ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 21. září 2005
o státní podpoře č. C 5/2004 (ex N 609/2003), kterou Německo hodlá poskytnout společnosti Kronoply
(oznámeno pod číslem K(2005) 3497)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/262/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ -
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a),
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby předložily připomínky podle výše uvedených ustanovení (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 22. prosince 2003 (A/39031) sdělilo Německo svůj záměr poskytnout podle multisektorálního rámce regionální podpory pro velké investiční projekty (2) (dále jen „multisektorální rámec podpory 1998“) investiční příspěvek ve prospěch společnosti Kronoply GmbH, Heiligengrabe (Brandenburg), (dále jen „společnost Kronoply“). Tato podpora byla zapsána pod číslem N 609/03.
(2)
Dopisem ze dne 18. února 2004 (SG/D/200649) sdělila Komise Německu své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské Unie (3). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby se k daným opatřením podpory vyjádřily.
(4)
Dopisem ze dne 19. března 2004 (A/32003) zaujalo stanovisko Německo.
(5)
Dopisem ze dne 24. května 2004 (A/33878) se jménem společnosti Kronoply vyjádřila advokátní kancelář Luther Menold s.r.o. (Luther Menold Rechtsanwaltsgesellschaft mbH). Toto stanovisko bylo dne 19. listopadu 2004 předáno Německu (D/58277).
2. POPIS PODPORY
2.1. První oznámení N 813/2000
(6)
Toto rozhodnutí souvisí s podporou N 813/2000, jejíž poskytnutí ve prospěch společnosti Kronoply Komise schválila.
(7)
Komise schválila dne 3. července 2001 (SG/D/289524) hrubou míru podpory ve výši 31,5 % ve prospěch společnosti Kronoply podle multisektorálního rámce podpory 1998 na výstavbu výrobní kapacity pro „Oriented Strand Boards“ (4) (dále jen „OSB“) v Heiligengrabe, Brandenburg, která je oblastí podpory ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES. Míra podpory byla stanovena na 3,5 procentního bodu pod maximální mírou podpory, jelikož relevantní trh byl ohodnocen jako zmenšující se trh.
(8)
Komise posoudila tři opravné faktory pro výpočet maximální míry podpory podle multisektorálního rámce podpory 1998. Pro maximální míru podpory z toho vyplynul procentní podíl ve výši 31,5 (faktor hospodářské soutěže 0,75, faktor „poměr použitý kapitál - pracovní místa“ 0,8 a faktor „regionální dopady“ 1,5). Podpora tak činila 35,4 milionů EUR (5).
(9)
Faktor hospodářské soutěže tak, jak byl stanoven, vedl k rozdílnosti názorů mezi Komisí a Německem. Obě strany ale určily relevantní trh jako trh pro OSB a výrobky z překližky. Německo předložilo na počátku studie, z nichž vyplývalo, že tento trh není na sestupu. Komise vyjádřila o těchto studiích pochybnosti, poněvadž vycházely z mimořádně silného růstu poptávky pro rok 2000 ve srovnání s předcházejícími roky. Po opakované výměně informací snížilo Německo míru oznámené podpory ze 35 % na 31,5 %:
•
Dopisem ze dne 22. prosince 2000 (A/40955) sdělilo Německo svůj záměr poskytnout společnosti Kronoply podporu podle multisektorálního rámce podpory 1998.
•
Dne 3. ledna 2001 (D/56400) si Komise vyžádala další informace. Dne 11. ledna 2001 se sešli k jednání zástupci spolkové vlády, spolkové země Braniborsko, příslušného podniku a Komise. Spolková vláda poskytla dopisem ze dne 9. února 2001 (A/31359) a ze dne 20. února 2001 (A/31463) vyžádané informace. Dopisem ze dne 9. dubna 2001 (D/51511) se Komise obrátila na Německo s dalšími dotazy, které byly zodpovězeny dopisem ze dne 21. května 2001 (A/34090).
•
Dopisem ze dne 19. června 2001 (A/34812) oznámilo Německo snížení míry podpory ze 35 % na 31,5 %.
•
Dopisem ze dne 5. července 2001 (SG/D/289525) sdělila Komise Německu, že vůči podpoře nemá námitky.
(10)
Dopisem ze dne 3. ledna 2002 (A/30013) požádalo Německo o změnu rozhodnutí Komise. Německo předložilo důkazy o tom, že předpokládaný vzestup poptávky v roce 2000 skutečně nastal, a že tak nedošlo k poklesu trhu. Dopisem ze dne 5. února 2002 (D/50463) zamítla Komise změnu svého dřívějšího rozhodnutí s odůvodněním, že podpora byla vyhodnocena na základě správného výpočtu všech relevantních faktorů. Komise nemohla změnit své rozhodnutí z následujících důvodů: hodnocení faktoru hospodářské soutěže se opíralo o celkové srovnání vývoje sledované spotřeby daného výrobku a míry růstu výrobního odvětví v letech 1994 - 1999 a o prognózu, která byla v okamžiku rozhodnutí správná.
2.2. Druhé oznámení N 609/2003
(11)
Druhým oznámením byl učiněn pokus dosáhnout poskytnutím další podpory ve výši 3,5 % (v přepočtu 3 939 947 EUR) dříve zamítnutou vyšší míru podpory ve výši 35 %.
(12)
Německo argumentovalo tím, že definice trhu v prvním oznámení N 813/2000 byla věcně nesprávná, a odvolávalo se na článek 9 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (6) (dále jen nařízení (ES) č. 659/1999), podle něhož může být rozhodnutí zrušeno na základě následující podmínky: „Komise může […] zrušit rozhodnutí […], pokud bylo rozhodnutí založeno na nesprávné informaci poskytnuté během řízení, která byla rozhodujícím faktorem pro rozhodnutí...“
(13)
Zatímco byl relevantní trh v původním oznámení definován jako trh pro OSB a překližku, vyplynulo podle údajů Německa z nově předložených studií, že by bylo vhodnější definovat relevantní trh jako trh pro OSB a pouze určité překližkové segmenty. Podle této nové definice trhu by se trh v příslušném období ve smyslu bodu 3.4 multisektorálního rámce podpory 1998 nezmenšil a tudíž by musela být schválena nesnížená míra podpory ve výši 35 %.
2.3. Rozhodnutí o zahájení řízení
(14)
Komise nevyhověla žádosti Německa, aby se relevantní trh omezil na základě jiné definice nahraditelných výrobků na trh pro OSB a určité překližkové segmenty.
