NAŘÍZENÍ RADY (ES) č 1182/2007
ze dne 26. září 2007,
kterým se stanoví zvláštní pravidla pro odvětví ovoce a zeleniny a kterým se mění směrnice 2001/112/ES a 2001/113/ES a nařízení (EHS) č. 827/68, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) č. 2826/2000, (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 318/2006 a ruší nařízení (ES) č. 2202/96
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Stávající režim pro odvětví ovoce a zeleniny je stanoven v nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (2), nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (3) a nařízení Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů (4).
(2)
Zkušenosti ukazují, že je nezbytné změnit režim pro odvětví ovoce a zeleniny tak, aby se dosáhlo těchto cílů: zlepšení konkurenceschopnosti a tržní orientace odvětví, které by mělo přispět k dosažení udržitelné produkce konkurenceschopné na vnitřním i vnějším trhu, snížení výkyvů v příjmech producentů v důsledku krizí na trhu, zvýšení spotřeby ovoce a zeleniny ve Společenství a pokračování ve snahách odvětví o zachování a ochranu životního prostředí.
(3)
Jelikož těchto cílů nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států vzhledem ke společné povaze trhu s ovocem a zeleninou, a proto jich může být z důvodu potřeby další společné činnosti lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(4)
Komise předložila samostatný návrh nařízení Rady, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů, do něhož by mohla být nejprve začleněna některá ustanovení týkající se odvětví ovoce a zeleniny, jež mají horizontální povahu a používají se pro řadu dalších zemědělských produktů, zejména ustanovení o řídícím výboru. Tato ustanovení je vhodné ponechat v nařízeních (ES) č. 2200/96 a (ES) č. 2201/96. Uvedená ustanovení by však měla být aktualizována, zjednodušena a racionalizována, aby bylo možné je snadno začlenit do nařízení, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů.
(5)
Pokud jde o další ustanovení, která se používají výlučně v odvětví ovoce a zeleniny, je vzhledem k oblasti působnosti změn stávajícího režimu a v zájmu srozumitelnosti nezbytné začlenit všechna tato ustanovení do samostatného nařízení. V případech, kdy jsou tato ustanovení do určité míry také horizontální povahy a používají se pro řadu dalších zemědělských produktů, jako například ustanovení týkající se obchodních norem a obchodu se třetími zeměmi, měla by být rovněž aktualizována a zjednodušena, aby je bylo možné později snadno začlenit do výše uvedeného nařízení o společné organizaci zemědělských trhů. Toto nařízení by proto nemělo rušit nebo měnit stávající nástroje horizontální povahy, ledaže jsou zastaralé, nadbytečné nebo by vzhledem ke své povaze neměly být projednávány na úrovni Rady.
(6)
Do oblasti působnosti tohoto nařízení by měly spadat produkty, na něž se vztahují společné organizace trhů s ovocem a zeleninou a zpracovaným ovocem a zeleninou. Ustanovení o organizacích producentů a mezioborových organizacích a dohodách se však použijí pouze na produkty, na něž se vztahuje společná organizace trhu s ovocem a zeleninou, a toto rozlišení by mělo být zachováno. Oblast působnosti společné organizace trhu s ovocem a zeleninou by měla být rozšířena i na některé kuchyňské byliny, aby se jim umožnilo využít tohoto režimu. Na tymián a šafrán se v současné době vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 827/68 ze dne 28. června 1968 o společné organizaci trhu s některými produkty uvedenými v příloze II Smlouvy (5), z něhož by proto měly být vyňaty.
(7)
Pro některé produkty by měly platit obchodní normy upravující zejména definici, jakost, třídění, stanovení rozměrů, obalovou úpravu, obalové materiály, skladování, přepravu, obchodní úpravu, uvádění na trh a označování, aby bylo možné dodávat na trh produkty jednotné a uspokojivé jakosti. Navíc může být zapotřebí přijmout zvláštní opatření, zejména nejnovější analytické metody a další opatření k určení povahy dotčených norem, aby se zabránilo zneužívání, pokud jde o jakost a pravost produktů předkládaných spotřebitelům, a závažným narušením trhů, které by tato zneužití mohla vyvolat.
(8)
V současné době obsahují směrnice Rady 2001/112/ES ze dne 20. prosince 2001 o ovocných šťávách a některých podobných produktech určených k lidské spotřebě (6) a směrnice Rady 2001/113/ES ze dne 20. prosince 2001 o ovocných džemech, rosolech a marmeládách a kaštanovém krému určených k lidské spotřebě (7) zvláštní ustanovení o výrobě, složení a označování těchto výrobků. Uvedená pravidla však nejsou plně aktualizována, aby mohla zohlednit vývoj odpovídajících mezinárodních norem, a je proto třeba je v zájmu jejich aktualizace pozměnit.
(9)
Produkce ovoce a zeleniny a jejich uvádění na trh, včetně pěstitelských postupů, nakládání s odpadovým materiálem a likvidace produktů stažených z trhu, by měly brát ohled na životní prostředí, zejména pokud jde o ochranu jakosti vod, zachování biologické rozmanitosti a udržování krajiny.
(10)
Organizace producentů jsou základními činiteli režimu v odvětví ovoce a zeleniny, jehož decentralizované fungování na své úrovni zajišťují. Z důvodu stále se zvyšující koncentrace poptávky je koncentrace nabídky uvnitř těchto organizací i nadále hospodářskou nutností pro posílení postavení producentů na trhu. Tato koncentrace by měla být uskutečňována na základě dobrovolnosti a prokázat svou prospěšnost na základě rozsahu a účinnosti služeb, které mohou organizace producentů svým členům poskytnout. Jelikož organizace producentů jednají výlučně v zájmu svých členů, měly by být považovány za organizace jednající v hospodářských záležitostech za své členy a jejich jménem.
(11)
Zkušenosti ukazují, že organizace producentů jsou vhodným nástrojem pro koncentraci nabídky. Rozšíření organizací producentů v různých členských státech je však nerovnoměrné. V zájmu zvýšení přitažlivosti organizací producentů by měla být přijata opatření pro co největší zvýšení pružnosti jejich fungování. Tato pružnost by se měla týkat zejména sortimentu produktů organizace producentů, povoleného rozsahu přímých prodejů a rozšíření působnosti pravidel na nečleny, a dále povolení sdružením organizací producentů, aby vykonávala některé činnosti svých členů, a povolení svěření činností externím subjektům, včetně dceřiných společností, při splnění nezbytných podmínek v obou případech.
(12)
Organizace producentů by měla být uznána členským státem jako schopná přispívat k dosažení cílů společné organizace trhu pouze za předpokladu, že stanovy této organizace kladou na ni a na její členy určité požadavky. Pro zřízení a řádné fungování provozních fondů je nezbytné, aby organizace producentů obecně obhospodařovaly celou produkci ovoce a zeleniny svých členů.
(13)
Seskupením producentů činným v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, a majícím zájem o získání statutu organizací producentů dle tohoto nařízení by mělo být umožněno využít přechodného období, v jehož průběhu jim může být při dodržení určitých závazků seskupením producentů poskytnuta finanční podpora na úrovni členského státu a Společenství.
(14)
Pro zvýšení odpovědnosti organizací producentů, zejména při přijímání rozhodnutí ve finanční oblasti, a pro přizpůsobení veřejných zdrojů, jež jsou jim přidělovány, budoucím požadavkům, je třeba stanovit podmínky, za jakých mohou být tyto zdroje využívány. Vhodným řešením je spolufinancování z provozních fondů vytvořených organizacemi producentů. V konkrétních případech by měl být umožněn doplňující finanční rámec. Ke kontrole výdajů Společenství musí být stanovena hranice podpory poskytované organizacím producentů, které zřizují provozní fondy.
(15)
V oblastech se slabou organizací produkce je třeba umožnit poskytnutí dodatečných vnitrostátních finančních příspěvků. V případě členských států se zvláštními strukturálními nevýhodami by tyto příspěvky měly být hrazeny Společenstvím.
(16)
V zájmu zjednodušení a snížení nákladů režimu by mohlo být užitečné podle možností sladit postupy a pravidla způsobilosti výdajů z provozních fondů s postupy a pravidly programů rozvoje venkova tím, že by se po členských státech požadovalo, aby stanovily vnitrostátní strategii pro operační programy.
(17)
Za účelem dalšího posílení vlivu organizací producentů a jejich sdružení a pro zajištění žádoucí stability trhu by mělo být členským státům umožněno za určitých podmínek rozšířit pravidla týkající se zejména produkce, uvádění na trh a ochrany životního prostředí, které organizace nebo sdružení dotyčné oblasti přijaly pro své členy, i na producenty dané oblasti, kteří jejich členy nejsou. Je-li to řádně odůvodněno, mělo by být možné účtovat určité náklady spojené s rozšířením pravidel dotyčným producentům, jelikož budou využívat výhod plynoucích z tohoto rozšíření. Na ekologické producenty by se rozšíření působnosti pravidel mělo vztahovat pouze se souhlasem podstatné části těchto producentů. Pro pohotové řešení krizí je třeba umožnit rychlé rozšíření působnosti těchto pravidel pro předcházení krizím a jejich řešení.
(18)
V nařízeních (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96 je stanoveno několik různorodých režimů podpory pro některé druhy ovoce a zeleniny. Počet a rozmanitost těchto režimů znesnadňují jejich správu. Jelikož režimy byly zaměřeny na některé konkrétní druhy ovoce a zeleniny, nebyly schopny zcela zohlednit regionální podmínky produkce a nepokryly všechny druhy ovoce a zeleniny. Je proto vhodné nalézt jiný nástroj na podporu producentů ovoce a zeleniny.
(19)
Režimy podpory pro ovoce a zeleninu navíc nebyly plně začleněny do nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (8). To vedlo k určité složitosti a nepružnosti ve správě těchto režimů.
(20)
V zájmu cílenějšího, avšak pružného systému podpory pro odvětví ovoce a zeleniny a v zájmu zjednodušení je proto vhodné zrušit stávající režimy podpory a plně začlenit ovoce a zeleninu do režimu zřízeného nařízením (ES) č. 1782/2003. Proto je nezbytné umožnit, aby zemědělci, kteří produkovali ovoce a zeleninu v referenčním období, měli nárok na podporu v rámci režimu jednotné platby. Rovněž je třeba stanovit, aby členské státy určily referenční částky a množství hektarů, na něž lze poskytnout podporu podle režimu jednotné platby, na základě vhodného reprezentativního období pro trh s každým druhem ovoce a zeleniny a na základě vhodných cílů a nediskriminačních kritérií. Plochy osázené ovocem a zeleninou, včetně trvalých kultur ovoce a zeleniny a školek, by měly být způsobilé pro podporu podle režimu jednotné platby. Vnitrostátní stropy by měly být odpovídajícím způsobem změněny. Je třeba stanovit přechodná období, aby se dotyčným odvětvím poskytl čas na přizpůsobení se začlenění do režimu jednotné platby. Zejména je třeba přijmout opatření pro oddělené platby pro ovoce a zeleninu a dočasnou podporu vázanou na plochu pro některé produkty určené ke zpracování, které jsou způsobilé pro podporu podle stávajících režimů podpor, jakož i pro jahody a maliny. Na jahody a maliny lze spolu s podporou Společenství poskytnout i vnitrostátní příplatek. S ohledem na výše uvedené by se rovněž mělo umožnit Komisi, aby přijala prováděcí pravidla a veškerá nezbytná přechodná opatření.
(21)
Produkce ovoce a zeleniny je nepředvídatelná a produkty rychle podléhají zkáze. I nepříliš velké přebytky na trhu mohou trh výrazně narušit. Existovalo několik režimů pro stahování z trhu, avšak jejich správa se ukázala být poněkud složitá. Měla by být zavedena některá další opatření pro řešení krizí, jejichž používání by bylo co nejsnazší. Za těchto okolností se jako nejlepší přístup, který by měl též přinést zvýšení přitažlivosti organizací producentů pro producenty, jeví začlenění všech takových opatření do operačních programů organizací producentů. Členské státy by však měly být po přechodné období oprávněny poskytovat v těchto případech státní podporu, aby se umožnilo rozšíření opatření pro řešení krizí na nečleny organizací producentů. Aby bylo členství v organizaci producentů přitažlivé, měla by však být tato podpora nižší než podpora obdržená členy organizace producentů. Fungování této státní podpory by mělo být přezkoumáno na konci přechodného období.
(22)
Vzhledem k začlenění konzumních brambor do režimu stanoveného v nařízení (ES) č. 1782/2003 by se za účelem zabezpečení řádného fungování jednotného trhu založeného na společných cenách měla ustanovení Smlouvy, kterými se řídí státní podpora, použít i na konzumní brambory, při poskytnutí přechodného období umožňujícího přizpůsobení odvětví.
(23)
Nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 ze dne 19. prosince 2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu (9) stanoví, že příspěvek Společenství na některá propagační opatření může činit až 50 %. V zájmu podpory spotřeby ovoce a zeleniny u dětí ve školských zařízeních by měl být v tomto případě procentní podíl na propagaci ovoce a zeleniny zvýšen.
(24)
Mezioborové organizace vytvořené z podnětu samostatných nebo již seskupených hospodářských subjektů, představují-li významnou část různých profesních kategorií v odvětví ovoce a zeleniny, jsou schopny přispět k chování více zohledňujícímu situaci na trhu a usnadnit obchodní přístup, který zlepší znalost produkce, zejména pokud jde o organizaci produkce, obchodní úpravu produktů a jejich uvádění na trh. Jelikož činnost těchto organizací je schopna celkově přispět k dosažení cílů článku 33 Smlouvy, a zejména cílů tohoto nařízení, mělo by, jakmile dojde k vymezení příslušných druhů činností, být umožněno udělit zvláštní uznání těm organizacím, které prokáží dostatečnou reprezentativnost a zaměřují svou činnost na dosahování výše uvedených cílů. Ustanovení o rozšíření pravidel přijatých organizacemi producentů a jejich sdruženími a o podílu na nákladech vyplývajících z tohoto rozšíření by se měla vzhledem k podobnosti sledovaných cílů použít i na mezioborové organizace.
(25)
Vytvoření jednotného trhu Společenství vyžaduje zavedení obchodního režimu na vnějších hranicích Společenství. Součástí tohoto obchodního režimu by měla být dovozní cla a tento režim by měl v zásadě přispívat ke stabilizaci trhu Společenství. Obchodní režim by měl vycházet ze závazků přijatých v rámci uruguayského kola mnohostranných obchodních jednáních.
(26)
Uplatnění režimu vstupní ceny pro ovoce a zeleninu vyžaduje přijetí zvláštních ustanovení, aby se zohlednily mezinárodní závazky Společenství.
(27)
Sledování objemu obchodu se zemědělskými produkty se třetími zeměmi může s ohledem na některé produkty vyžadovat zavedení licenčních systémů pro dovozy a vývozy, včetně složení jistoty jako záruky toho, že se obchodní operace, pro něž jsou licence vydány, opravdu uskuteční. Komise by proto měla být zmocněna zavést licenční systémy pro takové produkty.
(28)
Aby se předešlo nebo zabránilo nepříznivým účinkům, které by dovoz některých zemědělských produktů mohl vyvolat na trhu Společenství, mělo by se za dovoz takových produktů vybírat dodatečné clo, pokud jsou splněny určité podmínky.
(29)
Je vhodné, aby za určitých podmínek byla Komise oprávněna otevírat a spravovat celní kvóty vyplývající z mezinárodních dohod uzavřených v souladu se Smlouvou nebo z jiných aktů Rady.
(30)
Celní režim umožňuje obejít se bez jakýchkoliv dalších ochranných opatření na vnějších hranicích Společenství. Vnitřní trh a mechanismus cel by se však mohly za mimořádných okolností ukázat jako nedostatečné. V takových případech by Společenství mělo mít možnost přijmout neprodleně všechna nezbytná opatření, aby trh Společenství nebyl ponechán bez ochrany proti narušení, ke kterému by mohlo v důsledku toho dojít. Uvedená opatření by měla být v souladu s mezinárodními závazky Společenství.
(31)
Aby bylo umožněno náležité fungování těchto obchodních režimů, měla by být přijata ustanovení pro regulaci nebo, vyžaduje-li to situace na trhu, pro zákaz používání režimu aktivního nebo pasivního zušlechťovacího styku.
(32)
Aby byl i nadále stanoven právní základ pro vývozní náhrady za cukr přidaný do některých výrobků z ovoce a zeleniny podle čl. 16 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2201/96, měl by se seznam dotyčných výrobků přiřadit k seznamu uvedenému v příloze VII nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (10).
(33)
Směrnice 2001/112/ES a 2001/113/ES a nařízení (EHS) č. 827/68, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) č. 2826/2000, (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 318/2006 by měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(34)
Společné trhy zemědělských produktů se stále vyvíjejí, a proto by se členské státy a Komise měly neustále navzájem informovat o příslušných vývojových tendencích.
(35)
Poskytováním vnitrostátní podpory by bylo ohroženo řádné fungování jednotného trhu založeného na společných cenách. Ustanovení Smlouvy, která upravují státní podporu, by se proto měla obecně použít na produkty, na které se vztahuje toto nařízení. Je však třeba přijmout opatření pro jednorázovou státní podporu v odvětví zpracování rajčat v Itálii a Španělsku, aby se napomohlo jeho přizpůsobení ustanovením tohoto nařízení.
(36)
Výdaje, jež vzniknou členským státům v důsledku povinností vyplývajících z uplatňování tohoto nařízení, by měly být financovány Společenstvím podle nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (11).
(37)
Režim pro odvětví ovoce a zeleniny stanoví některé povinnosti, které je třeba plnit. Má-li být zaručeno plnění těchto povinností, je třeba zavést kontroly a uplatňovat sankce, pokud tyto povinnosti nejsou splněny. Komisi by proto měla být svěřena pravomoc stanovit odpovídající pravidla, včetně těch, která se týkají vracení neoprávněně vyplacených částek a povinnosti členských států předkládat zprávy. Zvláštní sbory inspektorů pro odvětví ovoce a zeleniny již nebudou v novém režimu zapotřebí, a měly by proto být zrušeny.
(38)
Režim podpory zřízený nařízením (ES) č. 2202/96 má být zrušen. Uvedené nařízení se tudíž stalo bezpředmětným a mělo by být zrušeno.
(39)
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (12).
(40)
V zájmu zjednodušení by měly být zrušeny samostatné výbory pro čerstvé ovoce a zeleninu a pro zpracované ovoce a zeleninu a nahrazeny jediným výborem pro ovoce a zeleninu, který má být zřízen nařízením (ES) č. 2200/96.
(41)
Přechod od dosavadních režimů na režim stanovený tímto nařízením by mohl přinést potíže, které toto nařízení neřeší. Aby bylo možné těmto obtížím čelit, měla by být Komise zmocněna k přijetí přechodných opatření. Dále by mělo být upraveno další uznávání organizací producentů a sdružení organizací producentů uznaných podle nařízení (ES) č. 2200/96 a možné další provádění operačních programů schválených podle uvedeného nařízení, jakož i obdobná úprava pro seskupení producentů uznaných podle nařízení (ES) č. 2200/96 a jejich plány uznání.
(42)
Toto nařízení by se mělo obecně použít ode dne 1. ledna 2008. Aby však nedošlo k přerušení režimů podpory pro výrobky z ovoce a zeleniny a citrusové plody v průběhu hospodářského roku, mělo by být umožněno fungování těchto režimů podpory až do konce hospodářského roku 2007/08,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví zvláštní pravidla pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96.
Hlavy III a IV tohoto nařízení se však použijí pouze na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo na produkty určené pouze ke zpracování.
Článek 43 se rovněž použije na brambory, čerstvé nebo chlazené, kódu KN 0701.
HLAVA II
TŘÍDĚNÍ PRODUKTŮ
Článek 2
Obchodní normy
1. Produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96, které se mají prodávat spotřebiteli v čerstvém stavu, mohou být uváděny na trh, pouze pokud jsou řádné a uspokojivé obchodní jakosti a pokud je uvedena země původu.
2. Komise může přijmout obchodní normy pro jeden nebo více produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96.
3. Komise přitom bere v úvahu doporučené normy přijaté Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů (EHK OSN).
4. Obchodní normy uvedené v odstavcích 1 a 2
a)
se použijí ve všech fázích uvádění na trh, včetně dovozu a vývozu, nestanoví-li Komise jinak;
b)
se stanoví s přihlédnutím zejména ke zvláštnostem dotyčných produktů, k potřebě zajistit podmínky pro hladké nakládání s těmito produkty na trhu a k zájmu spotřebitelů dostávat vhodné a transparentní informace zejména o zemi původu, třídě a případně o odrůdě (nebo o obchodním typu) produktu;
c)
se mohou týkat zejména jakosti, třídění, stanovení rozměrů, obalu, balení, skladování, přepravy, obchodní úpravy, uvádění na trh a označování.
5. Držitel produktů, pro které byly přijaty obchodní normy, může tyto produkty vystavovat za účelem prodeje, nabízet k prodeji, prodávat nebo dodávat či jakýmkoli jiným způsobem uvádět na trh uvnitř Společenství pouze v souladu s těmito normami. Držitel odpovídá za zajištění tohoto souladu.
6. Aniž jsou dotčeny případné zvláštní předpisy, které může Komise přijmout podle článku 42, kontrolují členské státy výběrově na základě analýzy rizik, zda dané produkty odpovídají uvedeným obchodním normám. Tyto kontroly se zaměří na fázi, která předchází odeslání produktů z pěstitelských oblastí, kdy jsou produkty baleny nebo nakládány. U produktů ze třetích zemí kontroly probíhají před jejich propuštěním do volného oběhu.
7. Až do přijetí nových obchodních norem se nadále použijí obchodní normy stanovené podle nařízení (ES) č. 2200/96 a nařízení (ES) č. 2201/96.
HLAVA III
ORGANIZACE PRODUCENTŮ
KAPITOLA I
Požadavky a uznání
Článek 3
Požadavky
1. Pro účely tohoto nařízení se organizací producentů rozumí každá právnická osoba nebo jasně vymezená organizační složka právnické osoby, která splňuje tyto požadavky:
a)
je založena z podnětu zemědělců ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003, kteří jsou pěstiteli jednoho nebo více produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo těchto produktů určených pouze ke zpracování;
b)
má za cíl používání pěstitelských postupů, produkčních technologií a postupů nakládání s odpady šetrných k životnímu prostředí, zejména za účelem ochrany jakosti vod, půdy a krajiny a zachování nebo podpory biologické rozmanitosti;
c)
sleduje jeden nebo více z těchto cílů:
i)
zajištění plánování produkce a jejího přizpůsobení poptávce, zejména pokud jde o jakost a množství,
ii)
koncentrace nabídky a uvádění produktů vyprodukovaných jejími členy na trh,
iii)
optimalizace produkčních nákladů a zajišťování stálosti cen producentů,
d)
její stanovy obsahují zvláštní požadavky stanovené v odstavci 2 a
e)
byla uznána dotyčným členským státem podle článku 4.
2. Stanovy organizace producentů zavazují její členy zejména
a)
uplatňovat pravidla přijatá organizací producentů ohledně znalosti produkce, produkce samotné, uvádění produktů na trh a ochrany životního prostředí;
b)
být, v souvislosti s produkcí každého z produktů uvedených v odst. 1 písm. a) daným podnikem, členem pouze jedné organizace producentů;
c)
prodávat svou veškerou dotyčnou produkci prostřednictvím organizace producentů;
d)
poskytovat údaje požadované organizací producentů ke statistickým účelům, zejména pokud jde o pěstitelské plochy, sklizená množství, výnosy a přímé prodeje;
e)
platit finanční příspěvky stanovené ve stanovách pro potřebu zřízení a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 8.
3. Bez ohledu na odst. 2 písm. c) mohou členové organizace producentů, pokud je k tomu organizace producentů oprávní a pokud je to v souladu s podmínkami stanovenými organizací,
a)
prodat přímo ve svých podnicích nebo mimo ně spotřebitelům pro jejich osobní spotřebu nejvýše pevně stanovený procentní podíl své produkce nebo produktů, přičemž tento procentní podíl je stanoven členskými státy nejméně na 10 %;
b)
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, množství produktů, jejichž objem je nepatrný ve srovnání s objemem tržní produkce jejich organizace;
c)
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, produkty, které svou povahou běžně nejsou pokryty obchodními činnostmi dotyčné organizace producentů.
4. Stanovy organizace producentů rovněž stanoví
a)
postupy pro stanovení, přijetí a změnu pravidel uvedených v odstavci 2;
b)
předepisování členských příspěvků nezbytných k financování organizace producentů;
c)
pravidla umožňující členům organizace producentů demokratickou kontrolu jejich organizace a jejích rozhodnutí;
d)
sankce za porušení povinností vyplývajících ze stanov, zejména za neplacení finančních příspěvků, nebo pravidel stanovených organizací producentů;
e)
pravidla přijímání nových členů, zejména minimální dobu členství;
f)
účetní a rozpočtová pravidla nezbytná pro fungování organizace.
5. Organizace producentů se považují za organizace jednající v hospodářských záležitostech za své členy a jejich jménem.
Článek 4
Uznání
1. Členské státy uznají organizace producentů ve smyslu čl. 3 odst. 1, které o uznání požádají, pokud
a)
splňují požadavky stanovené v článku 3 a poskytnou o tom příslušné doklady;
b)
sdružují alespoň minimální počet členů a disponují minimálním objemem nebo hodnotou tržní produkce, které stanoví členské státy, a poskytnou o tom příslušné doklady;
c)
existují dostatečné důkazy o řádném výkonu jejich činnosti z časového hlediska i z hlediska účinnosti a koncentrace nabídky, přičemž členské státy mohou rozhodnout, které produkty nebo skupiny produktů uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. a) by měly být pokryty organizací producentů;
d)
svým členům účinně umožňují přijímat technickou pomoc při používání pěstitelských postupů šetrných k životnímu prostředí;
e)
v případě potřeby svým členům účinně poskytují technické prostředky nezbytné pro shromažďování, skladování, obalovou úpravu a uvádění jejich produkce na trh;
f)
zajišťují řádné obchodní a účetní vedení svých činností a
g)
nezaujímají dominantní postavení na daném trhu, není-li to nutné k uskutečňování cílů stanovených v článku 33 Smlouvy.
2. Členské státy
a)
rozhodují o udělení uznání organizaci producentů do tří měsíců od obdržení žádosti doprovázené všemi nezbytnými doklady;
b)
pravidelně kontrolují, zda organizace producentů dodržují tuto hlavu, a v případě nesrovnalostí nebo porušení tohoto nařízení ukládají těmto organizacím sankce a tam, kde je to nezbytné, rozhodují o odebrání jejich uznání;
c)
oznamují Komisi jednou za rok všechna rozhodnutí o udělení či odnětí uznání nebo zamítnutí žádosti o ně.
