producentengroeperingen van verschillende omvang, moet dit maximum bovendien worden gedifferentieerd naargelang van de verhandelbare productie van de producentengroeperingen.
(30)
In het belang van de coherentie en de vlotte overgang naar de status van producentenorganisatie, moeten voor de producentengroeperingen dezelfde regels inzake hoofdactiviteiten en waarde van de in de handel gebrachte producten gelden als voor de producentenorganisaties.
(31)
Bĳ een fusie van producentengroeperingen moet de steun kunnen worden verleend aan de uit de fusie voortgekomen producentengroepering om rekening te houden met de financiële behoeften van deze nieuwe producentengroepering en om de correcte toepassing van de steunregeling te garanderen.
(32)
Om de toepassing van de regeling inzake steun voor operationele programma's te vergemakkelijken, moet de in de handel gebrachte productie van de producentenorganisaties nauwkeurig worden omschreven, waarbij tevens moet worden aangegeven welke producten in aanmerking komen en in welk afzetstadium de waarde van de productie moet worden berekend. Bij jaarlijkse schommelingen of onvoldoende gegevens moeten ook nog andere methoden voor de berekening van de verhandelbare productie worden toegestaan. Om misbruik van de regeling te voorkomen, moet worden voorgeschreven dat de producentenorganisaties de referentieperioden normaliter niet mogen wijzigen gedurende de looptijd van een operationeel programma.
(33)
Met het oog op een correct gebruik van de steun moeten regels worden vastgesteld voor het beheer van de actiefondsen en de financiële bijdragen van de leden daarin, waarbij zoveel mogelijk ruimte voor flexibiliteit moet worden gelaten op voorwaarde dat alle producenten gebruik kunnen maken van het actiefonds en democratisch kunnen deelnemen aan de besluitvorming over het gebruik ervan.
(34)
Er moeten bepalingen worden vastgesteld inzake de werkingssfeer en de structuur van de nationale strategie voor duurzame operationele programma's en het nationale kader voor milieuacties. Doel daarvan is de toewijzing van financiële middelen te optimaliseren en de kwaliteit van de strategie te verbeteren.
(35)
Met het oog op een deugdelijk beheer moeten procedures voor de indiening en goedkeuring van operationele programma's, onder meer de termijnen hiervoor, worden vastgesteld teneinde een adequate beoordeling van de gegevens door de bevoegde autoriteiten mogelijk te maken, en moet ook worden bepaald welke maatregelen en activiteiten de programma's moeten, respectievelijk niet mogen, bevatten. Aangezien de programma's op jaarbasis worden beheerd, moet worden bepaald dat de vóór een bepaalde datum nog niet goedgekeurde programma's met één jaar worden uitgesteld.
(36)
Er moet worden voorzien in een procedure voor de jaarlijkse wĳziging van de operationele programma's voor het daaropvolgende jaar zodat deze programma's kunnen worden aangepast aan nieuwe omstandigheden die bĳ de indiening ervan niet konden worden voorzien. Bovendien moet het mogelijk zijn maatregelen en bedragen van het actiefonds te wijzigen in de loop van elk uitvoeringsjaar van het programma. Om te garanderen dat geen afbreuk wordt gedaan aan de algemene doelen van de goedgekeurde programma's, dienen voor al die wĳzigingen bepaalde door de lidstaten vast te stellen grenzen en voorwaarden te gelden, onder meer de voorwaarde dat de wijzigingen aan de bevoegde autoriteiten moeten worden gemeld.
(37)
Met het oog op financiële en rechtszekerheid moet een lijst worden opgesteld van acties en uitgaven die niet in een operationeel programma mogen worden opgenomen.
(38)
Wat investeringen op individuele landbouwbedrĳven betreft dienen, ter voorkoming van ongerechtvaardigde verrĳking door een particuliere partĳ die gedurende de nuttige levensduur van een dergelĳke investering haar banden met de producentenorganisatie heeft verbroken, bepalingen te worden vastgesteld om het de producentenorganisatie mogelĳk te maken de restwaarde van de investering te recupereren, ongeacht of deze het eigendom van het lid dan wel van de producentenorganisatie is.
(39)
Voor een correcte toepassing van de regeling moet worden vastgesteld welke informatie in de steunaanvragen moet worden opgenomen en welke procedures gelden voor de betaling van de steun. Om liquiditeitsproblemen te voorkomen, moet ten behoeve van de producentenorganisaties een systeem van voorschotten met bĳbehorende zekerheid worden toegepast. Om soortgelijke redenen moet kunnen worden gekozen voor een ander systeem voor de vergoeding van reeds gedane uitgaven.
(40)
Er moeten uitvoeringsbepalingen inzake de werkingssfeer en de toepassing van maatregelen voor crisisbeheer en crisispreventie worden vastgesteld. Deze bepalingen moeten met het oog op de flexibiliteit en de snelle toepassing van dergelijke maatregelen in crisissituaties zo zijn opgezet dat de besluitvorming wordt overgelaten aan de lidstaten en de producentenorganisaties. De bepalingen dienen evenwel misbruik te voorkomen en te voorzien in beperkingen op het gebruik van bepaalde maatregelen, ook op financieel vlak. Voorts moeten zij de naleving van de fytosanitaire en milieuvoorschriften garanderen.
(41)
Wat het uit de markt nemen van producten betreft, moeten uitvoeringsbepalingen worden vastgesteld waarin rekening wordt gehouden met het potentiële belang van een dergelijke maatregel. Met name moeten bepalingen worden vastgesteld met betrekking tot de regeling inzake verhoogde steun voor uit de markt genomen groenten en fruit die door liefdadigheidsinstellingen en bepaalde andere instellingen gratis als humanitaire hulp worden uitgereikt. Bovendien moeten maximale steunniveaus voor uit de markt genomen producten worden vastgesteld om te voorkomen dat het uit de markt nemen van producten als permanente afzetmogelijkheid in de plaats komt van het op de markt brengen van producten. In dit verband dienen op de in bijlage V bij Verordening (EG) nr. 2200/96 opgenomen producten de aldaar vastgestelde maximale communautaire ophoudvergoedingen verder te worden toegepast, weliswaar verhoogd aangezien deze transacties voor het uit de markt nemen tegenwoordig worden gecofinancierd. Voor andere producten die tot dusverre niet onderhevig zijn gebleken aan het gevaar van excessieve transacties voor het uit de markt nemen, moeten de lidstaten de mogelijkheid krijgen om maximale steunniveaus vast te stellen. In elk geval dient echter om soortgelijke redenen per product en per producentenorganisatie een maximumaantal transacties voor het uit de markt nemen te worden vastgesteld.
(42)
Inzake de nationale financiële steun die de lidstaten mogen verlenen in gebieden van de Gemeenschap waar de producenten bijzonder zwak georganiseerd zijn, moeten uitvoeringsbepalingen worden vastgesteld, met inbegrip van een omschrijving van wat wordt verstaan onder „bijzonder zwak georganiseerd”. Er moet worden voorzien in procedures voor de goedkeuring van deze soort van nationale steun, voor de goedkeuring en de vaststelling van het bedrag van de vergoeding van de steun door de Gemeenschap en voor de vaststelling van het vergoedingsniveau, die de vigerende bepalingen weerspiegelen.
(43)
Er moeten uitvoeringsbepalingen, met name op het gebied van procedures, worden vastgesteld met betrekking tot de voorwaarden krachtens welke de voorschriften die de producentenorganisaties of unies van producentenorganisaties in de groente- en fruitsector hebben aangenomen, bindend kunnen worden verklaard voor alle producenten die in een bepaalde economische regio zijn gevestigd. Bij verkoop van producten op stam moet bovendien worden gepreciseerd welke voorschriften bindend moeten worden verklaard ten aanzien van, respectievelijk, de producenten en de kopers.
(44)
De appelproducenten in de Gemeenschap hebben sedert enige tijd af te rekenen met problemen die onder meer zijn toe te schrijven aan een aanzienlijke stijging van de invoer van appelen uit bepaalde derde landen van het zuidelijke halfrond. De controle op de invoer van appelen moet derhalve worden verbeterd. Dit doel kan het beste worden bereikt aan de hand van een regeling die is gebaseerd op de afgifte van invoercertificaten, gekoppeld aan de verplichting een zekerheid te stellen die moet garanderen dat de transacties waarvoor een invoercertificaat wordt aangevraagd, ook werkelijk plaatsvinden. Verordening (EG) nr. 1291/2000 van de Commissie van 9 juni 2000 houdende gemeenschappelĳke uitvoeringsbepalingen inzake het stelsel van invoer-, uitvoer- en voorfixatiecertificaten voor landbouwproducten (25) en Verordening (EEG) nr. 2220/85 van de Commissie van 22 juli 1985 tot vaststelling van gemeenschappelĳke uitvoeringsbepalingen inzake de regeling voor het stellen van zekerheden voor landbouwproducten (26) moeten in dit verband van toepassing zijn.
(45)
Er moeten uitvoeringsbepalingen worden vastgesteld met betrekking tot het invoerprijssysteem voor groenten en fruit. Het feit dat de betrokken, bederfelijke soorten groenten en fruit grotendeels in consignatie worden geleverd, maakt het bijzonder moeilijk de waarde ervan te bepalen. Bepaald moet worden welke methoden mogen worden toegepast voor het berekenen van de invoerprijs op basis waarvan de ingevoerde producten in het gemeenschappelijk douanetarief worden ingedeeld. Met name moeten forfaitaire invoerwaarden worden vastgesteld op basis van het gewogen gemiddelde van de gemiddelde prijzen van de producten en moet worden voorzien in een werkwijze voor gevallen waarin voor producten van een bepaalde oorsprong geen prijzen beschikbaar zijn. Met het oog op een correcte toepassing van de regeling dient in bepaalde omstandigheden te worden voorzien in het stellen van een zekerheid.
(46)
Er moeten uitvoeringsbepalingen worden vastgesteld met betrekking tot het invoerrecht dat bovenop het in het gemeenschappelijk douanetarief vastgestelde invoerrecht kan worden geheven over bepaalde producten. Het aanvullende recht kan worden opgelegd indien de invoerhoeveelheden van het betrokken product bepaalde, per product en per toepassingsperiode vastgestelde drempelhoeveelheden overschrijden. Aangezien goederen die op weg zijn naar de Gemeenschap, vrijgesteld zijn van aanvullende rechten, moeten voor deze goederen specifieke bepalingen worden vastgesteld.
(47)
Om zowel de producentenorganisaties als de lidstaten in staat te stellen de doeltreffendheid en de efficiënte werking van de lopende programma's en regelingen te beoordelen, dient te worden voorzien in voldoende toezicht en evaluatie.
(48)
Er moeten maatregelen/bepalingen worden vastgesteld inzake de soort, het formaat en de wijze van verstrekking van de mededelingen die voor de toepassing van deze verordening worden vereist. Deze dienen met name betrekking te hebben op de mededelingen van de producenten en producentenorganisaties aan de lidstaten, de mededelingen van de lidstaten aan de Commissie en de gevolgen die verbonden zijn aan te late of onnauwkeurige mededelingen.
(49)
Er moeten maatregelen worden vastgesteld inzake de controles die vereist zijn voor een correcte toepassing van deze verordening en van Verordening (EG) nr. 1182/2007, alsmede passende sancties voor geconstateerde onregelmatigheden. Hieronder vallen zowel de specifieke controles en sancties die op Gemeenschapsniveau zijn vastgesteld, als aanvullende nationale controles en sancties. De controles en sancties moeten ontradend, doeltreffend en evenredig zijn. Met het oog op een eerlijke behandeling van de producenten moeten bepalingen worden vastgesteld voor de oplossing van gevallen waarin sprake is van een kennelijke fout, overmacht of andere uitzonderlijke omstandigheden. Om te voorkomen dat voordeel wordt gehaald uit kunstmatig gecreëerde situaties, dienen ook voor dergelijke situaties bepalingen te worden vastgesteld.
(50)
Er moeten bepalingen worden vastgesteld voor een soepele overschakeling van de vorige regeling naar de bij deze verordening vastgestelde regeling, alsmede voor de toepassing van de in artikel 55 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 opgenomen overgangsbepalingen.
(51)
De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Comité van beheer voor groenten en fruit,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
TITEL I
INLEIDENDE BEPALINGEN
Artikel 1
Werkingssfeer en gebruik van termen
1. Bij de onderhavige verordening worden bepalingen ter uitvoering van de Verordeningen (EG) nr. 2200/96, (EG) nr. 2201/96 en (EG) nr. 1182/2007 vastgesteld.
2. Termen in de in lid 1 genoemde verordeningen hebben in de onderhavige verordening dezelfde betekenis, tenzij in de onderhavige verordening anders is bepaald.
Artikel 2
Verkoopseizoenen
De verkoopseizoenen voor de in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 en artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2201/96 vermelde producten lopen telkens van 1 januari tot en met 31 december.
TITEL II
INDELING VAN PRODUCTEN
HOOFDSTUK I
Algemene bepalingen
Artikel 3
Uitzonderingen op en vrijstellingen van de toepassing van de handelsnormen
1. In afwijking van artikel 2, lid 5, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 hoeven de volgende producten niet aan de handelsnormen te voldoen:
a)
producten die naar verwerkingsbedrijven worden vervoerd, behalve wanneer in de onderhavige verordening minimumkwaliteitscriteria betreffende voor industriële verwerking bestemde producten zijn vastgesteld;
b)
producten die door de producent op zijn bedrijf aan de consument voor diens persoonlijk gebruik worden geleverd; en
c)
ingevolge een besluit van de Commissie dat op verzoek van een lidstaat wordt genomen volgens de in artikel 46 van Verordening (EG) nr. 2200/96 bedoelde procedure, producten uit een bepaald gebied die door de detailhandel van dat gebied worden verkocht omdat zij aan een algemeen bekende lokale verbruikstraditie beantwoorden.
2. In afwijking van artikel 2, lid 5, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 hoeven de volgende producten binnen een bepaald productiegebied niet aan de handelsnormen te voldoen:
a)
producten die door de producent worden verkocht of geleverd aan pakstations of bewaarinrichtingen, of die van het bedrijf van de producent naar deze inrichtingen worden vervoerd; en
b)
producten die van de bewaarinrichtingen naar de pakstations worden vervoerd.
3. In afwijking van artikel 2, lid 5, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 mogen lidstaten de volgende producten vrijstellen van de eis aan de handelsnormen of een aantal in de handelsnormen vastgestelde bepalingen te voldoen:
a)
producten die door de producent worden uitgestald of aangeboden voor verkoop, verkocht, geleverd of op enige andere wijze verhandeld in de in het productiegebied gelegen groothandelscentra, met name op de producentenmarkten; en
b)
producten die van deze groothandelscentra naar in hetzelfde productiegebied gelegen pakstations of bewaarinrichtingen worden vervoerd.
Bij toepassing van de eerste alinea stelt de betrokken lidstaat de Commissie in kennis van de getroffen maatregelen.
4. Aan de bevoegde autoriteit van de lidstaat moet het bewijs moet worden geleverd dat de in lid 1, onder a), en in lid 2 bedoelde producten aan de vastgestelde voorwaarden voldoen, met name ten aanzien van hun bestemming.
Artikel 4
Aanduidingen
1. De aanduidingen die in de op grond van artikel 2 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 vastgestelde handelsnormen zijn voorgeschreven, moeten duidelijk leesbaar en zichtbaar op een van de zijkanten van de verpakking worden aangebracht door directe en onuitwisbare opdruk of door middel van een in de verpakkingseenheid geïntegreerd of stevig daarop bevestigd etiket.
2. Voor los verzonden goederen die rechtstreeks in een vervoermiddel worden geladen, moeten de in lid 1 bedoelde aanduidingen voorkomen op een begeleidend document of op een notitie die goed zichtbaar in het vervoermiddel is aangebracht.
Artikel 5
Aanduidingen in het detailhandelstadium
Met betrekking tot verpakte producten die in de detailhandel verkrijgbaar zijn, moeten de aanduidingen die in de op grond van artikel 2 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 vastgestelde handelsnormen zijn voorgeschreven, duidelijk leesbaar en zichtbaar zijn.
Bij voorverpakte producten in de zin van Richtlijn 2000/13/EG van het Europees Parlement en de Raad (27) wordt naast alle in de handelsnormen voorgeschreven gegevens ook het nettogewicht aangegeven. Op producten die gewoonlijk per aantal stuks worden verkocht, is de verplichting om het nettogewicht aan te geven evenwel niet van toepassing indien het aantal stuks vanaf de buitenkant duidelijk zichtbaar is en gemakkelijk kan worden geteld of indien dit aantal op het etiket is vermeld.
Producten mogen onverpakt worden aangeboden, op voorwaarde dat de detailhandelaar bij de te koop aangeboden producten een kaart plaatst met duidelijke en leesbare aanduidingen betreffende variëteit, land van oorsprong en klasse van het product, zoals voorgeschreven in de handelsnormen en in artikel 2, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007.
Artikel 6
Verkoopverpakkingen
1. Verkoopverpakkingen met verse groenten en fruit en met een nettogewicht van niet meer dan 3 kg mogen een mengsel van verschillende soorten verse groenten en fruit bevatten, mits aan de volgende voorwaarden is voldaan:
a)
de producten zijn homogeen van kwaliteit en beantwoorden, voor elke soort, aan de in lid 2 vastgestelde normen;
b)
op de verpakking zijn passende aanduidingen aangebracht overeenkomstig lid 3, en
c)
het mengsel kan de consument niet misleiden.
2. Alle producten in de in lid 1 bedoelde verpakkingen moeten behoren tot één en dezelfde van de in bijlage I opgenomen kwaliteitsklassen.
Wanneer het mengsel groente- en fruitsoorten bevat waarvoor geen communautaire handelsnormen gelden, moeten deze soorten in overeenstemming met bijlage I in dezelfde klasse worden ingedeeld.
3. De aanduidingen op de in lid 1 bedoelde verkoopverpakking en/of op elke eenheid van deze verpakkingen omvatten ten minste de volgende gegevens:
a)
de naam en het adres van de verpakker en/of de verzender. Deze vermelding mag worden vervangen:
i)
voor alle verpakkingen behalve voorverpakkingen, door de door een officiële dienst afgegeven of goedgekeurde code van de verpakker en/of de verzender, die vlak bij de vermelding „Verpakker en/of Verzender” (of een gelijkwaardige vermelding) wordt aangebracht;
ii)
uitsluitend voor voorverpakkingen, door de naam en het adres van een in de Gemeenschap gevestigde verkoper, die vlak bij de vermelding „Verpakt voor:” (of een gelijkwaardige vermelding) worden aangebracht. In dat geval moet de etikettering tevens een code van de verpakker en/of de verzender bevatten. De verkoper verstrekt alle door de controle-instantie noodzakelijk geachte inlichtingen over de betekenis van die code;
b)
de benaming van elk product/elke soort in de verpakking;
c)
de naam van de variëteit of van het handelstype van elk van de producten in het mengsel, wanneer dit voor het niet-gemengde product is voorgeschreven in de communautaire handelsnorm;
d)
het land van oorsprong van elk betrokken product, naast de naam van het corresponderende product; en
e)
de klasse.
Voor groenten en fruit die onder communautaire handelsnormen vallen, komen deze gegevens in de plaats van de in die normen vastgestelde aanduidingen.
HOOFDSTUK II
Handelsnormcontroles
Afdeling 1
Algemene bepalingen
Artikel 7
Werkingssfeer
In dit hoofdstuk worden de voorschriften vastgesteld die de lidstaten in acht moeten nemen bij het uitvoeren, in alle afzetstadia, van de normcontroles betreffende de op grond van artikel 2 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 vastgestelde handelsnormen.
Artikel 8
Bevoegde instanties
1. Elke lidstaat gaat over tot het aanwijzen van:
a)
een enkele bevoegde autoriteit, hierna „de coördinerende autoriteit” genoemd, die verantwoordelijk is voor de coördinatie en de contacten met betrekking tot het bepaalde in deze afdeling, en
b)
een of meer controle-instanties, hierna „de controle-instanties” genoemd, die verantwoordelijk zijn voor de toepassing van artikel 2, lid 6, van Verordening (EG) nr. 1182/2007.
2. De lidstaten delen aan de Commissie het volgende mee:
a)
de naam, het postadres en het e-mailadres van de op grond van lid 1 aangewezen coördinerende autoriteit,
b)
de naam, het postadres en het e-mailadres van de op grond van lid 1 aangewezen controle-instanties,
c)
de precieze omschrijving van de bevoegdheden van de door hen aangewezen controle-instanties.
3. De coördinerende autoriteit kan tevens de controle-instantie of één van de controle-instanties of een andere, op grond van lid 1 aangewezen instantie zijn.
4. De Commissie maakt de lijst van de door de lidstaten aangewezen coördinerende autoriteiten bekend op de door haar geschikt geachte wijze.
Artikel 9
Gegevensbank betreffende de marktdeelnemers
1. De lidstaten stellen een gegevensbank betreffende de marktdeelnemers in de sector groenten en fruit samen, waarin onder de in dit artikel vermelde voorwaarden de marktdeelnemers worden opgenomen die betrokken zijn bij de afzet van verse groenten en fruit waarvoor op grond van artikel 2 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 normen zijn vastgesteld.
Voor de toepassing van dit hoofdstuk wordt onder „marktdeelnemer” verstaan iedere natuurlijke persoon of rechtspersoon die verse groenten en fruit waarvoor handelsnormen gelden, in zijn bezit heeft met de bedoeling deze voor eigen rekening of voor rekening van een derde op het grondgebied van de Gemeenschap uit te stallen of aan te bieden voor verkoop, te verkopen of anderszins af te zetten, en/of naar derde landen uit te voeren.
2. De lidstaten bepalen onder welke voorwaarden de volgende marktdeelnemers al dan niet in de gegevensbank worden opgenomen:
a)
marktdeelnemers wier activiteiten op grond van artikel 3 zijn vrijgesteld van de verplichting om aan de handelsnormen te voldoen, en
b)
natuurlijke personen of rechtspersonen wier activiteiten in de sector groenten en fruit beperkt zijn tot het vervoer van goederen of tot de verkoop van kleine hoeveelheden in het detailhandelstadium.
3. Wanneer de gegevensbank uit verschillende afzonderlijke elementen bestaat, ziet de coördinerende autoriteit erop toe dat de gegevensbank en de verschillende elementen ervan een homogeen geheel vormen en op uniforme wijze worden bijgewerkt. Met name de controle-instanties werken de gegevensbank bij op basis van de informatie die zij tijdens de controles in alle afzetstadia verzamelen.
4. Deze gegevensbank bevat voor iedere marktdeelnemer het registratienummer, de naam, het adres, de informatie die vereist is om hem onder te brengen in één van de in artikel 10 vermelde categorieën, met name zijn plaats in de afzetketen, gegevens over het belang van de marktdeelnemer, gegevens over de uitkomsten van eerdere controles bij die marktdeelnemer en alle overige voor controledoeleinden noodzakelijk geachte gegevens.
5. De marktdeelnemers verstrekken de gegevens die de lidstaten noodzakelijk achten voor de samenstelling en bijwerking van de gegevensbank. De lidstaten bepalen volgens welke voorwaarden marktdeelnemers die niet op hun grondgebied zijn gevestigd maar er wel een handelsactiviteit uitoefenen, in de gegevensbank worden opgenomen.
Afdeling 2
Controles op de interne markt
Artikel 10
Normcontroles op de interne markt
1. De lidstaten voeren een regeling in om, op basis van monsterneming, in alle afzetstadia te controleren of de producten die marktdeelnemers in hun bezit hebben, aan de handelsnormen voldoen.
In het kader van die regeling stellen de lidstaten op basis van een analyse van het risico dat een marktdeelnemer producten op de markt brengt die niet aan de handelsnormen voldoen, de frequentie vast van de door de controle-instanties te verrichten controles. De controlefrequentie moet voor elke categorie marktdeelnemers die de lidstaten vooraf hebben vastgesteld, toereikend zijn om de naleving van de communautaire regelgeving te waarborgen.
De risicoanalyse heeft met name betrekking op het belang van de marktdeelnemers, hun positie in de afzetketen, uitkomsten van vorige controles en eventuele andere door de lidstaten vast te stellen parameters.
Marktdeelnemers die groenten en fruit verkoopklaar maken en verpakken, met name in het productiegebied, worden frequenter gecontroleerd dan andere categorieën marktdeelnemers. De controles kunnen ook tijdens het vervoer worden uitgevoerd.
Als bij controles significante onregelmatigheden aan het licht komen, verhogen de controle-instanties de frequentie van de controles bij de betrokken marktdeelnemers.
2. De marktdeelnemers stellen de controle-instanties in kennis van alle gegevens die deze instanties noodzakelijk achten voor de organisatie en uitvoering van de controles.
3. De lidstaten kunnen aan bij de verzending betrokken marktdeelnemers die voldoende garanties bieden dat constant een hoog percentage van de verzonden groenten en fruit waarvoor handelsnormen gelden, aan die normen voldoet, toestemming verlenen om op elke verzonden verpakking een strook volgens het model in bijlage II aan te brengen. Deze toestemming wordt voor drie jaar verleend en kan worden verlengd.