(15)
Komise nepovažovala nové hodnocení trhu za nezbytné, jelikož nebyly splněny dva důležité prvky, které způsobily značné pochybnosti o slučitelnosti podpory se společným trhem:
• Chybějící motivace: Komise měla značné pochybnosti o motivačním účinku oznámené podpory, poněvadž investice již byly uskutečněny. Jestliže podpora nepůsobí jako stimul, nelze použít ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES, která se týkají regionálního rozvoje.
• Chybějící nezbytnost: Komise měla vážné pochybnosti o tom, zda podpory na již uskutečněné investice mohou být považovány za nezbytné pro podporu hospodářského rozvoje určitých hospodářských odvětví nebo hospodářských oblastí ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. V daném případě postačovala k uskutečnění investice míra podpory ve výši 31,5 %.
3. STANOVISKO NĚMECKA
(16)
Německo nadále trvalo na novém zhodnocení trhu Komisí podle článku 9 nařízení (ES) č. 659/1999:
•
Podpora by byla poskytnuta v rámci „Společného programu: Zlepšení regionální hospodářské struktury“, který Komise schválila jako regionální režim podpory. Komise má tedy pouze povinnost prověřit, zda oznámené opatření odpovídá ustanovením schváleného režimu podpory a zda je slučitelné s multisektorálním rámcem podpory 1998. Jelikož nově oznámená podpora tato ustanovení splňuje, je opatření podpory jednoznačně investiční a nikoli provozní podporou.
•
Soud prvního stupně potvrdil ve svém rozhodnutí ze dne 5. listopadu 2003 v právní věci T-130/02 (Kronoply/Komise) (7), že oznámení dodatečné podpory nebo změna již schválené podpory jsou možná. V důsledku toho nemohla Komise posoudit druhou oznámenou podporu jako podporu provozní s odůvodněním, že projekt je již uzavřen. V opačném případě by byla možnost oznámení dalších podpůrných opatření - která byla potvrzena Soudním dvorem - bezpředmětná.
4. STANOVISKA ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(17)
Společnost Kronoply trvala na stanovisku, že na jeden investiční projekt lze podat několik oznámení a doložila jej rozsudky v různých právních věcech:
•
Soud prvního stupně potvrdil ve svém rozhodnutí ve věci Kronoply/Komise (8), že další podpora nebo změna již schválené podpory jsou možné: „Kromě toho není vnitrostátním orgánům nijak zakázáno nahlásit projekt, na který má být podniku poskytnuta další podpora nebo již poskytnutá podpora změněna.“
•
Toto stanovisko obsahuje také rozhodnutí Soudu prvního stupně ze dne 30. ledna 2002 v právní věci T-212/00 (Nuove Industrie Molisane Srl/Komise) (9): „[…] rozhodnutí [Komise] nezbavuje italské úřady možnosti oznámit projekt, na který má být žalující straně poskytnuta další podpora nebo již poskytnutá podpora změněna.“
(18)
Společnost Kronoply také zdůraznila, že Komise musí nové oznámení věcně přezkoumat, a uvedla pro to dva podstatné důvody:
•
Komise nemůže vycházet z dřívějšího hodnocení trhu, poněvadž toto hodnocení vycházelo z věcně nesprávné definice trhu.
•
Společnost Kronoply neměla možnost nechat přezkoumat původní rozhodnutí Komise soudem, poněvadž její zájmy nebyly poškozeny (10).
(19)
Společnost Kronoply popřela nedostatek motivace a uvedla pro to následující důvody:
•
V bodě 4.2 Pokynů o státní podpoře regionům (11) (dále jen „pokyny pro regionální podpory“) je uvedeno, jak lze přezkoumat, zda existuje motivační prvek. Tento bod zní: „Kromě toho musí režimy podpory stanovit, že žádost o podporu musí být předložena před zahájením projektu.“ Společnost Kronoply tuto podmínku splnila podáním žádosti o podporu u vnitrostátních orgánů před zahájením projektu. Podpora tedy poskytovala požadovaný stimul a splňovala kritérium nezbytnosti podpory hospodářského rozvoje oblastí ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES.
•
Společnost Kronoply stále požadovala míru podpory ve výši 35 %. Snížení míry požadované podpory neznamenalo, že již není nutná žádná další podpora. Jelikož by formální řízení mohlo trvat až 18 měsíců, bylo pro příjemce podpory výhodnější přijmout okamžitě tu část podpory, jejíž oprávněnost byla pro Komisi nesporná.
5. HODNOCENÍ
(20)
Po přezkoumání stanovisek Německa a společnosti Kronoply setrvává Komise na stanovisku, které zastávala ve svém rozhodnutí o zahájení řízení, že nové hodnocení trhu podle multisektorálního rámce podpory 1998 není nutné, jelikož u podpory nejsou splněny dva základní předpoklady: motivační účinek a nezbytnost.
5.1. Žádné další investiční náklady způsobilé pro podporu ve smyslu pokynů pro regionální podpory
(21)
Komise zastává názor, že oznámení N 609/03 (ze dne 22. prosince 2003) je nutno považovat za samostatné, druhé oznámení podpory ve prospěch společnosti Kronoply, kterou však nebude dosaženo žádných dalších investic nebo vytvoření pracovních míst. Nevznikají proto žádné dodatečné náklady způsobilé pro podporu ve smyslu pokynů pro regionální podpory, které by mohly odůvodnit poskytnutí dodatečné podpory.
(22)
Komise schválila svým rozhodnutím SG (2001) D/289524 ze dne 3. července 2001 investiční podporu ve výši 35,4 milionů EUR ve prospěch společnosti Kronoply. Toto rozhodnutí vycházelo z údajů, které Německo tehdy předložilo. Komise se rozhodla, že nebude vznášet žádné námitky, a schválila podporu tak, jak byla nakonec Německem navržena. Německo a společnost Kronoply rozhodnutí akceptovaly. Německé orgány pak podporu poskytly a společnost Kronoply ukončila dne 31. ledna 2003 svůj investiční projekt.
(23)
Teprve osmnáct měsíců po konečném rozhodnutí Komise - a téměř jeden rok po ukončení investičního projektu - předložilo Německo oznámením ze dne 22. prosince 2003 novou definici trhu a prohlásilo, že by bylo na základě nových studií vhodnější definovat relevantní trh jako trh pro OSB a pouze určité překližkové segmenty. Jak již bylo vysvětleno v rozhodnutí o zahájení formálního přezkumného řízení, Komise nebude za těchto okolností své předchozí rozhodnutí revidovat. Komise je toho názoru, že předložení jiné definice trhu Německem nelze zařadit pod článek 9 nařízení (ES) č. 659/1999.
