Směrnice Rady
ze dne 4. května 1976
o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství
(76/464/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 100 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že existuje naléhavá potřeba všeobecného a vzájemně provázaného postupu členských států v oblasti ochrany vodního prostředí Společenství před znečišťováním způsobovaným zejména některými perzistentními, toxickými a bioakumulativními látkami;
vzhledem k tomu, že několik úmluv nebo jejich návrhů, včetně Úmluvy o prevenci znečišťování moří z pozemních zdrojů, návrhu Úmluvy na ochranu Rýna před chemickým znečištěním a návrhu Evropské úmluvy o ochraně mezinárodních vodních toků před znečištěním, je zaměřeno na ochranu mezinárodních vodních toků a mořského prostředí před znečištěním; že je důležité zabezpečit koordinované provádění těchto úmluv;
vzhledem k tomu, že jakýkoli nesoulad v ustanoveních o vypouštění některých nebezpečných látek do vodního prostředí, která jsou již v různých členských státech prováděna nebo připravována, může vytvářet nerovné podmínky pro soutěž, a tím přímo ovlivnit fungování společného trhu; že je proto nutné sblížit právní předpisy v této oblasti, jak je uvedeno v článku 100 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že je nutné doplnit toto sbližování právních předpisů takovými postupy Společenství, aby bylo prostřednictvím širších pravidel dosaženo jednoho z cílů Společenství v oblasti ochrany životního prostředí a zlepšování kvality života; že je třeba použít článek 235 Smlouvy, protože Smlouva nestanoví příslušné pravomoci;
vzhledem k tomu, že akční program Evropských společenství pro životní prostředí [3] stanoví řadu opatření k ochraně sladkých a mořských vod před některými znečišťujícími látkami;
vzhledem k tomu, že pro zajištění účinné ochrany vodního prostředí Společenství je nezbytné sestavit první seznam některých jednotlivých látek vybraných zejména na základě jejich toxicity, perzistence a bioakumulace, s výjimkou látek, které jsou biologicky neškodné nebo se v látky biologicky neškodné rychle přeměňují, nazvaný seznam I, a druhý seznam látek se škodlivým účinkem na vodní prostředí, který však může být omezen na určitou oblast a záviset na vlastnostech a místě výskytu vod, do nichž se látky vypouštějí, nazvaný seznam II; že jakékoli vypouštění těchto látek by mělo podléhat předem udělenému povolení, v němž jsou stanoveny emisní normy;
vzhledem k tomu, že znečišťování vypouštěním různých nebezpečných látek ze seznamu I musí být odstraněno; že Rada by měla ve stanovených lhůtách stanovit na návrh Komise mezní hodnoty, které emisní normy nesmějí překročit, dále metody stanovení a rovněž lhůty, které by měly vypouštějící subjekty dodržovat;
vzhledem k tomu, že členské státy by měly dodržovat tyto mezní hodnoty s výjimkou případů, kdy členský stát může v souladu s monitorovacím postupem stanoveným Radou prokázat Komisi, že jakostní cíle stanovené Radou na návrh Komise jsou dosaženy a trvale dodržovány jako výsledek opatření provedených mimo jiné tímto členským státem v celé oblasti, která může být zasažena vypouštěními;
vzhledem k tomu, že je nutné snížit znečišťování vod látkami ze seznamu II; že za tímto účelem členské státy přijmou programy sestavené v souladu s jinými existujícími směrnicemi Rady, které obsahují jakostní cíle pro vody; že emisní normy uplatňované pro uvedené látky jsou stanovovány podle těchto jakostních cílů;
vzhledem k tomu, že s určitými výjimkami a úpravami by tato směrnice měla být uplatňována také pro vypouštění do podzemních vod až do přijetí zvláštních předpisů Společenství pro tuto oblast;
vzhledem k tomu, že je důležité, aby jeden nebo více členských států mohly samostatně nebo společně přijímat přísnější opatření než opatření, obsažená v této směrnici;
vzhledem k tomu, že by měl být sestaven soupis vypouštění některých zvláště nebezpečných látek do vodního prostředí Společenství ke zjištění jejich původu;
vzhledem k tomu, že může být nezbytné kontrolovat a v případě potřeby doplnit seznamy I a II na základě získaných zkušeností, případně převést některé látky ze seznamu II do seznamu I,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se podle článku 8 vztahuje na:
- vnitrozemské povrchové vody,
- teritoriální vody,
- vnitřní pobřežní vody,
- podzemní vody.
2. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "vnitrozemskými povrchovými vodami" všechny stojaté nebo tekoucí sladké vody nacházející se na území jednoho nebo více členských států;
b) "vnitřními pobřežními vodami" vody nacházející se mezi pevninou a základní hranicí, od níž se měří šířka teritoriálních vod a která v případě vodních toků dosahuje až k sladkovodní hranici;
c) "sladkovodní hranicí" místo na vodním toku, kde při odlivu a v období nízkého průtoku sladkých vod dochází k patrnému vzrůstu slanosti vlivem přítomnosti mořských vod;
d) "vypouštěním" zavádění látek ze seznamu I nebo seznamu II přílohy do vod uvedených v odstavci 1, s výjimkou:
- vypouštění bahna z říčních bagrů,
- provozního vypouštění z lodí v teritoriálních vodách,
- vysypávání odpadků z lodí v teritoriálních vodách;
e) "znečišťováním" přímé nebo nepřímé vypouštění látek nebo energie člověkem do vodního prostředí, které má za následek například ohrožení lidského zdraví, poškození zdrojů obživy a vodních ekosystémů, škody na kulturních hodnotách nebo ohrožování jiného oprávněného používání vod.
Článek 2
Členské státy učiní příslušná opatření k odstranění znečišťování vod uvedených v článku 1 nebezpečnými látkami ze tříd a skupin látek ze seznamu I přílohy a ke snížení znečišťování zmíněných vod nebezpečnými látkami ze tříd a skupin látek ze seznamu II přílohy v souladu s touto směrnicí, jejíž ustanovení představují pouze první krok k dosažení uvedených cílů.
Článek 3
S ohledem na látky náležející do tříd a skupin látek ze seznamu I, dále jen "látky ze seznamu I":
1. každé vypouštění do vod uvedených v článku 1, ve kterém může být přítomna některá z těchto látek, podléhá předem udělenému povolení vydanému příslušným orgánem dotyčného členského státu;
2. povolení stanoví emisní normy pro vypouštění těchto látek do vod uvedených v článku 1, a kde je to nutné k provádění této směrnice, i pro vypouštění těchto látek do stokových systémů;
3. v případě stávajících vypouštění těchto látek do vod uvedených v článku 1 musí vypouštění dodržovat podmínky a lhůty uvedené v povolení. Tyto lhůty nesmí překročit hranici stanovenou v souladu s čl. 6 odst. 4;
4. povolení smějí být vydána pouze na omezenou dobu. Mohou být obnovena s přihlédnutím k případným změnám mezních hodnot uvedených v článku 6.
Článek 4
1. Členské státy použijí systém nulových emisí pro vypouštění látek ze seznamu I do podzemních vod.
2. Členské státy použijí pro podzemní vody ustanovení této směrnice týkající se látek náležejících do tříd a skupin látek ze seznamu II, dále jen "látek ze seznamu II".
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí ani pro vypouštění z domácností, ani pro vypouštění způsobovaná vtláčením do hlubokých, solných nebo nevyužitelných vrstev.
4. Ustanovení této směrnice o podzemních vodách se použijí jen do doby, než se začne provádět zvláštní směrnice pro podzemní vody.
Článek 5
1. Emisní normy stanovené v povoleních udělených podle článku 3 stanoví:
a) nejvýše přípustnou koncentraci látek při vypouštění; v případě zředění se mezní hodnota uvedená v čl. 6 odst. 1 písm. a) dělí faktorem zředění;
b) nejvýše přípustné množství látky při vypouštění během jednoho nebo více stanovených období. Toto množství může být v případě nutnosti vyjádřeno také jako jednotka hmotnosti znečišťující látky na jednotku charakteristického prvku znečišťující činnosti (například jednotka hmotnosti látky na jednotku suroviny nebo produktu).
2. V každém povolení mohou příslušné orgány dotyčného členského státu v případě nutnosti stanovit přísnější emisní normy než ty, které vyplývají z uplatňování mezních hodnot stanovených Radou podle článku 6, přičemž vezmou v úvahu zejména toxicitu, perzistenci a bioakumulaci dotyčné látky v prostředí, do něhož je vypouštěna.
3. Jestliže znečišťující subjekt prohlásí, že není schopen dodržet požadované emisní normy nebo je-li tato skutečnost příslušnému orgánu dotyčného členského státu zřejmá, povolení nebude uděleno.
4. Pokud by emisní normy nebyly dodržovány, příslušný orgán dotyčného členského státu učiní všechny kroky potřebné k tomu, aby zajistil splnění podmínek obsažených v povolení nebo v případě nutnosti zákaz vypouštění.