Om deze stroken te mogen gebruiken, moeten de marktdeelnemers:
a)
beschikken over controlepersoneel dat een door de lidstaat erkende opleiding heeft gevolgd,
b)
over het nodige materieel beschikken om de producten verkoopklaar te maken en te verpakken;
c)
zich ertoe verbinden een normcontrole te verrichten van de goederen die zij verzenden, en over een register beschikken waarin alle door hen uitgevoerde controleactiviteiten worden genoteerd.
Wanneer een marktdeelnemer niet meer kan garanderen dat een hoog percentage producten constant aan de normen voldoet, of wanneer één van de in de tweede alinea opgenomen voorwaarden niet meer is vervuld, gaat de lidstaat over tot intrekking van de aan de marktdeelnemer gegeven toestemming om op elke verzonden verpakking de strook volgens het model in bijlage II aan te brengen.
4. De coördinerende autoriteit deelt de bepalingen van de in lid 1 bedoelde controleregeling mee aan de Commissie. In die mededeling worden met name de vastgestelde categorieën marktdeelnemers en de voor elke categorie vastgestelde controlefrequentie vermeld, alsmede, in voorkomend geval, de specifieke voorwaarden voor de toepassing van lid 3, de specifieke voorwaarden voor de toepassing van artikel 11, lid 1, met inbegrip van het voor de verschillende betrokken marktdeelnemers te controleren minimumpercentage. Alle latere wijzigingen van het controlesysteem worden door de coördinerende autoriteit onverwijld ter kennis van de Commissie gebracht.
5. Indien de controle-instanties van een lidstaat op het grondgebied van die lidstaat een partij goederen uit een andere lidstaat niet conform de normen bevindt omdat de producten gebreken of afwijkingen vertonen die reeds tijdens de verpakking ervan hadden kunnen worden vastgesteld, stellen deze controle-instanties de autoriteiten van de lidstaten die daarmee te maken kunnen krijgen, in kennis van dergelijke gevallen van niet-conformiteit die in alle stadia tot in de groothandel, met inbegrip van de distributiecentra, zijn geconstateerd.
Artikel 11
Normcontroles op de plaats van uitvoer
1. Alvorens voor uitvoer naar derde landen bestemde producten het douanegebied van de Gemeenschap verlaten, controleert de bevoegde controle-instantie op de plaats van uitvoer of die producten aan de handelsnormen voldoen.
De exporteurs stellen de controle-instanties in kennis van alle gegevens die deze instanties noodzakelijk achten voor de organisatie en uitvoering van de controles.
2. Voor elke betrokken categorie marktdeelnemers kunnen de lidstaten op basis van een risicoanalyse bepalen op welk minimumpercentage van de zendingen en hoeveelheden de bevoegde controle-instantie op de plaats van uitvoer een normcontrole moet verrichten. Dit percentage moet hoog genoeg zijn om te kunnen nagaan of de communautaire regelgeving in acht wordt genomen. Als bij deze controles significante onregelmatigheden aan het licht komen, verhogen de controle-instanties het te controleren percentage zendingen voor de betrokken marktdeelnemers.
De lidstaten mogen de in de eerste alinea bedoelde bepalingen toepassen op marktdeelnemers die aan de volgende voorwaarden voldoen:
a)
zij bieden voor door hen afgezette groenten en fruit voldoende garanties voor een constant hoog peil van normhandhaving;
b)
zij beschikken over controlepersoneel dat een door de lidstaat erkende opleiding heeft gevolgd;
c)
zij verbinden zich ertoe om op de door hen afgezette goederen een normcontrole te verrichten; en
d)
zij verbinden zich ertoe een register van alle door hen uitgevoerde controles bij te houden.
3. Wanneer de in lid 1 bedoelde controles zijn uitgevoerd, geeft de controle-instantie een normcontrolecertificaat volgens het model in bijlage III af voor elke voor uitvoer bestemde partij die zij conform de handelsnormen heeft bevonden. Wanneer een voor uitvoer bestemde zending uit verschillende partijen bestaat, mag voor deze partijen een gezamenlijk normcontrolecertificaat worden afgegeven, mits de uitgevoerde partijen afzonderlijk op het certificaat worden vermeld.
Wanneer de bevoegde controle-instantie op de plaats van uitvoer de partijen waarop het normcontrolecertificaat betrekking heeft, niet overeenkomstig lid 2 heeft gecontroleerd, moet in vak 13 (opmerkingen) van het certificaat de vermelding „interne controle (artikel 11, lid 2, van Verordening (EG) nr. 0000/2007” worden aangebracht.
4. De bevoegde douaneautoriteit aanvaardt de aangifte ten uitvoer alleen als:
a)
de goederen vergezeld gaan van het in lid 3 bedoelde certificaat, dan wel van het in artikel 19, lid 2, bedoelde certificaat, of
b)
de bevoegde controle-instantie de douaneautoriteit op passende wijze heeft gemeld dat voor de betrokken partijen één van deze certificaten is afgegeven.
Artikel 12
Normcontroles op de plaats van invoer
1. Producten uit derde landen worden, alvorens zij in het vrije verkeer worden gebracht, aan een handelsnormcontrole onderworpen.
De importeurs stellen de controle-instanties in kennis van alle gegevens die deze instanties noodzakelijk achten voor de organisatie en uitvoering van de in lid 2 en in artikel 16, lid 1, vermelde controles.
2. Onverminderd afdeling 3 verricht de bevoegde controle-instantie op de plaats van invoer voor elke ingevoerde partij een normcontrole en geeft zij, indien de producten aan de normen voldoen, een normcontrolecertificaat volgens het model in bijlage III af. Wanneer een voor invoer bestemde zending uit verschillende partijen bestaat, mag voor deze partijen een gezamenlijk normcontrolecertificaat worden afgegeven, mits de ingevoerde partijen afzonderlijk op het certificaat worden vermeld.
3. De douaneautoriteit geeft slechts dan toestemming om de goederen in het vrije verkeer te brengen:
a)
als de goederen vergezeld gaan van het in lid 2 bedoelde certificaat, het in artikel 14, lid 1, bedoelde certificaat of het in artikel 19, lid 2, bedoelde certificaat, of
b)
als de bevoegde controle-instantie de douaneautoriteit op passende wijze heeft gemeld dat voor de betrokken partijen één van deze certificaten is afgegeven.
4. In afwijking van de leden 1, 2 en 3, hoeft de bevoegde controle-instantie op de plaats van invoer bepaalde partijen niet te controleren als zij het risico gering acht dat deze partijen niet aan de normen voldoen. Zij doet de douaneautoriteit hieromtrent een van haar stempel voorziene verklaring toekomen of informeert de douaneautoriteit op enigerlei andere manier, waarna de laatstgenoemde autoriteit de goederen kan inklaren.
Voor de toepassing van de eerste alinea stelt de controle-instantie vooraf de criteria vast aan de hand waarvan het risico dat partijen niet aan de normen voldoen, kan worden beoordeeld, en stelt zij op basis van een risicoanalyse voor elke door die instantie omschreven soort invoer vast op welke minimumpercentages van de zendingen en hoeveelheden de bevoegde controle-instantie op de plaats van invoer een normcontrole moet verrichten. In ieder geval moet elk op grond van dit lid vastgesteld percentage aanzienlijk hoger zijn dan de op grond van artikel 16, lid 1, toegepaste percentages.
5. Om de uniforme toepassing van lid 4 in de lidstaten te bevorderen, stelt de Commissie gemeenschappelijke richtsnoeren voor de toepassing van dat lid vast. De coördinerende autoriteit stelt de Commissie onverwijld in kennis van de voorschriften voor de toepassing van lid 4, met inbegrip van de in lid 4, tweede alinea, bedoelde criteria en minimumpercentages, alsmede van elke latere wijziging van die voorschriften.
6. Wanneer bij invoer uit een derde land een partij goederen niet conform de normen wordt bevonden, stelt de coördinerende autoriteit van de betrokken lidstaat de Commissie en de coördinerende autoriteiten van de lidstaten die daarmee te maken kunnen krijgen, onverwijld daarvan in kennis en deze laatste autoriteiten zorgen op hun grondgebied voor de nodige verspreiding van de informatie. Kennisgeving aan de Commissie vindt plaats via het door de Commissie bepaalde elektronische systeem.
Afdeling 3
Door derde landen verrichte controles
Artikel 13
Erkenning van door derde landen vóór de invoer in de Gemeenschap verrichte controles
1. Op verzoek van een derde land kunnen de normcontroles die dat derde land vóór de invoer in de Gemeenschap verricht, door de Commissie worden erkend volgens de in artikel 46 van Verordening (EG) nr. 2200/96 bedoelde procedure.
2. De in lid 1 bedoelde erkenning kan worden verleend aan derde landen die daarom verzoeken en op het grondgebied waarvan de voor uitvoer naar de Gemeenschap bestemde producten voldoen aan de communautaire handelsnormen of aan ten minste daaraan gelijkwaardige normen.
In de erkenning wordt de officiële autoriteit in het derde land vermeld die verantwoordelijk is voor de uitvoering van de in lid 1 bedoelde controles. Deze autoriteit is verantwoordelijk voor de contacten met de Gemeenschap. In de erkenning worden ook de controle-instanties vermeld die belast zijn met de uitvoering van de controles, hierna „de controle-instanties van het derde land” genoemd.
De erkenning heeft uitsluitend betrekking op producten van oorsprong uit het betrokken derde land en kan tot bepaalde producten worden beperkt.
3. De controle-instanties van het derde land moeten officiële of officieel door de in lid 2 bedoelde autoriteit erkende instanties zijn die voldoende garanties bieden dat de controles volgens de in artikel 20, lid 1, bedoelde methoden of gelijkwaardige methoden worden verricht, en daartoe over het nodige personeel en materieel en de nodige installaties beschikken.
4. De lijst van derde landen waarvan de normcontroles op grond van dit artikel zijn erkend, en van de betrokken producten is opgenomen in deel A van bijlage IV. Deel B van die bijlage bevat gegevens over de officiële autoriteiten en de controle-instanties van deze landen, en de modellen voor de in lid 14 bedoelde certificaten zijn vastgesteld in deel C van die bijlage.
Artikel 14
Certificaten
1. Voor iedere partij die wordt gecontroleerd alvorens in het douanegebied van de Gemeenschap te worden binnengebracht, stellen de controle-instanties van het derde land een normcontrolecertificaat volgens het model in bijlage III op, dan wel een ander tussen de Commissie en het betrokken derde land overeengekomen formulier. Wanneer een voor invoer bestemde zending uit verschillende partijen bestaat, mag voor deze partijen een gezamenlijk normcontrolecertificaat worden afgegeven, mits de ingevoerde partijen afzonderlijk op het certificaat worden vermeld.
De modellen voor het formulier waarop de in de eerste alinea bedoelde certificaten worden opgesteld, worden vastgesteld in het kader van de in lid 13, lid 1, bedoelde erkenning.
2. Het certificaat moet de vermelding „origineel” bevatten. Indien extra exemplaren nodig zijn, moet daarop een stempel met de vermelding „kopie” worden aangebracht. De bevoegde autoriteiten in de Gemeenschap aanvaarden alleen het origineel van het certificaat als geldig.
De afmetingen van het formulier zijn 210 × 297 mm; voor de lengte is een afwijking tussen 5 mm minder en 8 mm meer toegestaan. Het te gebruiken papier is wit, houtvrij, zodanig gelijmd dat het goed te beschrijven valt, en weegt ten minste 40 g/m2.
De formulieren moeten in één van de officiële talen van de Gemeenschap worden gedrukt en ingevuld.
De formulieren moeten door middel van een mechanografisch of een soortgelijk procedé worden ingevuld.
Op het certificaat mogen geen doorhalingen of overschrijvingen voorkomen. Eventuele wijzigingen worden aangebracht door de onjuiste gegevens door te halen en, in voorkomend geval, de gewenste gegevens toe te voegen. Iedere aldus aangebrachte wijziging dient te worden geparafeerd door degene die deze heeft aangebracht, en te worden geviseerd door de autoriteit van afgifte.
Elk certificaat moet zijn voorzien van een individueel volgnummer en moet het stempel van de autoriteit van afgifte en de handtekening van de tot ondertekening ervan gemachtigde persoon of personen dragen.
De autoriteit van afgifte bewaart een kopie van elk certificaat dat zij afgeeft.
Artikel 15
Schorsing van de erkenning
De erkenning kan door de Commissie worden geschorst indien, voor een significant aantal partijen en/of hoeveelheden, wordt geconstateerd dat de goederen niet beantwoorden aan de gegevens op de normcontrolecertificaten die door de controle-instanties van het derde land zijn afgegeven, of indien niet op bevredigende wijze wordt ingegaan op de in artikel 16, lid 2, bedoelde verzoeken om controles achteraf.
Artikel 16
Aanvullende controles door de lidstaten
1. De lidstaten verrichten op de plaats van invoer fysieke controles om na te gaan of de overeenkomstig deze afdeling ingevoerde producten aan de normen voldoen, door voor ieder betrokken derde land een normcontrole te verrichten bij een significant percentage van de onder deze voorwaarden ingevoerde zendingen en hoeveelheden. Dat percentage moet groot genoeg zijn om te kunnen nagaan of de communautaire regelgeving door de controle-instanties van het derde land in acht is genomen. De lidstaten zorgen ervoor dat de in artikel 20, lid 3, vastgestelde maatregelen worden toegepast op de aldus gecontroleerde partijen die niet aan de handelsnormen voldoen.
Als bij controles significante onregelmatigheden aan het licht komen, stellen de lidstaten de Commissie daarvan onverwijld in kennis en verhogen de controle-instanties het overeenkomstig dit artikel te controleren percentage zendingen en hoeveelheden.
Wanneer de lidstaat een retributie heft om de kosten van de in dit lid bedoelde controles te dekken, dient uit het vastgestelde retributieniveau te blijken dat het percentage van de aan deze controles onderworpen zendingen en hoeveelheden lager is dan dat van de in artikel 12 vermelde controles.
2. Telkens wanneer twijfel rijst over de echtheid van een in artikel 14, lid 1, eerste alinea, bedoeld certificaat of over de juistheid van de daarop aangebrachte vermeldingen, wordt een controle achteraf verricht.
De bevoegde autoriteit in de Gemeenschap zendt het certificaat of de kopie ervan terug aan de in lid 13, lid 2, tweede alinea, bedoelde officiële autoriteit van het derde land onder opgave van, in voorkomend geval, de redenen voor het instellen van een onderzoek en alle verkregen gegevens die het vermoeden doen rijzen dat het certificaat niet echt is of dat de vermeldingen op het certificaat onjuist zijn. Verzoeken om een controle achteraf en de resultaten ervan worden zo spoedig mogelijk ter kennis van de Commissie gebracht.
Wanneer om een controle achteraf wordt verzocht, kan de importeur van de betrokken producten de bevoegde controle-instanties verzoeken een in artikel 12 bedoelde normcontrole te verrichten.
Artikel 17
Verplichting tot informatieverstrekking
1. De coördinerende autoriteit deelt de Commissie elk kwartaal, uiterlijk vóór het einde van het daaropvolgende kwartaal, per derde land en per product een aantal gegevens mee, namelijk het aantal partijen en de totale hoeveelheden die overeenkomstig artikel 13 zijn ingevoerd, het aantal partijen en de hoeveelheden waarop een in artikel 16, lid 1, bedoelde normcontrole is uitgevoerd, en, met betrekking tot de partijen die de controle-instanties niet conform de gegevens op het door de controle-instantie van het derde land afgegeven normcontrolecertificaat hebben bevonden, de betrokken hoeveelheid per partij en de aard van de geconstateerde anomalieën.
2. De douaneautoriteiten werken nauw samen met de coördinerende autoriteit en/of de controle-instanties, met name wat de toepassing van artikel 16, leden 1 en 2, betreft, en verstrekken alle nodige gegevens aan de coördinerende autoriteit en/of de controle-instanties.
Artikel 18
Administratieve samenwerking
1. Deze afdeling kan slechts worden toegepast indien een procedure voor administratieve samenwerking tussen de Gemeenschap en elk betrokken derde land is vastgesteld.
Om gebruik te kunnen maken van deze procedure, zenden de betrokken derde landen de Commissie alle nuttige gegevens over de controleactiviteiten toe, met name specimens van de afdrukken van de stempels die door de controle-instanties van het derde land worden gebruikt, en stellen zij haar onverwijld in kennis van elke eventuele wijziging van deze gegevens. Deze gegevens en de latere wijzigingen ervan worden door de Commissie doorgegeven aan de coördinerende autoriteiten van de lidstaten, die deze informatie op hun beurt meedelen aan de douaneautoriteiten en de overige bevoegde autoriteiten.
Zodra de administratieve samenwerking is opgezet en telkens wanneer een belangrijke wijziging is aangebracht in de gegevens die een derde land heeft meegedeeld hetzij in het kader van deze administratieve samenwerking, hetzij wat de naam en het adres van de officiële autoriteit en van de controle-instanties betreft, maakt de Commissie een desbetreffend bericht bekend op een door haar passend geachte manier.
2. De erkenning van de in artikel 13, lid 4, bedoelde derde landen gaat in op de datum waarop het in lid 1 van het onderhavige artikel bedoelde bericht inzake het opzetten van de administratieve samenwerking tussen de Gemeenschap en het betrokken derde land door de Commissie wordt bekendgemaakt.
Afdeling 4
Voor industriële verwerking bestemde producten
Artikel 19
Voor industriële verwerking bestemde producten
1. Voor de toepassing van deze verordening wordt onder voor industriële verwerking bestemde producten verstaan verse groenten en fruit waarvoor handelsnormen gelden en die naar verwerkingsbedrijven worden vervoerd voor verwerking tot producten waarvan de code van de gecombineerde nomenclatuur verschilt van die van het oorspronkelijke verse product.
2. De bevoegde controle-instanties geven een certificaat van industriële bestemming volgens het model in bijlage V af voor naar derde landen uit te voeren, respectievelijk in de Gemeenschap ingevoerde producten die bestemd zijn voor industriële verwerking en die derhalve, overeenkomstig artikel 3, lid 1, onder a), niet aan de handelsnormen hoeven te voldoen. De bevoegde controle-instanties zien erop toe dat de speciale etiketteringsvoorschriften van lid 4 van het onderhavige artikel worden nageleefd.
3. Bij invoer verstrekt de bevoegde controle-instantie, nadat zij het in lid 2 bedoelde certificaat heeft afgegeven, de coördinerende autoriteit van de lidstaat waar de industriële verwerking zal plaatsvinden, onverwijld een kopie van dit certificaat, alsmede alle gegevens die voor een eventuele controle van de industriële verwerking nodig zijn. Na de industriële verwerking zendt het verwerkingsbedrijf het certificaat terug aan de bevoegde controle-instantie, die zich ervan vergewist dat de producten daadwerkelijk industrieel zijn verwerkt.
4. De verpakker brengt op verpakkingen van voor industriële verwerking bestemde producten een duidelijk zichtbaar etiket aan met de vermelding „bestemd voor industriële verwerking” of een andere gelijkwaardige vermelding. In het geval van onverpakte goederen die rechtstreeks op een vervoermiddel worden geladen, wordt deze vermelding aangegeven op een document dat de goederen vergezelt of op een notitie die op een zichtbare plaats in het vervoermiddel is aangebracht.
5. De lidstaten treffen de nodige maatregelen, met name inzake samenwerking met de andere betrokken lidstaten, om te voorkomen dat producten die voor de verse markt bestemd zijn, uit het productiegebied worden verzonden in de vorm van voor industriële verwerking bestemde producten.
Afdeling 5
Controlemethoden
Artikel 20
Controlemethoden
1. Tenzij in deze verordening anders is bepaald, worden de in dit hoofdstuk vastgestelde normcontroles, met uitzondering van de controles bij de verkoop in de detailhandel aan de eindverbruiker, uitgevoerd volgens de in bijlage VI opgenomen methoden.
De lidstaten stellen specifieke uitvoeringsbepalingen vast voor de normcontroles bij de verkoop in de detailhandel aan de eindverbruiker.
2. Indien de controleurs constateren dat de goederen aan de handelsnormen voldoen, kan de controle-instantie een normcontrolecertificaat volgens het model in bijlage III afgeven. Dit certificaat moet in ieder geval op de plaats van invoer of uitvoer worden afgegeven.
3. Indien de goederen niet aan de normen voldoen, stelt de controle-instantie een verklaring van niet-conformiteit op voor de marktdeelnemer of diens vertegenwoordiger. Goederen waarvoor een verklaring van niet-conformiteit is afgegeven, mogen niet worden vervoerd zonder toestemming van de controle-instantie die deze verklaring heeft afgegeven. Voor die toestemming kan als voorwaarde worden gesteld dat aan de door de controle-instantie vastgestelde eisen moet worden voldaan.
Marktdeelnemers mogen de goederen of een gedeelte ervan met de normen in overeenstemming brengen. Dergelijke met de normen in overeenstemming gebrachte goederen mogen niet worden afgezet voordat de bevoegde controle-instantie er zich met alle passende middelen van heeft vergewist dat de goederen daadwerkelijk met de normen in overeenstemming zijn gebracht. De controle-instantie geeft in voorkomend geval slechts een normcontrolecertificaat volgens het model in bijlage III af voor de partijen of delen ervan die met de normen in overeenstemming zijn gebracht.
Wanneer een controle-instantie ingaat op het verzoek van een marktdeelnemer om de goederen met de normen in overeenstemming te brengen in een andere lidstaat dan die waar de niet-conformiteit bij de controle is geconstateerd, nemen de betrokken lidstaten alle door hen noodzakelijk geachte maatregelen, met name inzake onderlinge samenwerking, om zich ervan te vergewissen dat de goederen daadwerkelijk met de normen in overeenstemming zijn gebracht.
Wanneer de goederen niet met de normen in overeenstemming kunnen worden gebracht, en ook niet voor diervoeding, industriële verwerking of een ander gebruik dan voeding kunnen worden bestemd, kan de controle-instantie de marktdeelnemers desnoods verzoeken de nodige maatregelen te treffen om ervoor te zorgen dat de producten niet in de handel worden gebracht.
De marktdeelnemers verstrekken alle gegevens die de lidstaten voor de toepassing van dit lid nodig achten.
4. Voor de toepassing van dit hoofdstuk moeten voor de betrokken producten de kwaliteitsklasse, het land van oorsprong en, in voorkomend geval, het feit dat deze voor industriële verwerking bestemd zijn, worden aangegeven op de facturen en de begeleidende documenten. Deze verplichting geldt niet voor de verkoop in de detailhandel aan de eindverbruiker.
TITEL III
PRODUCENTENORGANISATIES
HOOFDSTUK I
Eisen en erkenning
Afdeling 1
Definities
Artikel 21
Definities
1. Voor de toepassing van deze titel wordt verstaan onder:
a)
„producent”: een landbouwer als bedoeld in artikel 3, lid 1, onder a), van Verordening (EG) nr. 1182/2007;
b)
„dochteronderneming”: een onderneming waarin één of meer producentenorganisaties of unies daarvan een participatie hebben, en die bijdraagt tot de verwezenlijking van de doelstellingen van de producentenorganisatie of de unie van producentenorganisaties;
c)
„transnationale producentenorganisatie”: elke organisatie waarvan ten minste één aangesloten producentenbedrijf in een andere lidstaat ligt dan die waar de hoofdzetel van de organisatie is gevestigd;
d)
„transnationale unie van producentenorganisaties”: elke unie van producentenorganisaties waarvan tenminste één van de aangesloten organisaties haar hoofdzetel in een andere lidstaat heeft dan die waar de hoofdzetel van de unie is gevestigd;
e)
„convergentiedoelstelling”: de doelstelling van het optreden ten behoeve van de minst ontwikkelde lidstaten en gebieden overeenkomstig de communautaire wetgeving inzake het Europees Fonds voor Regionale Ontwikkeling, het Europees Sociaal Fonds en het Cohesiefonds voor het tijdvak 1 januari 2007 tot en met 31 december 2013;
f)
„maatregel”: één van de volgende:
i)
op productieplanning gerichte acties, inclusief de verwerving van vaste activa,
ii)
op verbetering of handhaving van de productkwaliteit gerichte acties, inclusief de verwerving van vaste activa,
iii)
op afzetverbetering gerichte acties, inclusief de verwerving van vaste activa, alsook afzetbevorderings- en communicatieactiviteiten, andere dan onder vi) vallende afzetbevorderings- en communicatieactiviteiten,
iv)
onderzoek en experimentele productie, inclusief de verwerving van vaste activa,
v)
opleidingsacties, andere dan die welke onder vi) vallen, en acties ter bevordering van de toegang tot adviesdiensten,
vi)
één van de zes in artikel 9, lid 2, eerste alinea, onder a) tot en met f), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 genoemde acties voor crisispreventie en crisisbeheer,
vii)
milieuacties als bedoeld in artikel 9, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1182/2007, inclusief de verwerving van vaste activa,
viii)
andere acties, inclusief de verwerving van vaste activa, met uitzondering van de onder i), ii), iii), iv) en vii), vallende acties, die overeenstemmen met één of meer van de in artikel 9, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 vermelde doelen;
g)
„actie”: een specifieke activiteit of een specifiek instrument ter verwezenlijking van een bepaald operationeel doel als bijdrage tot één of meer van de in artikel 9, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 vermelde doelen;
h)
„bijproduct”: een product dat resulteert uit de bereiding en/of verwerking van een groente- of fruitproduct en dat een positieve economische waarde heeft, doch niet het belangrijkste beoogde resultaat van de bereiding en/of verwerking is;
i)
„eerste verwerking”: verwerking van een groente- of fruitproduct tot een ander in bijlage I bij het EG-Verdrag genoemd product. Reinigen, snĳden, opmaken, drogen en verpakken van verse producten met het oog op de afzet ervan worden niet als eerste verwerking beschouwd;
j)
„maatregelen van samenwerkende branches in een bedrijfskolom” als bedoeld in artikel 10, lid 3, onder b), van Verordening (EG) nr. 1182/2007: één of meer in artikel 20, onder c), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 genoemde activiteiten, die zijn goedgekeurd door de lidstaat en gezamenlijk worden beheerd door een producentenorganisatie of een unie van producentenorganisaties en ten minste één andere marktdeelnemer in de voedselverwerkings- en/of distributieketen;
k)
„uitgangssituatie-indicator”: een indicator die de toestand of tendens aan het begin van een programmeringsperiode aangeeft en informatie kan geven die van nut is:
i)
bij de analyse van de uitgangssituatie, met het oog op de vaststelling van een nationale strategie voor duurzame operationele programma's, of van een operationeel programma,
ii)
als referentie waaraan de resultaten en de impact van een nationale strategie of een operationeel programma kunnen worden getoetst, en/of
iii)
bij de interpretatie van de resultaten en de impact van een nationale strategie of een operationeel programma.