Článek 5
Sdružení organizací producentů
Sdružení organizací producentů se zakládá z podnětu uznaných organizací producentů a může provádět jakoukoli z činností organizace producentů. Za tímto účelem mohou členské státy uznat sdružení producentů na základě žádosti, pokud
a)
členský stát shledá, že sdružení je schopno tyto činnosti účinně vykonávat, a
b)
sdružení nezaujímá dominantní postavení na daném trhu, není-li to nutné k uskutečňování cílů stanovených v článku 33 Smlouvy.
Ustanovení čl. 3 odst. 5 se použije obdobně na činnosti sdružení organizací producentů.
Článek 6
Svěření činností vnějším subjektům
Členské státy mohou povolit uznané organizaci producentů nebo uznanému sdružení organizací producentů, aby některé ze svých činností svěřily vnějším subjektům včetně dceřiných, pokud členskému státu dostatečně doloží, že se jedná o vhodný způsob pro dosahování cílů dotyčné organizace producentů nebo dotyčného sdružení organizací producentů.
Článek 7
Seskupení producentů
1. Pro účely tohoto nařízení se seskupením producentů rozumí každá právnická osoba nebo jasně vymezená organizační složka právnické osoby založená z podnětu zemědělců ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003, kteří jsou pěstiteli jednoho nebo více produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo těchto produktů určených pouze ke zpracování, za účelem uznání jako organizace producentů.
Seskupením producentů v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, nebo v nejvzdálenějších regionech Společenství podle čl. 299 odst. 2 Smlouvy, nebo na menších ostrovech v Egejském moři podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1405/2006 (13) může být poskytnuto přechodné období na splnění podmínek pro uznání stanovených v článku 4.
Za tímto účelem předloží tato seskupení producentů příslušnému členskému státu plán odstupňovaného uznání, jehož přijetím začíná přechodné období uvedené v druhém pododstavci a které představuje předběžné uznání. Přechodné období nesmí být delší pěti let.
2. Před přijetím plánu uznání členské státy uvědomí Komisi o svých záměrech a jejich předpokládaných finančních důsledcích.
3. Během přechodného období mohou členské státy seskupením producentů poskytnout
a)
podporu určenou k pobídce jejich vytváření a k usnadnění jejich administrativní činnosti;
b)
podporu poskytovanou buď přímo, nebo prostřednictvím úvěrových institucí určenou k pokrytí části investic nezbytných k dosažení uznání a stanovených v plánu uznání uvedeném v odst. 1 třetím pododstavci.
4. Podporu uvedenou v odstavci 3 hradí Společenství v souladu s pravidly přijatými podle čl. 42 písm. b) bodu ii).
5. Podpora uvedená v odst. 3 písm. a) se pro každé seskupení producentů určí na základě produkce, kterou toto seskupení uvádí na trh, a v prvním, druhém, třetím, čtvrtém a pátém roce dosáhne výše:
a)
10 %, 10 %, 8 %, 6 % a 4 % hodnoty produkce uvedené na trh v případě seskupení producentů v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, a
b)
5 %, 5 %, 4 %, 3 % a 2 % hodnoty produkce uvedené na trh v případě seskupení producentů v nejvzdálenějších regionech Společenství podle čl. 299 odst. 2 Smlouvy nebo na menších ostrovech v Egejském moři podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1405/2006.
Tyto sazby lze snížit s ohledem na hodnotu produkce uvedené na trh, která je vyšší než stanovený práh. Na podporu vyplácenou seskupení producentů v daném roce lze použít strop.
KAPITOLA II
Provozní fondy a operační programy
Článek 8
Provozní fondy
1. Organizace producentů mohou zřídit provozní fond. Tento fond je financován
a)
z finančních příspěvků členů nebo samotné organizace producentů;
b)
z finanční podpory Společenství, kterou lze organizacím producentů poskytnout.
2. Provozní fondy se používají pouze k financování operačních programů schválených členskými státy podle článku 13.
Článek 9
Operační programy
1. Operační programy sledují dva nebo více z cílů stanovených v čl. 3 odst. 1 písm. c) a těchto cílů:
a)
plánování produkce,
b)
zlepšování jakosti produktů;
c)
zvyšování obchodní hodnoty produktů;
d)
propagaci produktů v čerstvém i zpracovaném stavu;
e)
environmentální opatření a metody produkce šetrné k životnímu prostředí, včetně ekologického zemědělství;
f)
předcházení krizím a jejich řešení.
2. Předcházení krizím a jejich řešení se týká předcházení a zvládání krizí na trzích s ovocem a zeleninou a zahrnuje v této souvislosti:
a)
stahování z trhu;
b)
sklízení nezralého ovoce a zeleniny nebo jejich nesklízení;
c)
propagaci a komunikaci;
d)
vzdělávací opatření;
e)
pojištění úrody;
f)
podporu na pokrytí správních nákladů na zřizování vzájemných fondů.
Opatření pro předcházení krizím a jejich řešení, včetně splácení kapitálu a úroků podle třetího pododstavce, nesmí představovat více než jednu třetinu výdajů operačního programu.
Organizace producentů mohou uzavírat půjčky za obchodních podmínek pro financování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení. V tom případě lze splácení jistiny a úroků z těchto půjček zahrnout do operačního programu, a může na ně proto být poskytnuta finanční podpora Společenství podle článku 10. Všechna zvláštní opatření pro předcházení krizím a jejich řešení se financují buď prostřednictvím těchto půjček, anebo přímo, nikoliv však oběma způsoby najednou.
3. Členské státy zajistí, aby
a)
operační programy zahrnovaly dvě nebo více environmentálních opatření nebo
b)
nejméně 10 % výdajů v rámci operačních programů bylo poskytováno na environmentální opatření.
Environmentální opatření musí dodržovat požadavky na agroenvironmentální platby stanovené v čl. 39 odst. 3 prvním pododstavci nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (14).
Pokud se alespoň na 80 % členů organizace producentů vztahuje jeden nebo více stejných agroenvironmentálních závazků podle uvedeného ustanovení, považuje se každý z těchto závazků za environmentální opatření podle prvního pododstavce písm. a).
Podpora na environmentální opatření podle prvního pododstavce kryje dodatečné náklady a ušlé příjmy vyplývající z opatření.
4. V Bulharsku a Rumunsku se odstavec 3 použije až ode dne 1. ledna 2011.
5. Investice zvyšující zatížení životního prostředí se povolují pouze v situacích, kdy jsou zavedeny účinné prostředky na ochranu životního prostředí před touto zátěží.
Článek 10
Finanční podpora Společenství
1. Finanční podpora Společenství se rovná částce finančních příspěvků podle čl. 8 odst. 1 písm. a), které byly skutečně zaplaceny, avšak je omezena na 50 % skutečně vynaložených výdajů.
2. Finanční podpora Společenství je omezena na 4,1 % hodnoty produkce uvedené na trh každou organizací producentů.
Uvedený podíl však může být zvýšen na 4,6 % hodnoty produkce uvedené na trh, pokud se částka přesahující 4,1 % hodnoty produkce uvedené na trh použije pouze na opatření pro předcházení krizím a jejich řešení.
3. Na žádost organizace producentů dosáhne podíl stanovený v odstavci 1 pro operační program nebo část operačního programu 60 %, pokud splňuje alespoň jednu z těchto podmínek:
a)
je předložen více organizacemi producentů ze Společenství činnými v různých členských státech na přeshraničních činnostech;
b)
je předložen jednou nebo více organizacemi producentů zapojenými do činnosti vedené na mezioborovém základě;
c)
zahrnuje pouze zvláštní podporu na produkci ekologických produktů, na něž se vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin (15);
d)
je předložen organizací producentů v jednom z členských států, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, jde-li o opatření, která budou uskutečněna nejpozději koncem roku 2013;
e)
jde o první operační program předložený uznanou organizací producentů, která se sloučila s jinou uznanou organizací producentů;
f)
jde o první operační program předložený uznaným sdružením organizací producentů;
g)
je předložen organizacemi producentů v členských státech, kde organizace producentů uvádějí na trh méně než 20 % produkce ovoce a zeleniny;
h)
je předložen organizací producentů v jednom z nejvzdálenějších regionů Společenství;
i)
zahrnuje pouze zvláštní podporu na opatření týkající se propagace spotřeby ovoce a zeleniny zaměřené na děti ve školských zařízeních.
4. Procentní podíl stanovený v odstavci 1 se zvyšuje na 100 % v případě stažení ovoce a zeleniny z trhu v množství, které nepřevyšuje 5 % objemu produkce uvedené na trh každou organizací producentů, přičemž se staženými produkty se naloží takto:
a)
bezplatně se rozdělí mezi dobročinné organizace a nadace schválené k tomuto účelu členskými státy pro použití při jejich činnostech spojených s pomocí osobám, kterým vnitrostátní právo přiznává nárok na podporu z veřejných prostředků, zejména proto, že se jim nedostává nezbytných prostředků k obživě;
b)
bezplatně se rozdělí mezi nápravná zařízení, školy a státní vzdělávací zařízení a dětské prázdninové tábory, jakož i nemocnice a domovy důchodců určené členskými státy, které přijmou všechna opatření nezbytná k tomu, aby takto přidělená množství doplňovala množství běžně nakupovaná těmito zařízeními.
Článek 11
Vnitrostátní finanční podpora
1. V regionech členských států, kde je stupeň organizovanosti producentů obzvláště nízký, může Komise členským státům na základě řádně odůvodněné žádosti povolit, aby vyplatily organizacím producentů vnitrostátní finanční podporu rovnající se nejvýše 80 % finančních příspěvků podle čl. 8 odst. 1 písm. a). Tato podpora doplní provozní fond.
V regionech členských států, v nichž organizace producentů uvádí na trh méně než 15 % hodnoty produkce ovoce a zeleniny a v nichž produkce ovoce a zeleniny představuje nejméně 15 % celkové zemědělské produkce, může být podpora uvedená v prvním pododstavci na žádost dotyčného členského státu uhrazena Společenstvím.
2. Na vnitrostátní finanční podporu, která je povolena podle odstavce 1, se nepoužijí články 87, 88 a 89 Smlouvy.
Článek 12
Vnitrostátní rámec a vnitrostátní strategie pro operační programy
1. Členské státy stanoví vnitrostátní rámec pro vypracování obecných podmínek vztahujících se k opatřením uvedeným v čl. 9 odst. 3. Tento rámec zejména stanoví, že tato opatření splňují příslušné požadavky nařízení (ES) č. 1698/2005, včetně požadavků na doplňkovost, soudržnost a soulad, které jsou obsaženy v článku 5 uvedeného nařízení.
Členské státy předloží svůj navrhovaný rámec Komisi, která si může ve lhůtě tří měsíců vyžádat změny, pokud zjistí, že návrh neumožňuje dosahování cílů stanovených v článku 174 Smlouvy a v šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí (16). Investice do jednotlivých podniků podpořené operačními programy musí tyto cíle také respektovat.
2. Členské státy stanoví vnitrostátní strategii pro udržitelné operační programy na trhu s ovocem a zeleninou. Tato strategie zahrnuje tyto prvky:
a)
analýzu situace ve smyslu silných a slabých stránek a možnosti rozvoje;
b)
odůvodnění zvolených priorit;
c)
cíle operačních programů a nástrojů a výkonnostní ukazatele;
d)
hodnocení operačních programů;
e)
oznamovací povinnosti organizací producentů.
Do vnitrostátní strategie se rovněž začlení vnitrostátní rámec podle odstavce 1.
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na členské státy, v nichž neexistují uznané organizace producentů.
Článek 13
Schválení operačních programů
1. Návrhy operačních programů se předkládají příslušným vnitrostátním orgánům, které je schválí nebo zamítnou nebo si vyžádají jejich úpravu v souladu s touto kapitolou.
2. Organizace producentů sdělí členskému státu předpokládanou výši provozního fondu na každý rok a předloží náležité odůvodnění této výše založené na odhadech operačního programu, výdajích za stávající rok a případně výdajích za předchozí roky a v případě potřeby na předpokládaném množství produkce v následujícím roce.
3. Členský stát oznámí organizaci producentů nebo sdružení organizací producentů předpokládanou výši finanční podpory Společenství v souladu s horními hranicemi stanovenými v článku 10.
4. Platby finanční podpory Společenství se uskutečňují na základě výdajů vzniklých v souvislosti s činnostmi spadajícími do operačního programu. Na tytéž činnosti mohou být pod podmínkou složení záruky nebo jistoty vyplaceny zálohy.
5. Organizace producentů sdělí členskému státu konečnou výši výdajů za předchozí rok doloženou nezbytnými podklady, aby tak mohla obdržet zůstatek finanční podpory Společenství.
6. Operační programy a jejich financování producenty a organizacemi producentů na jedné straně a z prostředků Společenství na straně druhé jsou nejméně tříleté a nejvýše pětileté.
KAPITOLA III
Rozšíření působnosti pravidel na producenty hospodářského obvodu
Článek 14
Rozšíření působnosti pravidel
1. Je-li organizace producentů působící ve vymezeném hospodářském obvodu u konkrétního produktu považována za reprezentativní pro produkci a producenty tohoto obvodu, může dotyčný členský stát na její žádost vyhlásit níže uvedená pravidla za závazná pro producenty usazené v tomto hospodářském obvodu, kteří nejsou členy organizace producentů:
a)
pravidla uvedená v čl. 3 odst. 2 písm. a);
b)
pravidla nezbytná k provádění opatření uvedených v čl. 9 odst. 2 písm. c).
První pododstavec se použije za předpokladu, že dotyčná pravidla
a)
platí již nejméně jeden hospodářský rok;
b)
jsou zahrnuta v taxativním seznamu v příloze I;
c)
jsou závazná pro období nejvýše tří hospodářských roků.
Podmínka uvedená v druhém pododstavci písm. a) se však nepoužije, jsou-li dotčenými pravidly pravidla uvedená v bodech 1, 3 a 5 přílohy I. V tom případě nelze rozšíření působnosti pravidel uplatnit na více než jeden hospodářský rok.
2. Pro účely této kapitoly se „hospodářským obvodem“ rozumí zeměpisné území tvořené přilehlými nebo sousedními pěstitelskými oblastmi, v nichž jsou pěstitelské i obchodní podmínky stejnorodé.
Členské státy oznámí seznam hospodářských obvodů Komisi.
Komise ve lhůtě jednoho měsíce od oznámení seznam schválí nebo po konzultaci s dotyčným členským státem rozhodne o úpravách, které v něm tento členský stát má provést. Komise schválený seznam zveřejní způsoby, které považuje za vhodné.
3. Organizace producentů se považuje za reprezentativní ve smyslu odstavce 1, pokud sdružuje nejméně 50 % producentů hospodářského obvodu, ve kterém působí, a pokud pokrývá nejméně 60 % objemu produkce tohoto obvodu. Aniž je dotčen odstavec 5, nepřihlíží se při výpočtu těchto podílů k producentům ani produkci ekologických produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 2092/91.
4. Pravidla, jejich působnost je rozšířena na všechny producenty ve vymezeném hospodářském obvodu,
a)
nesmějí působit újmu jiným producentům v dotyčném členském státě nebo ve Společenství;
b)
se nesmějí použít, pokud se jich přímo netýkají, na produkty dodané ke zpracování na základě smlouvy podepsané před začátkem hospodářského roku, s výjimkou pravidel znalosti produkce uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. a);
c)
musí být slučitelná s platnými pravidly Společenství a vnitrostátními pravidly.
5. Působnost pravidel nesmí být rozšířena na producenty ekologických produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 2092/91, není-li toto opatření schváleno nejméně 50 % těchto producentů v hospodářském obvodu, v němž organizace producentů působí, a nepokrývá-li tato organizace nejméně 60 % produkce tohoto obvodu.
Článek 15
Oznámení
Členské státy neprodleně oznámí Komisi pravidla, jejichž působnost rozšířily na všechny producenty ve vymezeném hospodářském obvodu podle čl. 14 odst. 1. Komise tato pravidla zveřejní způsoby, které považuje za vhodné.
Článek 16
Zrušení
Komise rozhodne, že členský stát musí zrušit rozšíření působnosti pravidel, o kterém rozhodl podle čl. 14 odst. 1,
a)
pokud zjistí, že dané rozšíření působnosti na další producenty vylučuje hospodářskou soutěž v podstatné části vnitřního trhu nebo ohrožuje volný obchod nebo že jsou ohroženy cíle článku 33 Smlouvy;
b)
pokud zjistí, že se na pravidla, jejichž působnost je rozšířena na další producenty, vztahuje čl. 81 odst. 1 Smlouvy. Rozhodnutí Komise týkající se uvedených pravidel se použije až ode dne tohoto zjištění;
c)
pokud na základě kontroly zjistí, že nebyla dodržena tato kapitola.
Článek 17
Finanční příspěvky producentů, kteří nejsou členy organizace
Použije-li se čl. 14 odst. 1, může dotyčný členský stát po posouzení předložených důkazů rozhodnout, že producenti, kteří nejsou členy organizace, uhradí organizaci producentů část finančních příspěvků zaplacených členy organizace producentů, pokud tyto příspěvky slouží k pokrytí
a)
správních nákladů vyplývajících pravidel uvedených v čl. 14 odst. 1;
b)
nákladů na výzkum, studie trhu a propagaci prodeje vynaložených organizací nebo sdružením, ze kterých mají prospěch všichni producenti daného obvodu.
Článek 18
Rozšíření působnosti pravidel sdružení organizací producentů
Pro účely této kapitoly se jakýkoli odkaz na organizace producentů považuje rovněž za odkaz na uznaná sdružení organizací producentů.
KAPITOLA IV
Zpráva
Článek 19
Zpráva
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2013 zprávu o provádění této hlavy, pokud jde o organizace producentů, provozní fondy a operační programy.
HLAVA IV
MEZIOBOROVÉ ORGANIZACE A DOHODY
KAPITOLA I
Požadavky a uznání
Článek 20
Požadavky
Pro účely tohoto nařízení se „mezioborovou organizací“ rozumí jakákoli právnická osoba, která
a)
je složena ze zástupců hospodářských činností souvisejících s produkcí nebo zpracováním produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo obchodem s nimi;
b)
vznikla z podnětu všech nebo některých organizací nebo sdružení, které ji tvoří;
c)
vykonává v jednom nebo více regionech Společenství dvě nebo více z následujících činností s ohledem na zájmy spotřebitelů:
i)
zlepšení znalosti a průhlednosti produkce a trhu,
ii)
přispívání k lepší koordinaci způsobu uvádění ovoce a zeleniny na trh, zejména prostřednictvím výzkumu a studií trhu,
iii)
vypracovávání vzorů smluv slučitelných s pravidly Společenství,
iv)
plnější využívání potenciálu vyprodukovaného ovoce a zeleniny,
v)
poskytování informací a provádění výzkumu nezbytného ke změně zaměření produkce na produkty lépe vyhovující požadavkům trhu a chuti a očekáváním spotřebitelů, zejména pokud jde o jakost produktů a ochranu životního prostředí,
vi)
hledání postupů omezujících používání prostředků na ochranu rostlin a jiných průmyslových prostředků a zajišťujících jakost produktů a ochranu půdy a vod,
vii)
vyvíjení metod a nástrojů ke zlepšení jakosti produktů,
viii)
využívání možností ekologického zemědělství, jakož i označení původu, značek jakosti a zeměpisných označení, a jejich ochrana,
ix)
propagace integrované produkce nebo jiných ekologicky zaměřených metod produkce,
x)
stanovení pravidel pro produkci a uvádění produktů na trh uvedených v bodech 2 a 3 přílohy I, která jsou přísnější než pravidla Společenství nebo vnitrostátní pravidla;
d)
byla uznána dotyčným členským státem v souladu s článkem 21.
Článek 21
Uznání
1. Opodstatňují-li to struktury členského státu, mohou členské státy uznat za mezioborové organizace všechny organizace založené na svém území, které o uznání náležitým způsobem požádají, za podmínky, že
a)
provádějí svou činnost v jedné nebo více oblastech dotčeného členského státu;
b)
představují významný podíl produkce nebo obchodu nebo zpracování ovoce a zeleniny a výrobků z ovoce a zeleniny v dotyčné oblasti nebo oblastech a v případě, že se jedná o více oblastí, jsou schopny v každé oblasti prokázat minimální úroveň reprezentativnosti každého z odvětví, která sdružují;
c)
vykonávají dvě nebo více činností uvedených v čl. 20 písm. c);
d)
samy se nezabývají produkcí ani zpracováním ovoce a zeleniny nebo výrobků z ovoce a zeleniny ani jejich uváděním na trh;
e)
nejsou zapojeny do žádných dohod, rozhodnutí ani jednání ve vzájemné shodě podle čl. 22 odst. 4.
2. Dříve, než členské státy udělí uznání, oznámí Komisi, které mezioborové organizace požádaly o uznání, a poskytnou veškeré příslušné informace vztahující se k reprezentativnosti těchto organizací a k jednotlivým činnostem, které vykonávají, jakož i veškeré ostatní informace nutné k posouzení žádosti.
Komise může vznést námitky vůči uznání ve lhůtě dvou měsíců od oznámení.
3. Členské státy
a)
rozhodnou o udělení uznání ve lhůtě tří měsíců od podání žádosti doprovázené všemi nezbytnými doklady;
b)
pravidelně kontrolují, zda mezioborové organizace dodržují podmínky pro udělení uznání, a v případě nesrovnalostí nebo porušení tohoto nařízení ukládají těmto organizacím sankce a tam, kde je to nezbytné, rozhodují o odebrání uznání;
c)
odebírají uznání, pokud
i)
již nejsou splněny požadavky a podmínky pro uznání stanovené v této kapitole,
ii)
se mezioborová organizace podílí na dohodách, rozhodnutích a jednáních ve vzájemné shodě podle čl. 22 odst. 3, aniž tím jsou dotčeny další sankce, které je třeba uložit podle vnitrostátního práva,
iii)
mezioborová organizace nedodrží oznamovací povinnost uvedenou v čl. 22 odst. 2;
d)
oznamují Komisi ve lhůtě dvou měsíců všechna rozhodnutí o udělení či odnětí uznání nebo zamítnutí žádosti o ně.
4. Podmínky, za kterých členské státy podávají zprávy Komisi o činnostech mezioborových organizací, a četnost těchto zpráv se stanoví postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
Komise může na základě kontrol požádat členský stát o odnětí uznání.
5. Uznání představuje oprávnění k činnostem uvedeným v čl. 20 písm. c) za podmínek stanovených ostatními ustanoveními nařízením.
6. Komise způsobem, který uzná za vhodný, zveřejní seznam uznaných mezioborových organizací s uvedením hospodářské sféry nebo oblasti jejich činností a činností prováděných ve smyslu článku 23. Odnětí uznání se rovněž zveřejní.
KAPITOLA II
Pravidla hospodářské soutěže
Článek 22
Uplatnění pravidel hospodářské soutěže
1. Bez ohledu na článek 1 nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 ze dne 24. července 2006 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi (17) se čl. 81 odst. 1 Smlouvy nepoužije na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě uznaných mezioborových organizací, jejichž cílem je výkon činností uvedených v čl. 20 písm. c) tohoto nařízení.
2. Odstavec 1 se použije pouze tehdy, pokud
a)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě byly oznámeny Komisi;
b)
Komise ve lhůtě dvou měsíců po obdržení všech požadovaných údajů Komise neshledala, že dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě jsou neslučitelné s pravidly Společenství.
3. Dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě nesmějí nabýt účinnosti před koncem lhůty uvedené v odst. 2 písm. b).
4. Za neslučitelné s pravidly Společenství jsou vždy považovány tyto dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě:
a)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které mohou vést k jakékoli formě rozdělení trhů uvnitř Společenství;
b)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které mohou narušit řádné fungování organizace trhu;
c)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které mohou způsobit narušení hospodářské soutěže, které nemají zásadní význam pro dosažení cílů společné zemědělské politiky sledovaných činností mezioborové organizace;
d)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které zahrnují stanovení cen, aniž jsou dotčeny činnosti vykonávané mezioborovými organizacemi na základě zvláštních ustanovení právních předpisů Společenství;
e)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které mohou vést k diskriminaci nebo vyloučit hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů.
5. Zjistí-li Komise po uplynutí lhůty dvou měsíců uvedené v odst. 2 písm. b), že podmínky pro použití odstavce 1 nejsou splněny, rozhodne, že se na dotyčnou dohodu, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě použije čl. 81 odst. 1 Smlouvy.
Rozhodnutí Komise se použije přede dnem jeho oznámení dotyčné mezioborové organizaci, pouze pokud tato mezioborová organizace poskytla nesprávné údaje nebo zneužila výjimky stanovené v odstavci 1.
6. V případě víceletých dohod platí oznámení za první rok i pro následující roky dohody. V tom případě však může Komise z vlastního podnětu nebo na žádost některého členského státu kdykoliv shledat neslučitelnost s pravidly Společenství.
KAPITOLA III
Rozšíření působnosti pravidel
Článek 23
Rozšíření působnosti pravidel
1. Je-li mezioborová organizace působící v jedné nebo více stanovených oblastech členského státu považována za reprezentativní, pokud jde o produkci nebo zpracování daného produktu nebo obchod s ním, může dotyčný členský stát na její žádost vyhlásit určité dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, sjednané v rámci této organizace, za závazné na omezenou dobu i pro jiné individuální hospodářské subjekty a jejich seskupení, které působí v dotyčné oblasti nebo oblastech a nejsou členy této organizace.
2. Mezioborová organizace je považována za reprezentativní ve smyslu odstavce 1, sdružuje-li alespoň dvě třetiny produkce nebo zpracování dotčeného produktu nebo produktů nebo obchodu s nimi v dané oblasti nebo oblastech členského státu. Zahrnuje-li žádost o rozšíření působnosti pravidel na další hospodářské subjekty více oblastí, musí mezioborová organizace prokázat minimální úroveň reprezentativnosti pro každé z odvětví, která v každé z dotyčných oblastí sdružuje.