Článek 6
1. Rada na návrh Komise stanoví mezní hodnoty pro různé nebezpečné látky zahrnuté do tříd a skupin látek ze seznamu I, které nesmí být vyšší než emisní normy. Tyto mezní hodnoty jsou vymezeny:
a) nejvýše přípustnou koncentrací látky při vypouštění;
b) kde je to vhodné, nejvýše přípustným množstvím této látky vyjádřeným jako jednotka hmotnosti znečišťující látky na jednotku charakteristického prvku znečišťující činnosti (například na jednotku hmotnosti suroviny nebo výrobku).
Mezní hodnoty uplatňované pro vypouštění průmyslem se stanoví, kde je to vhodné, podle průmyslového oboru a typu výrobku.
Přípustné hodnoty látek ze seznamu I se stanoví zejména na základě:
- toxicity,
- perzistence,
- bioakumulace
a s ohledem na nejlepší dostupné technické prostředky.
2. Rada stanoví na návrh Komise jakostní cíle pro látky ze seznamu I.
Tyto jakostní cíle se stanoví hlavně na základě toxicity, perzistence a akumulace uvedených látek v živých organismech a v sedimentech podle posledních nezvratných vědeckých údajů, přičemž se vezme v úvahu rozdíl ve vlastnostech slaných a sladkých vod.
3. Mezní hodnoty stanovené podle odstavce 1 se uplatní s výjimkou případů, kde členský stát může v souladu s monitorovacím postupem stanoveným Radou na návrh Komise prokázat Komisi, že jakostní cíle stanovené podle odstavce 2 nebo přísnější jakostní cíle Společenství jsou dosaženy a trvale dodržovány jako výsledek opatření provedených mimo jiné tímto členským státem v celé oblasti, která by mohla být zasažena vypouštěními.
Komise předloží Radě zprávu o případech použití metody jakostních cílů. Rada přezkoumá každých pět let na základě návrhu Komise a v souladu s článkem 148 Smlouvy případy použití uvedené metody.
4. Pro látky zahrnuté do tříd a skupin látek uvedených v odstavci 1 stanoví Rada v souladu s článkem 12 lhůty uvedené v čl. 3 bodě 3, přičemž vezme v úvahu vlastnosti dotyčných průmyslových odvětví a v případě potřeby i typy výrobků.
Článek 7
1. Za účelem snížení znečišťování vod uvedených v článku 1 látkami ze seznamu I připraví členské státy programy, k jejichž provádění použijí zejména postupy uvedené v odstavcích 2 a 3.
2. Veškerá vypouštění do vod uvedených v článku 1, která pravděpodobně obsahují některou z látek ze seznamu II, podléhají předem udělenému povolení vydanému příslušným orgánem dotyčného členského státu, v němž jsou stanoveny emisní normy. Tyto normy vycházejí z jakostních cílů, které se stanoví v souladu s odstavcem 3.
3. Programy uvedené v odstavci 1 musí obsahovat jakostní cíle pro vody; tyto cíle se stanoví v souladu s jinými směrnicemi Rady, pokud tyto směrnice existují.
4. Programy mohou rovněž obsahovat zvláštní ustanovení upravující složení a používání látek nebo skupin látek a výrobků a musí brát v úvahu i nejnovější technické poznatky, které jsou ekonomicky přijatelné.
5. V programech se stanoví lhůty pro jejich provádění.
6. Obsah programů a výsledky dosažené při jejich provádění jsou sděleny Komisi.
7. Komise společně s členskými státy zajistí pravidelné porovnávání programů s cílem zajistit dostatečnou koordinaci jejich provádění. Považuje-li to Komise za nezbytné, předloží za tímto účelem Radě příslušné návrhy.
Článek 8
Členské státy učiní všechny potřebné kroky k provádění opatření přijatých v souladu s touto směrnicí tak, aby se nezvyšovalo znečišťování vod, na které se nevztahuje článek 1. Kromě toho zruší všechny právní předpisy, které mají za cíl či za následek nerespektování ustanovení této směrnice.
Článek 9
Provádění opatření přijatých v souladu s touto směrnicí nesmí v žádném případě vést k přímému či nepřímému zvýšenému znečištění vod uvedených v článku 1.
Článek 10
Jeden členský stát nebo více členských států může v případě potřeby samostatně nebo společně přijmout přísnější opatření než opatření stanovená touto směrnicí.
Článek 11
Příslušný orgán vypracuje soupis vypouštění do vod uvedených v článku 1, při kterých mohou být přítomny látky ze seznamu I, pro které se uplatňují emisní normy.
