Rozhodnutí Rady
ze dne 18. listopadu 2002,
kterým se členské státy zmocňují, aby v zájmu Společenství ratifikovaly Mezinárodní úmluvu o odpovědnosti a náhradě za škodu v souvislosti s přepravou nebezpečných a škodlivých látek po moři z roku 1996 nebo aby k této úmluvě přistoupily (Úmluva HNS)
(2002/971/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c), čl. 67 odst. 1 a čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mezinárodní úmluva o odpovědnosti a náhradě za škodu v souvislosti s přepravou nebezpečných a škodlivých látek po moři z roku 1996 (dále jen "Úmluva HNS") směřuje k zajištění dostatečného, rychlého a účinného vyrovnání s osobami, které utrpěly škodu způsobenou únikem nebezpečných a škodlivých látek při jejich přepravě po moři. Úmluva HNS zaplňuje významnou mezeru v mezinárodní regulaci odpovědnosti za znečišťování moří.
(2) Články 38, 39 a 40 Úmluvy HNS ovlivňují sekundární legislativu Společenství o soudní příslušnosti, uznávání a výkonu soudních rozhodnutí podle nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [3].
(3) Ve vztahu k článkům 38, 39 a 40 Úmluvy HNS má proto výhradní pravomoc Společenství, pokud uvedená úmluva ovlivňuje pravidla stanovená v nařízení (ES) č. 44/2001. Členské státy si ponechávají svou pravomoc ve věcech zahrnutých do uvedené úmluvy, kterými právo Společenství není dotčeno.
(4) Na základě Úmluvy HNS mohou být jejími stranami pouze suverénní státy; nejsou žádné plány znovu otevřít v dohledné jednání za účelem zvážení pravomoci Společenství v této záležitosti. V současné době proto není možné, aby Společenství ratifikovalo Úmluvu HNS nebo přistoupilo k Úmluvě HNS, ani není vyhlídka, že by tak mohlo učinit v nejbližší budoucnosti.
(5) Úmluva HNS je z hlediska zájmů Společenství a jeho členských států důležitá zejména proto, že v přímé návaznosti na Úmluvu Organizace spojených národů o námořním právu z roku 1982 zlepšuje ochranu obětí podle mezinárodních pravidel o odpovědnosti za znečišťování moří.
(6) Rozhodující pravidla systému zřízeného podle Úmluvy HNS spadají do vnitrostátní pravomoci členských států a pouze ustanovení o soudní příslušnosti, uznávání a výkonu soudních rozhodnutí jsou věci vztahující se k výhradní pravomoci Společenství. Vzhledem k předmětům a cíli Úmluvy HNS nemůže být přijetí ustanovení této úmluvy, která jsou v pravomoci Společenství, odděleno od ustanovení, která jsou v pravomoci členských států.
(7) Rada by proto měla zmocnit členské státy, aby v zájmu Společenství ratifikovaly Úmluvu HNS nebo k ní za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí přistoupily.
(8) Členské státy by měly v zájmu Společenství v přiměřené době dokončit své postupy ratifikace Úmluvy HNS nebo přistoupení k ní. Členské státy by si měly vyměnit informace o stavu svých postupů ratifikace nebo přistoupení s cílem připravit uložení svých ratifikačních listin nebo listin o přistoupení k úmluvě.
(9) Spojené království a Irsko se účastní přijetí a uplatnění tohoto rozhodnutí.
(10) V souladu s články 1 a 2 protokolu o postavení Dánska, který je připojen k Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijetí tohoto rozhodnutí, není jím vázáno a ani nepodléhá jejího uplatnění,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aniž je dotčena dosavadní pravomoc Evropského společenství v této věci zmocňuje Rada členské státy, aby v zájmu Společenství ratifikovaly Úmluvu HNS nebo aby k Úmluvě HNS přistoupily za podmínek stanovených v dalších článcích.