3. Pravidla, o rozšíření jejichž působnosti na jiné hospodářské subjekty lze požádat,
a)
se musí týkat jednoho z těchto cílů:
i)
znalost produkce a trhu,
ii)
pravidla produkce, která jsou přísnější než pravidla Společenství nebo vnitrostátní pravidla,
iii)
vypracovávání vzorových smluv slučitelných s právními předpisy Společenství,
iv)
pravidla uvádění produktů na trh,
v)
pravidla ochrany životního prostředí,
vi)
opatření na podporu a využívání potenciálu produktů,
vii)
opatření na podporu ekologického zemědělství a používání označení původu, značek jakosti a zeměpisných označení;
b)
musí platit již nejméně jeden hospodářský rok;
c)
mohou být závazná nejvýše po dobu tří hospodářských let;
d)
nesmějí působit újmu jiným hospodářským subjektům dotčeného členského státu nebo Společenství.
Podmínka uvedená v prvním pododstavci písm. b) se však nepoužije, pokud dotčenými pravidly jsou pravidla uvedená v bodech 1, 3 a 5 přílohy I. V tom případě nelze rozšíření působnosti pravidel uplatnit na více než jeden hospodářský rok.
4. Pravidla uvedená v odst. 3 písm. a) bodech ii), iv) a v) musí být pravidly stanovenými v příloze I. Pravidla uvedená v odst. 3 písm. a) bodu ii) se nepoužijí na produkty, které byly vyprodukovány mimo stanovenou oblast nebo oblasti uvedené v odstavci 1.
Článek 24
Oznámení a zrušení
1. Členské státy neprodleně oznámí Komisi pravidla, jejichž působnost rozšířily pro všechny hospodářské subjekty v jedné nebo více stanovených oblastech podle čl. 23 odst. 1. Komise tato pravidla zveřejní způsoby, které považuje za vhodné.
2. Před zveřejněním pravidel Komise uvědomí výbor zřízený čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 o každém oznámení o rozšíření působnosti mezioborových dohod.
3. Komise rozhodne, že členský stát musí zrušit rozšíření působnosti pravidel, o kterém rozhodl, v případech uvedených v článku 16.
Článek 25
Finanční příspěvky producentů, kteří nejsou členy organizace
Je-li působnost pravidel pro jeden nebo více produktů rozšířena a jestliže jednu nebo více činností podle čl. 23 odst. 3 písm. a) vykonává uznaná mezioborová organizace a jsou-li tato pravidla v obecném hospodářském zájmu těch hospodářských subjektů, jejichž činnost se vztahuje k jednomu nebo více dotyčným produktům, může členský stát, který uznání udělil, rozhodnout, že jednotlivci nebo seskupení, kteří nejsou členy mezioborové organizace, avšak mají z těchto činností prospěch, musí organizaci uhradit v plné nebo částečné výši částku rovnou veškerým finančním příspěvkům zaplaceným jejími členy v rozsahu, v jakém jsou tyto příspěvky určeny ke krytí nákladů bezprostředně vzniklých při vykonávání dotyčných činností.
HLAVA V
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 26
Obecné zásady
Nestanoví-li toto nařízení nebo předpisy přijaté na jeho základě jinak, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno
a)
vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu;
b)
uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 27
Kombinovaná nomenklatura
Na sazební zařazení produktů, na něž se vztahuje tato hlava, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání. Celní nomenklatura vyplývající z uplatňování tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
KAPITOLA II
Dovoz
Oddíl I
Dovozní licence
Článek 28
Nepovinné režimy dovozních licencí
Komise může pro dovoz jednoho nebo více produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení do Společenství stanovit povinnost předložit dovozní licenci.
Článek 29
Vydávání licencí
Aniž jsou dotčena opatření přijatá k provádění této kapitoly, vydají členské státy dovozní licence každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství, nestanoví-li Rada jinak.
Článek 30
Platnost
Dovozní licence jsou platné na celém území Společenství.
Článek 31
Jistota
1. Není-li postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoveno jinak, je vydání licencí podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny během doby platnosti licence.
2. S výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadá, jestliže se v době platnosti licence dovoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
Článek 32
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto oddílu, včetně doby platnosti licencí a výše jistoty, se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
Oddíl II
Dovozní cla a režim vstupní ceny
Článek 33
Dovozní cla
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, použijí se na produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení sazby dovozního cla stanovené ve společném celním sazebníku.
Článek 34
Režim vstupní ceny
1. Závisí-li použití celní sazby společného celního sazebníku na vstupní ceně dovezené zásilky, prověřuje se skutečná výše této ceny pomocí paušální dovozní hodnoty vypočítané Komisí podle produktu a původu na základě váženého průměru cen dotyčného produktu na reprezentativních dovozních trzích členských států nebo popřípadě na jiných trzích.
Postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 však mohou být přijaty zvláštní předpisy pro prověřování vstupních cen dovážených produktů určených především ke zpracování.
2. Je-li vstupní cena zásilky uvedená v celním prohlášení vyšší než paušální dovozní hodnota zvýšená o rozpětí stanovené postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96, která nesmí převýšit paušální hodnotu o více než 10 %, je požadováno složení jistoty, která se rovná dovoznímu clu stanovenému na základě paušální dovozní hodnoty.
3. Není-li vstupní cena dotyčné zásilky uvedena v celním prohlášení v době celního odbavení, závisí použitá sazba společného celního sazebníku na paušální dovozní hodnotě nebo se vypočte s použitím příslušných ustanovení celních předpisů za podmínek, které budou stanoveny postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
Článek 35
Dodatečná dovozní cla
1. Dovoz jednoho nebo více produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení podléhá dodatečnému dovoznímu clu v sazbě stanovené v článcích 33 a 34, aby se vyloučily nebo napravily nepříznivé dopady, které by tento dovoz mohl mít na trhu Společenství, jestliže
a)
se dovoz uskutečňuje za cenu nižší, než je cena oznámená Společenstvím Světové obchodní organizaci („spouštěcí cena“), nebo
b)
objem dovozu v kterémkoli roce překročí určitou úroveň („spouštěcí objem“).
Spouštěcí objem se stanoví na základě možností přístupu na trh vymezených jako dovoz vyjádřené v procentním podílu odpovídající domácí spotřeby během tří předcházejících let.
2. Dodatečná dovozní cla se neuloží, pokud nehrozí nebezpečí, že by dovoz narušily trh Společenství, nebo pokud by účinky nebyly nepřiměřené sledovanému cíli.
3. Pro účely odst. 1 písm. a) se dovozní ceny stanoví na základě dovozních cen CIF dané zásilky.
Dovozní ceny CIF se pro tento účel prověřují na základě reprezentativních cen daného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96. Tato prováděcí pravidla stanoví zejména
a)
produkty, na něž se ukládají dodatečná dovozní cla;
b)
ostatní kritéria nezbytná k zajištění náležitého používání odstavce 1 tohoto článku.
Oddíl III
Správa dovozních kvót
Článek 36
Celní kvóty
1. Celní kvóty pro dovoz produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení, které vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy nebo z jiných aktů Rady, otevírá a spravuje Komise podle prováděcích pravidel přijatých postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Celní kvóty jsou spravovány tak, aby nedošlo k žádné diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty, přičemž se použije jedna z těchto metod, kombinace těchto metod nebo jiná vhodná metoda:
a)
metoda založená na časovém pořadí podání žádostí (podle zásady „kdo dřív přijde, je dřív na řadě“);
b)
metoda rozdělování kót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádosti (tzv. metoda „souběžného zkoumání“);
c)
metoda přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. metoda „tradičních dovozců / nových žadatelů“).
3. Přijatá metoda případně přikládá náležitý význam požadavkům na zásobování trhu Společenství a nutnosti zachovat rovnováhu na tomto trhu.
Článek 37
Otevření celních kvót
Komise postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví roční celní kvóty, a je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení a určí způsob správy, který má být použit.
Prováděcí pravidla k tomuto oddílu se přijmou stejným postupem a upravují zejména
a)
záruky vztahující se k povaze a původu produktu a místu, odkud je dovezen;
b)
uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a);
c)
podmínky pro vydání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
Oddíl IV
Ochranná opatření a aktivní zušlechťovací styk
Článek 38
Ochranná opatření
1. Ochranná opatření proti dovozu do Společenství přijímá Komise s výhradou odstavce 3 tohoto článku v souladu s nařízením Rady (ES) č. 519/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí (18) a s nařízením Rady (ES) č. 3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu (19).
2. Nestanoví-li Rada jinak, přijímá ochranná opatření proti dovozu do Společenství v souladu s mezinárodními dohodami uzavřenými podle článku 300 Smlouvy Komise podle odstavce 3 tohoto článku.
3. Ochranná opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 může Komise přijmout na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme příslušné rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato ochranná opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Rozhodnutí přijatá Komisí podle odstavců 1 a 2 může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotyčné rozhodnutí změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo předloženo.
4. Pokud Komise dospěje k názoru, že by ochranné opatření přijaté podle odstavců 1 a 2 mělo být zrušeno nebo změněno, postupuje takto:
a)
jestliže opatření přijala Rada, navrhne Komise Radě, aby opatření bylo zrušeno nebo změněno. Rada rozhodne kvalifikovanou většinou;
b)
ve všech ostatních případech ochranná opatření Společenství zruší nebo změní Komise.
Článek 39
Pozastavení režimu aktivního zušlechťovacího styku
1. Pokud je trh Společenství narušen režimem aktivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu zcela nebo částečně pozastavit používání režimu aktivního zušlechťovacího styku pro produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme příslušné rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Opatření, o nichž Komise rozhodne podle prvního pododstavce, může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotyčná opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí byla předložena.
2. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace trhu s produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení může Rada postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy používání režimu aktivního zušlechťovacího styku pro tyto produkty zcela nebo částečně zakázat.
KAPITOLA III
Vývoz
Oddíl I
Vývozní licence
Článek 40
Nepovinné režimy vývozních licencí
1. Komise může pro vývoz jednoho nebo více produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení ze Společenství stanovit povinnost předložit vývozní licenci.
2. Články 29, 30 a 31 se použijí obdobně.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně doby platnosti licencí a výše jistoty, se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
Oddíl II
Pozastavení pasivního zušlechťovacího styku
Článek 41
Pozastavení režimu pasivního zušlechťovacího styku
1. Pokud je trh Společenství narušen režimem pasivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu zcela nebo částečně pozastavit používání režimu pasivního zušlechťovacího styku pro produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme příslušné rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Opatření, o nichž Komise rozhodne podle prvního pododstavce, může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se neprodleně sejde. Kvalifikovanou většinou může dotyčná opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí byla předložena.
2. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace trhu s produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení může Rada postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy používání režimu pasivního zušlechťovacího styku pro tyto produkty zcela nebo částečně zakázat.
HLAVA VI
PROVÁDĚCÍ, POZMĚŇOVACÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
Prováděcí ustanovení
Článek 42
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení budou se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96. Tato pravidla mohou zahrnovat zejména
a)
prováděcí pravidla k hlavě II, zahrnující
i)
produkty podléhající standardizaci a obchodním normám podle článku 2, aby se zejména určilo, co lze považovat za produkt řádné a uspokojivé obchodní jakosti,
ii)
pravidla pro kontroly za účelem ověření shody, zejména jejich jednotné používání v členských státech,
iii)
pravidla upravující odchylky a výjimky z používání obchodních norem,
iv)
pravidla pro obchodní úpravu, uvádění na trh a označování,
v)
pravidla pro používání obchodních norem na produkty dovážené do Společenství a na produkty vyvážené ze Společenství;
b)
prováděcí pravidla k hlavě III, zahrnující
i)
pravidla pro nadnárodní organizace producentů a nadnárodní sdružení organizací producentů včetně správní pomoci, kterou poskytují příslušné orgány v případě přeshraniční spolupráce,
ii)
pravidla pro financování opatření uvedených v článku 7, včetně prahů a stropů podpory a míry spolufinancování podpory Společenstvím,
iii)
podíl a prováděcí pravidla pro uhrazení podpory uvedené v čl. 11 odst. 1,
iv)
pravidla pro investice do jednotlivých podniků,
v)
termíny pro sdělování a oznamování podle článku 13,
vi)
ustanovení pro částečné platby finanční podpory Společenství podle článku 13;
c)
prováděcí pravidla k hlavě IV;
d)
pravidla pro správní a fyzické kontroly plnění povinností vyplývajících tohoto nařízení, které budou provádět členské státy;
e)
systém ukládání správních sankcí v případech, kdy je zjištěno nesplnění některé z povinností vyplývajících tohoto nařízení. Správní sankce musí být odstupňovány podle závažnosti, rozsahu, trvání a opakování zjištěného porušení předpisů;
f)
pravidla pro vracení neoprávněně vyplacených částek v důsledku používání tohoto nařízení;
g)
pravidla pro podávání zpráv o provedených kontrolách a jejich výsledcích;
h)
prováděcí pravidla k hlavě V včetně opatření, která jsou v uvedené hlavě výslovně zmiňována;
i)
pravidla pro určení informací nezbytných pro účely článku 44 a pravidla upravující jejich formu, obsah, časový rozvrh a lhůty a způsob předávání nebo poskytování informací a dokumentů;
j)
opatření nezbytná pro usnadnění přechodu od ustanovení nařízení (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96 na ustanovení tohoto nařízení, včetně opatření k provedení článku 55 tohoto nařízení.
KAPITOLA II
Změny, zrušení a závěrečná ustanovení
Článek 43
Státní podpory
Nestanoví-li toto nařízení jinak, články 87, 88 a 89 Smlouvy se použijí na produkci produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 a brambor, čerstvých nebo chlazených, kódu KN 0701, a na obchodování s nimi.
Odchylně od prvního pododstavce
a)
členské státy mohou i nadále poskytovat státní podporu podle stávajících režimů na produkci brambor, čerstvých nebo chlazených, kódu KN 0701 a na obchodování s nimi až do 31. prosince 2011;
b)
Španělsko a Itálie mohou během hospodářského roku 2007/08 poskytovat státní podporu až do výše 15 milionů EUR s cílem podpořit přizpůsobení odvětví zpracování rajčat ustanovením tohoto nařízení;
c)
členské státy mohou poskytovat státní podporu až do 31. prosince 2010 za těchto podmínek:
i)
státní podpora se vyplácí pouze producentům ovoce a zeleniny, kteří nejsou členy uznané organizace producentů a kteří s uznanou organizací producentů podepsali smlouvu, v níž souhlasí, že budou uplatňovat opatření pro předcházení krizím a jejich řešení dotyčné organizace producentů,
ii)
výše státní podpory vyplácené těmto producentům nepřesáhne 75 % podpory Společenství obdržené členy dotyčné organizace producentů a
iii)
dotyčný členský stát předloží Komisi do 31. prosince 2010 zprávu o účinnosti a efektivnosti státní podpory, v níž zejména rozebere, do jaké míry podpora napomohla organizaci odvětví. Komise zprávu posoudí a rozhodne, zda předloží příslušné návrhy.
Článek 44
Sdělování
Členské státy a Komise si navzájem poskytují veškeré informace nezbytné pro uplatňování tohoto nařízení, pro sledování a analýzu trhu a pro dodržování mezinárodních závazků týkajících se produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení.
Článek 45
Výdaje
Výdaje podle tohoto nařízení se považují za intervenční opatření zaměřená na regulaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1290/2005.
Článek 46
Změna nařízení (EHS) č. 827/68
V příloze nařízení (EHS) č. 827/68 se položka týkající se kódu KN 0910 nahrazuje tímto:
„ex 0910
Zázvor, kurkuma, bobkový list, kari a jiná koření s výjimkou tymiánu a šafránu“.
Článek 47
Změny nařízení (ES) č. 2200/96
Nařízení (ES) č. 2200/96 se mění takto:
1)
V čl. 1 odst. 2 se tabulka nahrazuje tímto:
„Kód KN
Popis
0702 00 00
Rajčata, čerstvá nebo chlazená
0703
Cibule, šalotka, česnek, pór a jiná cibulová zelenina, čerstvá nebo chlazená
0704
Zelí, květák, kapusta kadeřavá, kedluben a podobné jedlé rostliny rodu Brassica, čerstvé nebo chlazené
0705
Hlávkový salát (Lactuca sativa) a čekanka (Cichorium spp.), čerstvé nebo chlazené
0706
Mrkev, vodnice, tuřín, salátová řepa, kozí brada, bulvový celer, ředkvička a podobné jedlé kořeny, čerstvé nebo chlazené
0707 00
Okurky a nakládačky, čerstvé nebo chlazené
0708
Luštěniny, též vyluštěné, čerstvé nebo chlazené
ex 0709
Ostatní zelenina, čerstvá nebo chlazená, s výjimkou zeleniny podpoložek 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 a 0709 90 60
ex 0802
Ostatní skořápkové ovoce, čerstvé nebo sušené, též bez skořápky nebo vyloupané, s výjimkou arekových (nebo betelových) ořechů a kola ořechů podpoložky 0802 90 20
0803 00 11
Banány plantejny, čerstvé
ex 0803 00 90
Banány plantejny, sušené
0804 20 10
Fíky, čerstvé
0804 30 00
Ananas
0804 40 00
Avokádo
0804 50 00
Kvajávy, manga a mangostany
0805
Citrusové plody, čerstvé nebo sušené
0806 10 10
Stolní hrozny, čerstvé
0807
Melouny (včetně melounů vodních) a papáje, čerstvé
0808
Jablka, hrušky a kdoule, čerstvé
0809
Meruňky, třešně a višně, broskve (včetně nektarinek), švestky a trnky, čerstvé
0810
Ostatní ovoce, čerstvé
0813 50 31
0813 50 39
Směsi výhradně ze sušených ořechů kódů KN 0801 a 0802
0910 20
Šafrán
ex 0910 99
Tymián, čerstvý nebo chlazený
ex 1211 90 85
Bazalka, meduňka, máta, dobromysl obecná (oregano), rozmarýn, šalvěj, čerstvé nebo chlazené
1212 99 30
Svatojánský chléb“
2)
Hlavy I až VI, články 43 a 44, články 47 až 57 a přílohy I až V se zrušují.
3)
Článek 46 se nahrazuje tímto:
„Článek 46
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro ovoce a zeleninu (dále jen ‚výbor‘).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.“
Článek 48
Změny nařízení (ES) č. 2201/96
Nařízení (ES) č. 2201/96 se mění takto:
1)
V článku 1 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Hospodářské roky produktů uvedených v odstavci 2 se v případě potřeby stanoví postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.“
2)
Hlavy I a II, články 23 až 32 a přílohy I až III se zrušují.
Článek 49
Změny nařízení (ES) č. 2826/2000
Nařízení (ES) č. 2826/2000 se mění takto:
1)
V čl. 5 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Pokud jde o propagaci čerstvého ovoce a zeleniny, věnuje se zvláštní pozornost propagaci zaměřené na děti ve školských zařízeních.“
2)
V čl. 9 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Procentní podíl stanovený v prvním pododstavci se zvyšuje na 60 % v případě propagace ovoce a zeleniny zaměřené výlučně na děti ve školských zařízeních.“
Článek 50
Změna směrnice 2001/112/ES
V článku 7 směrnice 2001/112/ES se doplňuje nová odrážka, která zní:
„-
v případě potřeby přizpůsobení směrnice vývoji odpovídajících mezinárodních norem.“
Článek 51
Změna směrnice 2001/113/ES
V článku 5 směrnice 2001/113/ES se doplňuje nová odrážka, která zní:
„-
v případě potřeby přizpůsobení směrnice vývoji odpovídajících mezinárodních norem.“
Článek 52
Změny nařízení (ES) č. 1782/2003
Nařízení (ES) č. 1782/2003 se mění takto:
1)
V čl. 33 odst. 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
pokud jim byla poskytnuta platba během referenčního období uvedeného v článku 38 v rámci alespoň jednoho z režimů podpor uvedených v příloze VI nebo, v případě olivového oleje, v hospodářských letech uvedených v čl. 37 odst. 1 druhém pododstavci nebo, v případě cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky, pokud obdrželi podporu trhu v reprezentativním období uvedeném v písm. K přílohy VII, nebo, v případě banánů, pokud obdrželi náhradu za ušlé příjmy v reprezentativním období uvedeném v písm. L přílohy VII, nebo, v případě ovoce a zeleniny, konzumních brambor a školek, pokud byli pěstiteli ovoce a zeleniny, konzumních brambor nebo sadebního materiálu ve školkách v reprezentativním období používaném členskými státy pro tyto produkty podle písm. M přílohy VII;“
2)
V čl. 37 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Pro ovoce a zeleninu, konzumní brambory a školky se referenční částka vypočítá a upraví v souladu s písm. M přílohy VII.“
3)
V článku 40 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Pokud bylo případem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi ovlivněno celé referenční období, vypočítá členský stát referenční částku na základě období 1997 až 1999.
V případě cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky se referenční částka vypočte na základě nejbližšího hospodářského roku předcházejícího reprezentativnímu období zvolenému podle písm. K přílohy VII. V případě banánů se referenční částka vypočte na základě nejbližšího hospodářského roku předcházejícího reprezentativnímu období zvolenému podle písm. L přílohy VII. V případě ovoce a zeleniny, konzumních brambor a školek se referenční částka vypočte na základě nejbližšího hospodářského roku předcházejícího reprezentativnímu období zvolenému podle písm. M přílohy VII. V těchto případech se odstavec 1 použije obdobně.“
4)
V čl. 42 odst. 8 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„V případě použití odstavce 5 však mohou členské státy rozhodnout, že pro rok 2007 nepřevedou nevyužité platební nároky, které odpovídají rovnocennému počtu hektarů ohlášených zemědělcem a využívaných pro konzumní brambory nebo pro ovoce a zeleninu, zpět do vnitrostátní rezervy.“
5)
V čl. 43 odst. 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
v případě podpor pro bramborový škrob, sušená krmiva, osivo, olivové háje a tabák uvedených v příloze VII počet hektarů, na jejichž produkci byla v referenčním období poskytnuta podpora, vypočtený v souladu s písm. B, D, F, H a I přílohy VII;
aa)
v případě cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky počet hektarů vypočtený v souladu s písm. K bodem 4 přílohy VII;
ab)
v případě banánů počet hektarů vypočtený v souladu s písm. L přílohy VII;
ac)
v případě ovoce a zeleniny, konzumních brambor a školek počet hektarů vypočtený v souladu s písm. M přílohy VII;“
6)
V čl. 44 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„‚Hektarem, na který lze poskytnout podporu,‘ se rozumí také
a)
plochy osázené chmelem nebo dočasně ležící ladem;
b)
plochy osázené olivovníky;
c)
plochy osázené banánovníky;
d)
plochy s trvalými kulturami ovoce a zeleniny;
e)
školky.“
7)
V článku 45 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. Pro rok 2007 se však v členských státech, které nevyužily možnosti uvedené v článku 71 a které nevyužívají možnosti uvedené v čl. 51 druhém pododstavci, nevyužité platební nároky, které odpovídají rovnocennému počtu hektarů oznámených zemědělcem a využívaných pro konzumní brambory nebo ovoce a zeleninu, nepřevedou zpět do vnitrostátní rezervy.“
8)
Článek 51 se nahrazuje tímto:
„Článek 51
Zemědělské využití půdy
Zemědělci mohou využívat pozemky ohlášené v souladu s čl. 44 odst. 3 pro jakoukoli zemědělskou činnost kromě trvalých kultur. Zemědělci však mohou využívat pozemky pro
a)
chmel;
b)
olivovníky;
c)
banánovníky;
d)
trvalé kultury ovoce a zeleniny;
e)
školky.
Odchylně od prvního pododstavce se může kterýkoli členský stát do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že až do dne, který určí, nejpozději však do 31. prosince 2010 nemusí být pozemky v jedné nebo více oblastech členského státu ani nadále využívány pro
a)
produkci jednoho nebo více produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96. V tom případě však členské státy mohou rozhodnout, že povolí pěstování vedlejších plodin na hektarech, na něž lze poskytnout podporu, během období nejvýše tří měsíců počínaje každoročně 15. srpnem; na žádost členského státu však toto datum může být postupem podle čl. 144 odst. 2 změněno pro oblasti, v nichž se z důvodů podnebných podmínek obiloviny obvykle sklízejí dříve, nebo
b)
produkci konzumních brambor nebo
c)
školky.“
9)
V článku 60 se odstavec 8 nahrazuje tímto:
„8. Pokud se členský stát rozhodne využít odchylky uvedené v čl. 51 druhém pododstavci, může rovněž do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že bude ve stejném období uplatňovat odstavce 1 až 7 tohoto článku. Odstavce 1 až 7 tohoto článku se nepoužijí v žádném jiném případě.“
10)
V čl. 63 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„V souvislosti se začleněním plateb pro ovoce a zeleninu, konzumní brambory a školky do režimu jednotné platby se členské státy mohou do 1. dubna 2008 rozhodnout uplatňovat odchylku stanovenou v prvním pododstavci.“
11)
V článku 64 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Na základě výběru provedeného každým členským státem stanoví Komise postupem podle čl. 144 odst. 2 strop pro každou z přímých plateb uvedených v článcích 66 až 69.
Tento strop se rovná složce každého typu přímé platby ve vnitrostátních stropech uvedených v článku 41 vynásobené procenty snížení, která členské státy použijí v souladu s články 66 až 69.
Celková výše stanovených stropů se odečte od vnitrostátních stropů uvedených v článku 41 postupem podle čl. 144 odst. 2.“
12)
V článku 65 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Pokud jde o nároky, které mají být přiznány zemědělcům, složka referenční částky, která vyplývá z každé přímé platby stanovené v článcích 66 až 69, se po případném snížení podle článku 41 dále sníží o procentní podíl, který stanoví členské státy v rámci omezení stanovených v uvedených článcích, a pro přímé platby stanovené v článku 68b v období stanoveném členskými státy podle uvedeného článku.“
13)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 68b
Přechodné platby pro ovoce a zeleninu
1. Členské státy mohou do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že si do 31. prosince 2011 ponechají až 50 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41 odpovídající některým rajčatům dodávaným ke zpracování, na něž bylo možné poskytovat podporu v rámci režimu podpory stanoveném v nařízení (ES) č. 2201/96.
V tom případě a v mezích stropu stanoveného podle čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje zemědělcům, kteří produkují tato rajčata za podmínek stanovených v hlavě IV kapitole 10g.
2. Členské státy mohou do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že si ponechají
a)
do 31. prosince 2010 až 100 % složky vnitrostátních stropů podle článku 41 odpovídající některým kulturám ovoce a zeleniny, kromě jednoletých plodin uvedených ve třetím pododstavci tohoto odstavce, které jsou dodávány ke zpracování a na něž lze poskytnout podporu podle režimů podpor stanovených v nařízeních (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96, a
b)
od 1. ledna 2011 do 31. prosince 2012 až 75 % složky vnitrostátních stropů podle článku 41 odpovídající některým kulturám ovoce a zeleniny, kromě jednoletých plodin uvedených ve třetím pododstavci tohoto odstavce, které jsou dodávány ke zpracování a na něž lze poskytnout podporu podle režimů podpor stanovených v nařízeních (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96.