(24)
V souladu s rozhodnutím Soudu prvního stupně v právní věci Kronoply/Komise zastává Komise názor, že členský stát může oznámit další podporu nebo změnit již schválený projekt nebo dokonce změnit různé tranže státní podpory na určitý projekt a Komise to může schválit, jestliže lze pro každou tranži doložit motivační účinek a nezbytnost. Německo však již kromě ukončeného projektu neoznámilo žádný další investiční projekt společnosti Kronoply. Projekt, který měl být financován, byl kromě toho dokončen téměř rok před oznámením nového projektu na poskytnutí podpory. Komise tedy došla k závěru, že tímto druhým oznámením mělo být jednoduše dosaženo větší míry podpory ve výši 35 %, která byla předtím zamítnuta, aniž by vznikly dodatečné náklady způsobilé pro podporu, pro které by mohla být schválena podpora ve výši 3 936 947 EUR, a aniž by existoval motivační účinek nebo nezbytnost.
(25)
Jak vyložil Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ze dne 5. října 2000 v právní věci C-288/96 (Spolková republika Německo/Komise) (12) musí Komise takovou podporu posoudit jako podporu provozní, poněvadž je poskytována, aniž by se od příjemců vyžadoval závazek týkající se jejího využití a aniž by byla určena ke zlepšení finanční situace jejich podniků.
5.2. Motivační účinek
(26)
Komise se sice domnívá, že tato oznámení dostatečně prokázala, že poskytnutí další podpory nepovede k žádné nové investici a nebude nabízet žádné podněty, přesto by se však ráda v odpovědi na stanoviska Německa a společnosti Kronoply ještě podrobněji vrátila k pojmu motivačního účinku.
5.2.1. Investiční proces
(27)
Podnikové investice je nutno posuzovat jako dynamický proces. Důležité je rozlišovat mezi fází ex-ante a ex-post:
•
Podniky přijímají ex-ante rozhodnutí o uskutečnění investice tak, že při svých výpočtech vycházejí z očekávaných příjmů a nákladů projektu. Jestliže se očekávaný výnos z investičního projektu pohybuje nad potřebnou mírou výnosnosti, tento projekt zahájí. Regionální podpora by měla poskytovat podnět k tomu, aby podniky změnily své chování a investovaly v regionech, ve kterých by jinak neinvestovaly.
•
Jestliže je investice jednou učiněna, lze ji ex post jen velmi obtížně vrátit, jelikož její značná část proudí do určitého majetku, který nemůže být jen tak přesunut na jiné místo. Prodejem takového majetku by prodávající ztratil část svého investičního kapitálu.
5.2.2. Ex ante hodnocení motivačního účinku na základě pokynů pro regionální podpory.
(28)
V bodě 4.2 pokynů pro regionální podpory se používá následující test, který má ověřit, zda podpora má motivační účinek: příjemce podpory musí podat žádost o podporu před zahájením realizace projektu. Jestliže tomu tak je, vychází Komise z toho, že motivační účinek existuje.
(29)
Ve svých připomínkách zastávalo Německo a společnost Kronoply názor, že jsou splněny předpoklady bodu 4.2 pokynů pro regionální podpory, neboť společnost Kronoply podala žádost o podporu před zahájením realizace projektu.
(30)
Test v bodě 4.2 se má pokusit ověřit motivační účinek, aniž by investici příliš oddaloval. Rozsáhlé zkoumání všech hospodářských aspektů investičního rozhodnutí příjemce podpory by se mohlo ukázat jako velmi obtížné nebo časově náročné a tím by mohlo brzdit investici a hospodářský rozvoj regionu.
(31)
Při hodnocení motivačního účinku dodatečné podpory ve výši 3,5 % je rozhodující, zda rozdíl mezi 31,5 % a 35 % působil rozdíl na motivační účinek a ovlivnil investiční rozhodnutí společnosti Kronoply:
•
Společnost Kronoply nemohla před uskutečněním investice vědět, jak vysoká podpora nakonec bude, jelikož vyhodnocení opravných faktorů v multisektorálním rámci podpor 1998 bylo na uvážení Komise. Společnost Kronoply si tedy nebyla jista, zda jí bude poskytnuta míra podpory ve výši 31,5 % nebo 35 %. Podnik tedy vycházel z toho, že očekávaná míra se bude pohybovat podle pravděpodobnosti obou možných výsledků mezi těmito dvěma hodnotami. Společnost Kronoply založila své investiční rozhodnutí na očekávané částce podpory.
•
Komise bere na vědomí, že se společnost Kronoply rozhodla pro investici, i když nebyla stanovena přesná výše podpory nebo míra podpory. Kromě toho podnik investici ukončil poté, co byla schválena míra podpory ve výši 31,5 %. Společnost Kronoply proto byla zjevně ochotna vzít na sebe riziko míry podpory pouze ve výši 31,5 %.
•
Sama skutečnost, že společnost Kronoply splňovala předpoklad v bodě 4.2 pokynů pro regionální podpory proto bezpodmínečně neznamená, že očekávaná hodnota těchto dodatečných 3,5 procentních bodů měla motivační účinek.
5.2.3. Ex post hodnocení motivačního účinku na základě skutečností
(32)
Místo toho, aby se dále zabývala rozhodnutím ex ante společnosti Kronoply, považuje Komise za účelnější vycházet ze skutečností. Společnost Kronoply se zjevně rozhodla pro investici a prováděla své činnosti nadále také poté, co jí byla schválena míra podpory pouze ve výši 31,5 %. Investiční projekt byl dokončen, jak bylo původně plánováno. Společnost Kronoply nepřizpůsobila svůj investiční projekt ani s ohledem na nižší míru podpory.
(33)
Společnost Kronoply nezmění svůj postoj, ať již podnik obdrží další podporu nebo ne: Neexistuje žádný důvod pro to, aby další podpora společnosti Kronoply vedla ke zvýšení výroby nebo rozšíření výrobních zařízení. Jelikož investice byly již učiněny, neexistuje ani žádný důvod k obavám, že společnost Kronoply ukončí výrobu v případě, že nedostane další podporu.
(34)
Komise proto dospěla k závěru, že poskytnutí podpory ve výši dalších 3,5 % by nemělo žádný motivační účinek.
(35)
Jak již bylo vysvětleno v rozhodnutí o zahájení řízení, musí podpory působit motivačně, jestliže mají přispívat k podpoře hospodářského rozvoje určitých hospodářských odvětví nebo hospodářských oblastí ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. Jestliže již investice byla učiněna, jako v tomto případě, nevytváří podpora žádnou motivaci a nevede k novým investicím nebo k vytváření pracovních míst. Komise proto nemůže tuto podporu odůvodnit zvýšením nových investic nebo vytvořením pracovních míst ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. Komise znovu dochází k závěru, že dodatečná podpora ve výši 3 936 947 EUR je podporou provozní.
