ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. listopadu 2007,
kterým se zrušuje rozhodnutí 1999/572/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu ocelových lan a kabelů z Čínské lidové republiky, Maďarska, Indie, Korejské republiky, Mexika, Polska, Jihoafrické republiky a Ukrajiny
(2007/775/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na články 8 a 9 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ ŠETŘENÍ A STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(1)
V srpnu 1999 uložila Rada nařízením (ES) č. 1796/1999 (2) konečné antidumpingové clo z dovozu ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Jihoafrické republiky.
(2)
V listopadu 2005 po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení rozhodla Rada nařízením (ES) č. 1858/2005 (3), že antidumpingová opatření vztahující se na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího mimo jiné z Jihoafrické republiky by měla být zachována.
(3)
Komise rozhodnutím 1999/572/ES ze dne 13. srpna 1999 (4) přijala cenový závazek společnosti Scaw Metals Group Haggie Steel Wire Rope z Jihoafrické republiky (dále jen „Haggie“ nebo „společnost“).
(4)
Rozhodnutím 1999/572/ES přijala Komise rovněž cenové závazky těchto společností: Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd, Indie; Aceros Camesa SA de CV, Mexiko a Joint Stock Company Silur, Ukrajina. Komise zrušila přijetí závazku nabídnutého společností Joint Stock Company Silur, Ukrajina, nařízením Komise (ES) č. 1678/2003 (5). Antidumpingová opatření na ocelová lana a kabely pocházející z Mexika pozbyla platnosti dne 12. srpna 2004 (6). Komise zrušila přijetí závazku nabídnutého společností Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd rozhodnutím Komise 2006/38/ES ze dne 22. prosince 2005.
(5)
V důsledku toho byl dovoz do Společenství dotčeného výrobku původem z Jihoafrické republiky vyráběného společností, který odpovídá typu, na který se vztahuje závazek (dále jen „výrobek, na který se vztahuje závazek“), osvobozen od konečného antidumpingového cla.
(6)
V této souvislosti je třeba upřesnit, že některé typy ocelových lan a kabelů, jež společnost Haggie v současné době vyrábí, byly ze závazku vyňaty. Tato ocelová lana a kabely proto při propuštění do volného oběhu ve Společenství podléhala platbě antidumpingového cla.
B. PORUŠENÍ ZÁVAZKU
1. Povinnosti společnosti se závazkem
(7)
V rámci závazku, který společnost nabídla, je tato společnost povinna mimo jiné vyvážet výrobek, na který se vztahuje závazek, do Evropského společenství za cenu vyšší, než je minimální dovozní cena (MDC) uvedená v závazku.
(8)
Společnost se závazkem rovněž uznala, že podmínkou pro přiznání osvobození od antidumpingového cla v souvislosti se závazkem je, že bude celním orgánům Společenství předložena „závazková faktura“. Společnost se rovněž zavázala, že tuto závazkovou fakturu nebude vystavovat při prodeji dotčených výrobků, na jejichž typ se závazek nevztahuje, a které tudíž podléhají antidumpingovému clu. Společnost dále uznala, že závazkové faktury musí obsahovat informace stanovené nejprve v příloze nařízení (ES) č. 1796/1999 a později v příloze nařízení (ES) č. 1858/2005.
(9)
Ze závazku pro společnost rovněž vyplývá povinnost pravidelně Komisi poskytovat podrobné informace ve formě čtvrtletní zprávy o prodejích dotčeného výrobku, které uskutečnila do Evropského společenství. Do zprávy mají být zahrnuty výrobky, na které se vztahuje závazek a kterým náleží osvobození od platby antidumpingového cla, i typy ocelových lan a kabelů, na které se závazek nevztahuje a které proto platbě antidumpingového cla při dovozu do Evropského společenství podléhají.
(10)
Je zřejmé, že výše uvedené zprávy o prodejích by měly být při předložení ve všech ohledech úplné, vyčerpávající a správné a že transakce jsou plně ve shodě s podmínkami závazku.
(11)
Aby bylo zaručeno dodržování závazku, společnost rovněž slíbila, že umožní inspekce na místě ve svých prostorách za účelem ověření přesnosti a pravdivosti údajů uváděných ve zmíněných čtvrtletních zprávách a že poskytne veškeré informace, které Komise pokládá za nezbytné.
(12)
Je třeba poznamenat, že společnost již obdržela dne 28. října 2003 od útvarů Komise varovný dopis o porušování závazku z důvodu vystavování závazkových faktur pro výrobky, na které se závazek nevztahuje, ale které jsou jinak předmětem antidumpingových opatření. Varovný dopis uváděl, že vzhledem ke konkrétním okolnostem, za nichž k porušování závazku došlo, není záměrem přijatý závazek zrušit, ale také zdůraznil, že při jakémkoli následném porušení závazku, dokonce i menšího významu, by Komise nadále přijímala závazek společnosti jen obtížně.