V tom případě a v mezích stropu stanoveného v souladu s čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečné platby se poskytují zemědělcům, kteří produkují jeden nebo více z následujících druhů ovoce a zeleniny, jež jsou dodávány ke zpracování a na něž lze poskytnout podporu podle režimů podpor uvedených v nařízeních (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96, kterou stanoví dotyčný členský stát v souladu s podmínkami stanovenými v hlavě IV kapitole 10g:
a)
čerstvé fíky;
b)
čerstvé citrusové plody;
c)
stolní hrozny;
d)
hrušky;
e)
broskve a nektarinky a
f)
některé druhy švestek odvozené ze švestek odrůdy ‚d’Ente‘.
3. Složka vnitrostátních stropů podle odstavce 1, která odpovídá rajčatům, se stanoví takto:
Členský stát
Částka
(v milionech EUR za kalendářní rok)
Bulharsko
5,394
Česká republika
0,414
Řecko
35,733
Španělsko
56,233
Francie
8,033
Itálie
183,967
Kypr
0,274
Malta
0,932
Maďarsko
4,512
Rumunsko
1,738
Polsko
6,715
Portugalsko
33,333
Slovensko
1,018
4. Složka vnitrostátních stropů podle odstavce 2, která odpovídá kulturám ovoce a zeleniny kromě jednoletých plodin, se stanoví takto:
Členský stát
Částka
(v milionech EUR za kalendářní rok)
Bulharsko
0,851
Česká republika
0,063
Řecko
153,833
Španělsko
110,633
Francie
44,033
Itálie
131,700
Kypr
v roce 2008: 4,793
v roce 2009: 4,856
v roce 2010: 4,919
v roce 2011: 4,982
v roce 2012: 5,045
Maďarsko
0,244
Rumunsko
0,025
Portugalsko
2,400
Slovensko
0,007“
14)
Článek 71g se zrušuje.
15)
V čl. 71k odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Nové členské státy však mohou s ohledem na začlenění plateb pro ovoce a zeleninu do režimu jednotné platby rozhodnout o uplatnění odchylky stanovené v prvním pododstavci do 1. dubna 2008 nebo do 1. srpna roku předcházejícího prvnímu roku použití režimu jednotné platby.“
16)
V hlavě IV se doplňují nové kapitoly, které znějí:
„KAPITOLA 10g
PŘECHODNÉ PLATBY ZA OVOCE A ZELENINU
Článek 110t
Přechodná podpora na plochu
1. V případě použití čl. 68b odst. 1 nebo čl. 143bc odst. 1 během období uvedeného ve zmíněných ustanoveních lze za podmínek stanovených v této kapitole poskytnout přechodnou podporu na plochu zemědělcům produkujícím určité druhy rajčat, které určí členské státy a které jsou dodávány ke zpracování.
2. V případě použití čl. 68b odst. 2 nebo čl. 143bc odst. 2 během období uvedeného v daných ustanoveních lze za podmínek stanovených v této kapitole poskytnout přechodnou podporu na plochu zemědělcům produkujícím určité druhy ovoce a zeleniny uvedené v čl. 68b odst. 2 třetím pododstavci, které určí členské státy a které jsou dodávány ke zpracování.
Článek 110u
Výše podpory a způsobilost
1. Členské státy stanoví na základě objektivních a nediskriminačních kritérií výši podpory na hektar, na němž se pěstují rajčata a jednotlivé druhy ovoce a zeleniny uvedené v čl. 68b odst. 2.
2. Celková výše plateb v žádném případě nepřekročí strop stanovený podle čl. 64 odst. 2 nebo článku 143bc.
3. Podpora se poskytuje pouze na plochy, na jejichž produkci se vztahuje smlouva o zpracování na jeden z výrobků uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/1996.
4. Poskytnutí podpory Společenství mohou členské státy podřídit dalším objektivním a nediskriminačním kritériím, včetně podmínky členství zemědělců v organizaci producentů nebo v seskupení producentů uznaných podle článku 4 nebo 7 nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 ze dne 26. září 2007, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro odvětví ovoce a zeleniny (20).
5. Členské státy oznámí Komisi do 1. listopadu 2007 své rozhodnutí uplatňovat článek 68b nebo článek 143bc, částku, kterou si ponechají podle uvedených článků, a kritéria uvedená v odstavci 1 tohoto článku.
KAPITOLA 10h
PŘECHODNÁ PLATBA ZA BOBULOVINY
Článek 110v
Platba za bobuloviny
1. Přechodná podpora na plochu se použije během období, které skončí 31. prosince 2012, pro jahody kódu KN 0810 10 00 a maliny kódu KN 0810 20 10 dodávané ke zpracování.
2. Podpora se poskytuje pouze na plochy, na jejichž produkci se vztahuje smlouva o zpracování na jeden z výrobků uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/1996.
3. Podpora vyplácená Společenstvím činí 230 EUR/ha ročně.
4. Členské státy mohou k podpoře Společenství udělit i vnitrostátní podporu. Celková výše podpory Společenství a vnitrostátní podpory nesmí přesáhnout 400 EUR/ha ročně.
5. Podpora se vyplácí pouze na maximální vnitrostátní zaručené plochy, které jsou členským státům přiděleny takto:
Členský stát
Vnitrostátní zaručená plocha
(v hektarech)
Bulharsko
2 400
Maďarsko
1 700
Lotyšsko
400
Litva
600
Polsko
48 000
Pokud plocha, na kterou lze poskytnout podporu, přesáhne v daném členském státě a v daném roce maximální vnitrostátní zaručenou plochu, snižuje se výše podpory uvedené v odstavci 3 úměrně překročení maximální vnitrostátní zaručené plochy.
6. Články 143a a 143c se na přechodnou platbu za bobuloviny nepoužijí.
17)
V článku 143b se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Nové členské státy mohou nejpozději ke dni přistoupení rozhodnout, že po dobu použitelnosti uvedenou v odstavci 9 nahradí přímé platby, kromě podpory pro energetické plodiny stanovené v hlavě IV kapitole 5 a přechodné platby za bobuloviny stanovené v hlavě IV kapitole 10h, jednotnou platbou na plochu, jež se vypočítá podle odstavce 2.“
18)
V čl. 143b odst. 3 se třetí odrážka nahrazuje tímto:
„-
upravený s použitím odpovídajícího procentního podílu uvedeného v článku 143a pro postupné zavedení přímých plateb, s výjimkou částek dostupných v souladu s písm. K bodem 2 přílohy VII nebo v souladu s rozdílem mezi těmito částkami a částkami skutečně uplatněnými podle čl. 143ba odst. 4 a s výjimkou částek odpovídajících odvětví ovoce a zeleniny v souladu s čl. 68b odst. 3 a 4 nebo v souladu s rozdílem mezi těmito částkami a částkami skutečně uplatněnými podle čl. 143bb odst. 4 a čl. 143bc odst. 3.“
19)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 143bb
Oddělená platba za ovoce a zeleninu
1. Odchylně od článku 143b se nové členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu mohou do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že poskytnou oddělenou platbu za ovoce a zeleninu zemědělcům způsobilým podle režimu jednotné platby na plochu. Tato platba se poskytuje na základě objektivních a nediskriminačních kritérií, jako jsou kritéria stanovená v písm. M prvním odstavci přílohy VII, a pro reprezentativní období stanovené v uvedeném odstavci.
2. Oddělená platba za ovoce a zeleninu se poskytuje v mezích složky vnitrostátního stropu podle článku 71c odpovídající ovoci a zelenině.
3. Odchylně od odstavce 2 může každý dotčený nový členský stát do 1. listopadu 2007 na základě objektivních kritérií rozhodnout, že na oddělenou platbu za ovoce a zeleninu použije nižší strop, než je strop stanovený v uvedeném odstavci.
4. Finanční prostředky dostupné pro poskytování oddělené platby za ovoce a zeleninu podle odstavců 1, 2 a 3 se nezahrnují do ročního finančního rámce uvedeného v čl. 143b odst. 3.
5. Články 143a a 143c se nepoužijí na oddělenou platbu za ovoce a zeleninu.
6. V případě dědictví nebo předpokládaného dědictví se oddělená platba za ovoce a zeleninu poskytuje zemědělci, který podnik zdědí, je-li tento zemědělec způsobilý podle režimu jednotné platby na plochu.
Článek 143bc
Přechodná platba za ovoce a zeleninu
1. Odchylně od článku 143b se nové členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu mohou do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že si až do 31. prosince 2011 ponechají až 50 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41, která odpovídá rajčatům kódu KN 0702 00 00.
V tom případě a v mezích stropu stanoveného postupem podle čl. 144 odst. 2 vyplácí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje zemědělcům, kteří produkují rajčata za podmínek stanovených v hlavě IV kapitole 10g.
2. Odchylně od článku 143b se mohou nové členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že si ponechají
a)
až do 31. prosince 2010 až 100 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 71c, která odpovídá kulturám ovoce a zeleniny kromě jednoletých plodin uvedených v čl. 68b odst. 2 třetím pododstavci;
b)
od 1. ledna 2011 až do 31. prosince 2012 až 75 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 71c, která odpovídá kulturám ovoce a zeleniny kromě jednoletých plodin uvedených v čl. 68b odst. 2 třetím pododstavci.
V tom případě a v mezích stropu stanoveného postupem podle čl. 144 odst. 2 vyplácí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje zemědělcům produkujícím jeden nebo více druhů ovoce a zeleniny určených dotčeným členským státem, které jsou uvedeny v čl. 68b odst. 2 třetím pododstavci.
3. Finanční prostředky dostupné pro poskytování přechodné platby za ovoce a zeleninu podle odstavců 1 a 2 se nezahrnují do ročního finančního rámce uvedeného v čl. 143b odst. 3.
4. Články 143a a 143c se nepoužijí na přechodnou platbu za ovoce a zeleninu.“
20)
V článku 145 se vkládá nové písmeno, které zní:
„d)d)
prováděcí pravidla týkající se zařazení podpory pro ovoce a zeleninu, konzumní brambory a školky do režimu jednotné platby, jakož i plateb uvedených v kapitolách 10g a 10h hlavy IV.“
21)
Článek 155 se nahrazuje tímto:
„Článek 155
Jiná přechodná pravidla
Další opatření požadovaná k usnadnění přechodu z režimů stanovených v nařízeních, jež jsou uvedena v článcích 152 a 153, a v nařízeních (EHS) č. 404/93, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) 2202/96 a (ES) č. 1260/2001, na režimy podle tohoto nařízení, zejména na režimy, jež souvisejí s používáním článků 4 a 5 a přílohy nařízení (ES) č. 1259/1999 a článku 6 nařízení (ES) č. 1251/1999, a od ustanovení, která souvisejí s plány na zlepšení stanovenými v nařízení (EHS) č. 1035/72, k ustanovením uvedeným v článcích 83 až 87 tohoto nařízení, mohou být přijata postupem podle čl. 144 odst. 2 tohoto nařízení. Nařízení a články uvedené v článcích 152 a 153 zůstávají použitelné i nadále za účelem určování referenčních částek uvedených v příloze VII.“
22)
Přílohy se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 53
Změny nařízení (ES) č. 318/2006
Nařízení (ES) č. 318/2006 se mění takto:
1)
V čl. 32 odst. 1, 2 a 4 se za slova „v příloze VII“ vkládají slova „nebo v příloze VIII“.
2)
Za přílohu VII se doplňuje nová příloha, která zní:
„ PŘÍLOHA VIII
Výrobky z ovoce a zeleniny
Výrobky uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (21).
“
Článek 54
Zrušení
Nařízení (ES) č. 2202/96 se zrušuje.
Článek 55
Přechodná ustanovení
1. Režimy podpory stanovené v nařízeních (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96 a zrušené tímto nařízením zůstávají použitelné pro každý z dotčených produktů pro hospodářský rok daného produktu, který končí v roce 2008.
2. Organizace producentů a sdružení organizací producentů, které již byly uznány podle nařízení (ES) č. 2200/96 přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, jsou i nadále uznány podle tohoto nařízení. V případě potřeby se přizpůsobí požadavkům tohoto nařízení do 31. prosince 2010.
3. Operační program, který byl schválen podle nařízení (ES) č. 2200/96 přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, může na žádost organizace producentů
a)
pokračovat až do konce nebo
b)
být změněn v souladu s požadavky tohoto nařízení nebo
c)
být nahrazen novým operačním programem, který bude schválen podle tohoto nařízení.
Ustanovení čl. 10 odst. 3 písm. e) a f) se použijí pro operační programy předložené v roce 2007, které v den použitelnosti tohoto nařízení ještě nebyly schváleny a které jinak splňují kritéria stanovená ve zmíněných písmenech.
4. Seskupení producentů, kterým bylo uděleno předběžné uznání podle nařízení (ES) č. 2200/96, nadále využívají daného předběžného uznání podle tohoto nařízení. Plány uznání přijaté podle nařízení (ES) č. 2200/96 nadále využívají výhod spojených s tímto přijetím podle tohoto nařízení. V případě potřeby se však tyto plány pozmění, aby se tak seskupení producentů umožnilo splnit kritéria pro uznání za organizaci producentů, která jsou stanovena v článku 4 tohoto nařízení. Pokud jde o seskupení producentů v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, použijí se na plány uznání ode dne použitelnosti tohoto nařízení výše podpory stanovené v čl. 7 odst. 4 písm. a).
5. Smlouvy uvedené v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2202/96, které pokrývají více než jeden hospodářský rok režimu podpory pro zpracování citrusových plodů a které se týkají hospodářského roku začínajícího dne 1. října 2008 nebo dalších hospodářských roků, mohou být se souhlasem obou smluvních stran pozměněny nebo ukončeny, aby se zohlednilo zrušení uvedeného nařízení a následné zrušení podpory. V důsledku změny nebo zrušení se na zúčastněné osoby nepoužijí žádné sankce podle uvedeného nařízení nebo prováděcích předpisů k němu.
6. Pokud členský stát využije přechodných opatření podle článku 68b nebo článku 143bc nařízení (ES) č. 1782/2003, zůstávají pravidla přijatá podle článku 6 nařízení (ES) č. 2201/96 nebo článku 6 nařízení (ES) č. 2202/96, která se týkají minimálních vlastností surovin dodaných ke zpracování a minimálních požadavků na jakost hotových výrobků, použitelná na suroviny sklizené na jeho území.
Článek 56
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 26. září 2007.
VERORDENING (EG) Nr. 1182/2007 VAN DE RAAD
van 26 september 2007
tot vaststelling van specifieke voorschriften voor de sector groenten en fruit, tot wijziging van de Richtlijnen 2001/112/EG en 2001/113/EG en de Verordeningen (EEG) nr. 827/68, (EG) nr. 2200/96, (EG) nr. 2201/96, (EG) nr. 2826/2000, (EG) nr. 1782/2003 en (EG) nr. 318/2006 en tot intrekking van Verordening (EG) nr. 2202/96
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, en met name op de artikelen 36 en 37,
Gelet op het voorstel van de Commissie,
Gezien het advies van het Europees Parlement,
Gezien het advies van het Europees Economisch en Sociaal Comité (1),
Gezien het advies van het Comité van de Regio’s,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
De huidige regeling voor de sector groenten en fruit is vastgesteld bij de Verordeningen (EG) nr. 2200/96 van 28 oktober 1996 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector groenten en fruit (2), (EG) nr. 2201/96 van de Raad van 28 oktober 1996 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector verwerkte producten op basis van groenten en fruit (3) en (EG) nr. 2202/96 van de Raad van 28 oktober 1996 tot invoering van een steunregeling voor telers van bepaalde citrussoorten (4).
(2)
In het licht van de ervaring dient de regeling voor groenten en fruit te worden gewijzigd om de volgende doelstellingen te bereiken: verbetering van het concurrentievermogen en de marktgerichtheid van de sector teneinde bij te dragen tot het bereiken van een duurzame productie die zowel op binnenlandse als buitenlandse markten concurrerend is, beperking van schommelingen in de inkomens van telers als gevolg van crises op de markt, verhoging van de consumptie van groenten en fruit in de Gemeenschap en voortzetting van de door de sector geleverde inspanningen om het milieu te handhaven en te beschermen.
(3)
Daar die doelstellingen gezien de gemeenschappelijke aard van de markt voor groenten en fruit niet in voldoende mate door de lidstaten alleen kunnen worden verwezenlijkt en zij derhalve, gezien de noodzaak van verder gezamenlijk optreden, beter door de Gemeenschap kunnen worden verwezenlijkt, kan de Gemeenschap overeenkomstig het in artikel 5 van het Verdrag neergelegde subsidiariteitsbeginsel maatregelen nemen. Overeenkomstig het in hetzelfde artikel neergelegde evenredigheidsbeginsel gaat deze verordening niet verder dan wat nodig is om deze doelstellingen te verwezenlijken.
(4)
De Commissie heeft een afzonderlijk voorstel ingediend voor een verordening van de Raad tot vaststelling van een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten die aanvankelijk een aantal bepalingen van horizontale aard betreffende de sector groenten en fruit zou kunnen bevatten die van toepassing zijn op een aantal andere landbouwproducten, zoals met name bepalingen betreffende een comité van beheer. Het is verstandig deze bepalingen in de Verordeningen (EG) nr. 2200/96 en (EG) nr. 2201/96 te behouden. Zij moeten evenwel worden bijgewerkt, vereenvoudigd en gestroomlijnd, zodat ze gemakkelijk in de verordening tot vaststelling van een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten kunnen worden opgenomen.
(5)
Ter wille van de duidelijkheid moeten de andere bepalingen die specifiek zijn voor de sector groenten en fruit, gezien de reikwijdte van de wijzigingen in de huidige regeling, in een aparte verordening worden opgenomen. Wanneer deze bepalingen echter in zekere mate ook van horizontale aard zijn en ook van toepassing zijn op een aantal andere landbouwproducten, zoals bepalingen inzake handelsnormen en handel met derde landen, zouden ze ook moeten worden bijgewerkt en vereenvoudigd, zodat ze later gemakkelijk kunnen worden opgenomen in bovengenoemde verordening tot vaststelling van een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten. Deze verordening zou derhalve geen bestaande instrumenten van horizontale aard moeten intrekken of wijzigen, tenzij deze achterhaald zijn, overbodig zijn geworden of gezien hun aard beter niet op het niveau van de Raad kunnen worden behandeld.
(6)
Het toepassingsgebied van deze verordening moet producten omvatten die onder de gemeenschappelijke marktordeningen voor groenten en fruit en voor verwerkte groenten en fruit vallen. De bepalingen betreffende telersverenigingen, brancheorganisaties en overeenkomsten zijn evenwel uitsluitend van toepassing op producten die onder de gemeenschappelijke marktordening voor groenten en fruit vallen en dit onderscheid dient te worden gehandhaafd. Het toepassingsgebied van de gemeenschappelijke marktordening voor groenten en fruit zou ook moeten worden uitgebreid tot een aantal keukenkruiden zodat die van die regeling kunnen profiteren. Tijm en saffraan vallen momenteel onder Verordening (EEG) nr. 827/68 van de Raad van 28 juni 1968 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten voor bepaalde in bijlage II bij het Verdrag vermelde producten (5), en zouden daar derhalve uit moeten worden geschrapt.
(7)
Voor bepaalde producten moeten handelsnormen gelden, met name inzake definitie, kwaliteit, indeling in klassen, grootte, onmiddellijke of eindverpakking, opslag, vervoer, aanbiedingsvorm, afzet en etikettering, zodat de markt kan worden bevoorraad met producten van uniforme en bevredigende kwaliteit. Bovendien moeten wellicht bijzondere maatregelen, met name recente analysemethoden en andere maatregelen voor de vaststelling van de kenmerken van de betrokken normen, worden vastgesteld teneinde misbruik ten aanzien van de kwaliteit en de authenticiteit van de aan de consument aangeboden producten en mogelijke ernstige daaruit voortvloeiende verstoringen van de markten te voorkomen.
(8)
Richtlijn 2001/112/EG van de Raad van 20 december 2001 inzake voor menselĳke voeding bestemde vruchtensappen en bepaalde soortgelĳke producten (6) en Richtlijn 2001/113/EG van de Raad van 20 december 2001 inzake voor menselĳke voeding bestemde vruchtenjam of -confituur, -gelei en -marmelade, alsmede kastanjepasta (7), bevatten nu specifieke voorschriften voor de productie, de samenstelling en de etikettering van deze producten. Deze voorschriften zijn echter niet volledig aangepast aan de ontwikkelingen in ter zake doende internationale normen en moeten daarom worden gewijzigd zodat ze kunnen worden aangepast.
(9)
Bij de productie en de afzet van groenten en fruit moet rekening worden gehouden met de milieu-eisen, zowel bij de teelt als bij het beheer van allerlei afval en bij de afzet van uit de markt genomen producten, vooral wat betreft de bescherming van de kwaliteit van het water, de instandhouding van de biodiversiteit en de landschapsverzorging.
(10)
De telersverenigingen zijn de eerste spelers in de regeling voor groenten en fruit en zorgen op hun niveau voor de gedecentraliseerde werking van de marktordening. Gezien de steeds sterkere concentratie van de vraag is het uit economisch oogpunt nog steeds noodzakelijk het aanbod via deze verenigingen te bundelen om de positie van de telers op de markt te verbeteren. Deze bundeling moet op vrijwillige basis en op efficiënte wijze gebeuren en moet zijn nut bewijzen door middel van de omvangrijke en efficiënte diensten die de telersverenigingen hun leden bieden. Aangezien telersverenigingen uitsluitend in het belang van hun leden optreden, moeten zij worden geacht in economische aangelegenheden op te treden in naam van, en namens, hun leden.
(11)
Gebleken is dat telersverenigingen het passende instrument zijn om het aanbod te bundelen. De telersverenigingen zijn echter ongelijk verspreid in de verschillende lidstaten. Om de telersverenigingen aantrekkelijker te maken, moeten zij waar mogelijk flexibeler kunnen functioneren. Een dergelijke flexibiliteit moet met name betrekking hebben op het productenassortiment van een telersvereniging, op de mate waarin rechtstreekse verkoop is toegestaan en op de uitbreiding van de voorschriften tot niet-leden, alsook groeperingen van telersverenigingen in staat stellen alle activiteiten van hun leden uit te oefenen en de uitbesteding van activiteiten mogelijk te maken, ook aan filialen, in beide gevallen onder de nodige voorwaarden.
(12)
De lidstaten mogen een telersvereniging slechts als instrument voor het bereiken van de doelstellingen van de gemeenschappelijke marktordening erkennen indien zij aan een aantal voorwaarden voldoet waartoe zij zichzelf verbindt, en die zij via haar statuten aan haar leden oplegt. Met het oog op de totstandbrenging en de goede werking van actiefondsen moeten telersverenigingen de volledige betrokken groente- en fruitproductie van hun leden geleverd krijgen.
(13)
Producentengroeperingen in de lidstaten die op of na 1 mei 2004 zijn toegetreden tot de Europese Unie, en die op grond van deze verordening de status van telersvereniging willen verwerven, moeten in aanmerking kunnen komen voor een overgangsperiode waarin hun door de lidstaten en de Gemeenschap financiële steun kan worden verleend in ruil voor bepaalde toezeggingen van de producentengroeperingen.
(14)
Om de telersverenigingen meer verantwoordelijkheid te geven, met name ten aanzien van hun financiële beslissingen, en ervoor te zorgen dat de hun toegewezen overheidsgelden toekomstgericht worden besteed, moeten voorwaarden worden vastgesteld voor het gebruik ervan. Gezamenlijke financiering van door telersverenigingen ingestelde actiefondsen is een adequate oplossing. In bepaalde gevallen dient aanvullende financiering te worden toegestaan. Met het oog op de beheersing van de communautaire uitgaven moet de steun aan telersverenigingen die een actiefonds instellen, worden begrensd.
(15)
In regio’s waar de productie zwak is georganiseerd, is het wenselijk extra nationale financiële bijdragen toe te staan. In lidstaten die op structureel gebied sterk benadeeld zijn, moeten die bijdragen door de Gemeenschap kunnen worden vergoed.
(16)
Teneinde de regeling te vereenvoudigen en de kosten ervan te verminderen, zou het nuttig kunnen zijn de procedures en voorschriften voor de subsidiabiliteit van uitgaven uit hoofde van de actiefondsen zo veel mogelijk af te stemmen op die van plattelandsontwikkelingsprogramma’s door van de lidstaten te verlangen dat zij een nationale strategie op het gebied van de actiefondsen vaststellen.
(17)
Om de werking van de telersverenigingen of groeperingen van telersverenigingen nog meer te versterken en de markt de gewenste stabiliteit te geven, moet de lidstaten worden toegestaan de voorschriften die de telersvereniging of de groepering van telersverenigingen van een bepaald gebied voor haar leden heeft vastgesteld met betrekking tot met name de productie, het in de handel brengen van producten en de bescherming van het milieu, onder bepaalde voorwaarden van toepassing te verklaren voor alle telers in dat gebied die niet bij een telersvereniging zijn aangesloten. Bepaalde daaraan verbonden kosten moeten op de betrokken telers kunnen worden verhaald, aangezien zij van de regeling profiteren. Voor biologische producenten geldt deze uitbreiding van de voorschriften alleen als een aanzienlijk deel van dergelijke producenten hiermee instemt. Een snelle uitbreiding van dergelijke voorschriften voor crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen is noodzakelijk om crises snel het hoofd te kunnen bieden.
(18)
Bij de Verordeningen (EG) nr. 2200/96, (EG) nr. 2201/96 en (EG) nr. 2202/96 is een aantal heterogene steunregelingen voor bepaalde groenten en fruit vastgesteld. Door het grote aantal en de diversiteit van deze regelingen is het beheer ervan complex geworden. Aangezien ze op een aantal specifieke soorten groenten en fruit waren gericht, kon niet ten volle rekening worden gehouden met regionale productieomstandigheden en werden niet alle soorten groenten en fruit bestreken. Het is derhalve dienstig een ander instrument voor steun aan groenten- en fruittelers in overweging te nemen.
(19)
Voorts waren de steunregelingen voor groenten en fruit niet volledig opgenomen in Verordening (EG) nr. 1782/2003 van de Raad van 29 september 2003 tot vaststelling van gemeenschappelijke voorschriften voor regelingen inzake rechtstreekse steunverlening in het kader van het gemeenschappelijk landbouwbeleid en tot vaststelling van bepaalde steunregelingen voor landbouwers (8). Dit heeft geleid tot een zekere complexiteit en rigiditeit in het beheer van die regeling.