2. Znění Úmluvy HNS je připojeno k tomuto rozhodnutí.
3. V tomto rozhodnutí se termínem "členský stát" rozumí všechny členské státy kromě Dánska.
Článek 2
Při ratifikaci Úmluvy HNS nebo přistoupení k Úmluvě HNS učiní členské státy toto prohlášení:
"Soudní rozhodnutí vydaná soudem ( …) [4] o věcech zahrnutých do úmluvy jsou uznávána a vykonávána v ( …) [5] podle příslušných vnitřních pravidel Společenství týkajících se daného předmětu. [6]
Článek 3
1. Členské státy přijmou v přiměřené době nezbytné kroky k uložení ratifikačních listin Úmluvy HNS nebo listin o přistoupení k Úmluvě HNS u generálního tajemníka Mezinárodní námořní organizace, pokud možno před 30. červnem 2006.
2. Členské státy nejpozději do 30. června 2004 uvědomí Radu a Komisi o předpokládaném datu dokončení svých postupů ratifikace a nebo přistoupení.
3. Členské státy usilují o vzájemnou výměnu informací o stavu svých postupů ratifikace nebo přistoupení.
Článek 4
Jakmile členské státy ratifikují Úmluvu HNS nebo k ní přistoupí, informují písemně generálního tajemníka Mezinárodní námořní organizace o tom, že tato ratifikace nebo přistoupení se uskutečnily v souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 5
Členské státy při nejbližší příležitosti vyvinou co nejvíce úsilí k zajištění, aby Úmluva HNS byla změněna v zájmu umožnit Společenství stát se smluvní stranou Úmluvy.
V Bruselu dne 18. listopadu 2002.
Besluit van de Raad
van 18 november 2002
waarbij de lidstaten worden gemachtigd in het belang van de Europese Gemeenschap het Internationaal Verdrag van 1996 inzake aansprakelijkheid en vergoeding voor schade in samenhang met het vervoer over zee van gevaarlijke en schadelijke stoffen (HNS-verdrag) te bekrachtigen of tot dit verdrag toe te treden
(2002/971/EG)
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, en met name op artikel 61, onder c), artikel 67, lid 1, en artikel 300, lid 2,
Gezien het voorstel van de Commissie(1),
Gezien het advies van het Europees Parlement(2),
Overwegende hetgeen volgt:
(1) Het Internationaal Verdrag van 1996 inzake aansprakelijkheid en vergoeding voor schade in samenhang met het vervoer over zee van gevaarlijke en schadelijke stoffen ("HNS-verdrag") beoogt personen die schade ondervinden van verliezen, lozingen en lekkage van gevaarlijke en schadelijke stoffen tijdens het vervoer over zee, van een passende, snelle en doeltreffende vergoeding te verzekeren. Het HNS-verdrag vult een belangrijke leemte op in de internationale regelgeving betreffende de aansprakelijkheid bij verontreiniging op zee.
(2) De artikelen 38, 39 en 40 van het HNS-verdrag raken aan het afgeleide recht van de Gemeenschap ter zake van de rechterlijke bevoegdheid en de erkenning en tenuitvoerlegging van beslissingen, als neergelegd in Verordening (EG) nr. 44/2001 van de Raad van 22 december 2000 betreffende de rechterlijke bevoegdheid, de erkenning en de tenuitvoerlegging van beslissingen in burgerlijke en handelszaken(3).
(3) De Gemeenschap heeft derhalve uitsluitende bevoegdheid wat de artikelen 38, 39 en 40 van het HNS-verdrag betreft, voorzover dat verdrag afbreuk doet aan de bij Verordening (EG) nr. 44/2001 vastgestelde voorschriften. De lidstaten blijven bevoegd voor de onder het HNS-verdrag vallende aangelegenheden die niet het Gemeenschapsrecht raken.
(4) Krachtens het HNS-verdrag kunnen slechts soevereine staten partij bij dit verdrag worden; er is op korte termijn ook geen uitzicht op heropening van de onderhandelingen om rekening te houden met de bevoegdheid van de Gemeenschap terzake. De Gemeenschap kan daarom op dit ogenblik het HNS-verdrag niet ondertekenen of bekrachtigen. Bovendien is er ook geen mogelijkheid dat de Gemeenschap over afzienbare tijd tot het verdrag toetreedt.