Článek 12
1. Rada ve lhůtě devíti měsíců jednomyslně rozhodne o každém návrhu Komise vypracovanému podle článku 6 a rovněž o návrzích na používání metod stanovení.
Návrhy týkající se první řady látek, jakož i používaných metod stanovení a lhůt uvedených v čl. 6 odst. 4, předloží Komise nejpozději do dvou let ode dne oznámení této směrnice.
2. Komise předloží, je-li to možné, do dvaceti sedmi měsíců ode dne oznámení této směrnice první návrhy podle čl. 7 odst. 7. Rada rozhodnutí jednomyslně přijme ve lhůtě devíti měsíců.
Článek 13
1. Pro účely této směrnice poskytnou členské státy na žádost Komise pro každý případ zvlášť všechny nezbytné informace, a to zejména:
- podrobnosti o povoleních udělených podle článku 3 a čl. 7 odst. 2,
- výsledky soupisu podle článku 11,
- výsledky monitorování prostřednictvím vnitrostátní sítě,
- doplňující údaje o programech podle článku 7.
2. Údaje získané při provádění tohoto článku se použijí pouze k účelům, ke kterým byly vyžádány.
3. Komise a příslušné orgány členských států, jejich úředníci a ostatní zaměstnanci nesmějí rozšiřovat údaje získané při provádění této směrnice, které vzhledem k jejich povaze zavazují k zachování mlčenlivosti.
4. Ustanovení odstavců 2 a 3 nebrání zveřejnění obecných údajů nebo přehledů, jež neobsahují údaje o určitých podnicích nebo sdruženích podniků.
Článek 14
Rada na návrh Komise z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu a na základě zkušeností upraví nebo v případě potřeby doplní seznamy I a II, a v případě potřeby přeřadí některé látky ze seznamu II do seznamu I.
Článek 15
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 4. května 1976.
++++
RICHTLIJN VAN DE RAAD
van 4 mei 1976
betreffende de verontreiniging veroorzaakt door bepaalde gevaarlijke stoffen die in het aquatisch milieu van de Gemeenschap worden geloosd
( 76/464/EEG )
DE RAAD VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN ,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Economische Gemeenschap , inzonderheid op de artikelen 100 en 235 ,
Gezien het voorstel van de Commissie ,
Gezien het advies van het Europese Parlement ( 1 ) ,
Gezien het advies van het Economisch en Sociaal Comité ( 2 ) ,
Overwegende dat het dringend noodzakelijk is dat de Lid-Staten een algemene en gelijktijdige actie ondernemen ter bescherming van het aquatisch milieu van de Gemeenschap tegen verontreiniging , met name door bepaalde stoffen die persistent , toxisch en bioaccumuleerbaar zijn ;
Overwegende dat verscheidene verdragen of ontwerpverdragen , zoals het Verdrag ter voorkoming van de verontreiniging van de zee vanaf het land , het ontwerp-verdrag voor de bescherming van de Rijn tegen chemische verontreiniging en het ontwerp voor een Europees verdrag inzake de bescherming van internationale waterlopen egen verontreiniging , tot doel hebben de internationale waterlopen en het mariene milieu tegen verontreiniging te beschermen ; dat het van belang is zorg te dragen voor de geharmoniseerde tenuitvoerlegging van deze verdragen ;
Overwegende dat een dispariteit tussen de bepalingen die in de verschillende Lid-Staten reeds van toepassing dan wel in voorbereiding zijn met betrekking tot het lozen van bepaalde gevaarlijke stoffen in het water , kan leiden tot ongelijke concurrentievoorwaarden en derhalve rechtstreeks van invloed kan zijn op de goede werking van de gemeenschappelijke markt ; dat derhalve op dit gebied de wetgevingen nader tot elkaar dienen te worden gebracht , zoals bepaald in artikel 100 van het Verdrag ;
Overwegende dat het noodzakelijk blijkt dit nader tot elkaar brengen van de wetgevingen vergezeld te doen gaan van een actie van de Gemeenschap die erop gericht is om , door middel van een meer omvattende regeling , één der doelstellingen van de Gemeenschap op het gebied van de bescherming van het milieu en de verbetering van de kwaliteit van het bestaan te verwezenlijken ; dat hiertoe derhalve een aantal specifieke bepalingen dienen te worden vastgesteld ; dat , aangezien het Verdrag niet voorziet in de hiertoe vereiste bevoegdheden , artikel 235 van het Verdrag dient te worden toegepast ;
Overwegende dat het actieprogramma van de Europese Gemeenschappen inzake het milieu ( 3 ) voorziet in een aantal maatregelen ter bescherming van zoet water en zeewater tegen bepaalde verontreinigende stoffen ;