2. De lidstaten omschrijven in het licht van hun nationale juridische en administratieve structuren de rechtspersonen die op hun grondgebied betrokken zijn bij de toepassing van artikel 3, lid 1, en artikel 7, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007. In voorkomend geval stellen zij ook bepalingen vast inzake een duidelijke omschrijving van onderdelen van rechtspersonen voor de toepassing van deze artikelen.
Afdeling 2
Voor producentenorganisaties geldende eisen
Artikel 22
Bestreken producten
1. Overeenkomstig artikel 4 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 erkennen de lidstaten een producentenorganisatie voor het product of de groep producten zoals vermeld in de erkenningsaanvraag door middel van een besluit op grond van artikel 4, lid 1, onder c), van die verordening.
2. Met betrekking tot uitsluitend voor industriële verwerking bestemde producten worden producentenorganisaties slechts door de lidstaten erkend wanneer zij via een systeem van leveringscontracten of anderszins kunnen garanderen dat deze producten voor industriële verwerking worden geleverd.
Artikel 23
Minimumaantal leden
Bij de vaststelling van het minimumaantal leden van een producentenorganisatie overeenkomstig artikel 4, lid 1, onder b), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 kunnen de lidstaten bepalen dat, wanneer de aanvrager van een erkenning geheel of gedeeltelijk bestaat uit leden die op hun beurt uit producenten samengestelde rechtspersonen of duidelijk omschreven onderdelen van rechtspersonen zijn, het minimumaantal producenten kan worden berekend op basis van het aantal producenten dat is aangesloten bij elke rechtspersoon of elk duidelijk omschreven onderdeel van een rechtspersoon.
Artikel 24
Minimumduur van het lidmaatschap
1. De minimumduur van het lidmaatschap van een producent mag niet minder dan één jaar bedragen.
2. De opzegging van het lidmaatschap moet schriftelijk aan de producentenorganisatie worden meegedeeld. De lidstaten bepalen de opzegtermijnen, die niet meer dan zes maanden mogen bedragen, en de data waarop de beëindiging van het lidmaatschap van kracht wordt.
Artikel 25
Structuur en activiteiten van de producentenorganisaties
De lidstaten vergewissen zich ervan dat de producentenorganisaties beschikken over het personeel, de infrastructuur en de uitrusting die nodig zijn voor de naleving van de eisen van artikel 3, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 en voor de vervulling van hun belangrijkste functies, met name op het gebied van:
a)
kennis van de productie van hun leden,
b)
ophaling, sortering, opslag en verpakking van de productie van hun leden,
c)
commercieel en budgettair beheer, en
d)
gecentraliseerde boekhouding en een factureringssysteem.
Artikel 26
Waarde of hoeveelheid van de verhandelbare productie
Voor de toepassing van artikel 4, lid 1, onder b), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 wordt de waarde of de hoeveelheid van de verhandelbare productie berekend op dezelfde basis als de in de artikelen 52 en 53 van de onderhavige verordening vastgestelde waarde van de in de handel gebrachte productie.
Artikel 27
Terbeschikkingstelling van technische hulpmiddelen
Overeenkomstig artikel 4, lid 1, onder e), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 wordt ervan uitgegaan dat een producentenorganisatie die wordt erkend voor een product waarvoor technische hulpmiddelen beschikbaar moeten worden gesteld, haar verplichting nakomt wanneer zij zelf of via haar leden, dan wel via dochterondernemingen of door middel van uitbesteding, een adequaat niveau aan technische hulpmiddelen ter beschikking stelt.
Artikel 28
Hoofdactiviteiten van de producentenorganisaties
1. De hoofdactiviteit van een producentenorganisatie betreft de concentratie van het aanbod en de afzet van de producten van haar leden waarvoor zij is erkend.
2. De waarde van de door een producentenorganisatie in de handel gebrachte productie van de eigen leden en van leden van andere producentenorganisaties moet meer bedragen dan de waarde van de andere door haar in de handel gebrachte en verkochte productie.
Deze berekening mag alleen gebaseerd zijn op producten waarvoor de producentenorganisatie is erkend.
3. In geval van toepassing van artikel 52, lid 7, is lid 2 van het onderhavige artikel met ingang van 1 januari 2012 van overeenkomstige toepassing op de betrokken dochterondernemingen.
Artikel 29
Uitbesteding
Uitbesteding van een activiteit van een producentenorganisatie betekent dat de producentenorganisatie voor de uitvoering van de betrokken activiteit een commerciële regeling treft met een andere entiteit, zoals één van haar leden of een dochteronderneming. De producentenorganisatie blijft evenwel verantwoordelijk voor de uitvoering van die activiteit en voor de algemene beheerscontrole en het toezicht op de hiertoe getroffen commerciële regeling.
De eerste alinea is van overeenkomstige toepassing wanneer een unie van producentenorganisaties een activiteit uitbesteedt.
Artikel 30
Transnationale producentenorganisaties
1. De hoofdzetel van een transnationale producentenorganisatie is gevestigd in de lidstaat waar de producentenorganisatie over belangrijke bedrijfsinstallaties of over een belangrijk aantal leden beschikt en/of een belangrijk deel van de in de handel gebrachte productie realiseert.
2. De lidstaat waar de hoofdzetel van de transnationale producentenorganisatie is gevestigd, is verantwoordelijk voor:
a)
de erkenning van de transnationale producentenorganisatie;
b)
de goedkeuring van het operationele programma van de transnationale producentenorganisatie;
c)
de totstandbrenging van de nodige administratieve samenwerking met de andere lidstaten waar leden gevestigd zijn, op het vlak van de naleving van de erkenningsvoorwaarden en de controle- en sanctieregeling. Deze andere lidstaten zijn verplicht de nodige bijstand te verlenen aan de lidstaat waar de hoofdzetel is gevestigd; en
d)
de verstrekking, op verzoek van andere lidstaten, van alle relevante documentatie, inclusief beschikbare geldende regelgeving, aan de andere lidstaten waar leden gevestigd zijn, vertaald in een officiële taal van de daarom verzoekende lidstaten.
Artikel 31
Fusies van producentenorganisaties
1. Gefuseerde producentenorganisaties die voordien afzonderlijke operationele programma's hadden, mogen die programma's parallel en afzonderlijk uitvoeren tot 1 januari van het jaar na de fusie. In dergelijke gevallen vragen de betrokken producentenorganisaties de fusie van hun operationele programma's aan via een wijziging overeenkomstig artikel 66. In de overige gevallen vragen de betrokken producentenorganisaties onverwijld de fusie van deze operationele programma's aan via een wijziging overeenkomstig artikel 67.
2. In afwijking van lid 1 kunnen de lidstaten producentenorganisaties die daar om naar behoren gemotiveerde redenen om verzoeken, toestaan de afzonderlijke operationele programma's parallel uit te voeren tot het einde van de normale looptijd.
Artikel 32
Niet-producerende leden
1. De lidstaten kunnen bepalen of en onder welke voorwaarden natuurlijke personen of rechtspersonen die geen producenten zijn, als lid van een producentenorganisatie kunnen worden aanvaard.
2. Bij de vaststelling van de in lid 1 bedoelde voorwaarden zien de lidstaten er met name op toe dat het bepaalde in artikel 3, lid 1, onder a), en lid 4, onder c), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 in acht wordt genomen.
3. De in lid 1 bedoelde natuurlijke personen of rechtspersonen mogen niet:
a)
in aanmerking worden genomen voor de erkenningscriteria,
b)
rechtstreeks baat hebben bij de door de Gemeenschap gefinancierde maatregelen.
De lidstaten kunnen, met inachtneming van de in lid 2 vastgestelde voorwaarden, het recht van deze personen om deel te nemen aan de stemming over besluiten inzake het actiefonds, beperken of verbieden.
Artikel 33
Democratische controle op de producentenorganisaties
De lidstaten nemen alle door hen noodzakelijk geachte maatregelen om te voorkomen dat één of meer leden van een producentenorganisatie misbruik maken van hun macht of invloed uitoefenen ten aanzien van het beheer en het functioneren van een producentenorganisatie, onder meer op het gebied van het recht om deel te nemen aan stemmingen.
Afdeling 3
Unies van producentenorganisaties
Artikel 34
Erkenning van unies van producentenorganisaties
1. De lidstaten erkennen unies van producentenorganisaties in de zin van artikel 5 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 slechts voor de activiteiten met betrekking tot het product of de producten zoals vermeld in de erkenningsaanvraag.
2. Een unie van producentenorganisaties kan worden erkend op grond van artikel 5 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 en dus activiteiten van een producentenorganisatie uitoefenen, zelfs wanneer de betrokken producten nog steeds door de bij haar aangesloten leden in de handel wordt gebracht.
Artikel 35
Hoofdactiviteiten van unies van producentenorganisaties
Het bepaalde in artikel 28, leden 2 en 3, is van overeenkomstige toepassing op unies van producentenorganisaties.
Artikel 36
Leden van unies van producentenorganisaties, die geen producentenorganisatie zijn
1. De lidstaten kunnen bepalen of en onder welke voorwaarden natuurlijke personen of rechtspersonen die geen erkende producentenorganisatie zijn, als lid van een unie van producentenorganisaties kunnen worden aanvaard.
2. Leden van een erkende unie van producentenorganisaties, die geen erkende producentenorganisatie zijn, mogen niet:
a)
in aanmerking worden genomen voor de erkenningscriteria,
b)
stemmen over besluiten inzake actiefondsen,
c)
rechtstreeks baat hebben bij de door de Gemeenschap gefinancierde maatregelen.
Artikel 37
Transnationale unie van producentenorganisaties
1. De hoofdzetel van de transnationale unie van producentenorganisaties is gevestigd in de lidstaat waar deze unie over een belangrijk aantal aangesloten organisaties beschikt en/of waar de aangesloten organisaties een belangrijk deel van de in de handel gebrachte productie realiseren.
2. De lidstaat waar de hoofdzetel van de transnationale unie van producentenorganisaties is gevestigd, is verantwoordelijk voor:
a)
de erkenning van de unie;
b)
in voorkomend geval, de goedkeuring van het operationele programma van de unie;
c)
de totstandbrenging van de nodige administratieve samenwerking met de andere lidstaten waar aangesloten organisaties gevestigd zijn, op het vlak van de naleving van de erkenningsvoorwaarden en de controle- en sanctieregeling. Deze andere lidstaten zijn verplicht de nodige bijstand te verlenen aan de lidstaat waar de hoofdzetel is gevestigd; en
d)
de verstrekking, op verzoek van andere lidstaten, van alle relevante documentatie, inclusief beschikbare geldende regelgeving, aan de andere lidstaten waar leden gevestigd zijn, vertaald in een officiële taal van de daarom verzoekende lidstaten.
Afdeling 4
Producentengroeperingen
Artikel 38
Indiening van het erkenningsprogramma
1. Een rechtspersoon of een duidelijk omschreven onderdeel van een rechtspersoon dient het in artikel 7, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde erkenningsprogramma in bij de bevoegde autoriteit van de lidstaat waar de hoofdzetel van de rechtspersoon is gevestigd.
2. De lidstaten stellen het volgende vast:
a)
de minimumcriteria waaraan de rechtspersoon of het duidelijk omschreven onderdeel van een rechtspersoon moet beantwoorden om een erkenningsprogramma te kunnen indienen,
b)
de regels voor de opstelling, de inhoud en de uitvoering van de erkenningsprogramma's,
c)
de periode die moet verstrijken voordat een voormalig lid van een producentenorganisatie zich mag aansluiten bij een producentengroepering voor de producten waarvoor de betrokken producentenorganisatie was erkend, en
d)
de administratieve procedures voor de goedkeuring van, de controle op en de afronding van de erkenningsprogramma's.
Artikel 39
Inhoud van het erkenningsprogramma
Het ontwerp van erkenningsprogramma omvat ten minste:
a)
een beschrijving van de uitgangssituatie, met name wat betreft het aantal aangesloten producenten, met volledige gegevens over leden, productie, inclusief de waarde van de in de handel gebrachte productie, afzet en infrastructuur, inclusief infrastructuur in het bezit van individuele leden van de producentengroepering wanneer deze zal worden gebruikt door de producentengroepering zelf;
b)
de voorgestelde datum waarop met de uitvoering van het programma wordt begonnen, en de looptijd van het programma, die niet meer dan vijf jaar mag bedragen; en
c)
de activiteiten die moeten worden uitgevoerd om de erkenning te kunnen verkrijgen.
Artikel 40
Goedkeuring van het erkenningsprogramma
1. De bevoegde nationale autoriteit neemt binnen drie maanden na ontvangst van het ontwerp van erkenningsprogramma, waarbij alle bewijsstukken moeten zijn gevoegd, een besluit over dit ontwerp.
2. Na de in artikel 113 bedoelde controles kan de bevoegde nationale autoriteit in voorkomend geval:
a)
het programma aanvaarden en een voorlopige erkenning verlenen;
b)
verzoeken om het programma te wijzigen;
c)
het programma afwijzen.
In voorkomend geval wordt het programma slechts aanvaard indien de overeenkomstig punt b) gevraagde wijzigingen in het programma zijn opgenomen.
De bevoegde nationale autoriteit stelt de rechtspersoon of het duidelijk omschreven onderdeel van een rechtspersoon in kennis van haar besluit.
Artikel 41
Uitvoering van het erkenningsprogramma
1. Het erkenningsprogramma wordt uitgevoerd in jaarperioden die ingaan op 1 januari. De lidstaten mogen de producentengroeperingen toestaan deze jaarperioden op te splitsen in halfjaarperioden.
Het erkenningsprogramma gaat, overeenkomstig de in artikel 39, onder b), bedoelde voorgestelde datum, van start:
a)
op 1 januari na de datum van aanvaarding van het erkenningsprogramma door de bevoegde nationale autoriteit, of
b)
onmiddellijk na de datum van aanvaarding van het erkenningsprogramma.
2. De lidstaten stellen de voorwaarden vast waaronder de producentengroeperingen kunnen verzoeken het programma tijdens de uitvoering ervan te wijzigen. Bij deze verzoeken moeten alle nodige bewijsstukken worden gevoegd.
3. De bevoegde nationale autoriteit neemt binnen drie maanden na ontvangst van het verzoek tot wijziging en na de verstrekte bewijsstukken te hebben onderzocht, een besluit over de aangevraagde wijziging van het programma. Elk verzoek tot wijziging waarover binnen die termijn geen besluit is genomen, wordt als afgewezen beschouwd.
Artikel 42
Aanvragen tot erkenning als producentenorganisatie
Producentengroeperingen die een erkenningsprogramma uitvoeren, kunnen te allen tijde een aanvraag tot erkenning op grond van artikel 4 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 indienen. Dergelijke aanvragen moeten in elk geval vóór het einde van de in artikel 7 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde overgangsperiode worden ingediend.
Vanaf de datum van indiening van de aanvraag kan de betrokken producentengroepering, onder de in artikel 64 vastgestelde voorwaarden, een ontwerp van operationeel programma indienen.
Artikel 43
Hoofdactiviteiten van de producentengroeperingen
Het bepaalde in artikel 28 is van overeenkomstige toepassing op productengroeperingen.
Artikel 44
Waarde van de in de handel gebrachte productie
1. Het bepaalde in artikel 52 is van overeenkomstige toepassing op productengroeperingen.
2. Bĳ een waardevermindering van de in de handel gebrachte productie wegens ten genoegen van de lidstaat naar behoren gemotiveerde redenen die buiten de verantwoordelĳkheid en de bevoegdheid van de producentengroepering vallen, mag de waarde van de in de handel gebrachte productie niet minder bedragen dan 65 % van de waarde die is opgegeven in de vorige, door de lidstaat gecontroleerde steunaanvraag of steunaanvragen voor de recentste jaarperiode, en bij ontstentenis daarvan, van de oorspronkelijk in het goedgekeurde erkenningsprogramma opgegeven waarde.
Artikel 45
Financiering van het erkenningsprogramma
1. De in artikel 7, lid 5, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde steunpercentages worden gehalveerd voor het gedeelte van de waarde van de in de handel gebrachte productie boven 1 000 000 EUR.
2. Voor de in artikel 7, lid 3, onder a), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde steun geldt een maximum van 100 000 EUR per producentengroepering en per jaarperiode.
3. Wanneer een uitvoeringsperiode geen heel kalenderjaar bestrijkt, wordt het in lid 2 bedoelde maximum evenredig verlaagd.
4. De in artikel 7, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde steun wordt uitbetaald:
a)
in jaar- of halfjaartranches aan het eind van elke jaar- of halfjaarperiode voor de uitvoering van het erkenningsprogramma, of
b)
in tranches die een deel van een jaarperiode bestrijken wanneer het programma in de loop van een jaarperiode van start gaat of wanneer de erkenning op grond van artikel 4 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 vóór het einde van een jaarperiode plaatsvindt.
Voor de berekening van de tranches mogen de lidstaten, wanneer dit voor controledoeleinden noodzakelĳk is, uitgaan van de in de handel gebrachte productie in een andere periode dan die waarvoor de tranche wordt uitbetaald. Het verschil tussen de perioden moet kleiner zijn dan de duur van de betrokken periode.
5. De wisselkoers die geldt voor de in de leden 1 en 2 vermelde bedragen, is de meest recente wisselkoers die de Europese Centrale Bank heeft bekendgemaakt vóór de eerste dag van de periode waarvoor de betrokken steun wordt toegekend.
Artikel 46
Steun voor met het oog op erkenning vereiste investeringen
Indien de uitvoering van een erkenningsprogramma investeringen op grond van artikel 39, onder c), van de onderhavige verordening vergt waarvoor steun wordt verleend op grond van artikel 7, lid 3, onder b), van Verordening (EG) nr. 1182/2007, geldt het volgende:
a)
investeringen die op het gebied van de andere economische activiteiten van de organisatie tot vervalsing van de mededinging kunnen leiden, zĳn van deze steun uitgesloten, en
b)
investeringen die direct of indirect dergelijke maatregelen ten goede komen, worden gefinancierd naar evenredigheid van de mate waarin zij worden gebruikt voor de sectoren of producten waarvoor de voorlopige erkenning wordt verleend.
Artikel 47
Steunaanvraag
1. Een producentengroepering dient voor de in artikel 7, lid 3, onder a) en b), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde steun één enkele aanvraag in binnen drie maanden na afloop van elke in artikel 45, lid 4, van de onderhavige verordening bedoelde jaarperiode of halfjaarperiode. De aanvraag bevat een opgave van de waarde van de in de handel gebrachte productie voor de periode waarvoor de steun wordt aangevraagd.
2. Steunaanvragen voor halfjaarperioden kunnen slechts worden ingediend wanneer het erkenningsprogramma is opgesplitst in halfjaarperioden als bedoeld in artikel 41, lid 1. Elke steunaanvraag gaat vergezeld van een schriftelĳke verklaring van de producentengroepering waarin staat dat zij:
a)
Verordening (EG) nr. 1182/2007 en de onderhavige verordening naleeft en verder zal naleven; en
b)
direct noch indirect overlappende financiering uit communautaire dan wel nationale bron heeft ontvangen, ontvangt noch zal ontvangen voor in het kader van haar erkenningsprogramma uitgevoerde acties waarvoor op grond van de onderhavige verordening communautaire steun wordt verleend.
3. De lidstaten stellen de termijn voor de betaling van de steun vast, die in geen geval langer mag zijn dan zes maanden, te rekenen vanaf de datum van ontvangst van de aanvraag.
Artikel 48
Subsidiabiliteit
De lidstaten beoordelen of de producentengroeperingen in aanmerking komen voor steun uit hoofde van de onderhavige verordening om zich ervan te vergewissen dat de toekenning van steun gerechtvaardigd is, rekening houdend met de voorwaarden en de datum van eventuele vroegere overheidssteun aan de producentenorganisaties of producentengroeperingen waarvan de leden van de betrokken producentengroepering afkomstig zĳn, alsmede met de eventuele overgang van leden tussen producentenorganisaties en producentengroeperingen.
Artikel 49
Bĳdrage van de Gemeenschap
1. De bijdrage van de Gemeenschap in de financiering van de in artikel 7, lid 3, onder a), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde steun bedraagt:
a)
75 % van de subsidiabele overheidsuitgaven in de regio's die in aanmerking komen uit hoofde van de convergentiedoelstelling, en
b)
50 % van de subsidiabele overheidsuitgaven in andere regio's.
2. De bijdrage van de Gemeenschap in de financiering van de in artikel 7, lid 3, onder b), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde steun, uitgedrukt in kapitaalsubsidie of kapitaalsubsidie-equivalent, mag in verhouding tot de subsidiabele investeringskosten niet meer bedragen dan:
a)
50 % in de regio's die in aanmerking komen uit hoofde van de convergentiedoelstelling, en
b)
30 % in andere regio's.
De betrokken lidstaten verbinden zich ertoe voor ten minste 5 % deel te nemen in de subsidiabele investeringskosten.
De bijdrage van de begunstigden in de subsidiabele investeringskosten bedraagt ten minste:
a)
25 % in de regio's die in aanmerking komen uit hoofde van de convergentiedoelstelling, en
b)
45 % in andere regio's.
Artikel 50
Fusies
1. De in artikel 7, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde steun kan worden toegekend of verder worden toegekend aan voorlopig erkende producentengroeperingen die zijn ontstaan door de fusie van twee of meer voorlopig erkende producentengroeperingen.
2. Voor de berekening van het bedrag van de in lid 1 bedoelde steun treedt de door de fusie ontstane producentengroepering in de plaats van de fuserende groeperingen.
3. Wanneer twee of meer producentengroeperingen fuseren, neemt de nieuwe entiteit de rechten en plichten over van de producentengroepering die het eerst een voorlopige erkenning kreeg.
4. Wanneer een voorlopig erkende producentengroepering fuseert met een erkende producentenorganisatie, komt de resulterende entiteit niet langer in aanmerking voor een voorlopige erkenning als producentengroepering, noch voor de in artikel 7, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde steun. De resulterende entiteit wordt verder als erkende producentenorganisatie behandeld, mits zij aan de geldende voorschriften voldoet. Zo nodig verzoekt de producentenorganisatie om wijziging van haar operationele programma en hiertoe is artikel 31 van overeenkomstige toepassing.
Door producentengroeperingen vóór een dergelijke fusie uitgevoerde acties komen evenwel verder in aanmerking voor steun onder de in het erkenningsprogramma vastgestelde voorwaarden.
Artikel 51
Gevolgen van de erkenning
1. Na verlening van de erkenning wordt de in artikel 7, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde steun niet langer toegekend.
2. Bij de indiening van een operationeel programma overeenkomstig de onderhavige verordening ziet de betrokken lidstaat erop toe dat voor de in het kader van het erkenningsprogramma gefinancierde maatregelen geen overlappende steun wordt toegekend.
3. Investeringen die in aanmerking komen voor steun voor de in artikel 7, lid 3, onder b), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde kosten, kunnen worden overgedragen naar de operationele programma's op voorwaarde dat de aard ervan strookt met de voorschriften van de onderhavige verordening.
4. De lidstaten stellen de na de uitvoering van het erkenningsprogramma ingaande termijn vast waarbinnen de producentengroepering moet worden erkend als producentenorganisatie. Deze termijn mag niet meer dan vier maanden bedragen.
HOOFDSTUK II
Actiefondsen en operationele programma's
Afdeling 1
Waarde van de in de handel gebrachte productie
Artikel 52
Grondslag voor de berekening
1. Voor de toepassing van dit hoofdstuk wordt de waarde van de door een producentenorganisatie in de handel gebrachte productie berekend op basis van de productie van de leden van de producentenorganisatie, waarvoor deze producentenorganisatie is erkend.
2. De waarde van de in de handel gebrachte productie omvat de productie van leden die tot de producentenorganisatie toetreden, respectievelijk deze verlaten. De lidstaten stellen voorwaarden vast om dubbeltelling te voorkomen.
3. De lidstaten mogen de producentenorganisaties toestaan de waarde van de bijproducten te verrekenen in de waarde van de in de handel gebrachte productie.