(5) Het HNS-verdrag is van bijzonder belang omdat daardoor - gelet op de belangen van de Gemeenschap en de lidstaten - de slachtoffers beter kunnen worden beschermd in de internationale regelgeving inzake de aansprakelijkheid bij verontreiniging op zee, hetgeen in het verlengde ligt van de toepassing van het Verdrag van de Verenigde Naties inzake het recht van de zee.
(6) De materieelrechtelijke voorschriften van het bij het HNS-verdrag ingestelde systeem vallen onder de bevoegdheden van de lidstaten, en alleen de bepalingen inzake rechterlijke bevoegdheid, erkenning en tenuitvoerlegging van beslissingen zijn aangelegenheden die uitsluitend onder de communautaire bevoegdheid ressorteren. In het licht van voorwerp en doel van het HNS-verdrag kan het aanvaarden van de bepalingen van het verdrag die onder de bevoegdheid van de Gemeenschap vallen, niet los worden gezien van de bepalingen die onder de bevoegdheden van de lidstaten ressorteren.
(7) Het is derhalve dienstig dat de Raad de lidstaten machtigt het HNS-verdrag in het belang van de Gemeenschap onder de in deze beschikking vastgestelde voorwaarden te bekrachtigen of tot het verdrag toe te treden.
(8) De lidstaten zouden hun procedures ter bekrachtiging van of toetreding tot het HNS-verdrag in het belang van de Gemeenschap binnen redelijke termijn moeten afronden. De lidstaten moeten elkaar informeren over de stand van hun bekrachtigings- of toetredingsprocedures om de nederlegging van hun instrumenten voor de bekrachtiging van of toetreding tot het verdrag voor te bereiden.
(9) Het Verenigd Koninkrijk en Ierland nemen deel aan de aanneming en toepassing van deze beschikking.
(10) Overeenkomstig de artikelen 1 en 2 van het protocol betreffende de positie van Denemarken, dat gehecht is aan het Verdrag betreffende de Europese Unie en het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, neemt Denemarken niet deel aan de aanneming van deze beschikking. Deze beschikking is bijgevolg niet bindend voor, noch van toepassing op Denemarken,
HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING VASTGESTELD:
Artikel 1
1. Onverminderd de huidige bevoegdheden van de Europese Gemeenschap op dit gebied, machtigt de Raad de lidstaten om in het belang van de Gemeenschap het HNS-verdrag onder de in de volgende artikelen vastgestelde voorwaarden te bekrachtigen of tot dit verdrag toe te treden.
2. De tekst van het HNS-verdrag is aan deze beschikking gehecht.
3. In deze beschikking worden onder "lidstaat" alle lidstaten verstaan, met uitzondering van Denemarken.
Artikel 2
Wanneer zij het HNS-verdrag bekrachtigen of tot het verdrag toetreden, leggen de lidstaten de volgende verklaring af:
"Wanneer ze door een gerecht van (...)(4) zijn gegeven, worden beslissingen over zaken die onder het verdrag vallen, erkend en ten uitvoer gelegd in (...)(5) overeenkomstig de toepasselijke interne communautaire regelgeving terzake.(6)".
Artikel 3
1. De lidstaten doen het nodige om de instrumenten voor de bekrachtiging van of toetreding tot het HNS-verdrag binnen redelijke termijn neder te leggen bij de secretaris-generaal van de Internationale Maritieme Organisatie, zo mogelijk voor 30 juni 2006.
2. De lidstaten stellen de Raad en de Commissie voor 30 juni 2004 in kennis van de datum waarop hun bekrachtigings- of toetredingsprocedures waarschijnlijk voltooid zullen zijn.
3. De lidstaten streven ernaar elkaar te informeren over de stand van hun bekrachtigings- of toetredingsprocedures.
Artikel 4
Bij de bekrachtiging van of toetreding tot het HNS-verdrag stellen de lidstaten de secretaris-generaal van de Internationale Maritieme Organisatie er schriftelijk van in kennis dat de bekrachtiging of toetreding in overeenstemming met deze beschikking is geschied.
Artikel 5
De lidstaten zorgen er zo spoedig mogelijk voor om het HNS-verdrag te wijzigen, zodat de Gemeenschap partij bij dit verdrag kan worden.
Gedaan te Brussel, 18 november 2002.