5.3. Nezbytnost podpory
(36)
Co se týče prohlášení v rozhodnutí o zahájení řízení zastává Komise názor, že zásada nezbytnosti vyplývá bezprostředně z koncepce kontroly státních podpor. Komise může prohlásit, že podpora je v souladu s čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES jen tehdy, pokud může konstatovat, že podpora přispívá k uskutečňování některého z uvedených cílů, kterých by zvýhodněný podnik nemohl za obvyklých tržních podmínek dosáhnout vlastními opatřeními. To odpovídá běžné praxi Komise, kterou potvrdil Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ze dne 17. září 1980 v právní věci 730/79 (Philip Morris/Komise) (13).
(37)
Jak je podrobně uvedeno v bodech odůvodnění 26 až 35, neposkytuje plánovaná podpora žádnou motivaci pro nové investice nebo pro vytváření pracovních míst. Nevyžaduje od příjemce podpory ani odpovídající výkon ani příspěvek k cíli společného zájmu. Proto se zde jedná o provozní podporu k pokrytí běžných nákladů, které by společnost Kronoply musela jinak hradit sama.
(38)
Bod 4.15 pokynů pro regionální podpory zakazuje obvykle provozní podpory. Podpory tohoto druhu však lze výjimečně poskytnout v oblastech, na které se vztahuje čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, pokud jsou i) na základě svého příspěvku k regionálnímu rozvoji a ii) na základě svého druhu oprávněné a jejich výše je přiměřená k nevýhodám, které mají být vyrovnány. Německo nepředložilo údaje o případných nevýhodách, ani neukázalo, jak má další podpora přispět k regionálnímu rozvoji.
(39)
Z těchto skutečností vyplývá, že další podpora není nezbytná, jelikož se společnost Kronoply rozhodla pokračovat ve své činnosti také poté, co byla schválena pouze nižší míra podpory ve výši 31,5 %. To znamená, že hospodářský provoz společnosti Kronoply je rentabilní nebo že podnik není v žádném případě odkázán na další podpory. Každá další podpora by v této fázi byla pro společnost Kronoply neočekávaným ziskem.
(40)
Komise tedy dochází k závěru, že se podpora v tomto případě neslučuje s čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES také proto, že není nezbytná pro regionální rozvoj.
(41)
Závěrem se prověřuje, zda lze na podporu použít ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES:
•
Ustanovení o výjimkách uvedená v čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES s ohledem na podpory sociální povahy poskytované individuálním spotřebitelům, na odstranění škod způsobených přírodními pohromami nebo na překonání rozdělení Německa jsou v tomto případě nepoužitelná.
•
Podporu rovněž nelze považovat podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES za projekt společného evropského zájmu anebo k nápravě vážné poruchy v hospodářství Německa. Rovněž není určena na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví podle čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES.
•
Čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES upravuje schvalování podpor na rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud tyto podpory nezmění obchodní podmínky způsobem, který se neslučuje se společným zájmem. Jelikož bylo stanoveno, že se podpora v důsledku chybějícího motivačního účinku a chybějící nezbytnosti neslučuje s čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, nelze ze stejných důvodů prohlásit, že je v souladu s čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
6. ZÁVĚR
(42)
Komise dochází k závěru, že oznámená podpora představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Jelikož podpora ani nepůsobí jako motivace ani není nezbytná, nelze použít žádné z ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 2 nebo 3 Smlouvy o ES. Podpora je proto nepřípustnou provozní podporou a nesmí být poskytnuta -
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ :
Článek 1
Státní podpora ve výši 3 936 947 EUR, kterou hodlá Německo podle oznámení N609/2003 poskytnout ve prospěch společnosti Kronoply GmbH, je neslučitelná se společným trhem.
Z tohoto důvodu nesmí být podpora poskytnuta.
Článek 2
Německo sdělí Komisi během dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí opatření, která byla přijata pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 21. září 2005.
BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE
van 21 september 2005
betreffende de staatssteun nr. C 5/2004 (ex N 609/2003) die Duitsland voornemens is te verlenen aan Kronoply
(Kennisgeving geschied onder nummer C(2005) 3497)
(Slechts de tekst in de Duitse taal is authentiek)
(Voor de EER relevante tekst)
(2006/262/EG)
DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, en met name op artikel 88, lid 2, eerste alinea,
Gelet op de Overeenkomst betreffende de Europese economische ruimte, en met name op artikel 62, lid 1, onder a),
Na de belanghebbenden overeenkomstig de genoemde artikelen te hebben aangemaand hun opmerkingen te maken (1) en gezien deze opmerkingen,
Overwegende hetgeen volgt:
1. PROCEDURE
(1)
Duitsland heeft bij brief van 22 december 2003 (A/39031) zijn voornemen bekendgemaakt om in het kader van de multisectorale kaderregeling betreffende regionale steun voor grote investeringsprojecten (2) (hierna „multisectorale kaderregeling 1998”) investeringssteun te verlenen aan de onderneming Kronoply GmbH, Heiligengrabe (Brandenburg), (hierna „Kronoply”). De steun werd onder nummer N 609/03 ingeschreven.
(2)
De Commissie deelde Duitsland bij brief van 18 februari 2004 (SG/D/200649) mee dat zij besloten had de procedure van artikel 88, lid 2, van het EG-Verdrag in te leiden.
(3)
Het besluit van de Commissie om de procedure in te leiden werd in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen bekendgemaakt (3). De Commissie verzocht alle belanghebbenden hun opmerkingen over de betrokken steunmaatregel te maken.
(4)
Duitsland maakte bij brief van 19 maart 2004 (A/32003) zijn opmerkingen kenbaar.
(5)
Bij brief van 24 mei 2004 (A/33878) maakte Luther Menold Rechtsanwaltsgesellschaft mbH namens Kronoply zijn opmerkingen kenbaar. Deze opmerkingen zijn op 19 november 2004 aan Duitsland toegezonden (D/58277).
2. BESCHRIJVING VAN DE STEUNMAATREGEL
2.1. Eerste aanmelding N 813/2000
(6)
De onderhavige beschikking houdt verband met steunmaatregel nr. N 813/2000 ten gunste van de onderneming Kronoply, die door de Commissie is goedgekeurd.
(7)
Op 3 juli 2001 (SG/D/289524) keurde de Commissie in het kader van de multisectorale kaderregeling 1998 een brutosteunintensiteit goed van 31,5% ten gunste van Kronoply voor de bouw van een productielocatie voor „Oriented Strand Boards” (4) (hierna „OSB”) in Heiligengrabe, Brandenburg, een steungebied in de zin van artikel 87, lid 3, onder a), van het EG-Verdrag. Van de maximale steunintensiteit van 3,5% werd 3,5 procentpunt afgetrokken omdat de relevante markt als een krimpende markt werd beschouwd.