4. De waarde van de in de handel gebrachte productie omvat de waarde van de uit de markt genomen en overeenkomstig artikel 10, lid 4, onder a) en b), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 weggewerkte producten, die wordt geschat op basis van de gemiddelde prijs waartegen de producentenorganisatie deze producten het voorafgaande jaar heeft afgezet.
5. Slechts de productie van de leden van de producentenorganisatie die door de producentenorganisatie zelf of overeenkomstig artikel 3, lid 3, onder b) en c), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 in de handel is gebracht, wordt verrekend in de waarde van de in de handel gebrachte productie.
6. De in de handel gebrachte productie moet worden gefactureerd in het stadium „af producentenorganisatie”:
a)
in voorkomend geval, als verpakt of bereid product of als product dat een eerste verwerking heeft ondergaan;
b)
exclusief BTW; en
c)
exclusief kosten voor intern transport wanneer de verzamel- of verpakkingscentra van de producentenorganisatie op een aanzienlijke afstand van haar distributiecentrum gelegen zijn. De lidstaten bepalen welke verlagingen moeten worden toegepast op de factuurwaarde van producten die in verschillende stadia van verwerking, levering of vervoer zijn gefactureerd.
7. De waarde van de in de handel gebrachte productie kan ook worden berekend in het stadium „af dochteronderneming”, op dezelfde grondslag als is vastgesteld in lid 6, op voorwaarde dat ten minste 90 % van het kapitaal van de dochteronderneming in handen is:
a)
van de producentenorganisatie of de unie van producentenorganisaties, of
b)
mits goedgekeurd door de lidstaat, van bij de producentenorganisaties of unies van producentenorganisaties aangesloten coöperaties, indien zo wordt bijgedragen tot de verwezenlijking van de in artikel 3, lid 1, onder b) en c), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 opgenomen doelstellingen.
8. Wanneer als gevolg van weersomstandigheden, dier- of plantenziekten of plagen een vermindering van de productie optreedt, mogen de op grond daarvan door de verzekering uitgekeerde vergoedingen in het kader van oogstverzekeringsmaatregelen uit hoofde van hoofdstuk III, afdeling 6, of door de producentenorganisatie beheerde gelijkwaardige maatregelen worden opgenomen in de waarde van de in de handel gebrachte productie.
Artikel 53
Referentieperiode
1. Het in artikel 10, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde maximum van de steun wordt elk jaar berekend op basis van de waarde van de productie die in een door de lidstaten vast te stellen referentieperiode van twaalf maanden in de handel is gebracht.
2. De referentieperiode wordt door de lidstaten voor elke producentenorganisatie vastgesteld als:
a)
een periode van twaalf maanden die niet eerder begint dan op 1 januari drie jaar vóór het jaar waarin het operationele programma wordt uitgevoerd, en uiterlijk afloopt op 1 augustus van dat jaar, of
b)
de gemiddelde waarde over drie opeenvolgende perioden van twaalf maanden die niet eerder beginnen dan op 1 januari vijf jaar vóór het jaar waarin het operationele programma wordt uitgevoerd, en uiterlijk eindigen op 1 augustus van dat jaar.
3. De periode van 12 maanden is de boekingsperiode van de betrokken producentenorganisatie.
De referentieperiode mag gedurende de looptĳd van een operationeel programma niet worden gewĳzigd, tenzĳ daarvoor gegronde redenen worden aangevoerd.
4. Bij een waardevermindering van een product om ten genoegen van de lidstaat naar behoren gemotiveerde redenen die buiten de verantwoordelijkheid en de bevoegdheid van de producentenorganisatie vallen, mag de in lid 1 bedoelde waarde van de in de handel gebrachte productie niet minder bedragen dan 65 % van de waarde van het betrokken product in de voorafgaande referentieperiode.
De in de eerste alinea bedoelde redenen dienen naar behoren te worden gemotiveerd.
5. Wanneer recentelijk erkende producentenorganisaties over onvoldoende historische gegevens betreffende de in de handel gebrachte productie beschikken voor de toepassing van lid 2, kan de waarde van de verhandelbare productie die de producentenorganisatie met het oog op haar erkenning heeft opgegeven, worden beschouwd als waarde van de in de handel gebrachte productie. Deze waarde wordt berekend als de gemiddelde waarde van de in de drie voorafgaande jaren in de handel gebrachte productie van alle producenten die op het ogenblik van de indiening van de erkenningsaanvraag lid zijn van de producentenorganisatie.
6. De lidstaten nemen de nodige maatregelen om gegevens te verzamelen over de waarde van de in de handel gebrachte productie van producentenorganisaties die geen operationeel programma hebben ingediend.
7. In afwijking van het bepaalde in de leden 1 tot en met 6 vindt de berekening van de waarde van de in de handel gebrachte productie voor de referentieperiode plaats conform de in die referentieperiode geldende wetgeving.
Afdeling 2
Actiefondsen
Artikel 54
Beheer
De lidstaten zorgen ervoor dat de actiefondsen zo worden beheerd dat de uitgaven en inkomsten ervan jaarlijks door externe accountants kunnen worden geïdentificeerd, gecontroleerd en gecertificeerd.
Artikel 55
Financiering van de actiefondsen
De financiële bijdragen in het actiefonds als bedoeld in artikel 8, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 worden vastgesteld door de producentenorganisatie.
Alle producenten hebben de gelegenheid om gebruik te maken van het actiefonds en op democratische wĳze deel te nemen aan de besluitvorming over het gebruik van de financiële middelen van de producentenorganisatie en over de financiële bĳdragen in de actiefondsen.
Artikel 56
Mededeling van het geraamde bedrag
De producentenorganisaties delen de lidstaten uiterlĳk op 15 september, samen met de operationele programma's of de verzoeken tot goedkeuring van wĳzigingen daarvan, de geraamde bedragen van de communautaire bijdrage en de bijdrage van haar leden en van de producentenorganisatie zelf in de actiefondsen voor het volgende jaar mee.
De lidstaten kunnen een datum na 15 september vaststellen.
Het geraamde bedrag van de actiefondsen wordt berekend op basis van de operationele programma's en de waarde van de in de handel gebrachte productie. De berekening wordt opgesplitst in uitgaven voor crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen enerzijds en uitgaven voor andere maatregelen anderzijds.
Afdeling 3
Operationele programma's
Artikel 57
Nationale strategie
1. De algemene structuur en inhoud van de in artikel 12, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde nationale strategie worden met ingang van 1 januari 2009 vastgesteld overeenkomstig de in bijlage VII opgenomen richtsnoeren. Vóór die datum stellen de lidstaten de algemene structuur en inhoud van de nationale strategie vast. De nationale strategie mag regionale elementen bevatten.
De nationale strategie bevat alle door de lidstaat krachtens titel III van Verordening (EG) nr. 1182/2007 en de onderhavige titel vastgestelde besluiten en bepalingen.
2. De nationale strategie, die ook het in artikel 12, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde nationale kader bevat, wordt vastgesteld voordat de ontwerpen van operationele programma's worden ingediend in een bepaald jaar. Het nationale kader wordt eerst bij de Commissie ingediend en, na eventuele wijziging ervan overeenkomstig artikel 12, lid 1, tweede alinea, van Verordening (EG) nr. 1182/2007, in de nationale strategie opgenomen.
3. Het opstellen van de nationale strategie omvat een analyse van de uitgangssituatie die wordt uitgevoerd onder de verantwoordelijkheid van de lidstaat. Deze analyse bestaat uit het identificeren en evalueren van de behoeften waaraan moet worden voldaan, de rangschikking van de behoeften naar prioriteit, de via de operationele programma's te bereiken doelen om aan deze prioritaire behoeften te voldoen, de verwachte resultaten en de gekwantificeerde streefdoelen ten opzichte van de uitgangssituatie, alsook de selectie van de meest geschikte instrumenten en acties om deze doelen te bereiken.
4. De lidstaten zorgen voorts voor controle op en evaluatie van de nationale strategie en de uitvoering ervan via operationele programma's.
De nationale strategie kan worden gewijzigd, met name in het licht van de controle en evaluatie. Dergelijke wijzigingen worden aangebracht voordat de ontwerpen van operationele programma's in een bepaald jaar worden ingediend.
5. Met het oog op een passend evenwicht tussen de verschillende maatregelen stellen de lidstaten in de nationale strategie per maatregel en/of soort actie en/of uitgaven maximumpercentages vast voor financiering uit het fonds.
Artikel 58
Nationaal kader voor milieuacties
1. Naast de in artikel 12, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde mededeling stellen de lidstaten de Commissie in kennis van elke wijziging van het nationale kader waarvoor de in artikel 12, lid 1, tweede alinea, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde procedure geldt. De Commissie zorgt ervoor dat het nationale kader op de door haar passend geachte wijze beschikbaar is voor andere lidstaten.
2. Met het oog op de toepassing van artikel 9, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bevat het nationale kader een niet-limitatieve lijst van de milieuacties en de daarvoor geldende nationale voorwaarden, waarin voor elke geselecteerde milieuactie de volgende gegevens worden vermeld:
a)
de specifieke aangegane verbintenis of verbintenissen, en
b)
de motivering van de actie, uitgaande van de verwachte milieu-impact ervan in het licht van de behoeften en prioriteiten op milieugebied.
Artikel 59
Aanvullende voorschriften van de lidstaten
De lidstaten kunnen voorschriften vaststellen ter aanvulling van Verordening (EG) nr. 1182/2007 en de onderhavige verordening met betrekking tot de subsidiabiliteit van maatregelen, acties of uitgaven uit hoofde van operationele programma's.
Artikel 60
Verband met plattelandsontwikkelingsprogramma's
1. Onder voorbehoud van het bepaalde in lid 2 wordt geen steun uit hoofde van één of meer bij Verordening (EG) nr. 1698/2005 goedgekeurde plattelandsontwikkelingsprogramma's van de lidstaat verleend voor acties in het kader van bij de onderhavige verordening vastgestelde maatregelen.
2. Wanneer op grond van artikel 5, lid 6, van Verordening (EG) nr. 1698/2005 uitzonderlijk steun wordt verleend voor maatregelen die anders in aanmerking zouden kunnen komen voor steun op grond van de onderhavige verordening, garanderen de lidstaten dat een begunstigde voor een bepaalde actie slechts steun ontvangt op grond van één regeling.
Met het oog hierop zien de lidstaten, wanneer zij in hun plattelandsontwikkelingsprogramma's maatregelen met dergelijke uitzonderingen opnemen, erop toe dat in de in artikel 57 van de onderhavige verordening bedoelde nationale strategie criteria en administratieve voorschriften worden vastgesteld die zij in het kader van de plattelandsontwikkelingsprogramma's zullen toepassen.
In voorkomend geval en onverminderd artikel 10, leden 1 en 3, en artikel 11 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 mag het steunniveau voor onder de onderhavige verordening vallende maatregelen niet hoger zijn dan dat voor maatregelen in het kader van het plattelandsontwikkelingsprogramma.
De steun voor milieuacties, andere dan de verwerving van vaste activa, mag niet hoger zijn dan de maximumbedragen die voor agromilieumaatregelen zijn vastgesteld in de bijlage bij Verordening (EG) nr. 1698/2005. Deze bedragen mogen in uitzonderlijke gevallen worden verhoogd om rekening te houden met specifieke omstandigheden die in de in artikel 57 van de onderhavige verordening bedoelde nationale strategie naar behoren moeten worden gemotiveerd.
Artikel 61
Inhoud van operationele programma's en subsidiabele uitgaven
1. De operationele programma's bevatten de volgende gegevens:
a)
een beschrijving van de uitgangssituatie, in voorkomend geval gebaseerd op de in bijlage XIV vermelde uitgangssituatie-indicatoren;
b)
de doelen van het programma, rekening houdend met de verwachte ontwikkelingen inzake productie en afzetmogelĳkheden, een toelichting over hoe het programma bijdraagt tot de nationale strategie, en de bevestiging dat het programma consistent is met de nationale strategie, onder andere wat het evenwicht tussen activiteiten betreft. De beschrijving van de doelen verwijst naar in de nationale strategie vastgestelde doelstellingen en geeft meetbare streefdoelen aan om het toezicht op de geleidelijke voortgang bij de uitvoering van het programma te vergemakkelijken;
c)
voor elk jaar van uitvoering van het programma, een gedetailleerde beschrijving van de ter bereiking van de doelen te nemen maatregelen, inclusief die voor crisispreventie en crisisbeheer, die afzonderlijke acties omvatten, en van de daarvoor aan te wenden middelen. De beschrijving geeft aan in welke mate de verschillende voorgestelde maatregelen:
i)
een aanvulling vormen op en consistent zijn met andere maatregelen, inclusief maatregelen die worden gefinancierd uit of in aanmerking komen voor financiering uit andere fondsen van de Europese Gemeenschap, en met name steun voor plattelandsontwikkeling. In dit verband wordt in voorkomend geval tevens verwezen naar maatregelen die in het kader van eerdere operationele programma's zijn uitgevoerd;
ii)
geen risico van dubbele financiering uit fondsen van de Europese Gemeenschap inhouden;
d)
de looptijd van het programma; en
e)
de financiële aspecten, namelijk:
i)
de wijze van berekening en het niveau van de financiële bijdragen;
ii)
de wijze van financiering van het actiefonds;
iii)
de nodige gegevens om een differentiëring van de geheven bijdrage te rechtvaardigen; en
iv)
voor elk jaar van uitvoering van het programma, de begroting en het tijdschema voor de uitvoering van de acties.
2. Verscheidene milieuacties mogen met elkaar worden gecombineerd mits zij elkaar aanvullen en onderling verenigbaar zijn.
In geval van een combinatie van milieuacties wordt bij de bepaling van het steunniveau rekening gehouden met de specifieke gederfde inkomsten en de specifieke extra kosten die het gevolg zijn van de combinatie.
3. Investeringen, ook die in het kader van leaseovereenkomsten, met een aflossingstermĳn die langer is dan de looptĳd van het operationele programma, mogen, wanneer daarvoor gegronde economische redenen bestaan en meer in het bĳzonder wanneer de fiscale afschrĳvingsperiode meer dan vĳf jaar bedraagt, worden overgedragen naar een volgend operationeel programma.
Bij vervanging van investeringen wordt de restwaarde van de vervangen investeringen:
a)
toegevoegd aan het actiefonds van de producentenorganisatie, of
b)
in mindering gebracht op de vervangingskosten.
Investeringen of acties kunnen worden uitgevoerd op individuele bedrijven van leden van de producentenorganisatie, op voorwaarde dat dit bijdraagt tot het bereiken van de doelen van het operationele programma. Indien het lid de producentenorganisatie verlaat, ziet de lidstaat erop toe dat de investering of de restwaarde ervan wordt teruggevorderd, tenzij die lidstaat dat anders bepaalt.
4 Operationele programma's omvatten geen acties of uitgaven als bedoeld in de lijst in bijlage VIII.
5. Uitgaven uit hoofde van voor steun in aanmerking komende operationele programma's worden beperkt tot de daadwerkelijk gemaakte kosten. De lidstaten kunnen evenwel in de volgende gevallen vooraf en op naar behoren gemotiveerde wijze forfaitaire standaardtarieven vaststellen:
a)
wanneer dergelijke forfaitaire standaardtarieven zijn opgenomen in bijlage VIII,
b)
wanneer bij vervoer per spoor en/of per schip als onderdeel van een milieubeschermingsmaatregel, in vergelijking met de kosten voor wegvervoer extra externe vervoerskosten per kilometer worden gemaakt, en
c)
wanneer als gevolg van milieuacties extra kosten worden gemaakt en extra inkomen wordt gederfd, berekend overeenkomstig artikel 53, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1974/2006.
De lidstaten herzien deze tarieven ten minste om de vijf jaar.
6. Een actie komt slechts in aanmerking indien meer dan 50 % van de waarde van de bij de actie betrokken producten afkomstig is van de producten waarvoor de producentenorganisatie is erkend. Om in het percentage van 50 % te worden verrekend, moeten de producten afkomstig zijn van de leden van de producentenorganisatie of van leden van een andere producentenorganisatie. De relevante voorschriften van artikel 52 gelden voor de berekening van de waarde.
Artikel 62
In te dienen documenten
Operationele programma's dienen vergezeld te gaan van met name:
a)
het bewijs dat een actiefonds is opgericht;
b)
een schriftelijke verbintenis van de producentenorganisatie dat zij Verordening (EG) nr. 1182/2007 en de onderhavige verordening in acht zal nemen; en
c)
een schriftelijke verbintenis van de producentenorganisatie dat zij direct noch indirect overlappende financiering uit communautaire dan wel nationale bron heeft ontvangen, noch zal ontvangen voor acties die in aanmerking komen voor steun uit hoofde van deze verordening.
Artikel 63
Operationele deelprogramma's
1. Overeenkomstig artikel 5 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 kunnen de lidstaten toestaan dat unies van producentenorganisaties een eigen operationeel deelprogramma indienen met acties die door twee of meer aangesloten producentenorganisaties in hun operationele programma's worden opgenomen, maar die niet door hen worden uitgevoerd in het kader van die programma's.
2. Voor operationele deelprogramma's gelden dezelfde regels als voor andere operationele programma's, en de deelprogramma's moeten samen met de operationele programma's van de aangesloten producentenorganisaties worden behandeld.
3. De lidstaten zorgen ervoor dat:
a)
de acties volledig worden gefinancierd met bijdragen uit de actiefondsen van de aangesloten producentenorganisaties;
b)
de acties en de overeenkomstige financiële bijdrage zijn aangegeven in het operationele programma van elke deelnemende producentenorganisatie; en
c)
overlappende steun is uitgesloten en artikel 60 van overeenkomstige toepassing is.
Artikel 64
Uiterste indieningsdatum
Operationele programma's worden door de producentenorganisatie uiterlijk op 15 september van het jaar vóór dat van de uitvoering van die programma's ter goedkeuring voorgelegd aan de bevoegde autoriteit van de lidstaat waar de producentenorganisatie haar hoofdzetel heeft. De lidstaten mogen die termĳn evenwel verlengen.
Wanneer een rechtspersoon of een duidelijk omschreven onderdeel van een rechtspersoon, ook een producentengroepering, een aanvraag tot erkenning als producentenorganisatie indient, kan terzelfder tijd het in de eerste alinea bedoelde operationele programma ter goedkeuring worden ingediend. De goedkeuring van het programma wordt afhankelijk gesteld van de erkenning binnen de in artikel 65, lid 2, vastgestelde termijn.
Artikel 65
Besluitvorming
1. De bevoegde nationale autoriteit besluit, naar gelang van het geval:
a)
de bedragen van de fondsen en de programma's die aan de eisen van Verordening (EG) nr. 1182/2007 en die van het onderhavige hoofdstuk voldoen, goed te keuren;
b)
de programma's goed te keuren op voorwaarde dat de producentenorganisatie instemt met bepaalde wijzigingen; of
c)
de programma's geheel of gedeeltelijk af te wijzen.
2. De bevoegde nationale autoriteit neemt een besluit over de programma's en actiefondsen uiterlijk op 15 december van het jaar waarin deze zijn voorgelegd.
De lidstaten stellen de producentenorganisaties uiterlijk op 15 december in kennis van dat besluit.
Om naar behoren gemotiveerde redenen kan de bevoegde nationale autoriteit evenwel uiterlijk op 20 januari volgende op de datum van indiening van de aanvraag een besluit nemen over de operationele programma’s en actiefondsen. In het goedkeuringsbesluit kan worden bepaald dat de uitgaven subsidiabel zijn met ingang van 1 januari van het jaar na dat waarin de aanvraag is ingediend.
Artikel 66
Wĳzigingen in de operationele programma's voor de volgende jaren
1. Producentenorganisaties kunnen uiterlijk op 15 september een verzoek indienen om in de operationele programma's wijzigingen te mogen aanbrengen, met inbegrip van een verlenging van het programma tot een maximale looptijd van vijf jaar, die op 1 januari van het volgende jaar ingaan.
De lidstaten kunnen de termĳn voor de indiening van deze verzoeken evenwel verlengen.
2. Bij het verzoek tot wijziging worden documenten gevoegd waarin de reden, de aard en de gevolgen van de voorgenomen wijzigingen worden aangegeven.
3. De bevoegde autoriteit neemt uiterlijk op 15 december een besluit over verzoeken tot wijziging van een operationeel programma.
Om naar behoren gemotiveerde redenen kunnen de lidstaten evenwel uiterlijk op 20 januari volgende op de datum van indiening van de aanvraag een besluit nemen over de wijziging van een operationeel programma. In het goedkeuringsbesluit kan worden bepaald dat de uitgaven subsidiabel zijn met ingang van 1 januari van het jaar na dat waarin de aanvraag is ingediend.
Artikel 67
Wĳzigingen in de operationele programma's in de loop van het jaar
1. De lidstaten kunnen wijzigingen in de operationele programma's in de loop van het jaar toestaan onder door hen te bepalen voorwaarden.
2. De bevoegde nationale autoriteit kan de producentenorganisaties in de loop van het jaar toestaan om:
a)
hun operationele programma's slechts gedeeltelijk uit te voeren;
b)
het operationele programma inhoudelijk aan te passen, waarbij de looptijd van het programma zo nodig kan worden verlengd tot maximaal vijf jaar;
c)
het bedrag van het actiefonds met ten hoogste 25 % van het oorspronkelijk goedgekeurde bedrag te verhogen of met een door de lidstaten vast te stellen percentage te verlagen op voorwaarde dat geen afbreuk wordt gedaan aan de algemene doelen van het operationele programma. In het geval van fusies van producentenorganisaties als bedoeld in artikel 31, lid 1, kunnen de lidstaten dit percentage verhogen.
3. De lidstaten bepalen onder welke voorwaarden de operationele programma's in de loop van het jaar zonder voorafgaande goedkeuring van de bevoegde nationale autoriteit kunnen worden gewijzigd. Deze wĳzigingen komen slechts voor steun in aanmerking indien de producentenorganisatie ze onverwĳld aan de bevoegde autoriteit meedeelt.
Artikel 68
Formaat van de operationele programma's
1. Operationele programma's worden uitgevoerd in jaarperioden die lopen van 1 januari tot en met 31 december.
2. Met de uitvoering van een uiterlijk op 15 december goedgekeurd operationeel programma wordt begonnen op 1 januari van het volgende jaar.
De uitvoering van een na 15 december goedgekeurd programma wordt met een jaar uitgesteld.
In afwijking van het bepaalde in de eerste en de tweede alinea van dit lid wordt, in geval van toepassing van artikel 65, lid 2, derde alinea, of artikel 66, lid 3, tweede alinea, met de uitvoering van overeenkomstig deze bepalingen goedgekeurde operationele programma's begonnen uiterlijk op 31 januari na de goedkeuring ervan.
Afdeling 4
Steun
Artikel 69
Goedgekeurd steunbedrag
Overeenkomstig artikel 13, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 stellen de lidstaten de producentenorganisaties en unies van producentenorganisaties uiterlijk op 15 december in kennis van het goedgekeurde steunbedrag.
In geval van toepassing van artikel 65, lid 2, derde alinea, of artikel 66, lid 3, tweede alinea, van de onderhavige verordening delen de lidstaten het goedgekeurde steunbedrag uiterlijk op 20 januari mee.
Artikel 70
Aanvragen
1. Voor elk operationeel programma waarvoor steun wordt aangevraagd, dient de producentenorganisatie uiterlijk op 15 februari van het jaar na dat waarvoor de steun wordt aangevraagd, bij de bevoegde autoriteit een aanvraag om toekenning van de steun of van het saldo van de steun in.
2. Bij de aanvraag worden bewijsstukken gevoegd met betrekking tot:
a)
de aangevraagde steun;
b)
de waarde van de in de handel gebrachte productie;
c)
de van de leden ontvangen financiële bijdragen en die van de producentenorganisatie zelf;
d)
de voor het operationele programma verrichte uitgaven;
e)
de naar actie uitgeplitste uitgaven voor crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen;
f)
het naar actie uitgesplitste deel van het actiefonds dat is besteed aan crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen;
g)
de naleving van artikel 9, lid 2, en artikel 9, lid 3, onder a) of b), en artikel 10 van Verordening (EG) nr. 1182/2007;
h)
een schriftelijke verbintenis dat zij geen overlappende financiering uit communautaire dan wel nationale bron heeft ontvangen voor maatregelen en/of acties die in aanmerking komen voor steun in het kader van de onderhavige verordening; en
i)
in het geval van een aanvraag voor een betaling die is gebaseerd op een in artikel 61, lid 5, bedoeld forfaitair standaardtarief, het bewijs van uitvoering van de betrokken actie.
3. De aanvraag mag betrekking hebben op geprogrammeerde, maar niet daadwerkelijk gedane uitgaven, indien de volgende elementen worden aangetoond:
a)
de betrokken acties konden door omstandigheden waarop de betrokken producentenorganisatie geen vat had, niet worden uitgevoerd uiterlijk op 31 december van het jaar waarin het operationele programma liep;
b)
die acties kunnen wel worden uitgevoerd uiterlijk tegen 30 april van het volgende jaar; en
c)
een gelijkwaardige bijdrage van de producentenorganisatie blijft in het actiefonds.