(20)
In het belang van een gerichtere, doch flexibele steunregeling voor de sector groenten en fruit en ter wille van de vereenvoudiging is het derhalve dienstig de bestaande steunregelingen af te schaffen en groenten en fruit volledig op te nemen in de bij Verordening (EG) nr. 1782/2003 ingestelde regeling. Hiertoe dient te worden bepaald dat landbouwers die in de referentieperiode groenten en fruit hebben geproduceerd, in aanmerking moeten komen voor de bedrijfstoeslagregeling. Voorts dient te worden bepaald dat lidstaten in het kader van de bedrijfstoeslagregeling referentiebedragen en subsidiabele hectaren kunnen vaststellen op basis van een voor elke groente- en fruitsoort representatieve periode en van objectieve en niet-discriminerende criteria. Arealen die zijn beteeld met groenten en fruit, inclusief blijvende groente- en fruitgewassen, alsmede kwekerijen, moeten in aanmerking komen voor de bedrijfstoeslagregeling. De nationale maxima moeten dienovereenkomstig worden gewijzigd. Om de betrokken sectoren de tijd te geven zich aan te passen aan hun integratie in de bedrijfstoeslagregeling, moeten overgangsperiodes worden vastgesteld. Met name moet worden voorzien in ontkoppelde betalingen voor groenten en fruit, en in tijdelijke gekoppelde areaalsteun voor bepaalde voor bewerking bestemde producten die onder de bestaande regelingen voor steun in aanmerking kwamen, alsmede voor aardbeien en frambozen. Voor de laatste producten kan ook nationale aanvullende steun worden verleend, bovenop de communautaire steun. Voorts dient te worden bepaald dat de Commissie de uitvoeringsbepalingen en de nodige overgangsmaatregelen ten aanzien van bovenstaande vaststelt.
(21)
De productie van groenten en fruit is onvoorspelbaar en de producten zijn bederfelijk. Marktoverschotten kunnen, hoe gering ook, de markt ernstig verstoren. Er zijn meerdere regelingen voor het uit de markt nemen van producten ten uitvoer gelegd, maar het beheer ervan is vrij moeilijk gebleken. Er zouden verdere, gemakkelijk toe te passen maatregelen voor crisisbeheer moeten worden ingevoerd. De opneming van al deze maatregelen in de operationele programma’s van telersverenigingen lijkt de beste aanpak in deze omstandigheden, en zou telersverenigingen tevens aantrekkelijker moeten maken voor telers. Teneinde crisisbeheersingsmaatregelen te kunnen uitbreiden tot telers die geen lid zijn van een telersvereniging, moeten lidstaten tijdens een overgangsperiode in dergelijke gevallen staatssteun kunnen verlenen. Deze steun zou echter lager moeten zijn dan de steun die de leden van de telersvereniging krijgen, teneinde lidmaatschap aantrekkelijk te maken. De werking van deze staatssteun moet aan het eind van de overgangsperiode worden geëvalueerd.
(22)
De opneming van consumptieaardappelen in de bij Verordening (EG) nr. 1782/2003 vastgestelde regeling impliceert dat, teneinde de goede werking van de interne markt op basis van gemeenschappelijke prijzen te garanderen, de bepalingen van het Verdrag inzake staatssteun ook voor consumptieaardappelen moeten gelden, onverminderd een overgangsperiode om de sector in staat te stellen zich aan te passen.
(23)
Verordening (EG) nr. 2826/2000 van de Raad van 19 december 2000 betreffende voorlichtings- en afzetbevorderingsacties voor landbouwproducten op de binnenmarkt (9) voorziet in een financiële bijdrage van de Gemeenschap voor bepaalde afzetbevorderingsacties van maximaal 50 %. Teneinde de consumptie van groenten en fruit bij kinderen in onderwijsinstellingen te promoten, zou dit percentage voor op die kinderen gerichte afzetbevorderingsacties moeten worden verhoogd.
(24)
Op initiatief van individuele marktdeelnemers of groeperingen opgerichte brancheorganisaties die een aanzienlijk gedeelte van de verschillende beroepsgroepen in de sector groenten en fruit vertegenwoordigen, kunnen ertoe bijdragen dat marktgerichter wordt gehandeld en dat het bedrijfsleven zich gemakkelijker aanpast, zodat verbeteringen tot stand komen wat betreft de informatie over de productie, in het bijzonder wat betreft de organisatie van de productie, alsmede de aanbiedingsvorm en de afzet van de producten. Aangezien de actie van deze organisaties over het algemeen kan bijdragen tot het bereiken van de doelstellingen van artikel 33 van het Verdrag, en in het bijzonder van de doelstellingen van de onderhavige verordening, moet door de lidstaten een specifieke erkenning kunnen worden verleend aan organisaties die hebben aangetoond dat zij representatief zijn en op die doelstellingen gerichte acties voeren, waarbij vooraf moet worden bepaald welke acties in aanmerking komen. De bepalingen met betrekking tot de uitbreiding van de werkingssfeer van de door de telersverenigingen en groeperingen daarvan vastgestelde voorschriften en de verdeling van de daaraan verbonden kosten, moeten ook gelden voor brancheorganisaties, aangezien deze een analoog doel nastreven.
(25)
Als gevolg van de eenmaking van de communautaire markt is aan de buitengrenzen van de Gemeenschap een regeling van het handelsverkeer nodig. In beginsel kan de communautaire markt worden gestabiliseerd door een regeling van het handelsverkeer die invoerrechten omvat. Deze regeling dient te zijn gebaseerd op de verbintenissen die zijn aangegaan bij de multilaterale handelsbesprekingen van de Uruguayronde.
(26)
De toepassing van het invoerprijssysteem voor groenten en fruit vereist de vaststelling van specifieke bepalingen die stroken met de internationale toezeggingen van de Gemeenschap.
(27)
Controle op het volume van de handel in landbouwproducten met derde landen kan, voor bepaalde producten, vereisen dat er stelsels van in- en uitvoercertificaten worden ingevoerd, alsook het stellen van een zekerheid om te garanderen dat de transacties waarvoor deze vergunningen worden afgegeven, daadwerkelijk worden verricht. De Commissie dient derhalve te worden gemachtigd certificatenstelsels voor deze producten in te voeren.
(28)
Om eventuele nadelen voor de communautaire markt als gevolg van de invoer van bepaalde landbouwproducten te voorkomen of te beperken, moet in bepaalde situaties bij invoer van die producten een aanvullend recht worden geheven.
(29)
Onder bepaalde voorwaarden dient aan de Commissie de bevoegdheid te worden verleend om tariefcontingenten te openen en te beheren die voortvloeien uit overeenkomstig het Verdrag gesloten internationale overeenkomsten of uit andere handelingen van de Raad.
(30)
Het stelsel van douanerechten maakt het mogelijk af te zien van iedere andere beschermende maatregel aan de buitengrenzen van de Gemeenschap. In uitzonderlijke omstandigheden kunnen de voor de interne markt en de douanerechten geldende regelingen echter tekortschieten. Om te voorkomen dat de communautaire markt in dergelijke gevallen niet beschermd is tegen eventuele daaruit voortvloeiende verstoringen, moet de Gemeenschap in staat worden gesteld onverwijld alle vereiste maatregelen te nemen. Die maatregelen moeten in overeenstemming zijn met de internationale toezeggingen van de Gemeenschap.
(31)
Om ervoor te zorgen dat de voornoemde regeling van het handelsverkeer naar behoren kan functioneren, moet de mogelijkheid worden geboden het gebruik van de regelingen voor actieve of passieve veredeling te reglementeren of, wanneer de marktsituatie zulks vereist, te verbieden.
(32)
Om ervoor te zorgen dat er een rechtsgrondslag blijft voor uitvoerrestituties voor suiker die verwerkt is in bepaalde verwerkte groenten- en fruitproducten, zoals het geval is in artikel 16, lid 1, onder b), van Verordening (EG) nr. 2201/96, die moet worden ingetrokken, moet de lijst van producten in kwestie worden toegevoegd aan die in bijlage VII van Verordening (EG) nr. 318/2006 van de Raad van 20 februari 2006 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector suiker (10).
(33)
De Richtlijnen 2001/112/EG en 2001/113/EG en de Verordeningen (EEG) nr. 827/68, (EG) nr. 2200/96, (EG) nr. 2201/96, (EG) nr. 2826/2000, (EG) nr. 1782/2003 en (EG) nr. 318/2006 moeten daarom dienovereenkomstig worden gewijzigd.
(34)
Omdat de gemeenschappelijke markt voor landbouwproducten voortdurend in beweging is, dienen de lidstaten en de Commissie elkaar op de hoogte te houden van de relevante ontwikkelingen.
(35)
Het behoorlijk functioneren van de op gemeenschappelijke prijzen gebaseerde eengemaakte markt zou door de toekenning van nationale steun in gevaar worden gebracht. Daarom moeten de Verdragsbepalingen betreffende staatssteun in de regel worden toegepast op de producten die onder deze verordening vallen. Er moet echter worden voorzien in eenmalige staatssteun voor de tomatenverwerkende sector in Italië en Spanje om die sector te helpen zich aan te passen aan deze verordening.
(36)
De uitgaven die de lidstaten verrichten in het kader van de verplichtingen die de toepassing van deze verordening met zich brengt, moeten door de Gemeenschap worden gefinancierd overeenkomstig Verordening (EG) nr. 1290/2005 van de Raad van 21 juni 2005 betreffende de financiering van het gemeenschappelijk landbouwbeleid (11).
(37)
De groenten- en fruitregeling voorziet in een aantal verplichtingen die moeten worden nagekomen. Met het oog op de nakoming van deze verplichtingen dienen controles te worden verricht en sancties te worden toegepast in geval van niet-nakoming van de verplichtingen. Derhalve moet de Commissie de bevoegdheid worden verleend om de corresponderende voorschriften vast te stellen, inclusief die betreffende de terugvordering van ten onrechte betaalde bedragen en de rapportageverplichtingen voor de lidstaten. Het korps van specifieke controleurs in de sector groenten en fruit zal in het kader van de nieuwe regeling niet langer nodig zijn en dient derhalve te worden opgeheven.
(38)
De bij Verordening (EG) nr. 2202/96 ingestelde regeling moet worden afgeschaft. Die verordening wordt bijgevolg zinloos en moet derhalve worden ingetrokken.
(39)
De voor de uitvoering van deze richtlijn vereiste maatregelen moeten worden vastgesteld overeenkomstig Besluit 1999/468/EG van de Raad van 28 juni 1999 tot vaststelling van de voorwaarden voor de uitoefening van de aan de Commissie verleende uitvoeringsbevoegdheden (12).
(40)
Ter wille van de vereenvoudiging dienen de afzonderlijke comités voor verse en verwerkte groenten en fruit te worden afgeschaft en te worden vervangen door één enkel bij Verordening (EG) nr. 2200/96 in te stellen comité voor groenten en fruit.
(41)
De overgang van de bestaande regelingen naar die van de onderhavige verordening zou moeilijkheden kunnen opleveren waaraan in deze verordening geen aandacht is besteed. Om dergelijke moeilijkheden te kunnen aanpakken, moet de Commissie overgangsmaatregelen kunnen vaststellen. Ook moet worden geregeld dat de erkenning van telersverenigingen en groeperingen van telersverenigingen, erkend uit hoofde van Verordening (EG) nr. 2200/96, blijvend wordt, en dat uit hoofde van die verordening goedgekeurde operationele programma’s kunnen worden voortgezet, en iets dergelijks moet worden geregeld voor groeperingen van telers die uit hoofde van Verordening (EG) nr. 2200/96 zijn erkend en voor de programma’s die zij met het oog op erkenning indienen.
(42)
De onderhavige verordening dient normaliter met ingang van 1 januari 2008 van toepassing te zijn. Teneinde echter te vermijden dat de steunregelingen voor verwerkte groenten- en fruitproducten en citrusvruchten midden in een verkoopseizoen aflopen, moeten deze steunregelingen tot het einde van het verkoopseizoen 2007/2008 blijven gelden,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
TITEL I
INLEIDENDE BEPALINGEN
Artikel 1
Toepassingsgebied
De onderhavige verordening voorziet in specifieke voorschriften voor de in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 en artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2201/96 vermelde producten.
De titels III en IV van de onderhavige verordening zijn evenwel uitsluitend van toepassing op de in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 vermelde producten en/of op dergelijke, uitsluitend voor verwerking bestemde, producten.
Artikel 43 is ook van toepassing op aardappelen, vers of gekoeld, van GN-code 0701.
TITEL II
INDELING VAN DE PRODUCTEN
Artikel 2
Handelsnormen
1. De producten in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 die vers aan de consument worden verkocht, mogen alleen in de handel worden gebracht als ze van een deugdelijke handelskwaliteit zijn en als het land van herkomst is vermeld.
2. De Commissie kan handelsnormen vaststellen voor één of meer van de in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 en artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2201/96 vermelde producten.
3. Daarbij zal rekening worden gehouden met de aanbevelingen inzake normen die de Economische Commissie voor Europa van de Verenigde Naties (VN/ECE) heeft aangenomen.
4. De in lid 1 en lid 2 bedoelde handelsnormen:
a)
gelden voor alle afzetstadia, inclusief in- en uitvoer, tenzij de Commissie anders besluit;
b)
worden vastgesteld rekening houdend met, in het bijzonder, de specifieke kenmerken van de betrokken producten, de nodige voorwaarden voor een vlotte afzet van deze producten op de markt en het belang van adequate en transparante productinformatie voor de consument, in het bijzonder het land van oorsprong, de klasse en, indien van toepassing, de variëteit (of de handelssoort) van het product;
c)
kunnen met name betrekking hebben op kwaliteit, indeling in klassen, grootte, onmiddellijke of eindverpakking, opslag, vervoer, aanbiedingsvorm, afzet en etikettering.
5. De houder van producten waarvoor handelsnormen zijn vastgesteld, mag die producten binnen de Gemeenschap alleen uitstallen, te koop aanbieden, leveren of op enige andere wijze verhandelen indien zij aan die normen voldoen. De houder van de producten is verantwoordelijk voor de naleving van deze bepaling.
6. Onverminderd de specifieke bepalingen die de Commissie overeenkomstig artikel 42 kan vaststellen, gaan de lidstaten op selectieve wijze, volgens een risico-analyse, na of deze producten aan deze handelsnormen voldoen. Dit gebeurt voordat het product het productiegebied verlaat, tijdens het verpakken of bij het laden ervan. Voor producten uit derde landen gebeurt dit voordat de producten worden vrijgegeven voor het vrije verkeer.
7. Totdat nieuwe handelsnormen zijn vastgesteld, blijven de op grond van Verordening (EG) nr. 2200/96 en Verordening (EEG) nr. 2201/96 vastgestelde handelsnormen van toepassing.
TITEL III
TELERSVERENIGINGEN
HOOFDSTUK I
Eisen en erkenning
Artikel 3
Eisen
1. Voor de toepassing van deze verordening is een telersvereniging een rechtspersoon of een duidelijk omschreven onderdeel van een rechtspersoon die/dat voldoet aan de volgende eisen:
a)
zij/het is opgericht op initiatief van landbouwers in de zin van artikel 2, onder a), van Verordening (EG) nr. 1782/2003, die één of meer van de in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 vermelde producten en/of dergelijke, uitsluitend voor verwerking bestemde, producten telen;
b)
zij/het streeft naar milieuvriendelijke teeltmethoden, productietechnieken en afvalbeheerspraktijken, om met name de kwaliteit van het water, de bodem en het landschap te beschermen en de biodiversiteit te behouden of te bevorderen;
c)
zij/het heeft een of meer van de volgende doelen:
i)
verzekeren dat de productie wordt gepland en op de vraag wordt afgestemd, met name wat omvang en kwaliteit betreft;
ii)
het aanbod en het op de markt brengen van de producten van haar leden concentreren;
iii)
de productiekosten optimaliseren en de producentenprijzen stabiliseren;
d)
haar/zijn statuten voorzien in de specifieke verplichtingen als bedoeld in lid 2, en
e)
zij/het is door de betrokken lidstaat op grond van artikel 4 erkend.
2. Op grond van de statuten van een telersvereniging zijn de aangesloten telers met name verplicht:
a)
de door de telersvereniging vastgestelde voorschriften inzake de verstrekking van productiegegevens, productie, afzet en milieubescherming toe te passen;
b)
met betrekking tot de productie van een bepaald bedrijf van een in lid 1, onder a), bedoeld product bij niet meer dan één telersvereniging te zijn aangesloten;
c)
hun volledige productie via de telersvereniging te verkopen;
d)
de door de telersvereniging voor statistische doeleinden gevraagde inlichtingen te verstrekken, met name met betrekking tot het areaal, de geoogste hoeveelheden, de opbrengst en de rechtstreekse verkoop;
e)
de in de statuten vastgestelde financiële bijdragen voor de oprichting en de financiering van het in artikel 8 bedoelde actiefonds te betalen.
3. Onverminderd het bepaalde in lid 2, onder c), mogen de aangesloten telers met toestemming van de telersvereniging en in overeenstemming met de door de telersvereniging vastgestelde voorwaarden:
a)
hun productie en/of producten op hun bedrijf en/of buiten hun bedrijf rechtstreeks aan consumenten verkopen voor persoonlijk gebruik, binnen de grenzen van een percentage dat door de lidstaten op ten minste 10 wordt gesteld;
b)
zelf of via een andere, door hun eigen vereniging aan te wijzen telersvereniging, hoeveelheden producten verkopen die slechts een marginaal deel vertegenwoordigen van het volume van de verhandelbare productie van hun telersvereniging;
c)
zelf of via een andere, door hun eigen vereniging aan te wijzen telersvereniging, producten afzetten die, gezien de kenmerken ervan, normaliter niet onder de handelsactiviteiten van de eigen telersvereniging vallen.
4. De statuten van de telersvereniging voorzien ook in:
a)
procedures voor de vaststelling, de goedkeuring en de wijziging van de in lid 2 bedoelde regels;
b)
het opleggen aan de leden van financiële bijdragen voor de financiering van de telersvereniging;
c)
voorschriften op grond waarvan de aangesloten telers op democratische wijze toezicht kunnen uitoefenen op hun vereniging en haar besluiten;
d)
sancties bij overtreding van de statutaire verplichtingen, met name bij niet-betaling van de financiële bijdragen, of van de door de telersvereniging vastgestelde voorschriften;
e)
voorschriften inzake de toelating van nieuwe leden, met name met betrekking tot de minimumduur van het lidmaatschap;
f)
de voor de werking van de vereniging vereiste boekhoudkundige en budgettaire voorschriften.
5. Telersverenigingen worden geacht in economische aangelegenheden op te treden in naam van, en namens, hun leden.
Artikel 4
Erkenning
1. De lidstaten erkennen als telersverenigingen in de zin van artikel 3, lid 1, die een verzoek om erkenning indienen, op voorwaarde dat:
a)
zij voldoen aan de in artikel 3 vastgestelde eisen en daarvan het bewijs leveren;
b)
zij een minimumaantal leden hebben en over een door de lidstaten vast te stellen minimale hoeveelheid van of waarde aan afzetbare producten beschikken en daarvan het bewijs leveren;
c)
voldoende bewijs voorhanden is dat zij in staat zijn hun werk naar behoren te verrichten, vanuit het oogpunt van duur, efficiëntie en concentratie van het aanbod, en de lidstaten mogen besluiten welke producten, of groepen van producten, bedoeld in artikel 3, lid 1, onder a), door de telersvereniging moeten worden bestreken;
d)
zij hun leden in staat stellen daadwerkelijk technische bijstand te verkrijgen om milieuvriendelijk te produceren;
e)
zij zo nodig daadwerkelijk technische hulpmiddelen voor de verzameling, de opslag, de verpakking en de afzet van de producten ter beschikking van hun leden stellen;
f)
zij zorgen voor een met hun werkzaamheden corresponderend commercieel en boekhoudkundig beheer, en
g)
zij op een bepaalde markt geen machtspositie innemen, tenzij dit nodig is voor het bereiken van de doelstellingen van artikel 33 van het Verdrag.
2. De lidstaten:
a)
nemen, binnen drie maanden na de indiening van een met alle relevante bewijsstukken vergezeld erkenningsverzoek, een besluit inzake de erkenning van een telersvereniging;
b)
verrichten op gezette tijden controles om zich ervan te verzekeren dat de telersverenigingen het bepaalde in deze titel naleven, leggen sancties op aan verenigingen bij niet-naleving van of onregelmatigheden betreffende het bepaalde in deze verordening en besluiten zo nodig hun erkenning in te trekken;
c)
delen elk besluit inzake de verlening, weigering of intrekking van een erkenning eenmaal per jaar aan de Commissie mee.
Artikel 5
Groeperingen van telersverenigingen
Een groepering van telersverenigingen wordt opgericht op initiatief van erkende telersverenigingen en mag de werkzaamheden van een telersvereniging verrichten. lidstaten mogen daartoe op verzoek een groepering van telersverenigingen erkennen indien:
a)
de lidstaat de groepering in staat acht deze werkzaamheden daadwerkelijk te verrichten; en tevens
b)
de groepering op een bepaalde markt geen machtspositie inneemt, tenzij dit nodig is voor het bereiken van de doelstellingen van artikel 33 van het Verdrag.
Artikel 3, lid 5, geldt mutatis mutandis voor acties van groeperingen van telersverenigingen.
Artikel 6
Uitbesteding
De lidstaten mogen een erkende telersvereniging of een erkende groepering van telersverenigingen toestaan haar werkzaamheden uit te besteden, ook aan filialen, indien de lidstaat voldoende bewijs krijgt dat dit een juiste manier is om de doelstellingen van de telersvereniging of de groepering van telersverenigingen te bereiken.
Artikel 7
Producentengroeperingen
1. In deze verordening is een producentengroepering een rechtspersoon of een duidelijk omschreven deel ervan, gevormd op initiatief van landbouwers in de zin van artikel 2, onder a), van Verordening (EG) nr. 1782/2003, die één of meer van de in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 vermelde producten en/of dergelijke, voor verwerking bestemde, producten telen, met de bedoeling dat de producentengroepering wordt erkend als telersvereniging;
Producentengroeperingen in lidstaten die op of na 1 mei 2004 tot de Europese Unie zijn toegetreden, of in de ultraperifere gebieden van de Gemeenschap zoals bedoeld in artikel 299, lid 2, van het Verdrag of op de kleinere eilanden in de Egeïsche Zee zoals bedoeld in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1405/2006 van de Raad (13), kunnen gedurende een overgangsperiode de tijd krijgen om aan de in artikel 4 vastgestelde eisen voor erkenning te voldoen.
Hiertoe dienen deze producentengroeperingen bij de betrokken lidstaat een trapsgewijs programma met het oog op erkenning in, bij de goedkeuring waarvan de in de tweede alinea bedoelde overgangsperiode begint te lopen en de betrokken groepering voorlopig wordt erkend. De overgangsperiode duurt ten hoogste vijf jaar.
2. Voordat zij het voor erkenning ingediende plan aanvaarden, stellen de lidstaten de Commissie in kennis van hun voornemen, alsmede van de te verwachten financiële consequenties daarvan.
3. De lidstaten kunnen de producentengroeperingen gedurende de overgangsperiode het volgende toekennen:
a)
aanloopsteun en steun voor de administratieve werking;
b)
rechtstreeks of via een kredietinstelling verleende steun ter financiering van een gedeelte van de investeringen die met het oog op erkenning noodzakelijk zijn en in het in lid 1, derde alinea, bedoelde programma zijn opgenomen.
4. De in lid 3 bedoelde steun wordt overeenkomstig de volgens artikel 42, onder b), punt ii), aangenomen bepalingen door de Gemeenschap vergoed.
5. De in lid 3, onder a), bedoelde steun wordt voor iedere producentengroepering bepaald op grond van haar afgezette productie en bedraagt voor het eerste, tweede, derde, vierde en vijfde jaar:
a)
respectievelijk 10 %, 10 %, 8 %, 6 % en 4 % van de waarde van de afgezette productie in de lidstaten die op of na 1 mei 2004 tot de Europese Unie zijn toegetreden en
b)
respectievelijk 5 %, 5 %, 4 %, 3 % en 2 % van de waarde van de afgezette productie in de ultraperifere gebieden van de Gemeenschap zoals bedoeld in artikel 299, lid 2, van het Verdrag of op de kleinere eilanden in de Egeïsche Zee zoals bedoeld in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1405/2006.
Deze percentages kunnen worden verlaagd in verhouding tot de waarde van afgezette productie die een drempel overstijgt. Er mag een maximum worden gesteld aan de in een bepaald jaar aan een producentengroepering te betalen steun.
HOOFDSTUK II
Actiefondsen en operationele programma’s
Artikel 8
Actiefondsen
1. Telersverenigingen kunnen een actiefonds oprichten. Dit fonds wordt gefinancierd met:
a)
financiële bijdragen van de leden of van de telersvereniging zelf;
b)
communautaire financiële steun die aan telersverenigingen kan worden verleend.
2. Actiefondsen worden uitsluitend gebruikt voor de financiering van door de lidstaten overeenkomstig artikel 13 goedgekeurde operationele programma’s.
Artikel 9
Operationele programma’s
1. Operationele programma’s moeten twee of meer van de in artikel 3, lid 1, onder c), genoemde doelen bevatten, dan wel de volgende doelen:
a)
productieplanning,
b)
verbetering van de productkwaliteit,
c)
verhoging van de handelswaarde van de producten,
d)
verkoopbevordering van de verse of verwerkte producten,
e)
milieumaatregelen en milieuvriendelijke productiemethoden, zoals biologische landbouw,
f)
crisispreventie en -beheer.
2. Crisispreventie en -beheer bestaan erin crises op de groenten- en fruitmarkten te vermijden en op te vangen, en omvatten in dit verband:
a)
het uit de markt nemen van producten,
b)
het groen oogsten of niet oogsten van groenten en fruit,
c)
afzetbevordering en communicatie,
d)
opleidingsmaatregelen,
e)
oogstverzekering,
f)
steun voor de administratieve kosten van de oprichting van onderlinge fondsen.
Crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen, met inbegrip van de terugbetaling van kapitaal en de rentebetaling als bedoeld in de derde alinea, mogen niet meer dan één derde van de uitgaven uit hoofde van het operationeel programma vormen.
Telersverenigingen mogen commerciële leningen aangaan om crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen te financieren. De terugbetaling van kapitaal en de betaling van rente in verband met deze leningen mogen dan onderdeel zijn van dat programma, en komen zo in aanmerking voor communautaire financiële steun uit hoofde van artikel 10. Een specifieke actie in het kader van crisispreventie en -beheer wordt gefinancierd door zulke leningen, of rechtstreeks, maar niet beide.