(8)
De Commissie berekende de drie correctiecoëfficiënten voor het vaststellen van de maximale steunintensiteit overeenkomstig de multisectorale kaderregeling 1998. Dat leverde een steunintensiteit op van 31,5% (factor concurrentie 0,75, factor kapitaal/arbeid 0,8 en factor regionaal effect 1,5). De steun bedroeg derhalve 35,4 miljoen EUR (5).
(9)
De berekening van de factor concurrentie leidde tot meningsverschillen tussen de Commissie en Duitsland. Wel definieerden beide partijen de relevante markt als de markt voor OSB en producten van triplex- en multiplexhout. Eerst legde Duitsland onderzoeken voor waaruit bleek dat de betrokken markt niet als een krimpende markt kon worden beschouwd. De Commissie trok het onderzoek in twijfel omdat daarin werd uitgegaan van een uitzonderlijk sterke groei van de vraag in het jaar 2000 ten opzichte van de voorgaande jaren. Nadat vervolgens meermalen informatie was uitgewisseld verlaagde Duitsland de intensiteit van de aangemelde steun van 35 tot 31,5%:
•
Bij schrijven van 22 december 2000 (A/40955) deelde Duitsland zijn voornemen mee om Kronoply op grond van de multisectorale kaderregeling 1998 steun te verlenen.
•
Op 3 januari 2001 (D/56400) verzocht de Commissie om nadere inlichtingen. Op 11 januari 2001 kwamen vertegenwoordigers van de Duitse regering, de deelstaat Brandenburg, de desbetreffende onderneming en de Commissie voor een bespreking bijeen. De Duitse regering verstrekte de gevraagde inlichtingen bij brieven van 9 februari 2001 (A/31359) en van 20 februari 2001 (A/31463). Vervolgens stelde de Commissie bij schrijven van 9 april 2001 (D/51511) verdere vragen, die bij brief van 21 mei 2001 (A/34090) werden beantwoord.
•
Bij schrijven van 19 juni 2001 (A/34812) maakte Duitsland een verlaging van de steunintensiteit van 35 tot 31,5% bekend.
•
Bij schrijven van 5 juli 2001 (SG/D/289525) deelde de Commissie Duitsland mee dat zij geen bezwaar had tegen de steunverlening.
(10)
Op 3 januari 2002 (A/30013) verzocht Duitsland om een wijziging van de beschikking van de Commissie. Duitsland legde bewijsstukken voor waaruit bleek dat de verwachte stijging van de vraag in 2000 zich inderdaad had voorgedaan en dat de markt derhalve niet kromp. De Commissie wees dit verzoek om wijziging van haar beschikking bij brief van 5 februari 2002 (D/50463) af met het argument dat de steunintensiteit op basis van een correcte berekening van alle relevante factoren was uitgevoerd. De Commissie kon alleen al om de volgende redenen haar beschikking niet wijzigen: immers, de beoordeling van de factor concurrentie berustte op een vergelijking van de ontwikkeling van het waargenomen verbruik van het betrokken product en het groeicijfer van de productieve sector als geheel in de jaren 1994-1999, evenals op een prognose die op het moment dat de beschikking werd gegeven, correct was.
2.2. Tweede aanmelding N 609/2003
(11)
Met de tweede aanmelding werd getracht om, door bijkomende steun van 3,5% toe te kennen (omgerekend 3 939 947 EUR) de eerder verworpen, hogere steunintensiteit van 35% te bereiken.
(12)
Duitsland verklaarde dat de marktdefinitie in de eerste aanmelding N 813/2000 feitelijk onjuist was, en beriep zich op artikel 9 van Verordening (EG) nr. 659/1999 van de Raad van 22 maart 1999 tot vaststelling van nadere bepalingen voor de toepassing van artikel 93 van het EG-Verdrag (6) (hierna „Verordening (EG) nr. 659/1999)”, waarin wordt bepaald dat een beschikking onder de volgende voorwaarden kan worden herroepen: „[…] kan de Commissie een […] beschikking herroepen, indien de beschikking berustte op tijdens de procedure verstrekte onjuiste informatie die voor de beschikking doorslaggevend was.”
(13)
Terwijl de relevante markt in de oorspronkelijke aanmelding als de markt voor OSB en triplex- en multiplexhout was gedefinieerd, bleek volgens Duitsland uit de nieuwe onderzoeken die het had ingediend dat het passender zou zijn de relevante markt als de markt voor OSB en bepaalde segmenten van de triplex- en multiplexsector te definiëren. Volgens deze nieuwe marktdefinitie was de relevante markt in de betrokken periode geen krimpende markt in de zin van punt 3.4 van de multisectorale kaderregeling 1998, en daarom moest een maximale steunintensiteit van 35% worden goedgekeurd.
2.3. Besluit tot inleiding van de procedure
(14)
De Commissie is niet ingegaan op het verzoek van Duitsland om de relevante markt op basis van een andere definitie van substitueerbare producten te beperken tot de markt voor OSB en voor bepaalde segmenten van de triplex- en multiplexsector.
(15)
De Commissie achtte een nieuwe beoordeling van de markt niet nodig, omdat twee belangrijke elementen ontbraken waardoor ernstig moest worden betwijfeld of de steun wel verenigbaar was met de gemeenschappelijke markt:
• Geen stimulerend effect: De Commissie had ernstige twijfels over het stimulerend effect van de aangemelde steun, omdat de investeringen reeds verricht waren. Wanneer de steun geen stimulerend effect heeft zijn de uitzonderingsbepalingen van artikel 87, lid 3, onder a) en c), van het EG-Verdrag met betrekking tot de regionale ontwikkeling niet van toepassing.
• Geen noodzaak: De Commissie betwijfelde in hoge mate of steun voor reeds verrichte investeringen als noodzakelijk voor de ontwikkeling van bepaalde vormen van economische bedrijvigheid of van bepaalde regionale economieën in de zin van artikel 87, lid 3, onder a) en c), van het EG-Verdrag kon worden beschouwd. Een steunintensiteit van 31,5% was in dit geval voldoende als stimulans om de investering te verrichten.
3. OPMERKINGEN VAN DUITSLAND
(16)
Duitsland hield vol dat de Commissie de relevante markt opnieuw diende te beoordelen overeenkomstig artikel 9 van Verordening (EG) nr. 659/1999:
•
De steun was in het kader van de „Gemeinschaftsaufgabe: Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur” verleend, welke regeling door de Commissie als regionale steun was goedgekeurd. De Commissie was derhalve eenvoudig verplicht te onderzoeken of de aangemelde maatregel overeenstemde met de bepalingen van de goedgekeurde steunregeling en verenigbaar was met de multisectorale kaderregeling 1998. Aangezien de met de nieuwe aanmelding bekendgemaakte steun aan deze bepalingen voldeed, vormde de maatregel duidelijk investeringssteun en geen exploitatiesteun.
