Směrnice Rady 1999/59/ES
ze dne 17. června 1999,
kterou se mění směrnice 77/388/EHS, pokud se jedná o úpravu daně z přidané hodnoty pro telekomunikační služby
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) článek 14 Smlouvy vymezuje vnitřní trh jako prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu v souladu s ustanoveními Smlouvy;
(2) stávající pravidla pro DPH, která se vztahují na telekomunikační služby podle článku 9 šesté směrnice Rady (77/388/EHS) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [4], nejsou dostatečná pro zdaňování všech těchto služeb určených pro příjemce uvnitř Společenství a pro předcházení narušení hospodářské soutěže v této oblasti;
(3) v zájmu řádného fungování vnitřního trhu by tato narušení měla být odstraněna a měla by být pro tento druh činnosti zavedena nová harmonizovaná pravidla;
(4) měla by být provedena opatření k zajištění toho, aby telekomunikační služby využívané zákazníky usazenými ve Společenství byly ve Společenství také zdaňovány;
(5) telekomunikační služby poskytované osobám povinným k dani ve Společenství nebo zákazníkům ve třetích zemích by proto měly v zásadě podléhat dani v místě přijetí služeb;
(6) aby zajistily jednotné zdanění telekomunikačních služeb poskytovaných osobami povinnými k dani usazenými ve třetích zemích osobám nepovinným k dani usazeným ve Společenství, kde jsou tyto služby skutečně využívány a převzaty, měly by členské státy využít čl. 9 odst. 3 písm. b) směrnice 77/388/EHS o změně místa poskytování služeb. Ustanovení čl. 9 odst. 3 zmíněné směrnice se však může nadále použít na případy, kdy jsou odpovídající telekomunikační služby poskytovány ostatním příjemcům v rámci Společenství;
(7) k vytvoření zvláštního pravidla pro určení místa poskytování telekomunikačních služeb musí být tyto služby jasně vymezeny. Tato definice by měla být odvozena od definic již dříve přijatých na mezinárodní úrovni, mezi něž patří směrování mezinárodních telefonních hovorů, koncové služby a přístup do celosvětových informačních sítí;
(8) zdanění v místě příjmu služeb rovněž znamená, že osoby povinné k dani nebudou moci využít postupů podle směrnic 79/1072/EHS [5] a 86/560/EHS [6]. Nová pravidla pro určení místa poskytování služeb by však neměla znamenat, že zahraniční osoby povinné k dani musí být identifikovány pro daňové účely v jiném státě. Toho lze dosáhnout tím, že bude stanoveno, že daň je povinen odvádět příjemce služeb, pokud je osobou povinnou k dani;
(9) směrnici 77/388/EHS je třeba přiměřeně změnit,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/388/EHS se mění takto:
1. V čl. 9 odst. 2 písm. e) se tečka na konci nahrazuje čárkou a doplňuje se nová odrážka, která zní:
"- telekomunikace. Za telekomunikační služby se považují služby vztahující se k přenosu, vysílání a příjmu signálů, písma, obrazu a zvuku nebo informací jiného druhu po okruzích, radiovými, optickými nebo jinými prostředky využívajícími elektromagnetických vln, včetně souvisejícího převedení či přidělení práv na užívání zařízení pro takový přenos, vysílání či příjem. Telekomunikační služby ve smyslu tohoto ustanovení zahrnují rovněž poskytování přístupu do celosvětových informačních sítí."
2. V článku 9 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Na telekomunikační služby uvedené v odst. 2 písm. e), které poskytuje osoba povinná k dani usazená mimo Společenství osobám nepovinným k dani usazeným ve Společenství, použijí členské státy odst. 3 písm. b)."
3. V čl. 21 bodě 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) osoby povinné k dani, kterým poskytuje služby uvedené v čl. 9 odst. 2 písm. e) osoba povinná k dani usazená v zahraničí, anebo osoby, které jsou registrovány pro daň z přidané hodnoty v tuzemsku a kterým poskytuje služby uvedené v čl. 28b částech C, D, E a F osoba povinná k dani usazená v zahraničí; členské státy mohou nicméně požadovat, aby poskytovatel služeb byl povinen odvádět daň společně a nerozdílně,"
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 2000. Uvědomí o nich Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 17. června 1999.