3. De lidstaten dragen er zorg voor dat:
a)
de operationele programma’s twee of meer milieuacties omvatten of
b)
ten minste 10 % van de uitgaven in het kader van operationele programma’s milieuacties betreft.
Milieuacties voldoen aan de eisen voor agromilieubetalingen zoals bedoeld in de eerste alinea van artikel 39, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1698/2005 van de Raad van 20 september 2005 inzake steun voor plattelandsontwikkeling uit het Europees Landbouwfonds voor Plattelandsontwikkeling (ELFPO) (14).
Wanneer ten minste 80 % van de bij een telersvereniging aangesloten telers een of meer identieke in die bepaling bedoelde agromilieuverbintenissen is aangegaan, telt elk van die verbintenissen als een milieuactie zoals bedoeld in punt a) van de eerste alinea.
Steun voor de in de eerste alinea bedoelde milieuacties betreft bijkomende kosten en inkomen dat ten gevolge van de actie wordt gederfd.
4. Lid 3 is in Bulgarije en Roemenië pas per 1 januari 2011 van toepassing.
5. Investeringen die de druk op het milieu verhogen, zijn slechts toegestaan indien voorzien is in doeltreffende maatregelen ter bescherming van het milieu tegen deze druk.
Artikel 10
Communautaire financiële steun
1. De communautaire financiële steun is gelijk aan het bedrag van de daadwerkelijk betaalde financiële bijdragen bedoeld in artikel 8, lid 1, onder a), doch bedraagt niet meer dan 50 % van de daadwerkelijke uitgaven.
2. De communautaire financiële steun mag niet meer bedragen dan 4,1 % van de waarde van de door elke telersvereniging afgezette productie.
Dat percentage mag echter worden verhoogd tot 4,6 % van de waarde van de afgezette productie, als het percentage boven de 4,1 % van de waarde van de afgezette productie uitsluitend wordt gebruikt voor crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen.
3. Op verzoek van een telersvereniging wordt het in lid 1 genoemde percentage verhoogd tot 60 % voor een operationeel programma of een gedeelte daarvan wanneer het voldoet aan ten minste één van de volgende voorwaarden:
a)
het wordt ingediend door meerdere telersverenigingen van de Gemeenschap die in verschillende lidstaten werkzaam zijn op het gebied van transnationale maatregelen;
b)
het wordt ingediend door één of meer telersverenigingen voor maatregelen die door samenwerkende branches in een bedrijfskolom worden uitgevoerd;
c)
het heeft uitsluitend betrekking op specifieke steun voor de productie van onder Verordening (EEG) nr. 2092/91 van de Raad van 24 juni 1991 inzake de biologische productiemethode en aanduidingen dienaangaande op landbouwproducten en levensmiddelen (15) vallende biologische producten;
d)
het wordt ingediend door een telersvereniging in één van de lidstaten die op of na 1 mei 2004 tot de Europese Unie zijn toegetreden en betreft maatregelen die tot uiterlijk eind 2013 lopen;
e)
het is het eerste programma dat wordt ingediend door een erkende telersvereniging die is gefuseerd met een andere erkende telersvereniging;
f)
het is het eerste programma dat wordt ingediend door een erkende groepering van telersverenigingen;
g)
het wordt ingediend door telersverenigingen in lidstaten waar minder dan 20 % van de groente- en fruitproductie door telersverenigingen wordt afgezet;
h)
het wordt ingediend door een telersvereniging in één van de ultraperifere regio’s van de Gemeenschap;
i)
het gaat alleen over specifieke steunacties ter bevordering van de consumptie van groenten en fruit, gericht op kinderen in onderwijsinstellingen.
4. Het in lid 1 genoemde percentage is 100 wanneer de hoeveelheden uit de markt genomen groenten en fruit niet meer dan 5 % van het volume van de op de markt gebrachte productie van elke telersvereniging bedragen en als volgt worden afgezet:
a)
gratis uitreiking aan daartoe door de lidstaten erkende liefdadigheidsinstellingen of -organisaties voor hun acties ten behoeve van personen die op grond van de nationale wetgeving recht hebben op overheidsbijstand, met name omdat zij over onvoldoende middelen beschikken om in hun levensonderhoud te voorzien;
b)
gratis uitreiking aan door de lidstaten aan te wijzen strafinrichtingen, scholen en openbare onderwijsinstellingen en kindervakantiekampen, alsook aan ziekenhuizen en bejaardentehuizen, waarbij de lidstaten de nodige maatregelen nemen opdat de in dit kader uitgereikte hoeveelheden bovenop de door deze instellingen normaal gekochte hoeveelheden komen.
Artikel 11
Nationale financiële steun
1. In regio’s van de lidstaten waar de telers bijzonder zwak georganiseerd zijn, kunnen de lidstaten, op grond van een naar behoren gemotiveerd verzoek, van de Commissie toestemming krijgen om aan telersverenigingen nationale financiële steun toe te kennen voor een bedrag van ten hoogste 80 % van de financiële bijdragen bedoeld in artikel 8, lid 1, onder a). Die steun komt bovenop het actiefonds.
In regio’s van lidstaten waar minder dan 15 % van de waarde van de productie van groenten en fruit door telersverenigingen wordt afgezet en waar de productie van groenten en fruit ten minste 15 % van de totale landbouwproductie bedraagt, kan de in de eerste alinea bedoelde steun op verzoek van de betrokken lidstaat door de Gemeenschap worden vergoed.
2. De artikelen 87, 88 en 89 van het Verdrag zijn niet van toepassing op de op grond van lid 1 goedgekeurde nationale financiële steun.
Artikel 12
Nationale richtsnoeren en nationale strategie voor operationele programma’s
1. De lidstaten stellen nationale richtsnoeren vast voor het opstellen van de bestekken inzake de in artikel 9, lid 3, bedoelde acties. In deze richtsnoeren wordt met name bepaald dat zulke acties moeten voldoen aan de relevante eisen van Verordening (EG) nr. 1698/2005, waaronder die in artikel 5 over complementariteit, coherentie en conformiteit.
De lidstaten doen het ontwerp van die richtsnoeren toekomen aan de Commissie, die binnen drie maanden kan verzoeken wijzigingen aan te brengen indien zij van oordeel is dat de voorgestelde richtsnoeren ontoereikend zijn om de doelstellingen van artikel 174 van het Verdrag en van het Zesde Milieuactieprogramma van de Europese Gemeenschap (16) te bereiken. Door operationele programma’s gesteunde investeringen in individuele bedrijven moeten eveneens in overeenstemming zijn met deze doelstellingen.
2. De lidstaten stellen een nationale strategie voor duurzame operationele programma’s in de sector groenten en fruit vast. Een dergelijke strategie moet de volgende elementen omvatten:
a)
een analyse van de situatie wat de sterke en de zwakke punten en het ontwikkelingspotentieel betreft;
b)
een toelichting bij de keuze van de prioriteiten;
c)
de doelstellingen van de operationele programma’s en instrumenten, en de prestatie-indicatoren;
d)
een evaluatie van de operationele programma’s;
e)
rapportageverplichtingen voor telersverenigingen.
De nationale strategie moet ook de in lid 1 bedoelde nationale richtsnoeren bevatten.
3. De leden 1 en 2 gelden niet voor lidstaten die geen erkende telersverenigingen hebben.
Artikel 13
Goedkeuring van operationele programma’s
1. Ontwerpen van operationele programma’s worden voorgelegd aan de bevoegde nationale autoriteiten, die ze met inachtneming van het bepaalde in dit hoofdstuk goedkeuren, afwijzen of voor wijziging terugzenden.
2. De telersverenigingen delen de raming van de middelen van het actiefonds voor elk jaar mee aan de lidstaat en leggen een passende motivering voor die gebaseerd is op de ramingen van het operationele programma, op de uitgaven van het lopende jaar en eventueel van de voorgaande jaren, alsmede indien nodig op de ramingen van de productiehoeveelheden van het volgende jaar.
3. De lidstaat stelt de telersvereniging of de groepering van telersverenigingen in kennis van de raming van de binnen de in artikel 10 aangegeven grenzen vastgestelde communautaire financiële steun.
4. De betalingen van de communautaire financiële steun vinden plaats naar gelang van de uitgaven voor de acties in het kader van het operationele programma. Voor diezelfde acties kunnen voorschotten worden toegekend, mits deze gedekt worden door een garantie of een zekerheid.
5. De telersvereniging stelt de lidstaat in kennis van het definitieve bedrag van de uitgaven van het voorgaande jaar en legt de nodige bewijzen voor teneinde het saldo van de communautaire financiële steun te kunnen ontvangen.
6. De operationele programma’s en de financiering ervan enerzijds door de telers en de telersverenigingen en anderzijds uit communautaire middelen lopen ten minste drie en ten hoogste vijf jaar.
HOOFDSTUK III
Uitbreiding van de voorschriften tot telers van een economische regio
Artikel 14
Uitbreiding van de voorschriften
1. Wanneer een in een bepaalde economische regio werkzame telersvereniging voor een bepaald product representatief wordt geacht voor de productie en de telers in die regio, kan de betrokken lidstaat op verzoek van de telersvereniging de volgende voorschriften verbindend verklaren voor in die economische regio gevestigde telers die niet bij de telersvereniging zijn aangesloten:
a)
de in artikel 3, lid 2, onder a), bedoelde voorschriften;
b)
de voorschriften ter uitvoering van de in artikel 9, lid 2, onder c), bedoelde maatregelen.
De eerste alinea is van toepassing op voorwaarde dat deze voorschriften
a)
sinds ten minste één verkoopseizoen van toepassing zijn,
b)
zijn opgenomen in de uitputtende lijst in bijlage I,
c)
voor niet meer dan drie verkoopseizoenen verbindend zijn verklaard.
De onder a) in de tweede alinea bedoelde voorwaarde geldt echter niet indien de betrokken voorschriften de voorschriften zijn die worden genoemd in de punten 1, 3 en 5 van bijlage I. In dat geval mag de uitbreiding van de voorschriften voor niet meer dan één verkoopseizoen gelden.
2. Onder „economische regio” in de zin van dit hoofdstuk wordt verstaan een geografische zone die bestaat uit aan elkaar grenzende of naburige productiegebieden met homogene productie- en afzetomstandigheden.
De lidstaten delen de Commissie een lijst van economische regio’s mee.
Binnen een maand na de datum van de mededeling keurt de Commissie de lijst goed of bepaalt zij na overleg met de betrokken lidstaat welke wijzigingen deze laatste daarin moet aanbrengen. De Commissie maakt de goedgekeurde lijst op de door haar passend geachte wijze bekend.
3. Een telersvereniging wordt als representatief in de zin van lid 1 beschouwd, wanneer ten minste 50 % van de telers van de economische regio waarin zij werkzaam is, bij haar is aangesloten en zij ten minste 60 % van het volume van de productie van die regio voor haar rekening neemt. Onverminderd lid 5 wordt bij het berekenen van deze percentages geen rekening gehouden met producenten of productie van biologische producten die onder Verordening (EEG) nr. 2092/91 vallen.
4. De voorschriften die verbindend worden verklaard voor alle telers van een bepaalde economische regio:
a)
mogen geen schade toebrengen aan andere telers in de lidstaat in kwestie of in de Gemeenschap;
b)
gelden, met uitzondering van de in artikel 3, lid 2, onder a), bedoelde voorschriften inzake de verstrekking van productiegegevens, niet voor producten die in het kader van een vóór het begin van het verkoopseizoen gesloten contract voor verwerking worden geleverd, tenzij zij daar uitdrukkelijk op van toepassing zijn;
c)
mogen niet onverenigbaar zijn met de vigerende communautaire en nationale regelgeving.
5. De voorschriften mogen niet verbindend worden verklaard voor producenten van onder Verordening (EEG) nr. 2092/91 vallende biologische producten, tenzij een dergelijke maatregel is geaccepteerd door ten minste 50 % van deze producenten in de economische regio waarin de telersvereniging werkzaam is, en die vereniging ten minste 60 % van de betrokken productie van die regio voor haar rekening neemt.
Artikel 15
Kennisgeving
De lidstaten stellen de Commissie onverwijld in kennis van de voorschriften die zij voor alle telers van een bepaalde economische regio op grond van artikel 14, lid 1, verbindend hebben verklaard. De Commissie maakt de goedgekeurde lijst op de door haar passend geachte wijze bekend.
Artikel 16
Intrekking
De Commissie besluit dat een lidstaat een door hem overeenkomstig artikel 14, lid 1, vastgestelde uitbreiding van de voorschriften moet intrekken:
a)
wanneer zij vaststelt dat door die uitbreiding de mededinging in een wezenlijk deel van de interne markt wordt uitgesloten of het vrije handelsverkeer wordt belemmerd, dan wel de doelstellingen van artikel 33 van het Verdrag in gevaar worden gebracht;
b)
wanneer zij vaststelt dat artikel 81, lid 1, van het Verdrag van toepassing is op de tot andere telers uitgebreide voorschriften. Het besluit van de Commissie inzake deze voorschriften geldt pas vanaf de datum waarop dit wordt vastgesteld;
c)
wanneer zij na controles vaststelt dat het bepaalde in dit hoofdstuk niet in acht is genomen.
Artikel 17
Financiële bijdragen van niet-aangesloten telers
Wanneer artikel 14, lid 1, wordt toegepast, kan de betrokken lidstaat op grond van ingediende bewijsstukken bepalen dat niet-aangesloten telers aan de telersvereniging een bedrag verschuldigd zijn gelijk aan het gedeelte van de door de leden betaalde financiële bijdragen die dienen ter dekking van:
a)
de administratiekosten die verbonden zijn aan de toepassing van de in artikel 14, lid 1, bedoelde voorschriften;
b)
de kosten van acties van de vereniging of de groepering van verenigingen op het gebied van onderzoek, marktonderzoek en afzetbevordering, wanneer deze acties aan alle telers van de regio ten goede komen.
Artikel 18
Uitbreiding van voorschriften van groeperingen van telersverenigingen
In dit hoofdstuk is een verwijzing naar telersverenigingen tevens een verwijzing naar erkende groeperingen van telersverenigingen.
HOOFDSTUK IV
Verslag
Artikel 19
Verslag
De Commissie dient uiterlijk op 31 december 2013 een verslag in bij het Europees Parlement en de Raad over de tenuitvoerlegging van deze titel ten aanzien van telersverenigingen, actiefondsen en operationele programma’s.
TITEL IV
BRANCHEORGANISATIES EN -OVEREENKOMSTEN
HOOFDSTUK I
Eisen en erkenning
Artikel 20
Eisen
Onder „brancheorganisaties” in de zin van deze verordening worden verstaan rechtspersonen die:
a)
bestaan uit vertegenwoordigers van de verschillende beroepsgroepen die betrokken zijn bij de productie, verhandeling en/of verwerking van de in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 vermelde producten;
b)
zijn opgericht op initiatief van alle of een deel van de aangesloten verenigingen of groeperingen;
c)
in één of meer regio’s van de Gemeenschap twee of meer van de hieronder vermelde activiteiten uitoefenen, daarbij rekening houdend met de belangen van de consument:
i)
het verbeteren van de kennis inzake en de doorzichtigheid van de productie en de markt,
ii)
het leveren van een bijdrage tot een betere coördinatie van de afzet van groenten en fruit, onder meer door middel van onderzoek en marktstudies,
iii)
het opstellen van standaardcontracten die verenigbaar zijn met de communautaire regelgeving,
iv)
het beter benutten van het potentieel van de groente- en fruitproductie,
v)
het verstrekken van informatie en het verrichten van onderzoek om de productie af te stemmen op de eisen van de markt en de smaak en de wensen van de consument, met name op het vlak van productkwaliteit en milieubescherming,
vi)
het zoeken naar methoden die minder gewasbeschermingsmiddelen en andere productiemiddelen vergen en die de kwaliteit van de producten en het behoud van bodem en water garanderen,
vii)
het ontwikkelen van methoden en instrumenten ter verbetering van de productkwaliteit,
viii)
het ontwikkelen en beschermen van de biologische landbouw, oorsprongsbenamingen, kwaliteitslabels en geografische aanduidingen,
ix)
het bevorderen van geïntegreerde productie of van andere milieuvriendelijke productiemethoden,
x)
het vaststellen, met betrekking tot de in de punten 2 en 3 van bijlage I genoemde productie- en afzetvoorschriften, van strengere voorschriften dan de communautaire of nationale voorschriften;
d)
door de lidstaten onder de in artikel 21 bedoelde voorwaarden zijn erkend.
Artikel 21
Erkenning
1. Indien de structuren van de lidstaat zulks rechtvaardigen, kunnen de lidstaten de op hun grondgebied gevestigde organisaties die daarom op gepaste wijze verzoeken, erkennen als brancheorganisatie, op voorwaarde dat die organisaties:
a)
hun werkzaamheden uitoefenen in één of meer regio’s van de lidstaat in kwestie;
b)
in de betrokken regio of regio’s een belangrijk gedeelte van de productie en/of de verhandeling en/of de verwerking van groenten en fruit en verwerkte producten op basis van groenten en fruit vertegenwoordigen, en zij, indien zij hun werkzaamheden in meer dan één regio uitoefenen, het bewijs leveren van een minimumrepresentativiteit voor elke branchegroep in elke betrokken regio;
c)
twee of meer van de in artikel 20, onder c), genoemde activiteiten uitoefenen;
d)
zelf geen groenten of fruit of verwerkte producten op basis van groenten of fruit produceren, noch verwerken, noch afzetten;
e)
niet zijn aangesloten bij overeenkomsten, besluiten en onderling afgestemde feitelijke gedragingen bedoeld in artikel 22, lid 4.
2. Alvorens een brancheorganisatie te erkennen, delen de lidstaten de Commissie mee welke organisaties een verzoek om erkenning hebben ingediend en verstrekken zij alle relevante gegevens betreffende de representativiteit en de activiteiten van deze organisaties, alsmede alle andere voor de erkenning vereiste beoordelingsfactoren.
De Commissie kan binnen twee maanden na deze kennisgeving bezwaar maken tegen de erkenning.
3. De lidstaten:
a)
nemen binnen drie maanden na indiening van een met alle nodige bewijsstukken gestaafd verzoek een besluit inzake de erkenning;
b)
verrichten op gezette tijden controles om zich ervan te verzekeren dat de brancheorganisaties voldoen aan de erkenningsregels en -voorwaarden, leggen sancties op aan organisaties bij niet-naleving van of onregelmatigheden betreffende het bepaalde in deze verordening en besluiten zo nodig hun erkenning in te trekken;
c)
trekken de erkenning in, indien:
i)
niet meer wordt voldaan aan de in dit hoofdstuk vastgestelde erkenningsregels en -voorwaarden;
ii)
de brancheorganisatie zich aansluit bij één van de overeenkomsten, besluiten en onderling afgestemde feitelijke gedragingen bedoeld in artikel 22, lid 3, onverminderd de uit hoofde van de nationale wetgeving op te leggen sancties;
iii)
de brancheorganisatie niet voldoet aan de in artikel 22, lid 2, genoemde kennisgevingsverplichting;
d)
delen elk besluit inzake de verlening, weigering of intrekking van een erkenning binnen twee maanden aan de Commissie mee.
4. Volgens de procedure van artikel 46, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 wordt bepaald hoe en hoe vaak de lidstaten bij de Commissie verslag moeten uitbrengen over de werkzaamheden van de brancheorganisaties.
De Commissie kan een lidstaat naar aanleiding van controles verzoeken de erkenning in te trekken.
5. De erkenning houdt de machtiging in om, onder voorbehoud van de andere bepalingen van deze verordening, de in lid 20, onder c), omschreven activiteiten uit te oefenen.
6. De Commissie maakt op de door haar passend geachte wijze een lijst van de erkende brancheorganisaties bekend, met vermelding van de economische sfeer of regio waarin zij werkzaam zijn, alsook van de in de zin van artikel 23 verrichte activiteiten. Intrekkingen van erkenningen worden eveneens bekendgemaakt.
HOOFDSTUK II
Regels betreffende de mededinging
Artikel 22
Toepassing van de mededingingsregels
1. In afwijking van het bepaalde in artikel 1 van Verordening (EG) nr. 1184/2006 van de Raad van 24 juli 2006 inzake de toepassing van bepaalde regels betreffende de mededinging op de voortbrenging van en de handel in landbouwproducten (17) is artikel 81, lid 1, van het Verdrag niet van toepassing op overeenkomsten, besluiten en onderling afgestemde feitelijke gedragingen van erkende brancheorganisaties die dienen ter uitvoering van de in artikel 20, onder c), van de onderhavige verordening vermelde activiteiten.
2. Lid 1 is slechts van toepassing indien:
a)
de overeenkomsten, besluiten en onderling afgestemde feitelijke gedragingen ter kennis van de Commissie zijn gebracht en
b)
de Commissie binnen twee maanden vanaf de kennisgeving van alle vereiste gegevens niet heeft vastgesteld dat deze overeenkomsten, besluiten of onderling afgestemde feitelijke gedragingen in strijd zijn met de communautaire regelgeving.
3. Bovengenoemde overeenkomsten, besluiten en onderling afgestemde feitelijke gedragingen kunnen pas na het verstrijken van de in lid 2, onder b), bedoelde termijn ten uitvoer worden gelegd.
4. De volgende overeenkomsten, besluiten en onderling afgestemde feitelijke gedragingen worden in ieder geval als onverenigbaar met de communautaire regelgeving aangemerkt:
a)
overeenkomsten, besluiten en onderling afgestemde feitelijke gedragingen die kunnen leiden tot compartimentering van de markten binnen de Gemeenschap, in welke vorm ook;
b)
overeenkomsten, besluiten en onderling afgestemde feitelijke gedragingen die afbreuk kunnen doen aan de goede werking van de marktordening;
c)
overeenkomsten, besluiten en onderling afgestemde feitelijke gedragingen die concurrentiedistorsies kunnen teweegbrengen die niet volstrekt noodzakelijk zijn voor het bereiken van de met de brancheactiviteit nagestreefde doelstellingen van het gemeenschappelijk landbouwbeleid;
d)
overeenkomsten, besluiten en onderling afgestemde feitelijke gedragingen die de vaststelling van prijzen omvatten, onverminderd activiteiten van de brancheorganisaties ter uitvoering van specifieke communautaire regelgeving;
e)
overeenkomsten, besluiten en onderling afgestemde feitelijke gedragingen die tot discriminatie kunnen leiden of de concurrentie voor een aanzienlijk deel van de betrokken producten kunnen elimineren.
5. Indien de Commissie na het verstrijken van de in lid 2, onder b), bedoelde termijn van twee maanden constateert dat de voorwaarden voor de toepassing van lid 1 niet zijn vervuld, neemt zij een besluit waarin wordt verklaard dat artikel 81, lid 1, van het Verdrag van toepassing is op de overeenkomst, het besluit of de onderling afgestemde feitelijke gedraging.
Dit besluit van de Commissie mag niet eerder van toepassing zijn dan de dag van kennisgeving ervan aan de betrokken brancheorganisatie, tenzij deze laatste onjuiste gegevens heeft verstrekt of misbruik heeft gemaakt van de in lid 1 bedoelde vrijstelling.
6. In het geval van meerjarenovereenkomsten geldt de kennisgeving voor het eerste jaar ook voor de volgende jaren van de overeenkomst. In dat geval kan de Commissie evenwel op eigen initiatief of op verzoek van een andere lidstaat te allen tijde verklaren dat er sprake is van onverenigbaarheid.
HOOFDSTUK III
Uitbreiding van de voorschriften
Artikel 23
Uitbreiding van de voorschriften
1. Indien een in één of meer regio’s van een lidstaat werkzame brancheorganisatie voor een bepaald product representatief wordt geacht voor de productie, de verhandeling of de verwerking van dat product, kan de betrokken lidstaat op verzoek van die brancheorganisatie bepaalde besluiten, overeenkomsten of onderling afgestemde feitelijke gedragingen van die organisatie voor een beperkte periode verbindend verklaren voor individuele marktdeelnemers of groeperingen die in de betrokken regio of regio’s werkzaam zijn en die niet bij deze organisatie zijn aangesloten.
2. Een brancheorganisatie wordt als representatief in de zin van lid 1 beschouwd wanneer zij ten minste tweederde van de productie, de verhandeling of de verwerking van het betrokken product of de betrokken producten in de betrokken regio of regio’s van een lidstaat voor haar rekening neemt. Wanneer om uitbreiding van de voorschriften tot verscheidene regio’s wordt verzocht, moet de brancheorganisatie het bewijs leveren van een bepaalde minimumrepresentativiteit voor elke bij haar aangesloten branche in elke betrokken regio.
3. De voorschriften waarvoor om uitbreiding tot andere marktdeelnemers kan worden verzocht:
a)
hebben betrekking hebben op een van onderstaande onderwerpen:
i)
informatie over productie en markt,
ii)
productievoorschriften die strenger zijn dan de in de communautaire of nationale regelgeving vastgestelde voorschriften,
iii)
de opstelling van met de communautaire regelgeving verenigbare standaardcontracten,
iv)
voorschriften inzake de afzet,
v)
voorschriften inzake milieubescherming,
vi)
maatregelen om het potentieel van producten te bevorderen en optimaal te benutten,
vii)
maatregelen ter bescherming van de biologische landbouw, oorsprongsbenamingen, kwaliteitslabels en geografische aanduidingen;
b)
zijn sinds ten minste één verkoopseizoen van toepassing;
c)
mogen voor ten hoogste drie verkoopseizoenen verbindend worden verklaard;
d)
mogen geen schade toebrengen aan andere marktdeelnemers in de lidstaat in kwestie of in de Gemeenschap.
De onder b) in de eerste alinea bedoelde voorwaarde geldt echter niet indien de betrokken voorschriften de voorschriften zijn die worden genoemd in de punten 1, 3 en 5 van bijlage I. In dat geval mag de uitbreiding van de voorschriften voor niet meer dan één verkoopseizoen gelden.
4. De in de lid 3, onder a), ii), iv), en v), genoemde voorschriften mogen niet afwijken van die van bijlage I. De in lid 3 onder a), ii), genoemde voorschriften gelden niet voor producten die buiten de in lid 1 bedoelde regio of regio’s zijn geproduceerd.
Artikel 24
Kennisgeving en intrekking
1. De lidstaten stellen de Commissie onverwijld in kennis van de voorschriften die zij op grond van artikel 23, lid 1, voor alle marktdeelnemers van één of meer regio’s verbindend hebben verklaard. De Commissie maakt deze voorschriften op de door haar passend geachte wijze bekend.