•
Het Gerecht van eerste aanleg oordeelde in zijn arrest van 5 november 2003 in zaak T 130/02 (Kronoply/Commissie) (7) dat de aanmelding van bijkomende steun of een wijziging van reeds goedgekeurde steun mogelijk was. Daarom kon de Commissie de tweede aangemelde steun niet als exploitatiesteun beschouwen op grond van het argument dat het project reeds voltooid was. Anders zou de - door het Gerecht bevestigde - mogelijkheid om bijkomende steunmaatregelen aan te melden, geen zin hebben.
4. OPMERKINGEN VAN BELANGHEBBENDEN
(17)
Kronoply bleef bij zijn standpunt dat hetzelfde investeringsproject meermalen kan worden aangemeld, en onderbouwde dit argument met arresten van verschillende rechtszaken:
•
Het Gerecht van eerste aanleg oordeelde in zijn besluit in de zaak Kronoply / Commissie (8) dat aanvullende steun of een wijziging van reeds goedgekeurde steun mogelijk was: „Derhalve is het de nationale autoriteiten geenszins verboden, een steunvoornemen aan te melden, waarbij een onderneming nieuwe steun wordt toegekend of reeds toegekende steun wordt gewijzigd”.
•
Dit standpunt wordt ook in het arrest van het Gerecht van eerste aanleg van 30 januari 2002 in zaak T-212/00 (Nuove Industrie Molisane Srl / Commissie) (9): verdedigd: „doet de beschikking [van de Commissie] niet af aan de mogelijkheid van de Italiaanse autoriteiten om aanmelding te doen van een nieuw steunvoornemen ten gunste van verzoekster of van een voornemen om reeds toegekende steun te wijzigen”.
(18)
Ook beweerde Kronoply dat de Commissie de nieuwe aanmelding inhoudelijk moest onderzoeken, en de onderneming voerde daarvoor voornamelijk twee redenen aan:
•
De Commissie kon zich niet op de vroegere marktbeoordeling baseren omdat deze op een inhoudelijk onjuiste marktdefinitie berustte.
•
Kronoply had niet de gelegenheid gehad om het oorspronkelijke besluit van de Commissie door het Gerecht te laten onderzoeken omdat zijn belangen niet in aanmerking waren genomen (10).
(19)
Kronoply bestreed dat er geen sprake was van een stimulerend effect en onderbouwde zijn standpunt met de volgende argumenten:
•
In punt 4.2 van de Richtsnoeren inzake regionale steunmaatregelen (11) (hierna „richtsnoeren inzake regionale steunmaatregelen”) wordt aangegeven hoe kan worden onderzocht of er sprake is van een stimulerend effect. Hierin wordt bepaald: „Bovendien moet in de steunregelingen zijn bepaald dat de steunaanvraag vóór de aanvang van de uitvoering van de projecten moet worden ingediend.” Aangezien Kronoply vóór het begin van het project steun bij de nationale autoriteiten heeft aangevraagd, heeft hij aan deze voorwaarde voldaan. Derhalve bood de steun de vereiste stimulans en voldeed hij aan het criterium inzake de bevordering van de economische ontwikkeling van streken in de zin van artikel 87, lid 3, onder a), van het EG-Verdrag.
•
Kronoply heeft steeds om een steunintensiteit van 35% verzocht. De verlaging van de intensiteit van de aangevraagde steun hield niet in dat geen bijkomende steun meer nodig was. Aangezien de formele procedure tot 18 maanden in beslag kan nemen, was het voor de begunstigde voordeliger om onmiddellijk het gedeelte van de steun in ontvangst te nemen waarvan de rechtmatigheid door de Commissie niet werd betwist.
5. BEOORDELING
(20)
Na de opmerkingen van Duitsland en van Kronoply te hebben onderzocht blijft de Commissie bij het standpunt dat zij in haar besluit tot inleiding van de procedure heeft uiteengezet, namelijk dat een nieuwe beoordeling van de markt overeenkomstig de multisectorale kaderregeling 1998 niet noodzakelijk is, omdat de steun niet voldoet aan twee principiële voorwaarden: stimulerend effect en noodzakelijk karakter.
5.1. Geen extra, voor steun in aanmerking komende investeringsuitgaven in de zin van de richtsnoeren inzake regionale steunmaatregelen
(21)
De Commissie is van mening dat de onderhavige aanmelding N 609/03 (van 22 december 2003) als een afzonderlijke, tweede aanmelding van steun voor Kronoply moet worden beschouwd, die evenwel niet tot nieuwe investeringen of tot de schepping van werkgelegenheid leidt. Derhalve is er geen sprake van extra, voor steun in aanmerking komende uitgaven in de zin van de richtsnoeren inzake regionale steunmaatregelen, op grond waarvan bijkomende steun zou kunnen worden toegekend.
(22)
De Commissie heeft bij Beschikking SG (2001) D/289524 van 3 juli 2001 investeringssteun van 35,4 miljoen EUR ten behoeve van Kronoply goedgekeurd. Deze beschikking berustte op de destijds door Duitsland verstrekte gegevens. De Commissie besloot geen bezwaar te maken en hechtte haar goedkeuring aan de steun in de vorm waarin deze uiteindelijk door Duitsland was voorgesteld. De beschikking werd zowel door Duitsland als door Kronoply aanvaard. Vervolgens werd de steun door de Duitse autoriteiten toegekend en op 31 januari 2003 voltooide Kronoply zijn investeringsproject.
(23)
Pas 18 maanden na de eindbeschikking van de Commissie - en bijna een jaar na de voltooiing van het investeringsproject -stelde Duitsland in zijn aanmelding van 22 december 2003 een nieuwe marktdefinitie voor en verklaarde het dat het op basis van nieuwe onderzoeken passender zou zijn om de relevante markt te definiëren als de markt voor OSB en bepaalde segmenten van de triplex- en multiplexsector. Zoals zij in haar besluit tot inleiding van de formele onderzoekprocedure reeds heeft uiteengezet zal de Commissie onder deze omstandigheden haar vorige beschikking niet herzien. De Commissie is van oordeel dat het voorstel van Duitsland om een andere marktdefinitie te hanteren niet onder artikel 9 van Verordening (EG) nr. 659/1999 valt.