De steun wordt slechts uitbetaald en de overeenkomstig artikel 72, lid 3, gestelde zekerheid slechts vrĳgeven, als het bewĳs wordt geleverd dat de in de eerste alinea, onder b), bedoelde geprogrammeerde uitgaven zĳn verricht op uiterlĳk 30 april van het jaar na dat waarvoor de betrokken uitgaven waren geprogrammeerd, en voor zover wordt vastgesteld dat daadwerkelĳk op de steun aanspraak kan worden gemaakt.
4. Wanneer de aanvraag na de in lid 1 vastgestelde datum wordt ingediend, wordt de steun per dag overschrijding met 1 % gekort.
In uitzonderlijke en naar behoren gemotiveerde gevallen kan de bevoegde autoriteit aanvragen die na de in lid 1 bepaalde datum zijn ingediend, aanvaarden, indien de nodige controles zijn uitgevoerd en de in artikel 71 vastgestelde betalingstermijn in acht is genomen.
Artikel 71
Betaling van de steun
De lidstaten betalen de steun uiterlijk op 15 oktober van het jaar na dat waarin het programma is uitgevoerd.
Artikel 72
Voorschotten
1. De lidstaten kunnen de producentenorganisaties toestaan een voorschot te vragen ten bedrage van het gedeelte van de steun dat overeenkomt met de verwachte uitgaven voor het operationele programma in de periode van drie of vier maanden die begint in de maand waarin de aanvraag wordt ingediend.
2. Aanvragen voor voorschotten worden ingediend onder de door de lidstaten vastgestelde voorwaarden, hetzij op driemaandelijkse basis in januari, april, juli en oktober, hetzij op viermaandelijkse basis in januari, mei en september.
Het totale bedrag van de voorschotten voor een bepaald jaar mag niet meer bedragen dan 80 % van het oorspronkelĳk goedgekeurde steunbedrag voor het operationele programma.
3. De voorschotten worden betaald nadat overeenkomstig Verordening (EEG) nr. 2220/85 een met 110 % van het bedrag overeenkomende zekerheid is gesteld.
De lidstaten bepalen voorwaarden die moeten garanderen dat de financiële bĳdragen in het actiefonds geheven zĳn overeenkomstig de artikelen 54 en 55 van de onderhavige verordening en dat eerdere voorschotten daadwerkelĳk zijn besteed.
4. Aanvragen om vrijgave van de zekerheden mogen, vergezeld van de nodige bewijsstukken, tijdens het lopende programmajaar worden ingediend.
De zekerheden worden vrĳgegeven voor maximaal 80 % van de betaalde voorschotten.
5. Als primaire eis in de zin van artikel 20 van Verordening (EEG) nr. 2220/85 geldt de uitvoering van de in het operationele programma opgenomen acties, met inachtneming van de in artikel 62, onder b) en c), van de onderhavige verordening bedoelde verbintenissen.
Bij niet-naleving van de primaire eis of bij ernstig verzuim van de in artikel 62, onder b) en c), bedoelde verplichtingen, wordt de zekerheid verbeurd, onverminderd andere op grond van hoofdstuk V, afdeling 3, toe te passen sancties.
Indien andere eisen niet worden nagekomen, wordt de zekerheid in evenredigheid met de ernst van de geconstateerde onregelmatigheid verbeurd.
6. De lidstaten kunnen een minimumbedrag en termijnen voor de betaling van voorschotten vaststellen.
Artikel 73
Gedeeltelĳke betalingen
De lidstaten kunnen producentenorganisaties toestaan de betaling aan te vragen van het gedeelte van de steun dat overeenkomt met de uit het operationele programma voortvloeiende uitgaven.
Aanvragen kunnen te allen tijde worden ingediend, doch niet vaker dan driemaal per jaar. Bĳ deze aanvragen moeten de nodige bewĳsstukken worden gevoegd.
De totale betalingen op grond van aanvragen om gedeelten van de steun mogen niet hoger zĳn dan 80 % van hetzĳ het oorspronkelĳk goedgekeurde bedrag van de steun voor het operationele programma, hetzĳ, als dat minder is, het bedrag van de werkelĳke uitgaven.
De lidstaten kunnen een minimumbedrag en termijnen voor de gedeeltelijke betalingen vaststellen.
HOOFDSTUK III
Crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen
Afdeling 1
Algemene bepalingen
Artikel 74
Selectie van crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen
De lidstaten mogen bepalen dat één of meer van de in artikel 9, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 vastgestelde maatregelen niet van toepassing zijn op hun eigen grondgebied.
Artikel 75
Leningen ter financiering van crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen
Leningen die op grond van artikel 9, lid 2, derde alinea, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 ter financiering van crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen worden aangegaan en die een terugbetalingstermijn hebben die de looptijd van het operationele programma overschrijdt, mogen om gegronde economische redenen worden overgeheveld naar een volgend operationeel programma.
Afdeling 2
Uit de markt genomen producten
Artikel 76
Definitie
In deze afdeling worden regels vastgesteld voor het in artikel 9, lid 2, onder a), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde uit de markt nemen van producten. Voor de toepassing van dit hoofdstuk wordt onder „uit de markt genomen producten” en „niet te koop aangeboden producten” verstaan, de producten die aldus uit de markt worden genomen.
Artikel 77
Handelsnormen
1. Wanneer voor een bepaald product een in artikel 2, leden 2 en 7, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde handelsnorm is vastgesteld, dient dat product, wanneer het uit de markt wordt genomen, aan die norm te voldoen, behalve wat de voorschriften inzake presentatie en aanduidingen betreft. De producten mogen los en zonder sortering naar grootte of gewicht uit de markt worden genomen op voorwaarde dat de minimumeisen van klasse II, met name wat de kwaliteit en de grootte of het gewicht betreft, in acht worden genomen.
De in de betrokken norm omschreven miniproducten moeten echter voldoen aan de geldende handelsnorm met inbegrip van de voorschriften inzake presentatie en aanduidingen.
2. Wanneer voor een bepaald product geen handelsnorm geldt, dient dit product, wanneer het uit de markt wordt genomen, te voldoen aan de in bijlage IX vastgestelde minimumeisen. De lidstaten kunnen bepalingen ter aanvulling van die minimumeisen vaststellen.
Artikel 78
Driejaarsgemiddelde voor producten die voor gratis uitreiking uit de markt worden genomen
Het in artikel 10, lid 4, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 vastgestelde maximumpercentage van 5 % van de hoeveelheid van de op de markt gebrachte productie wordt berekend op basis van het wiskundige gemiddelde van de totale hoeveelheden van de producten waarvoor de producentenorganisatie is erkend en die tijdens de vorige drie jaar door de producentenorganisatie in de handel zijn gebracht.
Voor recent erkende producentenorganisaties wordt gebruik gemaakt van de volgende gegevens over de verkoopseizoenen die aan de erkenning voorafgingen:
a)
met betrekking tot organisaties die voordien producentengroeperingen waren, de overeenkomstige gegevens voor die producentengroepering, in voorkomend geval, of
b)
de hoeveelheid die van toepassing was in het kader van de erkenningsaanvraag.
Artikel 79
Voorafgaande melding van verrichtingen voor het uit de markt nemen van producten
1. De producentenorganisaties en unies van producentenorganisaties melden elke door hen geplande verrichting voor het uit de markt nemen van producten aan de bevoegde nationale autoriteiten aan de hand van een schriftelijk of elektronisch bericht. Deze melding bevat met name de lijst van de producten waarvoor interventie wordt toegepast, alsmede de belangrijkste kenmerken van die producten uit het oogpunt van de betrokken handelsnormen, een schatting van de hoeveelheid van elk betrokken product, de beoogde bestemming van de uit de markt genomen producten en de plaats waar zij overeenkomstig artikel 110 kunnen worden gecontroleerd. De melding bevat tevens een normcontrolecertificaat waarin staat dat de uit de markt genomen producten voldoen aan de in artikel 77 bedoelde handelsnormen of minimumeisen.
2. De lidstaten stellen de door de producentenorganisaties in acht te nemen uitvoeringsbepalingen vast met betrekking tot de in lid 1 bedoelde meldingen, met name wat de termijnen betreft.
3. Binnen de in lid 2 bedoelde termijnen handelt de lidstaat als volgt:
a)
hij verricht een in artikel 110, lid 1, bedoelde controle, waarna hij, indien geen onregelmatigheid is ontdekt, toestemming geeft voor de aan het einde van de controle geconstateerde verrichting voor het uit de markt nemen; of
b)
hij verricht in de in artikel 110, lid 3, bedoelde gevallen geen in artikel 110, lid 1, bedoelde controle, stelt de producentenorganisatie aan de hand van een schriftelijk of elektronisch bericht daarvan in kennis en geeft toestemming voor de gemelde verrichting voor het uit de markt nemen.
Artikel 80
Steun
1. De steun voor het uit de markt nemen van producten, waaronder zowel de bijdrage van de Gemeenschap als die van de producentenorganisatie valt, mag niet hoger zijn dan de bedragen die in bijlage X zijn vastgesteld voor de in die bijlage opgenomen producten. Voor andere producten stellen de lidstaten maximale steunbedragen vast.
2. Niet meer dan 5 % van de hoeveelheid van de productie van een bepaald product die een bepaalde producentenorganisatie in de handel brengt, mag uit de markt worden genomen.
Het volume van de in de handel gebrachte productie wordt berekend als het gemiddelde van de hoeveelheid van de in de voorafgaande drie jaren in de handel gebrachte productie. Indien deze informatie niet beschikbaar is, wordt gebruik gemaakt van de hoeveelheid van de in de handel gebrachte productie waarvoor de producentenorganisatie is erkend.
Het in de eerste alinea genoemde percentage is een jaargemiddelde over een periode van drie jaar dat in een gegeven jaar een afwijking van ten hoogste 3 % mag vertonen.
Artikel 81
Bestemmingen voor uit de markt genomen producten
1. De lidstaten bepalen de toegestane bestemmingen voor uit de markt genomen producten. Zij stellen bepalingen vast om te voorkomen dat noch het uit de markt nemen van de producten, noch de bestemming ervan, een negatieve milieu-impact of negatieve fytosanitaire gevolgen heeft. De kosten die de producentenorganisaties maken als gevolg van de naleving van deze bepalingen, komen in aanmerking voor de steun voor het uit de markt nemen van producten in het kader van het operationele programma.
2. De in lid 1 van het onderhavige artikel bedoelde bestemmingen omvatten de gratis uitreikingen als bedoeld in artikel 10, lid 4, onder a) en b), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 en andere door de lidstaten goedgekeurde gelijkwaardige bestemmingen.
De lidstaten nemen de nodige maatregelen ter bevordering van de contacten en de samenwerking tussen de producentenorganisaties en de ontvangers die zij, op verzoek, hebben erkend voor de gratis uitreiking van uit de markt genomen producten.
3. Levering van producten aan de verwerkende industrie is slechts mogelijk indien dit geen verstoring van de mededinging veroorzaakt voor de betrokken bedrijfstakken in de Gemeenschap of voor ingevoerde producten.
Artikel 82
Vervoerskosten
1. De vervoerskosten die gepaard gaan met de gratis uitreiking van uit de markt genomen producten, komen in het kader van het operationele programma in aanmerking voor vergoeding op basis van de forfaitaire bedragen die in bijlage XI zijn vastgesteld op basis van de afstand tussen de plaats waar de producten uit de markt worden genomen, en de plaats van levering.
In geval van zeevervoer bepaalt de Commissie aan de hand van de werkelijke vervoerskosten en de afstand welke vervoerskosten kunnen worden vergoed. De aldus bepaalde vergoeding mag niet hoger zijn dan de kosten die in aanmerking zouden komen bij landvervoer over de kortste afstand tussen de plaats van lading en de theoretische plaats van uitgang. Op de in bijlage XI vastgestelde bedragen wordt een correctiecoëfficiënt van 0,6 toegepast.
2. De vervoerskostenvergoeding wordt betaald aan degene die de kosten van het betrokken vervoer daadwerkelijk financieel draagt.
De betaling van deze vergoeding vindt plaats tegen overlegging van bewijsstukken waarin met name de volgende gegevens zijn vermeld:
a)
de naam van de begunstigde organisaties;
b)
de hoeveelheid betrokken producten;
c)
de overname door de begunstigde organisaties en de gebruikte vervoermiddelen; en
d)
de werkelijk gemaakte vervoerskosten.
Artikel 83
Sorteer- en verpakkingskosten
1. De kosten voor het sorteren en verpakken van voor gratis uitreiking uit de markt genomen verse groenten en fruit in verpakkingen van minder dan 25 kg nettogewicht, komen in het kader van het operationele programma in aanmerking voor vergoeding tegen het forfaitaire bedrag van 132 EUR per ton nettogewicht.
2. De verpakkingen van de voor gratis uitreiking bestemde producten moeten zijn voorzien van het Europese embleem en één of meer van de in bijlage XII vastgestelde vermeldingen.
3. De vergoeding voor de sorteer- en verpakkingskosten wordt betaald aan de producentenorganisatie die deze werkzaamheden heeft uitgevoerd.
De betaling van deze vergoeding vindt plaats tegen overlegging van bewijsstukken waarin met name de volgende gegevens zijn vermeld:
a)
de naam van de begunstigde organisaties;
b)
de hoeveelheid betrokken producten; en
c)
de overname door de begunstigde organisaties, met vermelding van de presentatie.
Artikel 84
Voorwaarden voor de ontvangers van uit de markt genomen producten
1. De in artikel 10, lid 4, onder a) en b), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde ontvangers van uit de markt genomen producten verbinden zich ertoe:
a)
de bij deze verordening vastgestelde regels in acht te nemen;
b)
een aparte voorraadboekhouding en financiële boekhouding van de betrokken transacties te voeren;
c)
zich te onderwerpen aan de in de communautaire regelgeving voorgeschreven controles; en
d)
de bewijsstukken betreffende de eindbestemming van elk betrokken product te verstrekken in de vorm van een overnamecertificaat (of een gelijkwaardig document) waarin staat dat de uit de markt genomen producten door een derde zijn overgenomen om gratis te worden uitgereikt.
De lidstaten kunnen bepalen dat de verplichting de in de eerste alinea, onder b), bedoelde voorraadboekhouding en financiële boekhouding te voeren, niet geldt voor ontvangers die slechts kleine hoeveelheden in ontvangst nemen en voor gevallen waarin het risico volgens de lidstaten gering is. Dergelijke besluiten en de motivering ervan worden geregistreerd.
2. De ontvangers van voor andere bestemmingen uit de markt genomen producten verbinden zich ertoe:
a)
de bij deze verordening vastgestelde regels in acht te nemen;
b)
een aparte voorraadboekhouding en financiële boekhouding voor de betrokken transacties te voeren indien de lidstaat dat gepast acht ondanks het feit dat het product vóór levering werd gedenatureerd;
c)
zich te onderwerpen aan de in de communautaire regelgeving voorgeschreven controles; en
d)
geen aanvullende steun aan te vragen voor de uit de betrokken producten verkregen alcohol indien de uit de markt genomen producten voor distillatie bestemd zijn.
Afdeling 3
Groen oogsten en niet oogsten
Artikel 85
Definitie van groen oogsten en niet oogsten
1. Onder groen oogsten wordt verstaan het oogsten van de totale hoeveelheid niet-verhandelbare producten op een bepaalde oppervlakte voordat de normale oogst van start gaat. De betrokken producten mogen vóór het groen oogsten niet beschadigd zijn als gevolg van klimaatomstandigheden, ziekte of andere oorzaken.
2. Onder niet oogsten wordt verstaan dat de betrokken oppervlakte tijdens de normale productiecyclus geen commerciële productie oplevert. De vernietiging van producten als gevolg van klimaatomstandigheden of ziekte wordt evenwel niet als niet oogsten beschouwd.
3. Groen oogsten en niet oogsten vullen de normale teeltpraktijken aan als een daarvan verschillende praktijk.
Artikel 86
Voorwaarden voor de toepassing van groen oogsten en niet oogsten
1. De lidstaten moeten met betrekking tot groen oogsten en niet oogsten:
a)
bepalingen voor de uitvoering van de maatregelen vaststellen, onder meer inzake de voorafgaande meldingen van niet oogsten en groen oogsten, de desbetreffende inhoud en termijnen, de te betalen vergoeding en de toepassing van de maatregelen, alsmede de lijst van voor de maatregelen in aanmerking komende producten,
b)
bepalingen vaststellen om te voorkomen dat de toepassing van deze maatregelen een negatieve milieu-impact of negatieve fytosanitaire gevolgen heeft,
c)
ervoor zorgen dat de correcte uitvoering van de maatregelen kan worden gecontroleerd, en de toepassing van de maatregelen niet goedkeuren indien deze controle niet mogelijk is,
d)
de nodige controles op de correcte uitvoering van de maatregelen verrichten, onder meer met betrekking tot de bepalingen onder a) en b).
2. De producentenorganisaties en unies van producentenorganisaties melden van tevoren elke door hen geplande verrichting voor groen oogsten en niet oogsten aan de hand van een schriftelijk of elektronisch bericht aan de bevoegde nationale autoriteiten.
De eerste melding van een bepaald jaar en voor een bepaald product dient een op de verwachte marktsituatie gebaseerde analyse te bevatten die groen oogsten als een crisispreventiemaatregel rechtvaardigt.
3. Groen oogsten en niet oogsten mogen niet samen worden toegepast voor hetzelfde product en dezelfde oppervlakte in een bepaald jaar, noch gedurende twee opeenvolgende jaren.
4. De voor groen oogsten en niet oogsten toegepaste vergoedingen, bestaande uit de bijdrage van de Gemeenschap en de bijdrage van de producentenorganisatie, zijn hectarebetalingen die de lidstaat in het kader van lid 1, onder a), vaststelt:
a)
op een niveau dat slechts de uit de toepassing van de maatregel voortvloeiende aanvullende kosten dekt, rekening houdend met het milieu- en fytosanitaire beheer dat nodig is om te voldoen aan de krachtens lid 1, onder b), vastgestelde bepalingen, of
b)
op een niveau dat niet meer dekt dan 90 % van het in artikel 80 bedoelde maximale steunniveau voor het uit de markt nemen van producten.
Afdeling 4
Afzetbevordering en communicatie
Artikel 87
Uitvoering van afzetbevorderings- en communicatiemaatregelen
1. De lidstaten stellen bepalingen vast voor de uitvoering van afzetbevorderings- en communicatiemaatregelen. Deze bepalingen moeten, zo nodig, een snelle toepassing van de maatregelen mogelijk maken.
2. Acties in het kader van afzetbevorderings- en communicatiemaatregelen moeten de acties die op dit gebied reeds door de betrokken producentenorganisatie worden uitgevoerd, aanvullen.
Afdeling 5
Opleiding
Artikel 88
Uitvoering van opleidingsmaatregelen
De lidstaten stellen bepalingen vast voor de uitvoering van opleidingsmaatregelen.
Afdeling 6
Oogstverzekering
Artikel 89
Doelstelling van oogstverzekeringsmaatregelen
Oogstverzekeringsmaatregelen worden beheerd door een producentenorganisatie en dragen bij tot het verzekeren van het producenteninkomen en het dekken van marktverliezen die de producentenorganisatie en/of haar leden hebben geleden als gevolg van natuurrampen, ongunstige klimaatomstandigheden en, in voorkomend geval, ziekten of plagen.
Artikel 90
Uitvoering van oogstverzekeringsmaatregelen
1. De lidstaten stellen bepalingen vast voor de uitvoering van oogstverzekeringsmaatregelen, met inbegrip van bepalingen om te voorkomen dat de mededinging op de verzekeringsmarkt door de oogstverzekeringsmaatregelen wordt verstoord.
2. De lidstaten mogen een aanvullende, nationale financiële bijdrage verlenen voor onder het actiefonds vallende oogstverzekeringsmaatregelen. De totale overheidssteun voor oogstverzekeringen mag evenwel niet meer bedragen dan:
a)
80 % van de kosten van de verzekeringspremies die de producenten betalen om zich in te dekken tegen verliezen als gevolg van ongunstige klimaatomstandigheden die met een natuurramp kunnen worden gelijkgesteld;
b)
50 % van de kosten van de verzekeringspremies die de producenten betalen om zich in te dekken tegen:
i)
de onder a) bedoelde verliezen en andere door ongunstige weersomstandigheden veroorzaakte verliezen; en
ii)
verliezen als gevolg van dier- of plantenziekten of plagen.
Het in de eerste alinea, onder b), vastgestelde maximum geldt zelfs voor gevallen waarin de communautaire financiële steun in het kader van het actiefonds normaliter 60 % bedraagt op grond van artikel 10, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1182/2007.
3. Oogstverzekeringsmaatregelen hebben geen betrekking op verzekeringsuitkeringen die meer dan 100 % van het door de producent geleden inkomstenverlies dekken, inclusief vergoedingen die de producent ontvangt op grond van andere steunregelingen voor het verzekerde risico.
4. Voor de toepassing van het onderhavige artikel geldt de in artikel 2, lid 8, van Verordening (EG) nr. 1857/2006 van de Commissie (28) vastgestelde definitie van „ongunstige weersomstandigheden die met een natuurramp kunnen worden gelijkgesteld”.
Afdeling 7
Steun voor de administratieve kosten van de oprichting van onderlinge fondsen
Artikel 91
Voorwaarden inzake de steun voor de administratieve kosten van de oprichting van onderlinge fondsen
1. De lidstaten stellen bepalingen vast voor de uitvoering van de steunverlening met betrekking tot de administratieve kosten van de oprichting van onderlinge fondsen.
2. De steun met betrekking tot de administratieve kosten van de oprichting van onderlinge fondsen bedraagt tijdens respectievelijk het eerste, het tweede en het derde jaar van de werking van het onderlinge fonds, een deel van de bijdrage van de producentenorganisatie in het onderlinge fonds tijdens respectievelijk het eerste, het tweede en het derde jaar van de werking van het fonds ten belope van:
a)
respectievelijk 10 %, 8 % en 4 % in de lidstaten die op 1 mei 2004 of later tot de Europese Unie zijn toegetreden;
b)
respectievelijk 5 %, 4 % en 2 % in de andere lidstaten.
3. De lidstaten mogen maxima vaststellen voor de bedragen die een producentenorganisatie mag ontvangen als steun met betrekking tot de administratieve kosten van de oprichting van onderlinge fondsen.
Afdeling 8
Staatssteun voor crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen
Artikel 92
Uitvoeringsbepalingen in de nationale strategieën
Lidstaten die overheidssteun betalen overeenkomstig artikel 43, tweede alinea, onder c), van Verordening (EG) nr. 1182/2007, stellen in hun nationale strategieën bepalingen vast voor de uitvoering van het aldaar bepaalde.
HOOFDSTUK IV
Nationale financiële steun
Artikel 93
Mate van organisatie van de telers
Voor de toepassing van artikel 11, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 wordt de mate van organisatie van de producenten in een regio van een lidstaat als bijzonder zwak beschouwd, wanneer producentenorganisaties, unies van producentenorganisaties en producentengroeperingen in de drie meest recente jaren waarvoor gegevens beschikbaar zijn, minder dan 20 % van de gemiddelde waarde van de groente- en fruitproductie van die regio hebben afgezet.
Artikel 94
Toestemming voor de betaling van nationale financiële steun
1. Uiterlijk op 15 januari van het kalenderjaar vragen de lidstaten toestemming aan de Commissie om tijdens dat kalenderjaar nationale financiële steun te verlenen op grond van artikel 11, lid 1, eerste alinea, van Verordening (EG) nr. 1182/2007.
Dit verzoek gaat vergezeld van bewijsstukken waaruit blijkt dat de producenten in de betrokken regio bijzonder zwak georganiseerd zijn in de zin van artikel 93 van de onderhavige verordening, en van gegevens over de betrokken producentenorganisatie, het betrokken steunbedrag en het niveau van de financiële bijdragen op grond van artikel 8, lid 1, onder a), van Verordening (EG) nr. 1182/2007.
2. Het verzoek wordt uiterlijk drie maanden na de indiening ervan door de Commissie goedgekeurd of afgewezen. Indien de Commissie niet binnen deze termijn reageert, dient het verzoek als goedgekeurd te worden beschouwd.
Artikel 95
Het aanvragen en betalen van nationale financiële steun
Het aanvragen van nationale financiële steun door de producentenorganisaties en het betalen van deze steun door de lidstaten, vinden plaats overeenkomstig de artikelen 70 tot en met 73.
Artikel 96
Maximale vergoeding van de nationale financiële steun door de Gemeenschap
De Gemeenschap vergoedt maximaal 60 % van de aan de producentenorganisaties verleende nationale financiële steun.
Artikel 97
Vergoeding van de nationale financiële steun door de Gemeenschap
1. Vóór 1 maart van het jaar na de jaarlijkse uitvoering van de operationele programma's verzoeken de lidstaten de Gemeenschap om vergoeding van de goedgekeurde nationale financiële steun die daadwerkelijk aan de producentenorganisaties is betaald.
Dit verzoek gaat vergezeld van bewijsstukken waaruit blijkt dat tijdens de voorafgaande drie jaar aan de in artikel 11, lid 1, tweede alinea, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 vastgestelde voorwaarden is voldaan, alsmede van gegevens over de betrokken producentenorganisaties, het daadwerkelijk betaalde steunbedrag en het aandeel van de daadwerkelijk betaalde financiële bijdragen op grond van artikel 8, lid 1, onder a), van Verordening (EG) nr. 1182/2007.