Overwegende dat het , ter waarborging van een doelmatige bescherming van het aquatisch milieu in de Gemeenschap , nodig is een eerste lijst , lijst I genaamd , op te stellen van bepaalde afzonderlijke stoffen die in hoofdzaak moeten worden gekozen op basis van hun toxiciteit , persistentie , bio-accumulatie , met uitzondering van die stoffen welke biologisch onschadelijk zijn of die snel worden omgezet in biologisch onschadelijke stoffen , alsmede een tweede lijst , lijst II genaamd , van stoffen met een schadelijke werking op het water , die evenwel beperkt kan zijn tot een bepaald gebied en afhangt van de kenmerken van de ontvangende wateren en de plaats daarvan ; dat elke lozing van deze stoffen onderworpen moet zijn aan een voorafgaande vergunning , waarin de emissienormen worden vastgesteld ,
Overwegende dat de verontreiniging door het lozen van de verschillende onder lijst I vallende gevaarlijke stoffen geheel moet worden beëindigd ; dat de Raad binnen nauwkeurig omschreven termijnen op voorstel van de Commissie moet overgaan tot de vaststelling van grenswaarden die door de emissienormen niet mogen worden overschreden , meetmethoden alsmede de termijnen waaraan degenen die thans lozingen verrichten , zich moeten houden ;
Overwegende dat de Lid-Staten deze grenswaarden moeten toepassen , behalve in het geval dat een Lid-Staat volgens een door de Raad vastgestelde controleprocedure tegenover de Commissie kan bewijzen dat de door de Raad op voorstel van de Commissie vastgestelde kwaliteitsdoelstellingen in het gehele eventueel door lozingen beïnvloede geografische gebied zijn bereikt en voortdurend worden gehandhaafd dank zij de actie die onder meer door deze Lid-Staat wordt gevoerd ;
Overwegende dat het noodzakelijk is de verontreiniging van het water door de in lijst II genoemde stoffen te beperken ; dat de Lid-Staten te dien einde programma's moeten vaststellen die kwaliteitsdoelstellingen voor het water omvatten , welke zijn opgesteld met inachtneming van de richtlijnen van de Raad wanneer laatstgenoemde bestaan ; dat de voor deze stoffen geldende emissienormen moeten worden berekend aan de hand van deze kwaliteitsdoelstellingen ;
Overwegende dat deze richtlijn , behoudens bepaalde uitzonderingen en wijzigingen , dient te worden toegepast op lozingen in grondwater in afwachting van de vaststelling van een specifieke communautaire regeling ter zake ;
Overwegende dat het van belang is dat een of meer Lid-Staten , afzonderlijk of gezamenlijk , bepalingen kunnen vaststellen die strenger zijn dan de bepalingen van deze richtlijn ;
Overwegende dat het van belang is een inventarisatie te maken van de lozingen van bepaalde bijzonder gevaarlijke stoffen in het aquatisch milieu van de Gemeenschap , ten einde de oorsprong daarvan na te gaan ;
Overwegende dat het noodzakelijk kan zijn de lijsten I en II met inachtneming van de opgedane ervaring te herzien en zo nodig aan te vullen door , in voorkomend geval , bepaalde stoffen van lijst II over te brengen naar lijst I ,
HEEFT DE VOLGENDE RICHTLIJN VASTGESTELD :
Artikel 1
1 . Behoudens artikel 8 is deze richtlijn van toepassing :
- op oppervlaktewateren in het binnenland ,
- op territoriale zeewateren ,
- op kustwateren ,
- op grondwateren .
2 . In deze richtlijn wordt verstaan onder :
a ) " oppervlaktewateren in het binnenland " : alle stilstaande of stromende , zoete oppervlaktewateren die zich op het grondgebied van één of meer Lid-Staten bevinden ;
b ) " kustwateren " : wateren die zijn gelegen aan de landzijde van de basislijn welke dient om de breedte van de territoriale zee te meten en die zich in het geval van waterlopen uitstrekken tot aan de zoetwatergrens ;
c ) " zoetwatergrens " : de plaats in een waterloop waar bij laag water en in een periode met gering zoetwaterdebiet , het zoutgehalte merkbaar stijgt ten gevolge van de aanwezigheid van zeewater ;
d ) " lozing " : iedere handeling waarbij de in lijst I of lijst II van de bijlage genoemde stoffen in de in lid 1 bedoelde wateren worden gebracht , met uitzondering van
- lozingen van baggerspecie ,
- bedrifsmatige lozingen vanaf schepen in territoriale zeewateren ,
- het storten van afvalstoffen vanaf schepen in territoriale zeewateren ;
e ) " verontreiniging " : het direct of indirect door de mens lozen van stoffen of energie in het aquatisch milieu , ten gevolge waarvan de gezondheid van de mens in gevaar kan worden gebracht , het leven en de eco-systemen in het water kunnen worden geschaad , de mogelijkheden tot recreatie kunnen worden aangetast of een ander rechtmatig gebruik van het water kan worden gehinderd .