(24)
Overeenkomstig de uitspraak van het Gerecht van eerste aanleg in de zaak Kronoply / Commissie is de Commissie van mening dat een lidstaat nieuwe steun kan aanmelden of een reeds goedgekeurd steunvoornemen dan wel volledig verschillende tranches van een steunmaatregel voor een bepaald project kan wijzigen en dat de Commissie hieraan haar goedkeuring kan hechten, wanneer voor elke tranche het stimulerend effect en het noodzakelijk karakter kan worden aangetoond. Duitsland heeft echter naast het reeds uitgevoerde project geen bijkomende investeringsprojecten van Kronoply aangemeld. Het te financieren steunvoornemen was bovendien ongeveer één jaar vóór de aanmelding van het nieuwe steunvoornemen voltooid. De Commissie is derhalve tot de conclusie gekomen dat met deze tweede aanmelding louter werd beoogd de eerder afgewezen hogere steunintensiteit van 35% te bereiken, zonder dat er sprake was van extra, voor steun in aanmerking komende uitgaven, waarvoor steun ten bedrage van 3 936 947 EUR kon worden goedgkeurd, en zonder dat er sprake is van een stimulerend effect of een noodzakelijk karakter.
(25)
Zoals het Hof van Justitie van de Europese Gemeenschappen in zijn arrest van 5 oktober 2000 in zaak C-288/96 (Bondsrepubliek Duitsland / Commissie) (12) heeft geoordeeld, moet de Commissie dergelijke steun als exploitatiesteun beschouwen omdat deze wordt toegekend zonder dat de begunstigden verplichtingen worden opgelegd ten aanzien van het gebruik ervan en hij derhalve bestemd is voor de verbetering van de kaspositie van de onderneming.
5.2. Stimulerend effect van de steun
(26)
De Commissie is van oordeel dat met deze opmerkingen voldoende is aangetoond dat de goedkeuring van nieuwe steun niet tot een nieuwe investering zou leiden en geen stimulerend effect zou hebben; toch wil zij ter beantwoording van de opmerkingen van Duitsland en Kronoply het begrip stimulerend effect nader toelichten.
5.2.1. Investeringsproces
(27)
Bedrijfsinvesteringen moeten als een dynamisch proces worden beschouwd. Belangrijk is hierbij onderscheid te maken tussen de ex ante- en de ex post-fase:
•
Ondernemingen besluiten vooraf (ex ante) of zij een investering zullen doen waarbij zij hun berekeningen baseren op de verwachte inkomsten en uitgaven van het project. Zijn de verwachte opbrengsten hoger dan de vereiste uitgaven, dan zullen zij besluiten het project uit te voeren. Regionale steun moet ondernemingen stimuleren hun gedrag te veranderen en in regio's te investeren waar zij anders niet zouden investeren.
•
Wanneer de investering eenmaal is verricht, kan hij achteraf (ex post) moeilijk ongedaan worden gemaakt, omdat een aanzienlijk gedeelte van de investering in installaties wordt gestoken die niet eenvoudig naar elders kunnen worden verplaatst. Met de verkoop van dergelijke installaties zou de verkoper een deel van zijn geïnvesteerde kapitaal verliezen.
5.2.2. Ex ante-beoordeling van het stimulerend effect op basis van de richtsnoeren inzake regionale steunmaatregelen
(28)
In punt 4.2 van de richtsnoeren inzake regionale steunmaatregelen wordt de volgende test gebruikt om te onderzoeken of de steun een stimulerend effect heeft: de ontvanger van de steun moet de steunaanvraag vóór de aanvang van de uitvoering van de projecten indienen. Is dit het geval, dan gaat de Commissie ervan uit dat er sprake is van een stimulerend effect.
(29)
Duitsland en Kronoply gaven in hun opmerkingen te kennen dat aan de voorwaarden van punt 4.2. van de richtsnoeren inzake regionale steunmaatregelen was voldaan, omdat Kronoply de steunaanvraag vóór de aanvang van de uitvoering van het project had ingediend.
(30)
De test van punt 4.2 is bedoeld om het stimulerende effect te onderzoeken zonder de investering al te zeer te vertragen. Een uitvoerige analyse van alle economische aspecten van de investeringsbeslissing van de steunontvanger zou zeer moeilijk of tijdrovend kunnen blijken en daarmee de investering en de economische ontwikkeling van de regio in de weg kunnen staan.
(31)
Bij de beoordeling van het stimulerend effect van de bijkomende steun van 3,5% gaat het om de vraag of het verschil tussen 31,5% en 35% gevolgen had voor het stimulerend effect en van invloed was op de investeringsbeslissing van Kronoply:
•
Kronoply kon vóór de investering niet weten hoe hoog het steunbedrag uiteindelijk zou uitvallen, omdat de beoordeling van de correctiecoëfficiënten overeenkomstig de multisectorale kaderregeling 1998 onder de bevoegdheid van de Commissie valt. Kronoply kon derhalve niet zeker weten of hem een steunintensiteit van 31,5% of van 35% zou worden toegekend. Daarom ging de onderneming ervan uit dat de te verwachten intensiteit tussen deze twee waarden zou liggen, afhankelijk van de waarschijnlijkheid van de twee mogelijke uitkomsten. Kronoply baseerde zijn investeringsbeslissing op het verwachte steunbedrag.
•
De Commissie stelt vast dat Kronoply besloot de investering te doen zonder dat de precieze omvang van de steun of de steunintensiteit bekend waren. Bovendien heeft de onderneming de investering voltooid nadat de steunintensiteit op 31,5% was bepaald. De onderneming was derhalve duidelijk bereid te riskeren dat slechts een steunintensiteit van 31,5% zou worden toegekend.
•
Het loutere feit dat Kronoply aan de voorwaarden van punt 4.2 van de richtsnoeren inzake regionale steunmaatregelen voldeed, houdt derhalve niet in dat de verwachting dat de extra 3,5 procentpunten zouden worden toegekend, een stimulerend effect had.
5.2.3. Ex post-beoordeling van het stimulerend effect op basis van de feiten
(32)
In plaats van nog verder op de ex ante-beslissing van Kronoply in te gaan acht de Commissie het zinvoller zich op de feiten te baseren. Het is duidelijk dat Kronoply tot de investering heeft besloten en zijn activiteiten ook heeft voortgezet toen slechts een steunintensiteit van 31,5% werd goedgekeurd. Het investeringsvoornemen werd volgens het oorspronkelijke plan voltooid. Ook heeft Kronoply zijn investeringsplan in het licht van de geringere steunintensiteit niet aangepast.
(33)
Kronoply zal zijn gedrag niet veranderen, ongeacht of de onderneming bijkomende steun ontvangt of niet: er is geen indicatie dat bijkomende steun Kronoply ertoe zou brengen zijn productie te verhogen of de productie-installaties uit te breiden. Aangezien de investeringen reeds zijn verricht behoeft ook niet te worden gevreesd dat Kronoply zijn productie stopzet, indien hij geen verdere steun ontvangt.