2. De Commissie beslist over de goedkeuring of de afwijzing van het verzoek.
3. Wanneer de vergoeding van de steun door de Gemeenschap is goedgekeurd, worden de subsidiabele uitgaven bij de Commissie aangegeven overeenkomstig de in artikel 5 van Verordening (EG) nr. 883/2006 van de Commissie (29) vastgestelde procedure.
HOOFDSTUK V
Algemene bepalingen
Afdeling 1
Mededelingen
Artikel 98
Verslagen van producentenorganisaties
1. De producentenorganisaties dienen, samen met de steunaanvragen, jaarverslagen in over de uitvoering van de operationele programma's.
Deze verslagen hebben betrekking op:
a)
tijdens het vorige jaar uitgevoerde operationele programma's;
b)
de belangrijkste wijzigingen in de operationele programma's; en
c)
verschillen tussen het geraamde en het aangevraagde steunbedrag.
2. Het jaarverslag bevat voor elk uitgevoerd operationeel programma:
a)
de verwezenlijkingen en resultaten van het operationele programma, in voorkomend geval op basis van de in bijlage XIV vastgestelde gemeenschappelijke output- en resultaatindicatoren, en eventuele aanvullende output- en resultaatindicatoren die in de nationale strategieën zijn vastgelegd; en
b)
een samenvatting van de voornaamste problemen bij het beheer van het programma en van maatregelen die getroffen zijn om de kwaliteit en de doeltreffendheid van de uitvoering van het programma te waarborgen.
In voorkomend geval wordt in het jaarverslag aangegeven welke doeltreffende maatregelen overeenkomstig de nationale strategie en artikel 9, lid 5, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 van toepassing zijn om het milieu te beschermen tegen potentiële hogere druk die wordt veroorzaakt door de in het kader van het operationele programma gesteunde investeringen.
3. Voor het laatste uitvoeringsjaar van een operationeel programma wordt in plaats van het in lid 1 bedoelde jaarverslag een eindverslag ingediend.
In het eindverslag wordt aangetoond in hoeverre de doelen van het programma zijn bereikt. Tevens moet er worden ingegaan op wĳzigingen van de acties en/of methoden en op factoren met een impact op het slagen of mislukken van de uitvoering van het programma die in overweging zijn of zullen worden genomen bĳ het opstellen van volgende operationele programma's of bij het wijzigen van bestaande operationele programma's.
4. Onverminderd specifieke bepalingen in de onderhavige verordening geldt dat, wanneer een producentenorganisatie de in de onderhavige verordening of in Verordening (EG) nr. 1182/2007 vastgestelde mededelingsplicht niet nakomt of wanneer de mededeling onjuist lijkt in het licht van objectieve gegevens waarover de lidstaat beschikt, de lidstaat de goedkeuring van het betrokken operationele programma voor het volgende jaar opschort totdat de mededeling correct is gedaan.
Gegevens over dergelijke gevallen worden door de lidstaat opgenomen in het in artikel 99, lid 3, van de onderhavige verordening bedoelde jaarverslag.
Artikel 99
Van de lidstaten vereiste mededelingen
1. De lidstaten wijzen één enkele bevoegde autoriteit aan die verantwoordelijk is voor de mededelingen tussen de Commissie en de lidstaten betreffende producentenorganisaties, producentengroeperingen en unies van producentenorganisaties. Zij stellen de Commissie in kennis van deze aanwijzing en van de contactgegevens van de autoriteit.
2. De lidstaten delen uiterlijk op 31 januari het totale bedrag van het actiefonds dat dat jaar voor alle operationele programma’s is goedgekeurd, mee aan de Commissie. In deze mededeling worden duidelijk het totale bedrag van het actiefonds en het totale bedrag van de Gemeenschapsfinanciering van dat fonds vermeld. Deze cijfers worden verder uitgesplitst in bedragen voor crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen en andere maatregelen.
3. De lidstaten dienen uiterlijk op 15 november een jaarverslag in bij de Commissie betreffende producentenorganisaties, producentengroeperingen, actiefondsen en tijdens het vorige jaar lopende operationele programma's en erkenningsprogramma's. De in dit jaarverslag te vermelden gegevens zijn opgenomen in bijlage XIII.
Afdeling 2
Controles
Artikel 100
Eén enkel identificatiesysteem
De lidstaten zien erop toe dat op alle steunaanvragen die door een bepaalde producentenorganisatie of producentengroepering worden ingediend, één enkel identificatiesysteem wordt toegepast. De identificatie moet in overeenstemming zijn met het in artikel 18, lid 1, onder f), van Verordening (EG) nr. 1782/2003 van de Raad (30) bedoelde systeem voor de registratie van de identiteit.
Artikel 101
Steunaanvragen
Onverminderd specifieke bepalingen in deze verordening voorzien de lidstaten in de nodige procedures voor de indiening van steunaanvragen, erkenningsaanvragen, aanvragen tot goedkeuring van operationele programma's en betalingsaanvragen.
Artikel 102
Monsterneming
Waar het passend is om op basis van monsterneming controles te verrichten, stemmen de lidstaten aan de hand van een risicoanalyse de aard en frequentie van de controles af op de betrokken maatregel.
Artikel 103
Administratieve controles
Alle steun- of betalingsaanvragen worden administratief gecontroleerd op alle elementen die met administratieve middelen passend kunnen worden gecontroleerd. De procedures moeten voorzien in de registratie van de verrichte werkzaamheden, de verificatieresultaten en de ten aanzien van anomalieën genomen maatregelen.
Artikel 104
Controles ter plaatse
1. Van elke controle ter plaatse wordt een controleverslag opgesteld aan de hand waarvan de bijzonderheden van de uitgevoerde controle kunnen worden nagetrokken. Dit verslag bevat met name de volgende gegevens:
a)
de gecontroleerde steunregeling en -aanvraag;
b)
de aanwezige personen;
c)
de gecontroleerde acties, maatregelen en documenten; en
d)
de resultaten van de controle.
2. De begunstigde wordt in de gelegenheid gesteld het verslag te ondertekenen om zijn aanwezigheid bij de controle te bevestigen, en er opmerkingen aan toe te voegen. Wanneer onregelmatigheden worden geconstateerd, wordt aan de begunstigde een afschrift van het controleverslag verstrekt.
3. Vooraf mag worden gemeld dat controles ter plaatse zullen worden verricht, op voorwaarde dat de doelstelling van de controle daardoor niet in het gedrang komt. De voorafgaande melding mag niet vroeger worden gedaan dan strikt noodzakelijk is.
4. Waar dat mogelijk is, worden de in deze verordening bedoelde controles ter plaatse tegelijk met andere in de communautaire regelgeving inzake landbouwsubsidies voorgeschreven controles verricht. In 2008 mogen de controles echter, waar nodig, door verschillende instanties op een verschillend tijdstip worden verricht.
Artikel 105
Goedkeuring van erkenningsaanvragen en van operationele programma's
1. Alvorens een producentenorganisatie op grond van artikel 4, lid 2, onder a), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 te erkennen, gaan de lidstaten bij de producentenorganisatie ter plaatse na of deze aan de erkenningsvoorwaarden voldoet.
2. Alvorens een operationeel programma op grond van artikel 65 goed te keuren, controleert de bevoegde nationale autoriteit met alle passende middelen, waaronder controles ter plaatse, het voor goedkeuring ingediende operationele programma en, in voorkomend geval, de wijzigingsverzoeken. Deze controles hebben met name betrekking op:
a)
de juistheid van de op grond van artikel 61, lid 1, onder a), b) en e), verstrekte gegevens;
b)
de overeenstemming van het programma met het bepaalde in artikel 9 van Verordening (EG) nr. 1182/2007, met het nationale kader en met de nationale strategie;
c)
de subsidiabiliteit van de acties en van de voorgestelde uitgaven;
d)
de coherentie en de technische kwaliteit van het programma, de deugdelijkheid van de ramingen en van het steunprogramma, en de planning van de uitvoering ervan. In het kader van de controles wordt nagegaan of meetbare streefdoelen zijn vastgesteld aan de hand waarvan kan worden getoetst of de doelstellingen zijn gehaald, en of de streefdoelen haalbaar zijn via de uitvoering van de voorgestelde acties; en
e)
de overeenstemming van de acties waarvoor steun wordt aangevraagd, met de desbetreffende nationale en communautaire regelgeving over, met name en waar dat relevant is, overheidsopdrachten, staatssteun en andere toepasselijke dwingende normen in de nationale wetgeving, het nationale kader of de nationale strategie.
Artikel 106
Controles van de steunaanvragen voor operationele programma's
Alvorens de betaling te verrichten, voeren de lidstaten administratieve controles uit van alle steunaanvragen, alsmede controles ter plaatse op basis van monsterneming.
Artikel 107
Administratieve controles van de steunaanvragen voor operationele programma's
1. In het kader van de administratieve controles van de steunaanvragen worden met name, en voor zover dat relevant is voor de betalingsaanvraag, de volgende elementen geverifieerd:
a)
het samen met de betalingsaanvraag ingediende jaarverslag of, in voorkomend geval, eindverslag over de uitvoering van het operationele programma;
b)
de waarde van de in de handel gebrachte productie, de bijdragen in het actiefonds en de gedane uitgaven;
c)
de levering van de producten en diensten en de waarheidsgetrouwheid van de uitgaven waarvoor een betalingsaanvraag wordt ingediend;
d)
de overeenstemming tussen de uitgevoerde acties en de in het goedgekeurde operationele programma opgenomen acties; en
e)
de naleving van de opgelegde financiële of andere beperkingen en maxima.
2. Met betrekking tot de in het kader van het operationele programma gefinancierde betalingen worden facturen en documenten overgelegd waaruit blijkt dat de betalingen zijn verricht. Waar dit niet mogelijk is, worden de betalingen gestaafd door documenten met een gelijkwaardige bewijskracht. De gebruikte facturen moeten zijn opgesteld op naam van de producentenorganisatie, de unie van producentenorganisaties, de producentengroepering of de dochteronderneming overeenkomstig als bedoeld in artikel 52, lid 7, of, indien de lidstaat dat goedkeurt, op naam van één of meer daarbij aangesloten leden.
Artikel 108
Controles ter plaatse van aanvragen tot steunverlening in het kader van operationele programma's
1. In het kader van de verificatie van de in artikel 70, lid 1, bedoelde steunaanvragen voeren de lidstaten controles ter plaatse uit bij de producentenorganisaties om zich ervan te vergewissen dat de voorwaarden voor de verlening van de steun of het saldo van de steun voor het betrokken jaar worden nageleefd.
Deze controles hebben met name betrekking op:
a)
de inachtneming van de erkenningscriteria voor het betrokken jaar;
b)
het gebruik van de actiefondsen in het betrokken jaar, met inbegrip van de uitgaven die zijn opgegeven in aanvragen tot betaling van voorschotten of gedeeltelijke betalingen; en
c)
controles van het tweede niveau voor de uitgaven betreffende het uit de markt nemen van producten, groen oogsten en niet oogsten.
2. Jaarlijks moet een significant monster van de aanvragen worden gecontroleerd overeenkomstig lid 1. Het monster heeft betrekking op ten minste 30 % van het totale steunbedrag in lidstaten met meer dan tien erkende producentenorganisaties. In andere gevallen wordt elke producentenorganisatie ten minste een keer om de drie jaar bezocht.
Bij elke producentenorganisatie wordt ten minste één controle uitgevoerd vóór de betaling van de steun of het saldo daarvan voor het laatste jaar van haar operationele programma.
3. De resultaten van de controles ter plaatse worden geëvalueerd om vast te stellen of eventueel geconstateerde problemen systematisch voorkomen en daardoor een risico voor andere vergelijkbare acties, begunstigden of instanties met zich meebrengen. De evaluatie moet tevens duidelijkheid verschaffen over de oorzaken van dergelijke situaties, over eventueel vereist nader onderzoek en over noodzakelijke corrigerende en preventieve maatregelen.
Indien bij de controles significante onregelmatigheden in een regio, in een deel van een regio of bij een bepaalde producentenorganisatie aan het licht komen, voert de lidstaat in het betrokken jaar aanvullende controles uit en verhoogt hij het percentage overeenkomstige aanvragen dat het volgende jaar moet worden gecontroleerd.
4. De lidstaat stelt op basis van een risicoanalyse vast welke producentenorganisaties moeten worden gecontroleerd.
Bij de risicoanalyse wordt met name rekening gehouden met:
a)
het steunbedrag,
b)
de bevindingen tijdens de controles in de voorafgaande jaren,
c)
een willekeurig element, en
d)
andere door de lidstaten vast te stellen parameters, in het bijzonder de vraag of de producentenorganisaties zijn betrokken bij een kwaliteitsborgingsprogramma dat door de lidstaat of een onafhankelijke certificerende instantie officieel is erkend.
Artikel 109
Controles ter plaatse van maatregelen in het kader van operationele programma's
1. In het kader van de controles ter plaatse van maatregelen in het kader van operationele programma's, verifiëren de lidstaten met name het volgende:
a)
de uitvoering van de in het operationele programma opgenomen acties;
b)
de overeenstemming tussen de uitvoering of geplande uitvoering van de actie en de beschrijving van de toepassing van de actie in het goedgekeurde operationele programma;
c)
voor een adequaat aantal uitgavenposten, de overeenstemming van de aard en het tijdstip van de betrokken uitgaven met de communautaire bepalingen en de goedgekeurde specificaties;
d)
de mogelijkheid de gedane uitgaven te staven aan de hand van boekhoud- of andere documenten; en
e)
de waarde van de in de handel gebrachte productie.
2. De waarde van de in de handel gebrachte productie wordt geverifieerd op basis van krachtens de nationale wetgeving voorgeschreven boekhoudgegevens.
Met het oog daarop kunnen de lidstaten beslissen dat de aangifte van de waarde van de in de handel gebrachte productie op dezelfde manier wordt gecertificeerd als de krachtens de nationale wetgeving voorgeschreven boekhoudgegevens.
De controle van de aangifte van de waarde van de in de handel gebrachte productie mag worden uitgevoerd vóór de betrokken steunaanvraag wordt ingediend.
3. Behalve in uitzonderlijke omstandigheden omvat de controle ter plaatse een bezoek aan de actie of, indien de actie niet tastbaar is, de promotor van de actie. Met name acties in individuele bedrijven die tot het in artikel 108, lid 2, bedoelde monster behoren, moeten ten minste één keer per jaar worden bezocht om de uitvoering ervan te verifiëren.
De lidstaat kan echter besluiten van een dergelijk bezoek af te zien wanneer de acties kleinschalig zijn of wanneer volgens de lidstaat slechts een gering risico bestaat dat de voorwaarden voor het ontvangen van steun niet zijn vervuld of niet is voldaan aan de eis dat de actie een reëel karakter moet hebben. Dit besluit en de motivering ervan worden geregistreerd.
4. De controle ter plaatse heeft betrekking op alle door de producentenorganisatie of de leden ervan aangegane verbintenissen en verplichtingen die tijdens het bezoek kunnen worden gecontroleerd.
5. Alleen controles die aan alle eisen van het onderhavige artikel voldoen, mogen worden meegerekend om te bepalen of het in artikel 108, lid 2, vastgestelde controlepercentage is bereikt.
Artikel 110
Controles van het eerste niveau met betrekking tot verrichtingen voor het uit de markt nemen van producten
1. Bij elke producentenorganisatie verrichten de lidstaten met betrekking tot verrichtingen voor het uit de markt nemen van producten en overeenkomstig de procedures van titel II, hoofdstuk II, controles van het eerste niveau die bestaan uit een documenten- en overeenstemmingscontrole, een eventueel aan de hand van monsterneming uitgevoerde fysieke controle van het gewicht van de uit de markt genomen producten en een controle van de naleving van de in artikel 77 vastgestelde voorschriften. De controle vindt plaats na ontvangst van de in artikel 79, lid 1, bedoelde melding binnen de in artikel 79, lid 2, bedoelde termijnen.
2. De in lid 1 bedoelde controles van het eerste niveau hebben betrekking op 100 % van de hoeveelheid uit de markt genomen producten. Na deze controle worden de uit de markt genomen producten, met uitzondering van de voor gratis uitreiking bestemde producten, onder toezicht van de bevoegde autoriteiten gedenatureerd of aan de verwerkingsindustrie geleverd overeenkomstig de bepalingen en voorwaarden die de lidstaat op grond van artikel 81 heeft vastgesteld.
Wanneer de producten evenwel voor gratis uitreiking zijn bestemd, mogen de lidstaten een lager dan het in lid 2 vastgestelde percentage controleren, op voorwaarde dat dat niet lager ligt dan 10 % van de betrokken hoeveelheden tijdens het verkoopseizoen. De controles mogen worden verricht bij de producentenorganisatie en/of op de plaats waar de ontvangers van de producten zich bevinden. Wanneer bij de controles belangrijke onregelmatigheden aan het licht komen, voeren de bevoegde autoriteiten aanvullende controles uit.
Artikel 111
Controles van het tweede niveau met betrekking tot verrichtingen voor het uit de markt nemen van producten
1. In het kader van de in artikel 108 bedoelde controles voeren de lidstaten controles van het tweede niveau uit.
De lidstaten stellen criteria vast om te analyseren en beoordelen of voor een bepaalde producentenorganisatie het risico bestaat dat deze bij het uit de markt nemen van producten de regelgeving niet in acht heeft genomen. Deze criteria hebben onder meer betrekking op de bevindingen bij eerdere controles van het eerste en het tweede niveau en op de vraag of de producentenorganisatie over een kwaliteitsborgingsprocedure beschikt. Aan de hand van deze criteria stellen de lidstaten voor elke producentenorganisatie een minimale frequentie van de controles van het tweede niveau vast.
2. De in lid 1 bedoelde controles omvatten controles ter plaatse bij de producentenorganisaties en bij de ontvangers van de uit de markt genomen producten, en hebben tot doel vast te stellen of de voorwaarden voor de betaling van de communautaire steun in acht zijn genomen. Deze controles omvatten:
a)
een verificatie van de voorraadboekhouding en de financiële boekhouding die moeten worden gevoerd door elke producentenorganisatie die tijdens het betrokken verkoopseizoen ten minste één keer producten uit de markt neemt;
b)
een verificatie van de in de handel gebrachte hoeveelheden zoals opgegeven in de steunaanvragen, met name door een controle te verrichten van de voorraadboekhouding, de financiële boekhouding, de facturen en zo nodig de waarheidsgetrouwheid daarvan, en van de overeenstemming van die opgaven met de boekhoudkundige en/of fiscale gegevens van de betrokken producentenorganisatie;
c)
controles op de juistheid van de boekhouding, met name door na te gaan of de opgaven van de door de producentenorganisaties verkregen netto-ontvangsten in de betalingsaanvragen waarheidsgetrouw zijn, of de kosten die eventueel voor het uit de markt nemen van producten in rekening zijn gebracht, evenredig zijn en of de boekingen inzake de inning van de communautaire steun door de producentenorganisaties en inzake de eventuele doorstorting daarvan aan de leden kloppen en onderling samenhangend zijn; en
d)
controles op de in de betalingsaanvragen opgegeven bestemming van de uit de markt genomen producten en op de passende denaturering van deze producten, om na te gaan of de bepalingen van deze verordening door de producentenorganisaties en de ontvangers zijn nageleefd.
3. De in lid 2 bedoelde controles worden verricht bij de betrokken producentenorganisaties en de ontvangers waarmee deze organisaties samenwerken. Elke controle heeft betrekking op onder meer een monster dat betrekking heeft op ten minste 5 % van de in de loop van het verkoopseizoen door de producentenorganisatie uit de markt genomen hoeveelheden.
4. In de in de lid 2, onder a), bedoelde voorraadboekhouding en financiële boekhouding moeten voor elk uit de markt genomen product de volgende stromen, uitgedrukt in hoeveelheden, afzonderlijk worden vermeld:
a)
de overeenkomstig artikel 3, lid 3, onder b) en c), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 door leden van de producentenorganisatie en door leden van andere producentenorganisaties geleverde productie;
b)
de door de producentenorganisatie verkochte hoeveelheden, uitgesplitst naar producten die zijn gereedgemaakt voor de markt voor verse producten en de overige typen producten, met inbegrip van voor verwerking bestemde basisproducten; en
c)
de uit de markt genomen producten.
5. De in de lid 4, onder c), bedoelde controles op de bestemming omvatten met name:
a)
een controle, op basis van monsterneming, van de door de ontvangers bij te houden aparte boekhouding en, in voorkomend geval, een controle op de overeenstemming daarvan met de bij de nationale wetgeving voorgeschreven boekhouding; en
b)
controles op de inachtneming van de geldende milieueisen.
6. Wanneer bij de controles van het tweede niveau significante onregelmatigheden aan het licht komen, verrichten de bevoegde autoriteiten grondiger controles van het tweede niveau voor het betrokken verkoopseizoen en verhogen zij in het volgende verkoopseizoen de frequentie van de controles van het tweede niveau bij de betrokken producentenorganisaties of unies van producentenorganisaties.
Artikel 112
Groen oogsten en niet oogsten
1. Alvorens tot groen oogsten wordt overgegaan, controleren de lidstaten ter plaatse of de betrokken producten niet beschadigd zijn en of het perceel goed is onderhouden. Na het groen oogsten vergewissen de lidstaten zich ervan dat de gewassen op het betrokken perceel volledig zijn geoogst en het geoogste product is gedenatureerd.
Na het einde van de oogstperiode controleren de lidstaten de betrouwbaarheid van de in artikel 86, lid 2, bedoelde op de verwachte marktsituatie gebaseerde analyse. Zij verrichten tevens een analyse van eventuele verschillen tussen de verwachte en de reële marktsituatie.
2. Alvorens tot niet oogsten wordt overgegaan, controleren de lidstaten ter plaatse of het betrokken perceel goed is onderhouden, of de gewassen nog niet gedeeltelijk zijn geoogst en of het product goed ontwikkeld is en van een deugdelijke handelskwaliteit zou zijn.
De lidstaten vergewissen zich ervan dat de productie is gedenatureerd. Indien dat niet mogelijk is, vergewissen zij zich tijdens controles ter plaatse of bezoeken gedurende het oogstseizoen ervan dat niet wordt geoogst.
3. Artikel 111, leden 1, 2, 3 en 6, is van overeenkomstige toepassing.
Artikel 113
Controles voorafgaand aan de goedkeuring van erkenningsprogramma's van producentengroeperingen
1. Alvorens een erkenningsprogramma van een producentengroepering overeenkomstig artikel 7, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 goed te keuren, voeren de lidstaten een controle ter plaatse uit bij de betrokken rechtspersoon of het duidelijk omschreven onderdeel van de betrokken rechtspersoon.
2. De lidstaat vergewist zich met alle passende middelen, waaronder controles ter plaatse, van:
a)
de juistheid van de in het erkenningsprogramma verstrekte gegevens;
b)
de commerciële coherentie en de technische kwaliteit van het programma, de deugdelijkheid van de ramingen en de planning van de uitvoering;
c)
de subsidiabiliteit van de acties en de subsidiabiliteit en redelijkheid van de voorgestelde uitgaven; en
d)
de overeenstemming van de acties waarvoor steun wordt aangevraagd met de geldende nationale en communautaire regelgeving over, met name, overheidsopdrachten, staatssteun en andere toepasselijke dwingende normen die in de nationale wetgeving, het nationale kader of de nationale strategie zijn vastgesteld.
Artikel 114
Controles van steunaanvragen van producentengroeperingen
1. Alvorens de betaling toe te kennen, verrichten de lidstaten administratieve controles van alle door producentengroeperingen ingediende steunaanvragen, alsmede controles ter plaatse op basis van monsterneming.
2. Na de indiening van de steunaanvraag als bedoeld in artikel 47 voeren de lidstaten controles ter plaatse uit bij de producentengroeperingen om zich ervan te vergewissen dat de voorwaarden voor de verlening van steun voor het betrokken jaar worden nageleefd.
De controles hebben met name betrekking op:
a)
de inachtneming van de erkenningscriteria voor het betrokken jaar; en
b)
de waarde van de in de handel gebrachte productie, de uitvoering van de in het erkenningsprogramma opgenomen maatregelen en de gedane uitgaven.
3. De in lid 2 bedoelde controles moeten jaarlijks op een significant monster van de steunaanvragen worden verricht. Het monster dient betrekking te hebben op ten minste 30 % van het totale steunbedrag.
Elke producentengroepering wordt ten minste één keer om de vijf jaar gecontroleerd.
4. De artikelen 107 en 109 zijn van overeenkomstige toepassing.
Artikel 115
Transnationale producentenorganisaties en transnationale unies van producentenorganisaties
1. De lidstaat waar de hoofdzetel van een transnationale producentenorganisatie of een transnationale unie van producentenorganisaties is gevestigd, draagt de volledige verantwoordelijkheid voor de organisatie van controles van die organisatie of unie en past, waar nodig, sancties op deze organisatie of unie toe.
2. De andere lidstaten die overeenkomstig artikel 30, lid 2, onder c), en artikel 37, lid 2, onder c), administratieve samenwerking moeten verlenen, voeren overeenkomstig de voorschriften van de in lid 1 van het onderhavige artikel bedoelde lidstaat deze administratieve controles en controles ter plaatse uit en stellen de laatstbedoelde lidstaat in kennis van de resultaten ervan. Deze lidstaten nemen alle door de in lid 1 bedoelde lidstaat vastgestelde termijnen in acht.