Artikel 2
De Lid-Staten nemen alle passende maatregelen ter beëindiging van de verontreiniging van de in artikel 1 bedoelde wateren door de gevaarlijke stoffen die zijn begrepen onder de families en groepen van stoffen die worden genoemd in lijst I van de bijlage , en ter vermindering van de verontreiniging van genoemde wateren door de gevaarlijke stoffen die zijn begrepen onder de families en groepen van stoffen die worden genoemd in lijst II van de bijlage , overeenkomstig deze richtlijn , die slechts een eerste stap is om dit doel te bereiken .
Artikel 3
Ten aanzien van de stoffen die behoren tot de families en groepen van stoffen die worden genoemd in lijst I , hierna te noemen " onder lijst I vallende stoffen " , wordt het volgende bepaald :
1 . voor iedere lozing in de in artikel 1 bedoelde wateren die een van deze stoffen kan bevatten , is een voorafgaande vergunning nodig , die wordt verleend door de bevoegde autoriteit van de betrokken Lid-Staat ;
2 . voor lozingen van deze stoffen in de in artikel 1 bedoelde wateren en , wanneer zulks voor de toepassing van deze richtlijn noodzakelijk is , voor lozingen van deze stoffen in riolen , worden in de vergunning emissienormen vastgesteld ;
3 . voor de bestaande lozingen van deze stoffen in de in artikel 1 bedoelde wateren dienen de lozers aan de in de vergunning vastgestelde voorwaarden te voldoen binnen de daarin bepaalde termijn . Deze termijn mag de overeenkomstig artikel 6 , lid 4 , vastgestelde grenzen niet overschrijden ;
4 . de vergunning mag slechts worden verleend voor een beperkte duur . Zij kan worden verlengd met inachtneming van de eventuele wijzigingen van de grenswaarden als bedoeld in artikel 6 .
Artikel 4
1 . De Lid-Staten passen op de lozingen van de onder lijst I vallende stoffen in grondwateren een regeling van nul-emissie toe .
2 . De Lid-Staten passen op grondwateren de bepalingen van deze richtlijn toe die betrekking hebben op de stoffen die behoren tot de in lijst II genoemde families en groepen van stoffen , hierna te noemen " onder lijst II vallende stoffen " .
3 . De leden 1 en 2 zijn niet van toepassing op huishoudelijk afvalwater , noch op lozingen die verricht worden in diepliggende , zoute en onbruikbare lagen .
4 . De bepalingen van deze richtlijn die op grondwateren betrekking hebben , zijn bij het van kracht worden van een afzonderlijke richtlijn voor grondwateren niet langer van toepassing .
Artikel 5
1 . In de emissienormen , vastgesteld in de vergunningen die worden verleend uit hoofde van artikel 3 , worden bepaald :
a ) de in de lozingen toelaatbare maximumconcentratie van een stof . In geval van verdunning moet de in artikel 6 , lid 1 , sub a ) , bedoelde grenswaarde worden gedeeld door de verdunningsfactor ;
b ) de in de lozingen toelaatbare maximumhoeveelheid van een stof tijdens een of meer bepaalde perioden . Zo nodig kan deze hoeveelheid bovendien worden uitgedrukt in een gewichtseenheid van de verontreinigende stof per eenheid van het element dat kenmerkend is voor de verontreinigende werkzaamheid ( bijvoorbeeld , gewichtseenheid per grondstof of per eenheid produkt ) .
2 . Voor elke vergunning kan de bevoegde autoriteit van de betrokken Lid-Staat , indien zulks noodzakelijk is , strengere emissienormen vaststellen dan die welke resulteren uit de toepassing van de door de Raad krachtens artikel 6 vastgestelde grenswaarden , daarbij met name rekening houdende met de toxiciteit , de persistentie en de bio-accumulatie van de betrokken stof in het milieu waarin de lozing plaatsvindt .