2. Alvorens de voorschriften bekend te maken, stelt de Commissie het comité van artikel 46, lid 1, van Verordening (EG) nr. 2200/96 op de hoogte van elke kennisgeving betreffende een uitbreiding van brancheovereenkomsten.
3. De Commissie beslist dat de lidstaat de door hem vastgestelde uitbreiding moet intrekken in de in artikel 16 bedoelde gevallen.
Artikel 25
Financiële bijdragen van niet-aangesloten telers
Wanneer voorschriften voor één of meer producten worden uitgebreid, en wanneer één of meer van de in artikel 23, lid 3, onder a), bedoelde activiteiten door een erkende brancheorganisatie worden verricht en van algemeen economisch belang zijn voor de marktdeelnemers wier activiteiten met één of meer van de betrokken producten verband houden, kan de lidstaat die de erkenning heeft verleend, bepalen dat ook de niet bij de brancheorganisatie aangesloten individuele marktdeelnemers of groeperingen die voordeel hebben bij deze activiteiten, de volle door de leden betaalde financiële bijdrage of een gedeelte daarvan aan de brancheorganisatie moeten betalen, voor zover die financiële bijdragen bestemd zijn ter dekking van de rechtstreeks uit de betrokken activiteiten voortvloeiende kosten.
TITEL V
HANDEL MET DERDE LANDEN
HOOFDSTUK I
Algemene bepalingen
Artikel 26
Algemene beginselen
Behoudens andersluidende bepalingen die in deze verordening of ter uitvoering van een van de bepalingen daarvan zijn vastgesteld, zijn in het handelsverkeer met derde landen verboden:
a)
de toepassing van enige heffing van gelijke werking als een douanerecht, en
b)
de toepassing van enige kwantitatieve beperking of maatregel van gelijke werking.
Artikel 27
Gecombineerde nomenclatuur
De algemene voorschriften voor de interpretatie van de gecombineerde nomenclatuur en de specifieke voorschriften voor de toepassing ervan gelden voor de tariefindeling van de onder deze titel vallende producten. De tariefnomenclatuur die voortvloeit uit de toepassing van deze verordening, wordt opgenomen in het gemeenschappelijk douanetarief.
HOOFDSTUK II
Invoer
Afdeling I
Invoercertificaten
Artikel 28
Facultatieve stelsels van invoercertificaten
De Commissie kan voor de invoer van één of meer onder deze verordening vallende producten in de Gemeenschap de overlegging van een invoercertificaat verplicht stellen.
Artikel 29
Afgifte van certificaten
Invoercertificaten worden door de lidstaten afgegeven aan elke belanghebbende die erom verzoekt, ongeacht zijn plaats van vestiging in de Gemeenschap, tenzij anders bepaald door de Raad, en onverminderd maatregelen die voor de toepassing van dit hoofdstuk worden genomen.
Artikel 30
Geldigheid
Invoercertificaten zijn geldig in de hele Gemeenschap.
Artikel 31
Zekerheid
1. Tenzij volgens de procedure van artikel 46, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 anders is bepaald, worden invoercertificaten pas afgegeven nadat een zekerheid is gesteld die garandeert dat de producten worden ingevoerd tijdens de geldigheidsduur van het certificaat.
2. Behoudens in gevallen van overmacht wordt de zekerheid geheel of gedeeltelijk verbeurd als de invoer niet of slechts ten dele binnen de geldigheidsduur van het certificaat plaatsvindt.
Artikel 32
Uitvoeringsbepalingen
De uitvoeringsbepalingen betreffende deze afdeling, inclusief de geldigheidsduur van de certificaten en het bedrag van de zekerheid, worden vastgesteld volgens de procedure van artikel 46, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96.
Afdeling II
Invoerrechten en invoerprijssysteem
Artikel 33
Invoerrechten
Tenzij in deze verordening anders is bepaald, gelden voor onder deze verordening vallende producten de invoerrechten van het gemeenschappelijk douanetarief.
Artikel 34
Invoerprijssysteem
1. Indien de toepassing van de rechten van het gemeenschappelijk douanetarief afhankelijk is van de invoerprijs van de ingevoerde partij, wordt deze prijs gecontroleerd aan de hand van een forfaitaire waarde bij invoer, die door de Commissie per product en per oorsprong wordt berekend op basis van het gewogen gemiddelde van de prijzen van de betrokken producten op de representatieve invoermarkten van de lidstaten of, in voorkomend geval, op andere markten.
Niettemin kunnen volgens de procedure van artikel 46, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 specifieke bepalingen worden vastgesteld voor de controle van de invoerprijs van hoofdzakelijk voor verwerking ingevoerde producten.
2. Indien de opgegeven invoerprijs van de betrokken partij hoger is dan de forfaitaire waarde bij invoer, verhoogd met een volgens de procedure van artikel 46, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 vastgestelde marge die de forfaitaire waarde met niet meer dan 10 % mag overschrijden, moet een zekerheid ter hoogte van het invoerrecht worden gesteld die op basis van de forfaitaire waarde bij invoer wordt berekend.
3. Indien de invoerprijs voor de betrokken partij niet wordt opgegeven op het moment van de inklaring, hangt de toepassing van de rechten van het gemeenschappelijk douanetarief af van de forfaitaire waarde bij invoer of van de toepassing, onder overeenkomstig de procedure van artikel 46, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 vast te stellen voorwaarden, van de desbetreffende bepalingen van de douanewetgeving.
4. De uitvoeringsbepalingen betreffende de leden 1, 2 en 3, worden vastgesteld volgens de procedure van artikel 46, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96.
Artikel 35
Aanvullende invoerrechten
1. Om de nadelen voor de communautaire markt die het gevolg kunnen zijn van de invoer van één of meer onder deze verordening vallende producten, te voorkomen of te beperken, wordt bij invoer van die producten een aanvullend invoerrecht tegen het in de artikelen 33 en 34 bedoelde douanetarief toegepast indien:
a)
de invoer plaatsvindt tegen een prijs die lager is dan het niveau dat de Gemeenschap aan de Wereldhandelsorganisatie heeft gemeld („de reactieprijs”); of
b)
het invoervolume in een bepaald jaar een bepaald niveau overschrijdt („het reactievolume”).
Het reactievolume is gebaseerd op de markttoegang, d.w.z. de invoer, uitgedrukt als percentage van het betrokken interne verbruik in de voorgaande drie jaren.
2. Er worden geen aanvullende invoerrechten geheven wanneer de invoer de communautaire markt niet dreigt te verstoren of de gevolgen niet in verhouding zouden staan tot het beoogde doel.
3. Voor de toepassing van lid 1, onder a), worden de invoerprijzen vastgesteld op basis van de cif-invoerprijzen van de betrokken zending.
Daartoe worden de cif-invoerprijzen geverifieerd aan de hand van de representatieve prijzen op de wereldmarkt of op de communautaire invoermarkt.
4. De uitvoeringsbepalingen van dit artikel worden vastgesteld volgens de procedure van artikel 46, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96. Deze bepalingen hebben met name betrekking op:
a)
de producten waarop aanvullende invoerrechten worden geheven;
b)
de andere criteria die noodzakelijk zijn om te waarborgen dat lid 1 wordt toegepast.
Afdeling III
Beheer van invoercontingenten
Artikel 36
Tariefcontingenten
1. De tariefcontingenten voor de invoer van onder deze verordening vallende producten die voortvloeien uit de overeenkomstig artikel 300 van het Verdrag gesloten overeenkomsten of uit andere handelingen van de Raad, worden door de Commissie geopend en beheerd overeenkomstig uitvoeringsbepalingen die worden vastgesteld volgens de procedure van artikel 46, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96.
2. De tariefcontingenten worden beheerd op een wijze die elke vorm van discriminatie van de betrokken marktdeelnemers voorkomt, aan de hand van één van de onderstaande methoden of een combinatie daarvan, of een andere passende methode:
a)
op basis van de chronologische volgorde waarin de aanvragen zijn ingediend (het beginsel „wie het eerst komt, het eerst maalt”);
b)
evenredige verdeling van de bij de indiening van de aanvragen gevraagde hoeveelheden (de „methode van het gelijktijdige onderzoek”);
c)
rekening houdend met de traditionele handelsstromen (de „methode van de traditionele en de nieuwe marktdeelnemers”).
3. Bij de vastgestelde beheersmethode wordt, in voorkomend geval, rekening gehouden met de voorzieningsbehoeften van de communautaire markt en de noodzaak om het evenwicht op deze markt te vrijwaren.
Artikel 37
Opening van tariefcontingenten
Overeenkomstig de procedure van artikel 46, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 opent de Commissie de, waar nodig op passende wijze over het jaar gespreide, jaarlijkse tariefcontingenten en stelt zij de toe te passen beheersmethode vast.
De uitvoeringsbepalingen betreffende deze afdeling worden volgens diezelfde procedure vastgesteld, met name met betrekking tot:
a)
garanties ten aanzien van de aard, de herkomst en de oorsprong van het product;
b)
de erkenning van het document aan de hand waarvan de onder a) bedoelde garanties kunnen worden gecontroleerd;
c)
de voorwaarden inzake de afgifte en de geldigheidsduur van de invoercertificaten.
Afdeling IV
Vrijwaringsmaatregelen en regelingen voor actieve veredeling
Artikel 38
Vrijwaringsmaatregelen
1. Vrijwaringsmaatregelen tegen invoer in de Gemeenschap worden, met inachtneming van lid 3, door de Commissie genomen overeenkomstig Verordening (EG) nr. 519/94 van de Raad van 7 maart 1994 betreffende de gemeenschappelijke regeling voor de invoer uit bepaalde derde landen (18) en Verordening (EG) nr. 3285/94 van de Raad van 22 december 1994 betreffende de gemeenschappelijke invoerregeling (19).
2. Tenzij anders is bepaald door de Raad, worden vrijwaringsmaatregelen tegen invoer in de Gemeenschap waarin is voorzien in volgens artikel 300 van het Verdrag gesloten internationale overeenkomsten, door de Commissie genomen overeenkomstig lid 3.
3. De Commissie neemt de in de leden 1 en 2 bedoelde vrijwaringsmaatregelen op verzoek van een lidstaat of op eigen initiatief. Als de Commissie een dergelijk verzoek van een lidstaat ontvangt, beslist zij daarover binnen vijf werkdagen na ontvangst van het verzoek.
De genomen vrijwaringsmaatregelen worden meegedeeld aan de lidstaten en zijn onmiddellijk van toepassing.
Iedere lidstaat kan de overeenkomstig de leden 1 en 2 door de Commissie genomen besluiten binnen vijf werkdagen volgende op de dag van de mededeling daarvan voorleggen aan de Raad. De Raad komt onverwijld bijeen. Hij kan het betrokken besluit binnen één maand na de datum waarop het hem is voorgelegd, met gekwalificeerde meerderheid van stemmen wijzigen of intrekken.
4. Als de Commissie van oordeel is dat een overeenkomstig lid 1 of lid 2 genomen vrijwaringsmaatregel moet worden ingetrokken of gewijzigd, gaat zij als volgt te werk:
a)
wanneer de maatregel door de Raad is vastgesteld, stelt de Commissie de Raad voor de maatregel in te trekken of te wijzigen. De Raad neemt hierover met gekwalificeerde meerderheid van stemmen een besluit;
b)
in alle andere gevallen worden de communautaire vrijwaringsmaatregelen door de Commissie ingetrokken of gewijzigd.
Artikel 39
Schorsing van regelingen voor actieve veredeling
1. Wanneer de communautaire markt wordt verstoord of dreigt te worden verstoord door regelingen voor actieve veredeling, mag de Commissie op verzoek van een lidstaat of op eigen initiatief overgaan tot gehele of gedeeltelijke opschorting van het gebruik van regelingen voor actieve veredeling voor de producten die onder de werkingssfeer van deze verordening vallen. Als de Commissie een dergelijk verzoek van een lidstaat ontvangt, beslist zij daarover binnen vijf werkdagen na ontvangst van het verzoek.
De genomen maatregelen worden meegedeeld aan de lidstaten en zijn onmiddellijk van toepassing.
Iedere lidstaat kan de overeenkomstig de eerste alinea door de Commissie genomen maatregelen binnen vijf werkdagen volgende op de dag van de mededeling daarvan voorleggen aan de Raad. De Raad komt onverwijld bijeen. Hij kan de betrokken maatregelen binnen één maand na de datum waarop zij hem zijn voorgelegd, met gekwalificeerde meerderheid van stemmen wijzigen of intrekken.
2. Voor zover zulks nodig is voor de goede werking van de gemeenschappelijke marktordeningen voor de onder deze verordening vallende producten, kan de Raad, volgens de procedure van artikel 37, lid 2, van het Verdrag, het gebruik van regelingen voor actieve veredeling geheel of gedeeltelijk verbieden voor die producten.
HOOFDSTUK III
Uitvoer
Afdeling I
Uitvoercertificaten
Artikel 40
Facultatieve stelsels van uitvoercertificaten
1. De Commissie kan besluiten dat voor uitvoer van één of meer onder deze verordening vallende producten in de Gemeenschap een uitvoercertificaat moet worden overgelegd.
2. De artikelen 29, 30 en 31 zijn mutatis mutandis van toepassing.
3. De uitvoeringsbepalingen van dit artikel, inclusief de geldigheidsduur van de certificaten en het bedrag van de zekerheid, worden vastgesteld volgens de procedure van artikel 46, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96.
Afdeling II
Schorsing van regelingen voor passieve veredeling
Artikel 41
Schorsing van regelingen voor passieve veredeling
1. Wanneer de communautaire markt wordt verstoord of dreigt te worden verstoord door regelingen voor passieve veredeling, mag de Commissie op verzoek van een lidstaat of op eigen initiatief overgaan tot gehele of gedeeltelijke opschorting van het gebruik van regelingen voor passieve veredeling voor de producten die onder de werkingssfeer van deze verordening vallen. Als de Commissie een dergelijk verzoek van een lidstaat ontvangt, beslist zij daarover binnen vijf werkdagen na ontvangst van het verzoek.
De genomen maatregelen worden meegedeeld aan de lidstaten en zijn onmiddellijk van toepassing.
Iedere lidstaat kan de overeenkomstig de eerste alinea door de Commissie genomen maatregelen binnen vijf werkdagen volgende op de dag van de mededeling daarvan voorleggen aan de Raad. De Raad komt onverwijld bijeen. Hij kan de betrokken maatregelen binnen één maand na de datum waarop zij hem zijn voorgelegd, met gekwalificeerde meerderheid van stemmen wijzigen of intrekken.
2. Voor zover zulks nodig is voor de goede werking van de gemeenschappelijke marktordeningen voor de onder deze verordening vallende producten, kan de Raad, volgens de procedure van artikel 37, lid 2, van het Verdrag, het gebruik van regelingen voor passieve veredeling geheel of gedeeltelijk verbieden voor die producten.
TITEL VI
UITVOERINGS-, WIJZIGINGS- EN SLOTBEPALINGEN
HOOFDSTUK I
Uitvoeringsbepalingen
Artikel 42
Uitvoeringsbepalingen
De uitvoeringsbepalingen betreffende deze verordening kunnen worden vastgesteld volgens de procedure van artikel 46, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96. Deze bepalingen kunnen met name het volgende omvatten:
a)
uitvoeringsbepalingen betreffende titel II, met name met betrekking tot:
i)
de producten die genormaliseerd worden en de in artikel 2 bedoelde handelsnormen, in het bijzonder om na te gaan wat van een product een product maakt dat van een deugdelijke handelskwaliteit is;
ii)
voorschriften over conformiteitsinspecties en met name over de consequente toepassing ervan in de lidstaten;
iii)
voorschriften over afwijkingen en vrijstellingen van de toepassing van de handelsnormen;
iv)
voorschriften inzake aanbiedingsvorm, afzet en etikettering;
v)
voorschriften inzake de toepassing van de handelsnormen voor producten die in de Gemeenschap worden ingevoerd en producten die uit de Gemeenschap worden uitgevoerd;
b)
uitvoeringsbepalingen betreffende titel III, inclusief:
i)
bepalingen over transnationale telersverenigingen en transnationale groeperingen van telersverenigingen, met inbegrip van administratieve bijstand door de bevoegde autoriteiten in kwestie in het geval van transnationale samenwerking;
ii)
bepalingen over financiering van de in artikel 7 bedoelde maatregelen; inclusief de drempels en maxima voor steun en de mate van communautaire medefinanciering van de steun;
iii)
de proportie van en de bepalingen voor de terugbetaling van de in artikel 11, lid 1, bedoelde maatregelen;
iv)
bepalingen over investeringen in afzonderlijke bedrijven;
v)
de data voor de in artikel 13 bedoelde mededelingen en kennisgevingen;
vi)
bepalingen over gedeeltelijke betalingen van de communautaire financiële steun, bedoeld in artikel 13;
c)
uitvoeringsbepalingen betreffende titel IV;
d)
voorschriften inzake door de lidstaten te verrichten administratieve en fysieke controles met betrekking tot de nakoming van uit de toepassing van deze verordening voortvloeiende verplichtingen;
e)
een systeem voor de toepassing van administratieve sancties in geval van niet-nakoming van uit de toepassing van deze verordening voortvloeiende verplichtingen. De administratieve sancties worden gedifferentieerd naar gelang van de ernst, de omvang, het permanente karakter en de herhaling van de geconstateerde niet-nakoming;
f)
regels inzake de terugvordering van de onverschuldigd betaalde bedragen in verband met de toepassing van deze verordening;
g)
voorschriften inzake de rapportage over de verrichte controles en over de resultaten daarvan;
h)
uitvoeringsbepalingen betreffende titel V, inclusief de specifiek in die titel genoemde maatregelen;
i)
bepalingen om te vast te stellen welke gegevens nodig zijn voor de toepassing van artikel 44, alsook bepalingen inzake vorm, inhoud, tijdschema en termijnen met betrekking tot die gegevens, en inzake de voorwaarden voor het toezenden en beschikbaar stellen van gegevens en documenten;
j)
maatregelen die nodig zijn om de overgang van de bij de Verordeningen (EG) nr. 2200/96, (EG) nr. 2201/96 en (EG) nr. 2202/96 ingestelde regelingen naar die van de onderhavige verordening te vergemakkelijken, waaronder die voor de uitvoering van artikel 55 van deze verordening.
HOOFDSTUK II
Wijzigingen, intrekking en slotbepalingen
Artikel 43
Staatssteun
De artikelen 87, 88 en 89 van het Verdrag zijn, tenzij in deze verordening anders wordt bepaald, van toepassing op de productie van en de handel in de in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 vermelde producten, de in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2201/96 vermelde producten, en aardappelen, vers of gekoeld, van GN-code 0701.
In afwijking van lid 1 gelden de volgende bepalingen:
a)
De lidstaten mogen tot 31 december 2011 in het kader van de bestaande regelingen voor de productie van en de handel in aardappelen, vers of gekoeld, van GN-code 0701 staatssteun blijven verlenen.
b)
Spanje en Italië mogen gedurende het verkoopseizoen 2007/2008 tot maximaal 15 miljoen euro staatssteun verlenen ter ondersteuning van de aanpassing van de tomatenverwerkende sector aan de bepalingen van deze verordening.
c)
De lidstaten mogen tot 31 december 2010 onder de volgende voorwaarden staatssteun verlenen:
i)
de staatsteun wordt uitsluitend verleend aan producenten van groenten en fruit die geen lid zijn van een erkende telersvereniging en die met een erkende telersvereniging een overeenkomst tekenen dat zij de crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen van de telersvereniging aanvaarden en toepassen;
ii)
het bedrag van de steun aan dergelijke telers bedraagt ten hoogste 75 % van de communautaire steun aan de leden van de betrokken telersvereniging; en
iii)
de betrokken lidstaat dient uiterlijk op 31 december 2010 bij de Commissie een verslag in over de doelmatigheid en efficiëntie van de staatssteun, met in het bijzonder een analyse van de mate waarin de maatregel de organisatie van de sector heeft geholpen. De Commissie zal het verslag bestuderen en eventueel passende voorstellen indienen.
Artikel 44
Mededelingen
De lidstaten en de Commissie verstrekken elkaar de gegevens die nodig zijn voor de toepassing van de onderhavige verordening, voor markttoezicht en -analyse en voor de nakoming van de internationale verplichtingen met betrekking tot de onder deze verordening vallende producten.
Artikel 45
Uitgaven
De uitgaven uit hoofde van de onderhavige verordening worden beschouwd als interventies ter regulering van de landbouwmarkten in de zin van artikel 3, lid 1, onder b), van Verordening (EG) nr. 1290/2005.
Artikel 46
Wijzigingen in Verordening (EG) nr. 827/68
In de bijlage bij Verordening (EG) nr. 827/68 wordt de vermelding bij GN-code 0910 vervangen door:
„ex 0910
Gember, kurkuma, laurierbladeren, kerrie en andere specerijen, met uitzondering van tijm en saffraan”.
Artikel 47
Wijzigingen in Verordening (EG) nr. 2200/96
Verordening (EG) nr. 2200/96 wordt als volgt gewijzigd:
1)
In artikel 1, lid 2, wordt de tabel vervangen door:
„GN-code
Omschrijving
0702 00 00
Tomaten, vers of gekoeld
0703
Uien, sjalotten, knoflook, prei en andere eetbare looksoorten, vers of gekoeld
0704
Rode kool, wittekool, bloemkool, spruitjes, koolrabi, boerenkool en dergelijke eetbare kool van het geslacht Brassica, vers of gekoeld
0705
Sla (Lactuca sativa), andijvie, witloof en andere cichoreigroenten (Cichorium spp.), vers of gekoeld
0706
Wortelen, rapen, kroten, schorseneren, knolselderij, radijs en dergelijke eetbare wortelen en knollen, vers of gekoeld
0707 00
Komkommers en augurken, vers of gekoeld
0708
Peulgroenten, ook indien gedopt, vers of gekoeld
ex 0709
Andere groenten, vers of gekoeld, met uitzondering van groenten van de onderverdelingen 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 en 0709 90 60
ex 0802
Andere noten, vers of gedroogd, ook zonder dop of schaal, al dan niet gepeld, met uitzondering van arecanoten (of betelnoten) en colanoten van de onderverdeling 0802 90 20
0803 00 11
„Plantains”, vers
ex 0803 00 90
„Plantains”, gedroogd
0804 20 10
Vijgen, vers
0804 30 00
Ananassen
0804 40 00
Advocaten (avocado’s)
0804 50 00
Guaves, manga’s en manggistans
0805
Citrusvruchten, vers of gedroogd
0806 10 10
Druiven, vers, voor tafelgebruik
0807
Meloenen (watermeloenen daaronder begrepen) en papaja’s, vers
0808
Appelen, peren en kweeperen, vers
0809
Abrikozen, kersen, perziken (bloedperziken en nectarines daaronder begrepen), pruimen en sleepruimen, vers
0810
Ander fruit, vers
0813 50 31
0813 50 39
Mengsels uitsluitend bestaande uit noten bedoeld bij de posten 0801 en 0802
0910 20
Saffraan
ex 0910 99
Tijm, vers of gekoeld
ex 1211 90 85
Basilicum, melissa, pepermunt, origanum vulgare (oregano/wilde marjolein), rozemarijn, salie, vers of gekoeld
1212 99 30
Sint-Jansbrood”.
2)
De titels I tot en met VI, de artikelen 43 en 44, 47 tot en met 57 en de bijlagen I tot en met V worden geschrapt.
3)
Artikel 46 wordt vervangen door:
„Artikel 46
1. De Commissie wordt bijgestaan door een comité van beheer voor groenten en fruit (hierna „het comité” genoemd).
2. Wanneer naar dit lid wordt verwezen, zijn de artikelen 4 en 7 van Besluit 1999/468/EG van toepassing.
De in artikel 4, lid 3, van Besluit 1999/468/EG bedoelde termijn wordt vastgesteld op één maand.”
Artikel 48
Wijzigingen in Verordening (EG) nr. 2201/96
Verordening (EG) nr. 2201/96 wordt als volgt gewijzigd:
1)
Artikel 1, lid 3, wordt vervangen door:
„3. De verkoopseizoenen voor de in lid 2 vermelde producten worden indien nodig vastgesteld volgens de procedure van artikel 46, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96.”.
2)
De titels I en II, de artikelen 23 tot en met 32 en de bijlagen I tot en met III worden geschrapt.
Artikel 49
Wijzigingen in Verordening (EG) nr. 2826/2000
Verordening (EG) nr. 2826/2000 wordt als volgt gewijzigd:
1)
Aan artikel 5, lid 3, wordt de volgende alinea toegevoegd:
„Bij afzetbevordering voor verse groenten en fruit zal bijzondere aandacht worden besteed aan afzetbevordering, gericht op kinderen in onderwijsinstellingen.”.
2)
Aan artikel 9, lid 2, wordt de volgende alinea toegevoegd:
„In het geval van afzetbevordering voor groenten en fruit die uitsluitend op kinderen in onderwijsinstellingen is gericht, wordt het in de eerste alinea genoemde percentage verhoogd tot 60 %.”.
Artikel 50
Wijziging van Richtlijn 2001/112/EG
In artikel 7 van Richtlijn 2001/112/EG wordt het volgende streepje ingevoegd:
„-
aanpassing van deze richtlijn aan de ontwikkelingen in ter zake doende internationale normen, indien nodig.”.
Artikel 51
Wijziging van Richtlijn 2001/113/EG
In artikel 5 van Richtlijn 2001/113/EG wordt het volgende streepje ingevoegd:
„-
aanpassing van deze richtlijn aan de ontwikkelingen in ter zake doende internationale normen, indien nodig.”.
Artikel 52
Wijzigingen in Verordening (EG) nr. 1782/2003
Verordening (EG) nr. 1782/2003 wordt als volgt gewijzigd:
1)
In artikel 33, lid 1, wordt punt a) vervangen door:
„a)
zij op grond van ten minste één van de in bijlage VI bedoelde steunregelingen een betaling hebben ontvangen in de in artikel 38 vastgestelde referentieperiode, of, in het geval van olijfolie, in de in artikel 37, lid 1, tweede alinea, bedoelde verkoopseizoenen, of, in het geval van suikerbieten, suikerriet en cichorei, zij marktsteun hebben gekregen in de in bijlage VII, punt K, bedoelde representatieve periode, of, in het geval van bananen, zij compensatie voor het verlies aan opbrengsten hebben gekregen in de in bijlage VII, punt L, bedoelde representatieve periode, of, in het geval van groenten en fruit, consumptieaardappelen en kwekerijproducten, zij in de door de lidstaten voor deze producten overeenkomstig bijlage VII, punt M, toegepaste representatieve periode producent van groenten en fruit, consumptieaardappelen of kwekerijproducten waren;”.