RICHTLIJN 1999/59/EG VAN DE RAAD
van 17 juni 1999
tot wijziging van Richtlijn 77/388/EEG met betrekking tot de regeling inzake de belasting over de toegevoegde waarde die van toepassing is op telecommunicatiediensten
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, met name op artikel 93,
Gezien het voorstel van de Commissie(1),
Gezien het advies van het Europees Parlement(2),
Gezien het advies van het Economisch en Sociaal Comité(3),
(1) Overwegende dat in artikel 14 van het Verdrag de interne markt wordt omschreven als een ruimte zonder binnengrenzen waarin het vrije verkeer van goederen, personen, diensten en kapitaal is gewaarborgd volgens de bepalingen van het Verdrag;
(2) Overwegende dat de BTW-regeling die momenteel geldt voor telecommunicatiediensten, overeenkomstig artikel 9 van Richtlijn 77/388/EEG van de Raad van 17 mei 1977 betreffende de harmonisatie van de wetgevingen der lidstaten inzake omzetbelasting - gemeenschappelijk stelsel van belasting over de toegevoegde waarde: uniforme grondslag (de zesde BTW-richtlijn)(4), ontoereikend is om alle diensten waarvan binnen de Gemeenschap gebruik wordt gemaakt, te belasten en concurrentievervalsing op dat gebied te voorkomen;
(3) Overwegende dat omwille van de goede werking van de interne markt een einde moet worden gemaakt aan die concurrentievervalsing en derhalve een nieuwe geharmoniseerde regeling voor dat gebied moet worden ingevoerd;
(4) Overwegende dat er in het bijzonder voor dient te worden gezorgd dat telecommunicatiediensten in de Gemeenschap aan de in de Gemeenschap gevestigde klanten worden belast;
(5) Overwegende dat telecommunicatiediensten aan in de Gemeenschap gevestigde belastingplichtigen of aan in een derde land gevestigde ontvangers voor het bereiken van dat doel stelselmatig belast worden op de plaats van vestiging van de ontvanger van de diensten;
(6) Overwegende dat de lidstaten verplicht moeten zijn gebruik te maken van de mogelijkheid van fiscale verlegging van de plaats van in de Gemeenschap feitelijk gebruikte of geëxploiteerde diensten overeenkomstig artikel 9, lid 3, onder b), van Richtlijn 77/388/EEG, met het oog op een uniforme belasting van telecommunicatiediensten van belastingplichtigen die in een derde land zijn gevestigd, aan niet-belastingplichtigen die in de Gemeenschap zijn gevestigd; dat voor overeenkomstige telecommunicatiediensten aan andere ontvangers in de Gemeenschap artikel 9, lid 3, van voornoemde richtlijn evenwel onveranderd van toepassing kan blijven;
(7) Overwegende dat telecommunicatiediensten met het oog op de invoering van speciale regels ter bepaling van de plaats van die diensten gedefinieerd moeten worden; dat de in internationaal verband vastgestelde definities daarvoor de grondslag moeten vormen, waarbij vooral de doorvoer- en eindkostenvergoedingen voor internationale telefoongesprekken en de toegang tot wereldwijde informatienetten in aanmerking moeten worden genomen;
(8) Overwegende dat de belastingheffing op de plaats van de ontvanger van de dienst ook tot gevolg heeft, dat de procedures van de Richtlijnen 79/1072/EEG(5) en 86/560/EEG(6) door de belastingplichtigen niet behoeven te worden gevolgd; dat voorts moet worden voorkomen dat buitenlandse belastingplichtigen zich op grond van de nieuwe regeling aangaande de plaats van diensten in een andere staat voor fiscale doeleinden moeten laten registreren; dat daartoe geregeld moet worden dat de ontvanger van de diensten belasting verschuldigd is, voorzover het een belastingplichtige betreft;
(9) Overwegende dat Richtlijn 77/388/EEG dienovereenkomstig moet worden gewijzigd,
HEEFT DE VOLGENDE RICHTLIJN VASTGESTELD:
Artikel 1
Richtlijn 77/388/EEG wordt als volgt gewijzigd:
1. de punt aan het eind van artikel 9, lid 2, onder e), wordt vervangen door een puntkomma en het volgende nieuwe streepje wordt toegevoegd:
"- telecommunicatiediensten. Onder telecommunicatiediensten worden diensten verstaan waarmee de transmissie, uitzending of ontvangst van signalen, geschriften, beelden en geluiden of informatie van allerlei aard, per draad, via radiofrequente straling, langs optische weg of met behulp van andere elektromagnetische middelen, mogelijk wordt gemaakt, met inbegrip van de daarmee samenhangende overdracht en verlening van rechten op het gebruik van infrastructuur voor de transmissie, uitzending of ontvangst. Voor de toepassing van deze bepaling wordt onder telecommunicatiediensten mede verstaan het bieden van toegang tot wereldwijde informatienetten.";
2. na artikel 9, lid 3, wordt het volgende lid toegevoegd: "4. In het geval van in lid 2, onder e), bedoelde telecommunicatiediensten die door een buiten de Gemeenschap gevestigde belastingplichtige worden verleend aan in de Gemeenschap gevestigde niet belastingplichtige personen, passen de lidstaten lid 3, onder b), toe.";
3. artikel 21, punt 1, onder b), wordt vervangen door: "b) door de belastingplichtige ontvanger van een dienst als bedoeld in artikel 9, lid 2, onder e), of de voor BTW-doeleinden in het binnenland geregistreerde ontvanger van een in artikel 28 ter, onder C, D, E en F, bedoelde dienst, wanneer de dienst wordt verricht door een in het buitenland gevestigde belastingplichtige; de lidstaten kunnen evenwel bepalen dat de dienstverrichter hoofdelijk verplicht is de belasting te voldoen;".
Artikel 2
1. De lidstaten doen de nodige wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen in werking treden om ten laatste op 1 januari 2000 aan deze richtlijn te voldoen. Zij stellen de Commissie daarvan in kennis.
Wanneer de lidstaten die bepalingen aannemen, wordt in de bepalingen zelf of bij de officiële bekendmaking daarvan naar deze richtlijn verwezen. De regels voor die verwijzing worden vastgesteld door de lidstaten.
2. De lidstaten delen de Commissie de tekst van de bepalingen van intern recht mede die zij op het onder deze richtlijn vallende gebied vaststellen.
Artikel 3
Deze richtlijn treedt in werking op de dag van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen.
Artikel 4
Deze richtlijn is gericht tot de lidstaten.
Gedaan te Luxemburg, 17 juni 1999.