3 . Indien de lozer verklaart dat hij de opgelegde emissienormen niet in acht kan nemen , of indien de bevoegde autoriteit van de betrokken Lid-Staat zulks constateert , wordt de vergunning geweigerd .
4 . Indien de emissienormen niet in acht worden genomen , neemt de bevoegde autoriteit van de betrokken Lid-Staat alle nodige maatregelen om er voor te zorgen dat aan de voorwaarden van de vergunning wordt voldaan en dat , zo nodig , de lozing wordt verboden .
Artikel 6
1 . Op voorstel van de Commissie stelt de Raad voor de verschillende gevaarlijke stoffen die zijn begrepen onder de onder lijst I vallende families en groepen van stoffen , de grenswaarden vast welke door de emissienormen niet mogen worden overschreden . Deze grenswaarden worden bepaald door :
a ) de in de lozingen toelaatbare maximumconcentratie van een stof , en
b ) indien dit past , de toelaatbare maximumhoeveelheid van zulk een stof , uitgedrukt in een gewichtseenheid van de verontreinigende stof per eenheid van het element dat kenmerkend is voor de verontreinigende werkzaamheid ( bij voorbeeld gewichtseenheid per grondstof of per eenheid produkt ) .
Indien dit past , worden de grenswaarden die op industrieel afvalwater van toepassing zijn , per sector en per type produkt vastgesteld .
De grenswaarden welke van toepassing zijn op de onder lijst I vallende stoffen worden voornamelijk vastgesteld op basis van :
- de toxiciteit ,
- de persistentie ,
- de bio-accumulatie ,
met inachtneming van de beste beschikbare technische middelen .
2 . Op voorstel van de Commissie stelt de Raad kwaliteitsdoelstellingen vast voor de onder lijst I vallende stoffen .
Deze doelstellingen worden voornamelijk vastgesteld op basis van de toxiciteit , de persistentie en de accumulatie van deze stoffen in levende organismen en in sedimenten , zoals deze resulteren uit de meest recente deugdelijke wetenschappelijke gegevens , met inachtneming van de verschillen in kenmerken tussen zeewater en zoet water .
3 . De overeenkomstig lid 1 vastgestelde grenswaarden zijn van toepassing , behoudens in de gevallen waarin een Lid-Staat , volgens een door de Raad op voorstel van de Commissie vastgestelde controleprocedure , tegenover de Commissie kan aantonen dat de overeenkomstig lid 2 vastgestelde kwaliteitsdoelstellingen , of strengere door de Gemeenschap vastgestelde kwaliteitsdoelstellingen , in het gehele eventueel door de lozingen beïnvloede geografische gebied zijn bereikt en voortdurend worden gehandhaafd dank zij de actie die onder meer door deze Lid-Staat wordt gevoerd .
De Commissie brengt de Raad verslag uit over de gevallen waarin zij het gebruik van de methode der kwaliteitsdoelstellingen heeft aanvaard . De Raad beoordeelt om de vijf jaar , op basis van een Commissievoorstel , overeenkomstig artikel 148 van het Verdrag , opnieuw de gevallen waarin genoemde methode wordt toegepast .
4 . Voor de stoffen die zijn begrepen onder de in lid 1 bedoelde families en groepen van stoffen stelt de Raad , overeenkomstig artikel 12 , termijngrenzen vast als bedoeld in artikel 3 , punt 3 , met inachtneming van de eigen kenmerken van de betrokken industriële sectoren en , in voorkomend geval , van de typen produkten .
Artikel 7
1 . Ter vermindering van de verontreiniging van de in artikel 1 bedoelde wateren door de onder lijst II vallende stoffen , stellen de Lid-Staten programma's op ; voor de uitvoering daarvan gebruiken zij met name de in de leden 2 en 3 vermelde middelen .
2 . Voor iedere lozing die wordt verricht in de in artikel 1 bedoelde wateren en die één van de onder lijst II vallende stoffen kan bevatten , is een voorafgaande vergunning nodig , die door de bevoegde autoriteit van de betrokken Lid-Staat wordt verleend en waarin de emissienormen voor de lozing worden vastgesteld . Deze worden berekend aan de hand van de kwaliteitsdoelstellingen , die overeenkomstig lid 3 worden vastgesteld .
3 . De in lid 1 bedoelde programma's bevatten kwaliteitsdoelstellingen voor het water , die worden opgesteld met inachtneming van de door de Raad aangenomen richtlijnen wanneer laatstgenoemde bestaan .