(34)
Daarom is de Commissie tot de conclusie gekomen dat de toekenning van steun ten belope van 3,5% geen stimulerend effect zou hebben.
(35)
Zoals in het besluit tot inleiding van de procedure reeds wordt uiteengezet kunnen steunmaatregelen om de ontwikkeling van bepaalde vormen van economische bedrijvigheid of van bepaalde regionale economieën te vergemakkelijken in de zin van artikel 87, lid 3, onder a) en c), van het EG-Verdrag enkel worden goedgekeurd indien de steun een stimulerend effect heeft. Wanneer - zoals in deze zaak - de investeringen al zijn uitgevoerd, heeft de steun geen dergelijk stimulerend effect en leidt hij niet tot nieuwe investeringen of tot de schepping van werkgelegenheid. Daarom kan de Commissie de steun niet rechtvaardigen op grond van een toename van het aantal nieuwe investeringen of de schepping van werkgelegenheid in de zin van artikel 87, lid 3, onder a) en c), van het EG-Verdrag. Zij komt wederom tot de conclusie dat de bijkomende steun ten bedrage van 3 936 947 EUR exploitatiesteun vormt.
5.3. Noodzakelijk karakter van de steun
(36)
Ten aanzien van de verklaringen in het besluit tot inleiding van de procedure is de Commissie van mening dat het beginsel van het noodzakelijk karakter van de steun rechtstreeks voortvloeit uit het begrip inzake de controle op staatssteun. De Commissie kan steun slechts als verenigbaar met artikel 87, leden 2 en 3, van het EG-Verdrag verklaren wanneer vaststaat dat de steun bijdraagt aan de verwezenlijking van één van de genoemde doelstellingen, die de begunstigde onderneming onder normale marktvoorwaarden met eigen maatregelen niet kan bereiken. Dit is vaste praktijk van de Commissie, welke door het Hof van Justitie van de Europese Gemeenschappen, met name in zijn arrest van 17 september 1980 in de zaak 730/79 (Philip Morris / Commissie) (13), is bevestigd.
(37)
Zoals in de overwegingen 26 tot en met 35 reeds is aangegeven vormt de voorgenomen steun geen stimulans voor nieuwe investeringen of voor de schepping van werkgelegenheid. Er wordt van de ontvanger van de steun noch een tegenprestatie verlangd, noch een bijdrage aan een doel van gemeenschappelijk belang. Daarom betreft het exploitatiesteun ter dekking van de lopende uitgaven, die Kronoply normaal gesproken zelf zou moeten dragen.
(38)
Volgens punt 4.15 van de richtsnoeren inzake regionale steunmaatregelen is exploitatiesteun in principe verboden. Dergelijke steun mag evenwel bij uitzondering worden toegestaan in de regio’s die onder de uitzondering van artikel 87, lid 3, onder a), van het EG-Verdrag vallen mits deze i) door de bijdrage ervan aan de regionale ontwikkeling en ii) de aard ervan gerechtvaardigd is en de hoogte ervan in verhouding staat tot de te verhelpen handicaps. Duitsland heeft geen gegevens over eventuele handicaps voorgelegd en evenmin aangetoond hoe de bijkomende steun de regionale ontwikkeling zou moeten bevorderen.
(39)
Uit het voorafgaande blijkt dat bijkomende steun niet noodzakelijk is, omdat Kronoply besloten heeft zijn activiteiten voort te zetten nadat slechts een geringere steunintensiteit van 31,5% was goedgekeurd. Dat betekent dat Kronoply een rendabele onderneming is of in ieder geval niet op bijkomende steun is aangewezen. Eventuele bijkomende steun in deze fase zou voor Kronoply een onverwachte meevaller zijn.
(40)
De Commissie komt derhalve tot de conclusie dat de steun in dit geval ook niet verenigbaar is met artikel 87, lid 3, onder a), van het EG-Verdrag omdat hij niet noodzakelijk is voor de regionale ontwikkeling.
(41)
Tenslotte wordt onderzocht of de uitzonderingsbepalingen van artikel 87, leden 2 en 3, van het EG-Verdrag op de steun van toepassing zijn.
•
De uitzonderingsbepalingen van artikel 87, lid 2, van het EG-Verdrag met betrekking tot steunmaatregelen van sociale aard aan individuele verbruikers, tot herstel van de schade veroorzaakt door natuurrampen of andere buitengewone gebeurtenissen of om de deling van Duitsland te compenseren, zijn in dit geval niet van toepassing.
•
De steun kan evenmin overeenkomstig artikel 87, lid 3, onder b), van het EG-Verdrag worden beschouwd als steun om de verwezenlijking van een belangrijk project van gemeenschappelijk Europees belang te bevorderen of om een ernstige verstoring in de economie van Duitsland op te heffen. Ook is hij niet bestemd om de cultuur en de instandhouding van het culturele erfgoed te bevorderen overeenkomstig artikel 87, lid 3, onder d), van het EG-Verdrag.
•
Volgens artikel 87, lid 3, onder c), van het EG-Verdrag zijn steunmaatregelen om de ontwikkeling van bepaalde vormen van economische bedrijvigheid of van bepaalde regionale economieën te vergemakkelijken toegestaan, mits de voorwaarden waaronder het handelsverkeer plaatsvindt daardoor niet zodanig worden veranderd dat het gemeenschappelijk belang wordt geschaad. Aangezien de steun door de afwezigheid van een stimulerend effect en noodzakelijk karakter als onverenigbaar met artikel 87, lid 3, onder a), wordt beschouwd, kan hij om dezelfde redenen niet verenigbaar met artikel 87, lid 3, onder c), van het EG-Verdrag worden verklaard.
6. CONCLUSIE
(42)
De Commissie stelt vast dat de aangemelde steun staatssteun vormt in de zin van artikel 87, lid 1, van het EG-Verdrag. Aangezien de steun noch een stimulerend effect heeft noch noodzakelijk is, is geen van de uitzonderingsbepalingen van artikel 87, leden 2 of 3, van het EG-Verdrag van toepassing. De steun is derhalve ongeoorloofde exploitatiesteun en mag niet worden toegekend,
HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN:
Artikel 1
De staatssteun ten bedrage van 3 936 947 EUR die Duitsland volgens aanmelding N609/2003 voornemens is aan Kronoply GmbH toe te kennen, is onverenigbaar met de gemeenschappelijke markt.
Deze staatssteun mag bijgevolg niet worden toegekend.
Artikel 2
Duitsland deelt de Commissie binnen twee maanden vanaf de kennisgeving van deze beschikking mee welke maatregelen het heeft genomen om hieraan te voldoen.
Artikel 3
Deze beschikking is gericht tot de Bondsrepubliek Duitsland.
Gedaan te Brussel, 21 september 2005.