3. Met betrekking tot de producentenorganisatie, het operationele programma en het actiefonds gelden de regels van de in lid 1 bedoelde lidstaat. Met betrekking tot milieu- en fytosanitaire aangelegenheden en het wegwerken van uit de markt genomen producten gelden evenwel de regels van de lidstaat waar de productie plaatsvindt.
Afdeling 3
Sancties
Artikel 116
Niet-naleving van de erkenningscriteria
1. De erkenning van een producentenorganisatie die opzettelijk of uit grove nalatigheid een ernstige inbreuk op de erkenningscriteria pleegt, wordt door de lidstaten ingetrokken.
De lidstaten trekken de erkenning van een producentenorganisatie met name in wanneer de niet-naleving van de erkenningscriteria betrekking heeft op:
a)
een inbreuk op de voorschriften van artikel 23, artikel 25, artikel 28, leden 1 en 2, of artikel 33, of
b)
een situatie waarin de waarde van de in de handel gebrachte productie gedurende twee opeenvolgende jaren onder de minimale waarde ligt die de lidstaat overeenkomstig artikel 4, lid 1, onder b), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 heeft vastgesteld.
De intrekking van de erkenning op grond van dit lid treedt in werking op de datum waarop de erkenningsvoorwaarden niet langer werden vervuld, onverminderd nationale horizontale wetgeving over termijnbeperkingen.
2. Wanneer lid 1 niet van toepassing is, schorsen de lidstaten de erkenning van een producentenorganisatie indien de inbreuk op de erkenningcriteria weliswaar ernstig, maar slechts tijdelijk is.
Tijdens de schorsingsperiode wordt geen steun betaald. De schorsing treedt in werking op de dag waarop de controle heeft plaatsgevonden en eindigt op de dag van de controle die aantoont dat de betrokken criteria weer worden nageleefd.
De schorsingsperiode duurt niet langer dan twaalf maanden. Indien de betrokken criteria na twaalf maanden nog steeds niet worden nageleefd, wordt de erkenning ingetrokken.
De lidstaten mogen na de in artikel 71 vastgestelde termijn betalingen verrichten, indien dat voor de toepassing van dit lid noodzakelijk is.
3. Bij niet onder de leden 1 en 2 vallende inbreuken op de erkenningscriteria sturen de lidstaten een waarschuwingsbrief waarin is bepaald welke corrigerende maatregelen moeten worden genomen. De lidstaten mogen steunbetalingen uitstellen totdat de corrigerende maatregelen zijn genomen.
Indien binnen twaalf maanden geen corrigerende maatregelen zijn genomen, wordt dit beschouwd als een ernstige inbreuk op de criteria en is het bepaalde in lid 2 van toepassing.
Artikel 117
Fraude
1. Onverminderd andere sancties die op grond van de communautaire en nationale wetgeving van toepassing zijn, wordt de erkenning van een producentenorganisatie, een unie van producentenorganisaties of een producentengroepering die aantoonbaar fraude heeft gepleegd met betrekking tot steun in het kader van Verordening (EG) nr. 1182/2007, door de lidstaten ingetrokken.
2. Wanneer een producentenorganisatie, een unie van producentenorganisaties of een producentengroepering wordt verdacht van fraude met betrekking tot steun in het kader van Verordening (EG) nr. 1182/2007, mogen de lidstaten de erkenning van deze groepen schorsen of de voor deze groepen bestemde betalingen opschorten.
Artikel 118
Producentengroeperingen
1. De lidstaten passen de in artikel 116 en/of artikel 119 vermelde sancties overeenkomstig toe op erkenningsprogramma's.
2. Aanvullend op het bepaalde in lid 1 geldt dat, indien de producentengroepering na afloop van de overeenkomstig artikel 51, lid 4, door de lidstaat bepaalde periode niet als producentenorganisatie wordt erkend, de lidstaat overgaat tot terugvordering van:
a)
100 % van de aan de producentengroepering betaalde steun, indien de niet-erkenning een gevolg is van opzet of grove nalatigheid van de producentengroepering, of
b)
50 % van de aan de producentengroepering betaalde steun, in alle andere gevallen.
Artikel 119
Operationeel programma
1. De betalingen worden berekend op basis van wat subsidiabel blijkt te zijn.
2. De lidstaat onderzoekt de van de begunstigde ontvangen steunaanvraag en stelt de subsidiabele bedragen vast. De volgende bedragen worden door de lidstaat vastgesteld:
a)
het bedrag dat louter op basis van de aanvraag aan de begunstigde zou worden betaald;
b)
het bedrag dat op basis van het onderzoek van de subsidiabiliteit van de aanvraag aan de begunstigde moet worden betaald.
3. Indien het in lid 2, onder a), bedoelde bedrag meer dan 3 % hoger is dan het in lid 2, onder b), bedoelde bedrag, wordt het daadwerkelijk aan de begunstigde te betalen bedrag verlaagd. De verlaging komt overeen met het verschil tussen de in lid 2, onder a) en b), bedoelde bedragen.
Indien de producentenorganisatie of de producentengroepering kan aantonen niet verantwoordelijk te zijn voor de opname van het niet-subsidiabele bedrag, wordt evenwel geen verlaging toegepast.
4. De leden 2 en 3 zijn van overeenkomstige toepassing op niet-subsidiabele uitgaven die tijdens de controles ter plaatse worden vastgesteld.
5. Indien de waarde van de in de handel gebrachte productie vóór het indienen van de steunaanvraag wordt opgegeven en gecontroleerd, wordt een verlaging toegepast op de waarde van de in de handel gebrachte productie die voor de berekening van de te betalen bedragen overeenkomstig de leden 2 en 3 wordt gebruikt.
6. Indien blijkt dat een begunstigde opzettelijk verkeerde gegevens heeft opgegeven, wordt de betrokken actie uitgesloten van steun in het kader van het operationele programma of het erkenningsprogramma en worden alle eventueel reeds voor die actie betaalde bedragen teruggevorderd. Bovendien wordt de begunstigde, met betrekking tot die actie, uitgesloten van steunverlening in het kader van het betrokken operationele programma gedurende het volgende jaar.
Artikel 120
Sancties naar aanleiding van controles van het eerste niveau met betrekking tot het uit de markt nemen van producten
Indien naar aanleiding van de in artikel 110 bedoelde controles onregelmatigheden worden geconstateerd met betrekking tot de handelsnormen of de in artikel 77 bedoelde minimumeisen, wordt de begunstigde verplicht tot:
a)
betaling van een boete die overeenkomt met het vergoedingsbedrag voor de hoeveelheid uit de markt genomen producten die niet aan de handelsnormen of de minimumeisen voldoet, indien deze hoeveelheid minder bedraagt dan 10 % van de betrokken overeenkomstig artikel 79 gemelde, uit de markt genomen hoeveelheid;
b)
betaling van een boete die overeenkomt met het dubbele van het vergoedingsbedrag voor de hoeveelheid uit de markt genomen producten die niet aan de handelsnormen of de minimumeisen voldoet, indien deze hoeveelheid minimaal 10 % en maximaal 25 % van de gemelde hoeveelheden bedraagt; of
c)
betaling van een boete die overeenkomt met het vergoedingsbedrag voor de hele overeenkomstig artikel 79 gemelde hoeveelheid, indien meer dan 25 % van de gemelde hoeveelheid niet aan de handelsnormen of de minimumeisen voldoet.
Artikel 121
Andere voor producentenorganisaties geldende sancties met betrekking tot het uit de markt nemen van producten
1. De in artikel 119 bedoelde sancties hebben tevens betrekking op steun die wordt aangevraagd voor het uit de markt nemen van producten als integraal onderdeel van de uitgaven in het kader van het operationele programma.
2. Uitgaven voor het uit de markt nemen van producten worden als niet-subsidiabel beschouwd indien de niet te koop aangeboden producten niet zijn weggewerkt volgens de door de lidstaat overeenkomstig artikel 81, lid 1, vastgestelde bepalingen of indien het uit de markt nemen, dan wel de bestemming van de uit de markt genomen producten een negatieve milieu-impact of negatieve fytosanitaire gevolgen heeft gehad en daarom in strijd is met de op grond van artikel 81, lid 1, vastgestelde bepalingen.
Artikel 122
Voor ontvangers van uit de markt genomen producten geldende sancties
Wanneer bij de overeenkomstig de artikelen 110 en 111 uitgevoerde controles onregelmatigheden worden geconstateerd die zijn toe te schrijven aan de ontvangers van uit de markt genomen producten, gelden de volgende sancties:
a)
de ontvangers komen niet meer in aanmerking voor het ontvangen van uit de markt genomen producten, en
b)
de ontvangers van de uit de markt genomen producten moeten de waarde van de door hen ontvangen producten en de betrokken sorteer-, verpakkings- en vervoerskosten vergoeden overeenkomstig de door de lidstaten vastgestelde voorschriften. In dat geval betaalt de producentenorganisatie de bijdrage van de Gemeenschap terug.
De onder a), bedoelde sanctie treedt onmiddellijk in werking, blijft ten minste één verkoopseizoen van toepassing en kan naar gelang van de ernst van de onregelmatigheid worden verlengd.
Artikel 123
Groen oogsten en niet oogsten
1. Indien met betrekking tot groen oogsten wordt geconstateerd dat de producentenorganisatie haar verplichtingen niet is nagekomen, betaalt deze producentenorganisatie een boete ter waarde van het vergoedingsbedrag dat betrekking heeft op de oppervlakten waarvoor de verplichting niet is nageleefd. Er is onder meer sprake van niet-nakoming van de verplichtingen, wanneer:
a)
de lidstaat tijdens de in artikel 112, lid 1, tweede alinea, bedoelde controle constateert dat het groen oogsten niet gerechtvaardigd was op basis van de toen bestaande analyse van de verwachte marktsituatie,
b)
de voor groen oogsten aangegeven oppervlakte niet voor groen oogsten in aanmerking komt, of
c)
de gewassen op de voor groen oogsten aangegeven oppervlakte niet volledig zijn geoogst of de betrokken productie niet is gedenatureerd.
2. Indien met betrekking tot niet oogsten wordt geconstateerd dat de producentenorganisatie haar verplichtingen niet is nagekomen, betaalt deze producentenorganisatie een boete ter waarde van het vergoedingsbedrag dat betrekking heeft op de oppervlakten waarvoor de verplichting niet is nageleefd. Er is onder meer sprake van niet-nakoming van de verplichtingen, wanneer:
a)
de voor niet oogsten aangegeven oppervlakte niet voor niet oogsten in aanmerking komt,
b)
de gewassen toch volledig of gedeeltelijk zijn geoogst, of
c)
de producentenorganisatie verantwoordelijk is voor een negatieve milieu-impact of negatieve fytosanitaire gevolgen.
3. De in de leden 1 en 2 bedoelde boetes komen bovenop de verlaging van de betalingen op grond van artikel 119.
Artikel 124
Verhindering van een controle ter plaatse
Indien een producentenorganisatie, een bij die organisatie aangesloten lid of de betrokken vertegenwoordiger van deze producentenorganisatie de uitvoering van een controle ter plaatse verhindert, wordt het deel van de steunaanvraag dat betrekking heeft op de desbetreffende uitgaven, afgewezen.
Artikel 125
Terugvordering van de steun
Onverschuldigd betaalde steun wordt met rente teruggevorderd van de betrokken producentenorganisaties, unies van producentenorganisaties, producentengroeperingen of andere betrokken marktdeelnemers. Artikel 73 van Verordening (EG) nr. 796/2004 (31) is van overeenkomstige toepassing.
De in deze afdeling bedoelde toepassing van administratieve sancties en terugvordering van onverschuldigd betaalde bedragen vinden plaats onverminderd de mededeling van onregelmatigheden aan de Commissie op grond van Verordening (EG) nr. 1848/2006 van de Commissie (32).
Afdeling 4
Controle en evaluatie van operationele programma's en van nationale strategieën
Artikel 126
Lijst van gemeenschappelijke prestatie-indicatoren
1. De controle en de evaluatie van de nationale strategieën en de operationele programma's hebben tot doel na te gaan in hoeverre en hoe efficiënt en doeltreffend vooruitgang wordt geboekt met het nastreven van de voor de operationele programma's vastgestelde doelen.
2. Vooruitgang, efficiëntie en doeltreffendheid worden beoordeeld aan de hand van een lijst van gemeenschappelijke prestatie-indicatoren die betrekking hebben op de uitgangssituatie, de financiële uitvoering, de output, de resultaten en de impact van de uitgevoerde operationele programma's.
3. De lijst van gemeenschappelijke prestatie-indicatoren is opgenomen in bijlage XIV.
4. Wanneer een lidstaat dat als passend beschouwt, wordt in de nationale strategie een beperkte reeks aanvullende, op die strategie toegesneden indicatoren opgenomen die overeenstemmen met nationale en/of regionale behoeften, omstandigheden en doelen die specifiek zijn voor de operationele programma's die door de producentenorganisaties worden uitgevoerd. Eventueel beschikbare aanvullende indicatoren inzake milieudoelstellingen die niet door de gemeenschappelijke prestatie-indicatoren worden gedekt, moeten in de nationale strategie worden opgenomen.
Artikel 127
Controle- en evaluatieprocedures voor operationele programma's
1. De producentenorganisaties controleren en evalueren hun operationele programma's aan de hand van de desbetreffende indicatoren in de in artikel 126 bedoelde lijst van gemeenschappelijke prestatie-indicatoren en, in voorkomend geval, aan de hand van aanvullende, in de nationale strategie vastgestelde indicatoren.
Hiertoe stellen zij een systeem vast om informatie die nuttig is voor de compilatie van deze indicatoren, te verzamelen, te registreren en bij te houden.
2. De controle heeft tot doel na te gaan welke vooruitgang wordt gemaakt ten aanzien van de voor het operationele programma vastgestelde specifieke doelen. De controle wordt uitgevoerd aan de hand van financiële, output- en resultaatindicatoren. De resultaten van de controle dienen om:
a)
de kwaliteit van de uitvoering van het operationele programma te verifiëren;
b)
na te gaan of en waar het operationele programma moet worden aangepast of herzien om de voor het programma vastgestelde doelen te bereiken of om het beheer van het programma, onder meer op financieel gebied, te verbeteren;
c)
bij te dragen tot de naleving van de voorschriften voor rapportering over de uitvoering van het operationele programma.
De informatie over de resultaten van de controleactiviteiten wordt opgenomen in elk in artikel 98, lid 1, bedoeld jaarverslag dat de producentenorganisatie moet indienen bij de nationale autoriteit die met het beheer van de nationale strategie is belast.
3. De evaluatie wordt verricht in de vorm van een afzonderlijk tussentijds evaluatieverslag.
In het kader van de tussentijdse evaluatie, die met de hulp van een gespecialiseerd consultancybureau mag worden uitgevoerd, wordt een analyse verricht van het niveau van benutting van de financiële middelen, de efficiëntie en doeltreffendheid van het operationele programma en de vooruitgang ten aanzien van de voor het programma vastgestelde algemene doelen. Hiertoe wordt gebruik gemaakt van gemeenschappelijke indicatoren betreffende de uitgangssituatie, de resultaten en, in voorkomend geval, de impact.
In voorkomend geval wordt in de tussentijdse evaluatie een kwalitatieve beoordeling opgenomen van de resultaten en de impact van milieuacties die gericht zijn op:
a)
voorkoming van bodemerosie;
b)
verminderd gebruik en/of beter beheer van gewasbeschermingsproducten;
c)
bescherming van habitats en van de biodiversiteit; of
d)
instandhouding van het landschap.
De resultaten van de evaluatie dienen om:
a)
de kwaliteit van het door de producentenorganisatie beheerde operationele programma te verbeteren;
b)
na te gaan of en waar het operationele programma substantieel moet worden veranderd;
c)
bij te dragen tot de naleving van de voorschriften voor rapportering over de uitvoering van het operationele programma; en
d)
conclusies te trekken die nuttig zijn om de kwaliteit, efficiëntie en doeltreffendheid van toekomstige, door de producentenorganisatie beheerde operationele programma's te verbeteren.
De tussentijdse evaluatie vindt plaats tijdens de uitvoering van het operationele programma in een fase die nog voldoende tijd laat om de evaluatieresultaten in aanmerking te nemen bij de voorbereiding van het volgende operationele programma.
Het verslag van de tussentijdse evaluatie wordt bij het betrokken, in artikel 98, lid 1, bedoelde jaarverslag gevoegd.
Artikel 128
Controle- en evaluatieprocedures voor de nationale strategie
1. De nationale strategie wordt gecontroleerd en geëvalueerd aan de hand van de desbetreffende indicatoren in de in artikel 126 bedoelde lijst van gemeenschappelijke prestatie-indicatoren en, in voorkomend geval, aan de hand van aanvullende, in de nationale strategie vastgestelde indicatoren.
2. De lidstaten stellen een systeem vast om informatie die nuttig is voor de compilatie van de in artikel 126 bedoelde indicatoren, elektronisch te verzamelen, te registreren en bij te houden. Zij baseren zich hiervoor op de door de producentenorganisaties verstrekte informatie over de controle en evaluatie van hun operationele programma's.
3. De controle heeft tot doel continu na te gaan welke vooruitgang is gemaakt ten aanzien van de voor de operationele programma's vastgestelde doelen en streefcijfers. De controle wordt uitgevoerd aan de hand van financiële, output- en resultaatindicatoren. Hiertoe wordt gebruik gemaakt van de informatie over de controle van de operationele programma's, die de producentenorganisaties in de jaarlijkse voortgangsverslagen verstrekken. De resultaten van de controle dienen om:
a)
de kwaliteit van de uitvoering van de nationale strategie te verifiëren;
b)
na te gaan of en waar de nationale strategie moeten worden aangepast of herzien om de voor de strategie vastgestelde doelstellingen te bereiken of om het beheer van de uitvoering van de strategie, onder meer op financieel gebied, te verbeteren; en
c)
bij te dragen tot de naleving van de voorschriften inzake rapportering over de uitvoering van de nationale strategie.
4. In het kader van de evaluatie wordt beoordeeld hoeveel vooruitgang ten aanzien van de voor de strategie vastgestelde algemene doelstellingen is geboekt. De evaluatie wordt uitgevoerd aan de hand van indicatoren betreffende de uitgangssituatie, de resultaten en, in voorkomend geval, de impact. Hiertoe wordt gebruik gemaakt van de resultaten van de controle en de tussentijdse evaluatie van de operationele programma's, die zijn opgenomen in de door de producentenorganisaties ingediende jaarlijkse voortgangsverslagen en eindverslagen. De resultaten van de evaluatie dienen om:
a)
de kwaliteit van de strategie te verbeteren;
b)
na te gaan of en waar de strategie ingrijpend moet worden veranderd; en
c)
bij te dragen tot de naleving van de voorschriften inzake rapportering over de uitvoering van de nationale strategie.
De evaluatie in 2012 dient tijdig te worden verricht om de resultaten ervan te kunnen opnemen in een afzonderlijk evaluatieverslag dat in hetzelfde jaar bij het in artikel 99, lid 3, bedoelde nationale jaarverslag moet worden gevoegd. Dit verslag bevat een analyse van het niveau van benutting van de financiële middelen, de efficiëntie en doeltreffendheid van de uitgevoerde operationele programma's en een beoordeling van de effecten en de impact van deze programma's, getoetst aan de in de strategie vastgestelde doelstellingen en streefcijfers en, in voorkomend geval, aan andere, in artikel 9, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 vastgestelde doelen. De evaluatie heeft tot doel conclusies te trekken die nuttig zijn om de kwaliteit van toekomstige nationale strategieën te verbeteren en, met name, na te gaan of de voor steun in aanmerking komende doelstellingen of maatregelen correct zijn gedefinieerd, dan wel of behoefte bestaat aan de vaststelling van nieuwe instrumenten.
HOOFDSTUK VI
Uitbreiding van de voorschriften tot producenten van een economische regio
Artikel 129
Mededeling van de lijst van economische regio's
In de in artikel 14, lid 2, tweede alinea, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde mededeling van de lijst van economische regio's moeten alle gegevens worden vermeld die nodig zijn om na te gaan of aan de voorwaarden van artikel 14, lid 2, eerste alinea, van die verordening is voldaan.
Artikel 130
Mededeling van de bindende voorschriften; representativiteit
1. Als een lidstaat de Commissie krachtens artikel 15 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 in kennis stelt van de voorschriften die hij voor een bepaald product en een bepaalde economische regio verbindend heeft verklaard, stelt hij haar tegelijkertijd in kennis van:
a)
de producentenorganisatie of unie van producentenorganisaties die om de uitbreiding van de voorschriften tot derden heeft verzocht;
b)
het aantal bij die organisatie of unie aangesloten producenten en het totale aantal producenten in de betrokken economische regio; deze gegevens moeten betrekking hebben op de situatie die geldt wanneer de uitbreiding van de voorschriften wordt aangevraagd;
c)
de totale productie in de economische regio en de productie die door de betrokken producentenorganisatie of unie van producentenorganisaties in de handel is gebracht gedurende het laatste verkoopseizoen waarvoor die gegevens beschikbaar zijn;
d)
de datum waarop de voorschriften die tot derden moeten worden uitgebreid, van toepassing werden op de betrokken producentenorganisatie of unie van producentenorganisaties; en
e)
de datum waarop de uitbreiding van de voorschriften tot derden van kracht wordt en de geldigheidsduur van die uitbreiding.
2. De lidstaten stellen de voorwaarden voor het bepalen van de representativiteit in de zin van artikel 14, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 vast, zonder daarbij rekening te houden met:
a)
producenten wier productie grotendeels bestemd is om op het bedrijf of in het productiegebied rechtstreeks aan de verbruiker te worden verkocht;
b)
de onder a) bedoelde rechtstreekse verkoop, en
c)
producten die voor verwerking worden geleverd, als bedoeld in artikel 14, lid 4, onder b), van Verordening (EG) nr. 1182/2007, behalve als de betrokken regels volledig of ten dele voor die producten gelden.
Artikel 131
Financiële bijdragen
Als een lidstaat overeenkomstig artikel 17 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 besluit dat niet bij een producentenorganisatie aangesloten producenten een financiële bijdrage moeten betalen, deelt hij de Commissie de gegevens mee die nodig zijn om na te gaan of aan de in dat artikel vastgestelde voorwaarden is voldaan. Deze gegevens omvatten met name de berekeningsgrondslag voor de bijdrage, het bedrag per eenheid en de begunstigde(n), alsmede de aard van de onder artikel 21, onder a) en b), vermelde kosten.
Artikel 132
Uitbreiding van de voorschriften voor een periode die langer is dan een verkoopseizoen
Als besloten wordt de uitbreiding van de voorschriften langer dan één verkoopseizoen toe te passen, gaan de lidstaten voor elk verkoopseizoen na of gedurende de hele geldigheidsduur van de uitbreiding wordt voldaan aan de voorwaarden van artikel 14, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 inzake representativiteit. Zodra blijkt dat deze voorwaarden niet meer worden nageleefd, verklaren zij de uitbreiding nietig met ingang van het begin van het volgende verkoopseizoen. Zij brengen deze nietigverklaring onmiddellijk ter kennis van de Commissie, die de betrokken informatie op een door haar passend geachte wijze bekendmaakt.
Artikel 133
Verkoop van producten op stam; kopers
1. In geval van verkoop van producten op stam door een producent die niet bij een producentenorganisatie is aangesloten, wordt de koper als producent van de betrokken producten beschouwd voor wat betreft de naleving van de in punt 1, onder e) en f), en punt 3 van bijlage I bij Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde voorschriften.
2. De betrokken lidstaat kan besluiten dat andere dan de in lid 1 bedoelde voorschriften die in bijlage I bij Verordening (EG) nr. 1182/2007 zijn opgenomen, verbindend kunnen worden verklaard voor de koper, wanneer deze voor het beheer van de betrokken productie verantwoordelijk is.
TITEL IV
HANDEL MET DERDE LANDEN
HOOFDSTUK I
Invoercertificaten
Artikel 134
Invoercertificaten voor appelen
1. Appelen van GN-code 0808 10 80 mogen slechts in het vrije verkeer worden gebracht na overlegging van een invoercertificaat.
2. Verordening (EG) nr. 1291/2000 is van toepassing op krachtens dit artikel afgegeven invoercertificaten.
3. De importeurs mogen invoercertificaten aanvragen bij de bevoegde autoriteiten van om het even welke lidstaat.
In vak 8 van de certificaataanvraag vermeldt de importeur het land van oorsprong en zet hij een kruisje bij het woord „ja”.
4. Bij de indiening van zijn aanvraag stelt de importeur een zekerheid overeenkomstig titel III van Verordening (EEG) nr. 2220/85 om de naleving van de verplichting tot invoer tijdens de geldigheidsduur van het invoercertificaat te garanderen. De zekerheid bedraagt 15 EUR per ton.
Behalve in geval van overmacht wordt de zekerheid geheel of gedeeltelijk verbeurd indien de invoer niet of slechts gedeeltelijk heeft plaatsgevonden tijdens de geldigheidsduur van het invoercertificaat.
5. Invoercertificaten worden onverwijld afgegeven aan de aanvrager, ongeacht diens plaats van vestiging in de Gemeenschap.
In vak 8 van het invoercertificaat wordt het land van oorsprong vermeld en wordt een kruisje gezet bij het woord „ja”.