2)
Aan artikel 37, lid 1, wordt de volgende alinea toegevoegd:
„Voor groenten en fruit, consumptieaardappelen en kwekerijproducten wordt het referentiebedrag berekend en aangepast overeenkomstig bijlage VII, punt M.”.
3)
in artikel 40 wordt lid 2 vervangen door:
„2. Indien de hele referentieperiode door het geval van overmacht of uitzonderlijke omstandigheden werd beïnvloed, berekent de lidstaat het referentiebedrag op basis van de periode van 1997 tot en met 1999.
In het geval van suikerbieten, suikerriet en cichorei wordt het referentiebedrag berekend op basis van het meest recente verkoopseizoen voorafgaand aan de overeenkomstig bijlage VII, punt K, gekozen representatieve periode. In het geval van bananen wordt het referentiebedrag berekend op basis van het meest recente verkoopseizoen voorafgaand aan de overeenkomstig bijlage VII, punt L, gekozen representatieve periode. In het geval van groenten en fruit, consumptieaardappelen en kwekerijproducten wordt het referentiebedrag berekend op basis van het meest recente verkoopseizoen voorafgaand aan de overeenkomstig bijlage VII, punt M, gekozen representatieve periode. In deze gevallen is lid 1 mutatis mutandis van toepassing.”.
4)
Aan artikel 42, lid 8, wordt de volgende alinea toegevoegd:
„Voor de toepassing van lid 5 kunnen de lidstaten echter besluiten dat niet-gebruikte toeslagrechten overeenkomend met het aantal door de landbouwer opgegeven hectaren die worden gebruikt voor de teelt van consumptieaardappelen of groenten en fruit, niet aan de nationale reserve worden toegevoegd.”.
5)
In artikel 43, lid 2, wordt punt a) vervangen door:
„a)
in het geval van steun voor aardappelzetmeel, gedroogde voedergewassen, zaaizaad, olijfgaarden en tabak als genoemd in bijlage VII, het overeenkomstig bijlage VII, punten B, D, F, H en I, berekende aantal hectaren voor de productie waarvan de steun in de referentieperiode is verleend;
a bis)
in het geval van suikerbieten, suikerriet en cichorei, het overeenkomstig bijlage VII, punt K.4, berekende aantal hectaren;
a ter)
in het geval van bananen, het overeenkomstig bijlage VII, punt L, berekende aantal hectaren;
a quater)
in het geval van groenten en fruit, consumptieaardappelen en kwekerijproducten, het overeenkomstig bijlage VII, punt M, berekende aantal hectaren;”.
6)
In artikel 44, lid 2, wordt de tweede alinea vervangen door:
„Onder „subsidiabele hectare” worden tevens verstaan:
a)
oppervlakten die met hop zijn beplant of die tijdelijk uit productie moeten worden genomen;
b)
met olijfbomen beplante oppervlakten;
c)
met bananen beplante oppervlakten;
d)
met blijvende groente- of fruitgewassen beplante oppervlakten;
e)
kwekerijen.”.
7)
Aan artikel 45 wordt het volgende lid 3 toegevoegd:
„3. In de lidstaten echter die geen gebruik hebben gemaakt van de optie in artikel 71 en die geen gebruikmaken van de optie in de tweede alinea van artikel 51, worden niet-gebruikte toeslagrechten overeenkomend met het aantal door de landbouwer opgegeven hectaren die worden gebruikt voor de teelt van consumptieaardappelen of groenten en fruit, niet aan de nationale reserve toegevoegd.”;
8)
Artikel 51 wordt vervangen door:
„Artikel 51
Gebruik van de grond voor landbouw
Landbouwers mogen de percelen die zij overeenkomstig artikel 44, lid 3, hebben aangegeven, gebruiken voor elke landbouwactiviteit, met uitzondering van blijvende teelten. Voor de onderstaande teelten mogen zij deze percelen echter wel gebruiken:
a)
hop,
b)
olijfbomen,
c)
bananen,
d)
blijvende groente- en fruitgewassen,
e)
kwekerijproducten.
In afwijking van de eerste alinea kunnen de lidstaten voor 1 november 2007 besluiten dat percelen in een of meer regio’s van de betreffende lidstaat tot een door die lidstaat te bepalen datum, maar uiterlijk tot 31 december 2010, niet mogen worden gebruikt voor:
a)
de productie van een of meer producten zoals bedoeld in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2200/96 en in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2201/96. De lidstaten kunnen in dat geval evenwel besluiten secundaire teelt toe te laten op subsidiabele hectaren gedurende een periode van ten hoogste drie maanden die elk jaar op 15 augustus aanvangt; op verzoek van een lidstaat wordt deze datum echter gewijzigd volgens de procedure van artikel 144, lid 2, voor gebieden waar granen gewoonlijk eerder worden geoogst wegens klimaatredenen; en/of
b)
de productie van consumptieaardappelen; en/of
c)
kwekerijproducten.”.
9)
Artikel 60, lid 8, wordt vervangen door:
„8. Indien een lidstaat besluit gebruik te maken van de afwijking in de tweede alinea van artikel 51, mag hij eveneens voor 1 november 2007 besluiten de leden 1 tot en met 7 van dit artikel voor dezelfde periode toe te passen. De leden 1 tot en met 7 van dit artikel zijn in geen enkel ander geval van toepassing.”.
10)
Aan artikel 63, lid 3, wordt de volgende alinea toegevoegd:
„Wat de opneming van de met de betalingen voor groenten en fruit, de met consumptieaardappelen en de met kwekerijproducten overeenkomende component in de bedrijfstoeslagregeling betreft, kunnen de lidstaten tot 1 april 2008 besluiten de in de eerste alinea vastgestelde afwijking toe te passen.”.
11)
In artikel 64, lid 2, worden de eerste twee alinea’s vervangen door:
„2. Al naar gelang de door iedere lidstaat gemaakte keuze bepaalt de Commissie volgens de in artikel 144, lid 2, bedoelde procedure een maximum voor elk van de in respectievelijk de artikelen 66 tot en met 69 genoemde rechtstreekse betalingen.
Dit maximum is gelijk aan het aandeel van elk type rechtstreekse betaling in de in artikel 41 genoemde nationale maxima, vermenigvuldigd met de verlagingspercentages die de lidstaten overeenkomstig de artikelen 66 tot en met 69 toepassen.
Het totaalbedrag van de vastgestelde maxima wordt volgens de procedure van artikel 144, lid 2, in mindering gebracht op de nationale maxima.”.
12)
Artikel 65, lid 1, wordt vervangen door:
„1. Voor de na een mogelijke vermindering volgens artikel 41 aan de landbouwers toe te wijzen toeslagrechten wordt het aandeel in het uit elk van de in respectievelijk de artikelen 66 tot en met 69 genoemde rechtstreekse betalingen voortvloeiende referentiebedrag verminderd met het door de lidstaten binnen de in die artikelen bepaalde limiet vast te stellen percentage, en voor de in artikel 68 ter bedoelde rechtstreekse betalingen binnen de termijn die de lidstaten overeenkomstig dat artikel hebben vastgesteld.”.
13)
Na artikel 68 bis wordt het volgende artikel ingevoegd:
„Artikel 68 ter
Overgangsbetalingen voor groenten en fruit
1. De lidstaten kunnen voor 1 november 2007 besluiten tot en met 31 december 2011 tot 50 % te behouden van het aandeel in de in artikel 41 genoemde nationale maxima dat bestemd is voor bepaalde voor verwerking geleverde tomaten die subsidiabel waren uit hoofde van de steunregeling van Verordening (EG) nr. 2201/96.
In dit geval doet de betrokken lidstaat jaarlijks binnen de grenzen van het overeenkomstig artikel 64, lid 2, vastgestelde maximum een extra betaling aan landbouwers.
De extra betaling wordt verleend aan landbouwers die dergelijke tomaten produceren overeenkomstig de voorwaarden van hoofdstuk 10 octies van titel IV.
2. De lidstaten kunnen voor 1 november 2007 besluiten:
a)
tot en met 31 december 2010 tot 100 % te behouden van het aandeel in de in artikel 41 genoemde nationale maxima dat bestemd is voor bepaalde in de derde alinea van dit lid bedoelde andere groente- en fruitgewassen dan eenjarige die ter verwerking worden geleverd en subsidiabel waren uit hoofde van de steunregelingen van Verordening (EG) nr. 2201/96 en Verordening (EG) nr. 2202/96; en
b)
van 1 januari 2011 tot en met 31 december 2012 tot 75 % te behouden van het aandeel in de in artikel 41 genoemde nationale maxima dat bestemd is voor bepaalde in de derde alinea van dit lid bedoelde andere groente- en fruitgewassen dan eenjarige die ter verwerking worden geleverd en subsidiabel waren uit hoofde van de steunregelingen van Verordening (EG) nr. 2201/96 en Verordening (EG) nr. 2202/96.
In dit geval doet de betrokken lidstaat jaarlijks binnen de grenzen van het overeenkomstig artikel 64, lid 2, vastgestelde maximum een extra betaling aan landbouwers.
De extra betaling wordt verleend aan landbouwers voor de productie van een of meer van de volgende groente- en fruitgewassen, zoals vastgesteld door de betrokken lidstaat, die geleverd worden voor verwerking en subsidiabel zijn uit hoofde van de steunregelingen van Verordening (EG) nr. 2201/96 en Verordening (EG) nr. 2202/96; daarbij gelden de voorwaarden van artikel 10 octies van Titel IV:
a)
verse vijgen,
b)
verse citrusvruchten,
c)
tafeldruiven,
d)
peren,
e)
perziken, nectarines en bloedperziken, en
f)
bepaalde soorten pruimen verkregen uit „prunes d’Ente”.
3. Het in lid 1 bedoelde aandeel in de nationale maxima dat bestemd is voor tomaten, is als volgt:
Lidstaat
Bedrag
(miljoen EUR per kalenderjaar)
Bulgarije
5,394
Tsjechië
0,414
Griekenland
35,733
Spanje
56,233
Frankrijk
8,033
Italië
183,967
Cyprus
0,274
Malta
0,932
Hongarije
4,512
Roemenië
1,738
Polen
6,715
Portugal
33,333
Slowakije
1,018
4. Het in lid 2 bedoelde aandeel in de nationale maxima dat bestemd is voor andere groente- en fruitgewassen dan eenjarige, is als volgt:
Lidstaat
Bedrag
(miljoen EUR per kalenderjaar)
Bulgarije
0,851
Tsjechië
0,063
Griekenland
153,833
Spanje
110,633
Frankrijk
44,033
Italië
131,700
Cyprus
In 2008: 4,793
In 2009: 4,856
In 2010: 4,919
In 2011: 4,982
In 2012: 5,045
Hongarije
0,244
Roemenië
0,025
Portugal
2,400
Slowakije
0,007”.
14)
Artikel 71 octies wordt geschrapt.
15)
In artikel 71 duodecies, lid 2, wordt de volgende alinea toegevoegd:
„Wat de opneming van de met de betalingen voor groenten en fruit overeenkomende component in de bedrijfstoeslagregeling betreft, kunnen de nieuwe lidstaten tot uiterlijk 1 april 2008 of 1 augustus van het jaar voorafgaand aan het eerste toepassingsjaar van de bedrijfstoeslagregeling evenwel besluiten de in de eerste alinea vastgestelde afwijking toe te passen.”
16)
In titel IV worden na hoofdstuk 10 septies de volgende hoofdstukken toegevoegd:
„HOOFDSTUK 10 octies
OVERGANGSBETALINGEN VOOR GROENTEN EN FRUIT
Artikel 110 unvicies
Bij wijze van overgangsmaatregel verleende oppervlaktesteun
1. Voor de toepassing van artikel 68 ter, lid 1, of artikel 143 ter quater, lid 1, kan tijdens de in die bepalingen genoemde periode onder de in dit hoofdstuk uiteengezette voorwaarden een bij wijze van overgangsmaatregel verleende oppervlaktesteun worden verleend aan landbouwers die bepaalde voor verwerking geleverde tomaten produceren, zoals bepaald door de lidstaten.
2. Voor de toepassing van artikel 68 ter, lid 2, of artikel 143 ter quater, lid 2, kan tijdens de in die bepalingen genoemde periode onder de in dit hoofdstuk uiteengezette voorwaarden een bij wijze van overgangsmaatregel verleende oppervlaktesteun worden verleend aan landbouwers die bepaalde in de derde alinea van artikel 68 ter, lid 2, vermelde groente- en fruitproducten produceren, zoals bepaald door de lidstaten.
Artikel 110 duovicies
Bedrag van de steun en subsidiabiliteit
1. De lidstaten stellen de steun per hectare waarop tomaten en de in de derde alinea van artikel 68 ter, lid 2, genoemde groente- en fruitgewassen worden verbouwd, op basis van objectieve en niet-discriminerende criteria vast.
2. Het totale bedrag van de betalingen mag het overeenkomstig artikel 64, lid 2, of artikel 143 ter quater vastgestelde maximum niet overschrijden.
3. De steun mag alleen worden verleend voor oppervlakten waarvan de productie valt onder een contract voor verwerking tot een van de in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2201/96 vermelde producten.
4. De lidstaten kunnen voor het verlenen van de communautaire steun verdere objectieve en niet-discriminerende criteria vaststellen, onder andere door er de voorwaarde aan te verbinden dat de landbouwers lid zijn van een overeenkomstig artikel 4 of 7 van Verordening (EG) nr. 1182/2007 van de Raad van 26 september 2007 tot vaststelling van specifieke voorschriften voor de sector groenten en fruit (20) erkende telersvereniging of producentengroepering.
5. De lidstaten stellen de Commissie voor 1 november 2007 in kennis van hun besluit om artikel 68 ter of artikel 143 ter quater toe te passen, van het bedrag dat zij uit hoofde van artikel 68 ter of artikel 143 ter quater behouden, en van de criteria als bedoeld in lid 1.
HOOFDSTUK 10 nonies
OVERGANGSBETALING VOOR ZACHT FRUIT
Artikel 110 tervicies
Betaling voor zacht fruit
1. Voor de periode tot en met 31 december 2012 geldt een bij wijze van overgangsmaatregel verleende oppervlaktesteun voor aardbeien van GN-code 0810 10 00 en frambozen van GN-code 0810 20 10 die worden geleverd ter verwerking.
2. De steun mag alleen worden verleend voor oppervlakten waarvan de productie valt onder een contract voor verwerking tot een van de in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2201/96 vermelde producten.
3. De communautaire steun bedraagt 230 euro per hectare per jaar.
4. De lidstaten kunnen, als aanvulling op de communautaire steun, nationale steun verlenen. De som van de communautaire en de nationale steun mag niet meer bedragen dan 400 euro per hectare per jaar.
5. De steun mag slechts worden verleend voor maximaal de volgende aan de lidstaten toegekende nationale gegarandeerde arealen:
Lidstaat
Nationaal gegarandeerd areaal
(in hectare)
Bulgarije
2 400
Hongarije
1 700
Letland
400
Litouwen
600
Polen
48 000
Indien het subsidiabele areaal in een lidstaat en in een gegeven jaar het maximale nationale gegarandeerde areaal overschrijdt, wordt het in lid 3 genoemde steunbedrag verlaagd in verhouding tot de overschrijding van het maximale nationale gegarandeerde areaal.
6. De artikelen 143 bis en 143 quater zijn niet van toepassing op de overgangsbetaling voor zacht fruit.
17)
Artikel 143 ter, lid 1, wordt vervangen door:
„1. De nieuwe lidstaten kunnen uiterlijk op de datum van toetreding besluiten de rechtstreekse betalingen, met uitzondering van de in hoofdstuk 5 van titel IV vastgestelde steun voor energiegewassen en de in hoofdstuk 10 nonies van titel IV vastgestelde overgangsbetaling voor zacht fruit, gedurende de in lid 9 bedoelde toepassingsperiode te vervangen door een enkele areaalbetaling die overeenkomstig lid 2 wordt berekend.”.
18)
Artikel 143 ter, lid 3, derde streepje, wordt vervangen door:
„-
aangepast met gebruikmaking van het desbetreffende percentage in artikel 143 bis voor de geleidelijke invoering van rechtstreekse betalingen, behalve voor de bedragen die beschikbaar zijn overeenkomstig bijlage VII, punt K.2, of overeenkomstig het verschil tussen deze bedragen en die welke werkelijk worden toegepast als bedoeld in artikel 143 ter bis, lid 4, en voorts behalve voor de bedragen voor de sector groenten en fruit overeenkomstig artikel 68 ter, leden 3 en 4, of overeenkomstig het verschil tussen deze bedragen en die welke werkelijk worden toegepast als bedoeld in artikel 143 ter ter, lid 4, en artikel 143 ter quater, lid 3.”.
19)
Na artikel 143 ter bis worden de volgende twee artikelen ingevoegd:
„Artikel 143 ter ter
Afzonderlijke betaling voor groenten en fruit
1. In afwijking van artikel 143 ter kunnen de nieuwe lidstaten die de regeling inzake een enkele areaalbetaling toepassen, voor 1 november 2007 besluiten een afzonderlijke betaling voor groenten en fruit te verlenen aan landbouwers die in aanmerking komen uit hoofde van de regeling inzake een enkele areaalbetaling. De betaling wordt verleend op basis van objectieve en niet-discriminerende criteria als uiteengezet in bijlage VII, punt M, eerste alinea, en op basis van een representatieve periode als aangegeven in die alinea.
2. De afzonderlijke betaling voor groenten en fruit wordt verleend binnen de grenzen van het aandeel van het in artikel 71 quater bedoelde nationale maximum dat is bestemd voor groenten en fruit.
3. In afwijking van lid 2 kan elke betrokken nieuwe lidstaat voor 1 november 2007 besluiten om op basis van objectieve criteria voor de afzonderlijke betaling voor groenten en fruit een lager maximum toe te passen dan dat welk in dat lid is vastgesteld.
4. De middelen die overeenkomstig de leden 1, 2 en 3 voor het verlenen van de afzonderlijke betaling voor groenten en fruit beschikbaar zijn gesteld, worden niet opgenomen in het in artikel 143 ter, lid 3, bedoelde jaarlijkse totaalbedrag.
5. De artikelen 143 bis en 143 quater zijn niet van toepassing op de afzonderlijke betaling voor groenten en fruit.
6. In geval van feitelijke of verwachte vererving wordt de afzonderlijke betaling voor groenten en fruit toegekend aan de landbouwer die het bedrijf heeft geërfd, mits deze landbouwer in aanmerking komt voor de regeling inzake een enkele areaalbetaling.
Artikel 143 ter quater
Overgangsbetaling voor groenten en fruit
1. In afwijking van artikel 143 ter kunnen de nieuwe lidstaten die de regeling inzake een enkele areaalbetaling toepassen, voor 1 november 2007 besluiten tot 31 december 2011 tot 50 % te behouden van het aandeel in de in artikel 41 genoemde nationale maxima dat bestemd is voor tomaten van GN-code 0702 00 00.
In dit geval doet de betrokken lidstaat jaarlijks binnen de grenzen van het overeenkomstig de procedure van artikel 144, lid 2, vastgestelde maximum een extra betaling aan landbouwers.
De extra betaling wordt verleend aan landbouwers die dergelijke tomaten produceren overeenkomstig de voorwaarden van hoofdstuk 10 octies van titel IV.
2. In afwijking van artikel 143 ter besluiten de nieuwe lidstaten die de regeling inzake een enkele areaalbetaling toepassen, voor 1 november 2007:
a)
tot en met 31 december 2010 tot 100 % te behouden van het aandeel in de in artikel 71 quater genoemde nationale maxima dat bestemd is voor in de derde alinea bedoelde andere groente- en fruitgewassen dan eenjarige;
b)
van 1 januari 2001 tot en met 31 december 2012 tot 75 % te behouden van het aandeel in de in artikel 71 quater genoemde nationale maxima dat bestemd is voor in de derde alinea bedoelde andere groente- en fruitgewassen dan eenjarige.
In dit geval doet de betrokken lidstaat jaarlijks binnen de grenzen van het overeenkomstig de procedure van artikel 144, lid 2, vastgestelde maximum een extra betaling aan landbouwers.
De extra betaling wordt verleend aan landbouwers die een of meer van de artikel 68 ter, lid 2, vermelde groente- en fruitproducten produceren, zoals vastgesteld door de betrokken lidstaat.
3. De middelen die overeenkomstig de leden 1 en 2 voor het verlenen van de overgangsbetaling voor groenten en fruit beschikbaar zijn gesteld, worden niet opgenomen in het in artikel 143 ter, lid 3, bedoelde jaarlijkse totaalbedrag.
4. De artikelen 143 bis en 143 quater zijn niet van toepassing op de afzonderlijke betaling voor groenten en fruit.”.
20)
In artikel 145 wordt na punt d quater, het volgende punt ingevoegd:
„d quinquies)
uitvoeringsmaatregelen inzake de opneming van steun voor groenten en fruit, consumptieaardappelen en kwekerijproducten in de bedrijfstoeslagregeling en inzake de betalingen als bedoeld in de hoofdstukken 10 octies en 10 nonies.”.
21)
Artikel 155 wordt vervangen door:
„Artikel 155
Andere overgangsbepalingen
Verdere maatregelen ter vergemakkelijking van de overgang van de regelingen die zijn ingesteld bij de in de artikelen 152 en 153 genoemde verordeningen en bij de Verordeningen (EEG) nr. 404/93, (EG) nr. 2200/96, (EG) nr. 2201/96, (EG) nr. 2202/96 en (EG) nr. 1260/2001 naar die van de onderhavige verordening, met name de maatregelen die verband houden met de toepassing van de artikelen 4 en 5 van en de bijlage bij Verordening (EG) nr. 1259/1999 en artikel 6 van Verordening (EG) nr. 1251/1999, en ter vergemakkelijking van de overgang van de bij Verordening (EEG) nr. 1035/72 ingestelde regeling betreffende verbeteringsprogramma’s naar die van de artikelen 83 tot en met 87 van de onderhavige verordening, kunnen worden vastgesteld volgens de procedure van artikel 144, lid 2, van de onderhavige verordening. De in de artikelen 152 en 153 genoemde verordeningen en artikelen blijven van toepassing voor de vaststelling van de in bijlage VII bedoelde referentiebedragen.”.
22)
De bijlagen worden gewijzigd overeenkomstig bijlage II bij deze verordening.
Artikel 53
Wijzigingen in Verordening (EG) nr. 318/2006
Verordening (EG) nr. 318/2006 wordt als volgt gewijzigd:
1)
In de leden 1, 2 en 4 van artikel 32 wordt na „Bijlage VII” toegevoegd „of bijlage VIII”.
2)
Onderstaande bijlage wordt toegevoegd na bijlage VII:
„BIJLAGE VIII
Verwerkte producten op basis van groenten en fruit
De producten in artikel 1, lid 2, onder b), van Verordening (EG) nr. 2201/96 van de Raad van 28 oktober 1996 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector verwerkte producten op basis van groenten en fruit (21).
Artikel 54
Intrekking
Verordening (EG) nr. 2202/96 wordt ingetrokken.
Artikel 55
Overgangsbepalingen
1. De bij de Verordeningen (EG) nr. 2201/96 en (EG) nr. 2202/96 ingestelde en bij de onderhavige verordening afgeschafte steunregelingen blijven voor elk van de betrokken producten van toepassing voor het in 2008 aflopende verkoopseizoen voor dat product.
2. Telersverenigingen en groeperingen van telersverenigingen die reeds vóór de datum van inwerkingtreding van onderhavige verordening uit hoofde van Verordening (EG) nr. 2200/96 erkend waren, blijven uit hoofde van onderhavige verordening erkend. Zo nodig voeren zij aanpassingen aan de eisen van onderhavige verordening door, en wel uiterlijk op 31 december 2010.
3. Op verzoek van een telersvereniging kan een operationeel programma dat uit hoofde van Verordening (EG) nr. 2200/96 was goedgekeurd voordat onderhavige verordening van toepassing werd:
a)
doorlopen tot het einde van zijn looptijd, of
b)
worden aangepast aan de eisen van onderhavige verordening, of
c)
worden vervangen door een nieuw, krachtens onderhavige verordening goedgekeurd operationeel programma.
Artikel 10, lid 3, punten e) en f), zijn van toepassing op operationele programma’s die in 2007 zijn ingediend en op de datum van inwerkingtreding van onderhavige verordening nog niet zijn goedgekeurd, maar die overigens wel aan de criteria van die punten voldoen.
4. Producentengroeperingen die uit hoofde van Verordening (EG) nr. 2200/96 een voorlopige erkenning hadden, houden deze erkenning uit hoofde van onderhavige verordening. Met het oog op erkenning ingediende programma’s die op grond van Verordening (EG) nr. 2200/96 waren aanvaard, blijven uit hoofde van onderhavige verordening aanvaard. De programma’s worden echter indien nodig zodanig gewijzigd dat de producentengroepering kan voldoen aan de in artikel 4 van onderhavige verordening gestelde criteria voor erkenning als telersvereniging. Voor producentengroeperingen in de lidstaten die op of na 1 mei 2004 tot de Europese Unie zijn toegetreden, gelden de in artikel 7, lid 4, onder a), genoemde steunpercentages vanaf de datum van toepassing van onderhavige verordening voor met het oog op erkenning ingediende programma’s.
5. De contracten, bedoeld in artikel 3, lid 2 van Verordening (EG) nr. 2202/96, over meer dan één verkoopseizoen van de steunregeling voor het verwerken van citrusvruchten, die betrekking hebben op het verkoopseizoen dat op 1 oktober 2008 begint of op daaropvolgende verkoopseizoenen, kunnen, met instemming van beide partijen, worden gewijzigd of beëindigd naar aanleiding van de intrekking van die verordening en de daaruit voortvloeiende afschaffing van de steun. Er zullen op de betrokken partijen voor een dergelijke wijziging of beëindiging geen sancties worden toegepast uit hoofde van die verordening of de bepalingen voor de uitvoering ervan.
6. Indien een lidstaat gebruik maakt van de overgangsregeling van artikel 68 ter of artikel 143 ter quater van Verordening (EG) nr. 1782/2003, blijven de voorschriften ingevolge artikel 6 van Verordening (EG) nr. 2201/96 of artikel 6 van Verordening (EG) nr. 2202/96 inzake de minimumkenmerken van het voor verwerking geleverde basisproduct en de minimumkwaliteitseisen voor de eindproducten met betrekking tot de op zijn grondgebied geoogste basisproducten van toepassing.
Artikel 56
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Zij is van toepassing vanaf 1 januari 2008.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 26 september 2007.