4 . De programma's kunnen eveneens specifieke voorschriften bevatten die op de samenstelling en het gebruik van stoffen of groepen van stoffen alsmede produkten betrekking hebben ; in de programma's wordt rekening gehouden met de jongste technische ontwikkelingen die economisch te verwezenlijken zijn .
5 . In de programma's worden de termijnen vastgesteld voor de tenuitvoerlegging hiervan .
6 . De programma's en de resultaten van de toepassing hiervan worden in beknopte vorm aan de Commissie medegedeeld .
7 . De Commissie organiseert regelmatig met de Lid-Staten een onderlinge vergelijking van de programma's , ten einde zich ervan te vergewissen dat de tenuitvoerlegging hiervan voldoende geharmoniseerd is . Indien zij zulks nodig acht , dient zij hiertoe voorstellen ter zake in bij de Raad .
Artikel 8
De Lid-Staten treffen alle passende maatregelen om de door hen krachtens deze richtlijn te nemen maatregelen op zodanige wijze uit te voeren dat de verontreiniging van de wateren die niet onder artikel 1 vallen , niet toeneemt . Bovendien verbieden zij elke handeling waarmede wordt beoogd de bepalingen van deze richtlijn te ontduiken of die zulks tot gevolg heeft .
Artikel 9
Toepassing van de krachtens deze richtlijn genomen maatregelen mag er in geen geval toe leiden dat de verontreiniging van de in artikel 1 bedoelde wateren direct of indirect toeneemt .
Artikel 10
Een of meer Lid-Staten kunnen , in voorkomend geval , afzonderlijk of gezamenlijk , strengere voorschriften vaststellen dan die welke bij deze richtlijn worden beoogd .
Artikel 11
De bevoegde autoriteit maakt een inventarisatie van de lozingen die plaatsvinden in de in artikel 1 bedoelde wateren , welke onder lijst I vallende stoffen kunnen bevatten waarop emissienormen van toepassing zijn .
Artikel 12
1 . De Raad neemt binnen een termijn van negen maanden met eenparigheid van stemmen een besluit over ieder voorstel van de Commissie dat uit hoofde van artikel 6 wordt gedaan alsmede over de voorstellen betreffende de van toepassing zijnde meetmethoden .
Binnen een termijn van ten hoogste twee jaar na de kennisgeving van deze richtlijn dient de Commissie voorstellen in betreffende een eerste reeks van stoffen alsmede de daarop van toepassing zijnde meetmethoden en de in artikel 6 , lid 4 , bedoelde termijnen .
2 . De Commissie zendt , voor zover mogelijk binnen een termijn van zevenentwintig maanden na de kennisgeving van deze richtlijn , de eerste voorstellen toe die uit hoofde van artikel 7 , lid 7 , worden gedaan , De Raad neemt met eenparigheid van stemmen een besluit binnen een termijn van negen maanden .
Artikel 13
1 . Voor de toepassing van deze richtlijn verstrekken de Lid-Staten aan de Commissie , op haar verzoek , dat per geval wordt ingediend , alle nodige inlichtingen en met name :
- bijzonderheden betreffende de krachtens artikel 3 en artikel 7 , lid 2 , verleende vergunningen ,
- de resultaten van de inventarisatie als bedoeld in artikel 11 ,
- de resultaten van de controle door het nationale meetnet ,
- aanvullende inlichtingen betreffende de in artikel 7 bedoelde programma's .
2 . De krachtens dit artikel ingewonnen inlichtingen mogen slechts worden gebruikt voor het doel waarvoor zij zijn gevraagd .
3 . De Commissie en de bevoegde autoriteiten der Lid-Staten , alsmede hun personeelsleden en functionarissen zijn verplicht de inlichtingen welke zij bij de toepassing van deze richtlijn hebben ingewonnen en welke naar hun aard onder de geheimhoudingsplicht vallen , niet openbaar te maken .
4 . De bepalingen van de leden 2 en 3 vormen geen beletsel voor de openbaarmaking van overzichten of studies die geen gegevens met betrekking tot individuele ondernemingen of ondernemersverenigingen bevatten .
Artikel 14
Op voorstel van de Commissie , die handelt op eigen initiatief of op verzoek van een Lid-Staat , worden de lijsten I en II van de bijlage door de Raad herzien en , zo nodig , aangevuld , rekening houdend met de opgedane ervaring , door in voorkomend geval bepaalde stoffen , van lijst II over te brengen naar lijst I .
Artikel 15
Deze richtlijn is gericht tot de Lid-Staten .
Gedaan te Brussel , 4 mei 1976 .