6. De invoercertificaten hebben een geldigheidsduur van drie maanden.
De invoercertificaten zijn uitsluitend geldig voor invoer van oorsprong uit het op het certificaat vermelde land.
7. Uiterlijk op de woensdag van elke week om 12.00 uur (plaatselijke tijd Brussel) delen de lidstaten aan de Commissie mee voor welke hoeveelheden appelen invoercertificaten zijn afgegeven in de voorafgaande week, uitgesplitst naar derde land van oorsprong.
Deze hoeveelheden worden meegedeeld via een door de Commissie bepaald elektronisch systeem.
HOOFDSTUK II
Invoerrechten en invoerprijssysteem
Afdeling 1
Invoerprijssysteem
Artikel 135
Werkingssfeer en definities
1. Deze afdeling bevat uitvoeringsbepalingen voor artikel 34 van Verordening (EG) nr. 1182/2007.
2. Voor de toepassing van deze afdeling wordt verstaan onder:
a)
„partij”: de goederen die worden aangeboden met één enkele aangifte voor het vrije verkeer die slechts betrekking heeft op goederen van eenzelfde oorsprong en van eenzelfde code van de gecombineerde nomenclatuur; en
b)
„importeur”: de aangever in de zin van artikel 4, lid 18, van Verordening (EEG) nr. 2913/92 (33).
Artikel 136
Prijsmeldingen
1. Voor elk van de in bijlage XV, deel A, vermelde producten en perioden stellen de lidstaten de Commissie voor elke marktdag en elke oorsprong uiterlijk de eerstvolgende werkdag om 12.00 uur (plaatselijke tijd Brussel) in kennis van:
a)
de gemiddelde representatieve prijzen van de uit derde landen ingevoerde producten die op de in artikel 137 bedoelde representatieve invoermarkten zijn verkocht, en significante prijzen die op andere markten zijn genoteerd voor omvangrijke hoeveelheden ingevoerde producten, of, indien prijzen voor de representatieve markten ontbreken, de op andere markten genoteerde significante prijzen van ingevoerde producten; en
b)
de totale hoeveelheden waarop de onder a) bedoelde prijzen betrekking hebben.
Als de onder b) bedoelde totale hoeveelheden kleiner zijn dan een ton, worden de betrokken prijzen niet aan de Commissie meegedeeld.
2. De in lid 1, onder a), bedoelde prijzen worden geregistreerd:
a)
voor elk van de in bijlage XV, deel A, genoemde producten,
b)
voor alle beschikbare variëteiten en groottesorteringen, en
c)
in het stadium importeur/groothandelaar of in het stadium groothandelaar/detailhandelaar indien in het stadium importeur/groothandelaar geen prijzen beschikbaar zijn.
De prijzen worden verminderd met de volgende bedragen:
a)
een handelsmarge van 15 % voor de handelscentra Londen, Milaan en Rungis en van 8 % voor de andere handelscentra, en
b)
de kosten van vervoer en verzekering binnen het douanegebied van de Gemeenschap.
Voor de overeenkomstig de tweede alinea in mindering te brengen vervoers- en verzekeringskosten kunnen de lidstaten forfaitaire bedragen vaststellen. Deze forfaitaire bedragen en de berekeningswijze moeten onverwijld aan de Commissie worden meegedeeld.
3. De overeenkomstig lid 2 geregistreerde prijzen worden, wanneer zij in het stadium groothandelaar/detailhandelaar worden vastgesteld, eerst verminderd met 9 % om rekening te houden met de handelsmarge van de groothandelaar, en vervolgens met 0,7245 EUR per 100 kg om rekening te houden met de kosten voor goederenbehandeling, marktgeld en marktbelastingen.
4. De volgende prijzen worden als representatief beschouwd:
a)
de prijzen van de producten van klasse I, op voorwaarde dat de hoeveelheden van deze klasse ten minste 50 % van de totale in de handel gebrachte hoeveelheid uitmaken,
b)
in het geval dat de producten van kwaliteitsklasse I minder dan 50 % van de totale hoeveelheid uitmaken, de vastgestelde prijzen van de producten van klasse I, en voorts de vastgestelde prijzen van producten van klasse II voor de hoeveelheden die nodig zijn om aan 50 % van de totale in de handel gebrachte hoeveelheden te komen,
c)
in het geval dat producten van klasse I ontbreken, de vastgestelde prijzen van producten van klasse II, tenzij wordt besloten daarop een aanpassingscoëfficiënt toe te passen omdat deze producten als gevolg van de productieomstandigheden op de plaats van oorsprong, op grond van hun kwaliteitskenmerken gewoonlijk en traditioneel niet als producten van klasse I in de handel worden gebracht.
De in eerste alinea, onder c), bedoelde aanpassingscoëfficiënt wordt toegepast op de prijzen na aftrek van de in lid 2 bedoelde bedragen.
Artikel 137
Representatieve markten
De lidstaten stellen de Commissie in kennis van de gebruikelijke marktdagen op de in bijlage XVI vermelde en als representatief beschouwde markten.
Artikel 138
Forfaitaire invoerwaarde
1. Voor elk van de in bijlage XV, deel A, vermelde producten en perioden stelt de Commissie elke werkdag voor elke oorsprong een forfaitaire invoerwaarde vast die gelijk is aan het gewogen gemiddelde van de in artikel 136 bedoelde representatieve prijzen, verminderd met een forfaitair bedrag van 5 EUR per 100 kg en met de advaloremdouanerechten.
2. Wanneer voor de in bijlage XV, deel A, vermelde producten en toepassingsperioden een forfaitaire invoerwaarde wordt vastgesteld overeenkomstig deze afdeling, is de in artikel 152, lid 1, onder a), van Verordening (EEG) nr. 2454/93 van de Commissie (34) bedoelde prijs per eenheid niet van toepassing. De prijs per eenheid wordt dan vervangen door de in lid 1 bedoelde forfaitaire invoerwaarde.
3. Indien voor een product van een bepaalde oorsprong geen forfaitaire invoerwaarde van kracht is, wordt het gemiddelde van de voor dat product geldende forfaitaire invoerwaarden toegepast.
4. Gedurende de in bijlage XV, deel A, vermelde toepassingsperioden blijven de forfaitaire invoerwaarden van toepassing zolang zij niet worden gewijzigd. Zij gelden echter niet langer wanneer zeven opeenvolgende marktdagen geen gemiddelde representatieve prijs aan de Commissie is meegedeeld.
Wanneer door de toepassing van de eerste alinea geen forfaitaire invoerwaarde voor een bepaald product van kracht is, geldt de laatste gemiddelde forfaitaire invoerwaarde als forfaitaire invoerwaarde voor dat product.
5. Wanneer geen forfaitaire invoerwaarde kon worden berekend, is in afwijking van lid 1 geen forfaitaire invoerwaarde van toepassing vanaf de eerste dag van de in bijlage XIV, deel A, vermelde toepassingsperioden.
6. De representatieve prijzen in euro worden omgerekend aan de hand van de voor de betrokken dag berekende representatieve marktkoers.
7. De in euro uitgedrukte forfaitaire invoerwaarden worden door de Commissie op een door haar passend geachte wijze bekendgemaakt.
Artikel 139
Als basis te nemen invoerprijs
1. De invoerprijs op basis waarvan de voor de in bijlage XV, deel A, vermelde producten in het douanetarief van de Europese Gemeenschap worden ingedeeld, moet, naar keuze van de importeur, gelijk zijn aan:
a)
de fob-prijs van de producten in het land van oorsprong, vermeerderd met de kosten van verzekering en vervoer tot aan de grens van het douanegebied van de Gemeenschap, wanneer deze prijs en deze kosten bekend zijn op het ogenblik waarop voor deze producten de aangifte voor het vrije verkeer wordt ingediend. Indien de bovenbedoelde prijzen van de betrokken producten meer dan 8 % hoger zijn dan de forfaitaire invoerwaarde die bij de indiening van de aangifte voor het vrije verkeer voor die producten geldt, moet de importeur de in artikel 248, lid 1, van Verordening (EEG) nr. 2454/93 bedoelde zekerheid stellen. Het uiteindelijk op de goederen toe te passen recht is hiertoe gelijk aan het bedrag van de rechten dat de importeur zou hebben betaald wanneer de producten op basis van de forfaitaire invoerwaarde waren ingedeeld; of
b)
de overeenkomstig artikel 30, lid 2, onder c), van Verordening (EEG) nr. 2913/92 berekende douanewaarde, uitsluitend toegepast op de betrokken ingevoerde producten. In dat geval worden de rechten in mindering gebracht overeenkomstig artikel 138, lid 1. De importeur moet dan de in artikel 248, lid 1, van Verordening (EEG) nr. 2454/93 bedoelde zekerheid stellen, die gelijk is aan het bedrag aan rechten dat hij zou hebben betaald indien de producten waren ingedeeld op basis van de voor de betrokken partij geldende forfaitaire invoerwaarde; of
c)
de overeenkomstig artikel 138 van deze verordening berekende forfaitaire invoerwaarde.
2. De invoerprijs op basis waarvan de in bijlage XV, deel B, vermelde producten in het douanetarief van de Europese Gemeenschap worden ingedeeld, moet, naar keuze van de importeur, gelijk zijn aan:
a)
de fob-prijs van de producten in het land van oorsprong, vermeerderd met de kosten van verzekering en vervoer tot aan de grens van het douanegebied van de Gemeenschap, wanneer deze prijs en deze kosten bekend zijn op het ogenblik waarop de douaneaangifte wordt gedaan. Indien de douaneautoriteiten van oordeel zijn dat een zekerheid moet worden gesteld op grond van artikel 248 van Verordening (EEG) nr. 2454/93, moet de importeur een zekerheid stellen die gelijk is aan het maximumbedrag van de rechten die voor het betrokken product gelden; of
b)
de overeenkomstig artikel 30, lid 2, onder c), van Verordening (EEG) nr. 2913/92 berekende douanewaarde, uitsluitend toegepast op de betrokken ingevoerde producten. In dat geval worden de rechten in mindering gebracht overeenkomstig artikel 138, lid 1. De importeur moet dan de in artikel 248 van Verordening (EEG) nr. 2454/93 bedoelde zekerheid stellen, die gelijk is aan het maximumbedrag van de rechten die voor het betrokken product gelden.
3. Wanneer de invoerprijs wordt berekend op basis van de fob-prijs van de producten in het land van oorsprong, wordt voor de vaststelling van de douanewaarde de verkoop in aanmerking genomen waarop deze prijs betrekking heeft.
Wanneer de invoerprijs wordt berekend volgens een van de in lid 1, onder b) of c), of lid 2, onder b), vermelde procedures, wordt de douanewaarde berekend op dezelfde basis als de invoerprijs.
4. Binnen een maand na de datum waarop de betrokken producten zijn verkocht en uiterlijk vier maanden na de datum waarop de aangifte voor het vrije verkeer is aanvaard, moet de importeur bewijzen dat de partij is geleverd tegen condities die de juistheid van de in lid 1, onder a), tweede alinea, of lid 2, onder a), bedoelde prijzen bevestigen, of moet hij de in lid 1, onder b), of lid 2, onder a), bedoelde douanewaarde bepalen. Onverminderd lid 5 wordt bij niet-inachtneming van een van bovengenoemde termijnen de zekerheid verbeurd.
De zekerheid wordt vrijgegeven voor zover de bewijzen met betrekking tot de leveringscondities ten genoegen van de douaneautoriteiten zijn geleverd.
Is dat niet het geval, dan wordt de zekerheid verbeurd bij wijze van betaling van de invoerrechten.
5. Op een naar behoren gemotiveerd verzoek van de importeur kan de in lid 4 bedoelde termijn van vier maanden door de bevoegde autoriteiten met ten hoogste drie maanden worden verlengd.
6. Indien de bevoegde autoriteiten bij verificatie constateren dat niet aan de eisen van dit artikel is voldaan, innen zij het verschuldigde recht overeenkomstig artikel 220 van Verordening (EEG) nr. 2913/92. In het te innen of het nog te innen bedrag aan rechten wordt voor de periode vanaf de datum waarop de goederen in het vrije verkeer zijn gebracht tot en met de datum van de inning rente verrekend. Hiervoor wordt de nationaalrechtelijke rentevoet voor terugvorderingen toegepast.
Afdeling 2
Aanvullende invoerrechten
Artikel 140
Werkingssfeer en definities
1. De in artikel 35, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde aanvullende invoerrechten, hierna „aanvullende rechten” genoemd, kunnen tegen de in deze afdeling vastgestelde voorwaarden worden toegepast voor de in bijlage XVII vermelde producten en perioden.
2. De drempelhoeveelheden voor de toepassing van aanvullende rechten zĳn opgenomen in bĳlage XVII.
Artikel 141
Rapportering van hoeveelheden
1. Voor elk van de in bĳlage XVII genoemde producten delen de lidstaten tĳdens de daar vermelde perioden bĳzonderheden over de in het vrĳe verkeer gebrachte hoeveelheden aan de Commissie mee overeenkomstig de in artikel 308 quinquies van Verordening (EEG) nr. 2454/93 van de Commissie vastgestelde bepalingen inzake toezicht op preferentiële invoer.
Deze gegevens worden elke woensdag uiterlĳk om 12.00 uur (plaatselijke tijd Brussel) meegedeeld voor de hoeveelheden die in de voorafgaande week in het vrĳe verkeer zĳn gebracht.
2. De aangiften voor het vrĳe verkeer voor onder deze afdeling vallende producten, die de douaneautoriteiten op verzoek van de aangever kunnen aanvaarden hoewel hierin sommige van de in bĳlage 37 bij Verordening (EEG) nr. 2454/93 bedoelde gegevens ontbreken, dienen naast de in artikel 254 van die verordening bedoelde gegevens, tevens een aanduiding van de nettomassa (in kg) van de betrokken producten te bevatten.
Wanneer voor het in het vrĳe verkeer brengen van onder deze afdeling vallende producten gebruik wordt gemaakt van de in artikel 260 van Verordening (EEG) nr. 2454/93 bedoelde vereenvoudigde aangifteprocedure, dienen de vereenvoudigde aangiften, naast de andere vereiste gegevens, tevens een aanduiding van de nettomassa (in kg) van de betrokken producten te bevatten.
Wanneer voor het in het vrĳe verkeer brengen van onder deze afdeling vallende producten gebruik wordt gemaakt van de in artikel 263 van Verordening (EEG) nr. 2454/93 bedoelde domiciliëringsprocedure, dient de in artikel 266, lid 1, van die verordening bedoelde kennisgeving aan de douaneautoriteiten alle voor de identificatie van de goederen noodzakelĳke gegevens, alsmede een aanduiding van de nettomassa (in kg) van de betrokken producten te bevatten.
Artikel 266, lid 2, onder b), is niet van toepassing op de invoer van onder deze afdeling vallende producten.
Artikel 142
Toepassing van een aanvullend recht
1. Indien voor een van de in bĳlage XVII vermelde producten en perioden wordt geconstateerd dat de in het vrĳe verkeer gebrachte hoeveelheden de desbetreffende drempelhoeveelheid overschrĳden, legt de Commissie een aanvullend recht op, tenzij die invoer de communautaire markt niet dreigt te verstoren of de gevolgen niet in verhouding zouden staan tot het beoogde doel.
2. Het aanvullend recht wordt geheven op hoeveelheden die in het vrĳe verkeer worden gebracht na de datum waarop dit recht van toepassing is geworden, op voorwaarde dat:
a)
de tariefindeling van de betrokken producten overeenkomstig artikel 139 leidt tot toepassing van de hoogste specifieke invoerrechten die voor invoer met de betrokken oorsprong gelden,
b)
de invoer plaatsvindt in de periode waarin het aanvullend recht van toepassing is.
Artikel 143
Bedrag van het aanvullend recht
Het aanvullend recht dat op grond van artikel 142 wordt opgelegd, bedraagt één derde van het douanerecht dat overeenkomstig het gemeenschappelijk douanetarief van toepassing is op het betrokken product.
Voor invoer waarvoor tariefpreferenties met betrekking tot het advaloremrecht gelden, is het aanvullend recht evenwel gelijk aan één derde van het specifieke recht dat voor het betrokken product geldt, voor zover artikel 142, lid 2, van toepassing is.
Artikel 144
Vrijstellingen van het aanvullend recht
1. De vrijstelling van het aanvullend recht geldt voor:
a)
goederen die worden ingevoerd in het kader van de in bijlage VII bij de gecombineerde nomenclatuur vermelde tariefcontingenten;
b)
goederen die naar de Gemeenschap onderweg zijn in de zin van lid 2.
2. Goederen gelden als onderweg naar de Gemeenschap als ze:
a)
het land van oorsprong hebben verlaten vóór het besluit tot toepassing van het aanvullend recht, en
b)
worden vervoerd met een vervoersdocument dat geldt vanaf de plaats van lading in het land van oorsprong tot de plaats van lossing in de Gemeenschap, en dat is opgesteld vóór het aanvullend recht van toepassing werd.
3. De belanghebbende partijen leveren ten genoegen van de douaneautoriteiten het bewijs dat aan de in lid 2 bedoelde voorwaarden is voldaan.
Deze autoriteiten mogen er echter van uitgaan dat goederen het land van oorsprong hebben verlaten vóór de datum waarop het aanvullend recht van toepassing is geworden, als één van de volgende documenten wordt overgelegd:
a)
bĳ vervoer over zee, het connossement waaruit blĳkt dat de lading vóór die datum heeft plaatsgevonden,
b)
bĳ vervoer per spoor, de vrachtbrief die vóór die datum is aanvaard door de spoorwegdiensten van het land van oorsprong,
c)
bĳ vervoer over de weg, het CMR-contract (Verdrag betreffende de overeenkomst tot internationaal vervoer van goederen over de weg) of elk ander transitodocument dat in het land van oorsprong vóór die datum is opgesteld, als wordt voldaan aan de voorwaarden die zĳn vastgesteld in de bilaterale of multilaterale regelingen inzake communautair douanevervoer of gemeenschappelĳk douanevervoer,
d)
bĳ vervoer per vliegtuig, de luchtvrachtbrief waaruit blĳkt dat de luchtvaartmaatschappĳ de producten vóór die datum heeft overgenomen.
TITEL V
ALGEMENE, INTREKKINGS-, OVERGANGS- EN SLOTBEPALINGEN
Artikel 145
Controles
Onverminderd de specifieke bepalingen van deze verordening of van andere communautaire wetgeving voeren de lidstaten controles en maatregelen in voor zover die nodig zijn om de correcte toepassing van Verordening (EG) nr. 1182/2007 en van de onderhavige verordening te garanderen. Deze controles en maatregelen moeten met het oog op een adequate bescherming van de financiële belangen van de Gemeenschappen voldoende doeltreffend, evenredig en ontradend zijn.
Met name zien de lidstaten erop toe dat:
a)
alle subsidiabiliteitscriteria die in de communautaire of de nationale regelgeving, het nationale kader of de nationale strategie zijn vastgesteld, kunnen worden gecontroleerd;
b)
de bevoegde autoriteiten die verantwoordelijk zijn voor de uitvoering van de controles, beschikken over voldoende, naar behoren gekwalificeerd en ervaren personeel om de controles efficiënt uit te voeren; en
c)
controles worden uitgevoerd om onregelmatige overlappende financiering van maatregelen in het kader van deze verordening en andere communautaire of nationale regelingen te voorkomen.
Artikel 146
Nationale sancties
Onverminderd eventuele in de onderhavige verordening of in Verordening (EG) nr. 1182/2007 vastgestelde sancties voorzien de lidstaten in sancties die op nationaal niveau worden toegepast voor onregelmatigheden ten aanzien van de voorschriften van de onderhavige verordening of van Verordening (EG) nr. 1182/2007, en die met het oog op een adequate bescherming van de financiële belangen van de Gemeenschappen voldoende doeltreffend, evenredig en ontradend zijn.
Artikel 147
Kunstmatig tot stand gebrachte situaties
Onverminderd eventuele specifieke bepalingen van de onderhavige verordening of van Verordening (EG) nr. 1182/2007 wordt geen betaling verricht aan begunstigden van wie vaststaat dat zij de voorwaarden voor het ontvangen van de betrokken betaling kunstmatig hebben gecreëerd om een voordeel te verkrijgen dat in strijd is met de doelstellingen van de betrokken steunregeling.
Artikel 148
Mededelingen
1. Onverminderd eventuele specifieke bepalingen van deze verordening worden voor alle mededelingen die de lidstaten in het kader van deze verordening aan de Commissie moeten doen, de middelen en het formaat gebruikt die de Commissie daartoe vaststelt.
Mededelingen die niet met de vastgestelde middelen en in het vastgestelde formaat worden gedaan, mogen, onverminderd het bepaalde in lid 3, als niet gedaan worden beschouwd.
2. Onverminderd eventuele specifieke bepalingen van deze verordening nemen de lidstaten alle maatregelen die nodig zijn om ervoor te zorgen dat zij de in deze verordening vastgestelde termijnen voor de mededelingen kunnen naleven.
3. Als een lidstaat nalaat een mededeling te doen die vereist is op grond van de onderhavige verordening of van Verordening (EG) nr. 1182/2007 of als de mededeling niet juist blijkt te zijn in het licht van de objectieve gegevens waarover de Commissie beschikt, kan de Commissie de maandelijkse betalingen als bedoeld in artikel 14 van Verordening (EG) nr. 1290/2005 van de Raad (35) voor de sector groenten en fruit gedeeltelijk of volledig schorsen totdat de mededeling op correcte wijze is verricht.
Artikel 149
Kennelijke fouten
Mededelingen, vorderingen of verzoeken die in het kader van de onderhavige verordening of van Verordening (EG) nr. 1182/2007 aan de lidstaten worden gericht, met inbegrip van steunaanvragen, kunnen op elk ogenblik na de indiening ervan worden aangepast als daarin kennelijke fouten voorkomen die door de bevoegde autoriteit als zodanig zijn erkend.
Artikel 150
Overmacht en uitzonderlijke omstandigheden
Als op grond van de onderhavige verordening of van Verordening (EG) nr. 1182/2007 een sanctie moet worden opgelegd of een voordeel of erkenning moet worden ontnomen, wordt de sanctie niet opgelegd of het voordeel of de erkenning niet ontnomen in geval van overmacht of uitzonderlijke omstandigheden in de zin van artikel 40, lid 4, van Verordening (EG) nr. 1782/2003.
De gevallen van overmacht moeten evenwel, met de bewijzen die daarvan ten genoegen van de bevoegde autoriteit worden geleverd, bij de autoriteit worden gemeld binnen tien werkdagen vanaf de datum waarop dit voor de betrokken persoon mogelijk is.
Artikel 151
Intrekkingen
De Verordeningen (EG) nr. 3223/94, (EG) nr. 1555/96, (EG) nr. 961/1999, (EG) nr. 544/2001, (EG) nr. 1148/2001, (EG) nr. 2590/2001, (EG) nr. 1791/2002, (EG) nr. 2103/2002, (EG) nr. 48/2003, (EG) nr. 606/2003, (EG) nr. 761/2003, (EG) nr. 1432/2003, (EG) nr. 1433/2003, (EG) nr. 1943/2003, (EG) nr. 103/2004, (EG) nr. 1557/2004, (EG) nr. 179/2006, (EG) nr. 430/2006, (EG) nr. 431/2006 en (EG) nr. 1790/2006 worden ingetrokken.
De ingetrokken verordeningen blijven evenwel, in voorkomend geval, geldig voor de toepassing van artikel 55, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007.
Artikel 152
Overgangsbepalingen
1. In afwijking van artikel 2 gelden, uitsluitend voor de toepassing van artikel 55, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1182/2007, de definities van de verkoopseizoenen voor de in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2201/96 vermelde producten, die vóór de inwerkingtreding van de onderhavige verordening van kracht waren.
2. Voor de goedkeuring van de operationele programma’s die in 2007 zijn ingediend, gelden de regels die onmiddellijk vóór de datum van toepassing van de onderhavige verordening van kracht waren.
Operationele programma’s waarop artikel 55, lid 3, onder a), van Verordening (EG) nr. 1182/2007 van toepassing is, kunnen blijven doorlopen tot het einde van hun looptijd op voorwaarde dat zij voldoen aan de voorschriften die onmiddellijk vóór de datum van toepassing van de onderhavige verordening van kracht waren.
In afwijking van de artikelen 66 en 67 van de onderhavige verordening kunnen de lidstaten bepalingen vaststellen die nodig zijn om de producentenorganisaties in staat te stellen hun operationele programma’s zo spoedig mogelijk na de inwerkingtreding van de onderhavige verordening te wijzigen met het oog op de toepassing van artikel 55, lid 3, onder b) en c), van Verordening (EG) nr. 1182/2007.
3. Met het oog op de toepassing van artikel 55, lid 6, van Verordening (EG) nr. 1182/2007 worden met de regels inzake de minimumkenmerken van het voor verwerking geleverde basisproduct en de minimumkwaliteitseisen voor de eindproducten die van toepassing blijven op de basisproducten die zijn geoogst op het grondgebied van lidstaten die gebruik maken van de overgangsregeling van artikel 68 ter of artikel 143 ter quater van Verordening (EG) nr. 1782/2003, de regels bedoeld die vervat zijn in de in artikel 2 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 bedoelde handelsnormen en in de in bijlage XVIII opgenomen verordeningen van de Commissie.
Artikel 153
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking op de derde dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Zij is van toepassing met ingang van 1 januari 2008.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 21 december 2007