(13)
V tomto ohledu byla ve dnech 5. až 6. února 2007 provedena inspekce na místě v prostorách společnosti v Jihoafrické republice. Inspekce se vztahovala na období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2006.
2. Výsledky inspekce na místě ve společnosti
(14)
Inspekce na místě zjistila, že při dvou příležitostech vystavila společnost závazkové faktury (čísla závazkových faktur: 935515 a 935516) pro výrobky, které jsou předmětem antidumpingového opatření, ale na něž se nevztahuje závazek. Těmto transakcím tedy nezákonně náleželo osvobození od platby antidumpingového cla při dovozu.
(15)
Inspekce na místě zjistila, že společnost při jedné příležitosti neupravila jednotkovou prodejní cenu podle podmínek platby. Neupravení ceny o finanční náklady spojené se skutečným termínem platby vedlo k jednotkové prodejní ceně, která byla nižší než použitelná MDC.
(16)
Inspekce na místě dále zjistila, že společnost při několika příležitostech vystavila faktury, které nejsou ve shodě s přílohou nařízení (ES) č. 1858/2005, protože obsahují větu „Určeno k prodeji offshore, není určeno k prodeji v Evropské unii“.
(17)
Ze šetření závazkových faktur vystavených v dotčeném časovém období, které provedla inspekce na místě, vyplynulo, že jedna transakce nebyla zahrnuta do čtvrtletní zprávy o prodejích předkládané v rámci závazku Komisi. Dále bylo zjištěno, že společnost uváděla transakce, které nebyly určeny k propuštění do volného oběhu ve Společenství, jako transakce, které k propuštění do volného oběhu ve Společenství určeny byly. Inspekce na místě rovněž identifikovala několik transakcí, které byly uváděny jako tranzitní prodeje, ale ve skutečnosti bylo toto zboží propuštěno do volného oběhu ve Společenství. Navíc byly nalezeny nesrovnalosti mezi čtvrtletními zprávami o prodejích předkládanými v rámci závazku a mezi odpovídajícími fakturami.
3. Důvody ke zrušení přijatého závazku
(18)
Skutečnost, že společnost vystavila závazkové faktury pro dotčené výrobky, na které se závazek nevztahuje, a skutečnost, že těmto transakcím náleželo osvobození od platby antidumpingového cla, jež se přiznává jen výrobkům, na které se vztahuje závazek, představují porušení závazku.
(19)
Společnost nedodržela povinnost respektovat MDC pro všechny prodeje výrobku, na který se vztahuje závazek.
(20)
Vystavení závazkových faktur, které nejsou ve shodě s přílohou nařízení (ES) č. 1858/2005, pro prodeje výrobku, na který se vztahuje závazek, může být pro celní orgány zavádějící a neumožňuje nadále celním orgánům účinně kontrolovat závazek, a ten tudíž neplní svůj účel.
(21)
Skutečnosti uvedené v 17. bodu odůvodnění vedou k závěru, že čtvrtletní zprávy o prodejích předkládané v rámci závazku společností nebyly ve všech ohledech úplné, vyčerpávající a správné, a proto tyto zprávy nemohly být s dostatečnou spolehlivostí použity ke kontrolování závazku. Nesplnění požadavků týkajících se předkládaných zpráv se také považuje za porušení závazku.
4. Písemná podání a slyšení
a) Nedostatečné porozumění závazku
(22)
Společnost písemným podáním uznala, že při vystavování faktur a přípravě zpráv předkládaných v rámci závazku došlo k pochybením z důvodu nedostatečného porozumění technickým ustanovením závazku, nesprávného výkladu textu a/nebo tím, že společnost text nekonzultovala. Ve svém písemném podání a během slyšení dne 26. dubna 2007 společnost rovněž uvedla, že k nedostatečnému porozumění složitým požadavkům závazku přispěly také změny ve vrcholovém vedení a restrukturalizace organizace.
(23)
Společnost též připustila, že dne 28. října 2003 obdržela od útvarů Komise varovný dopis. Společnost však namítla, že nikdy neobdržela zprávu o ověření, která by podle jejího předpokladu vyznačila skutečná pochybení, k nimž došlo. Společnost namítala, že skutečnost, že nebyla o skutečných pochybeních uvědomena, také přispěla k tomu, že své postupy týkající se přípravy zpráv předkládaných v rámci závazku nezměnila ani jim lépe neporozuměla.
(24)
V odpovědi na tyto námitky je nutno poznamenat, že společnost obdržela dne 18. září 2003 od Komise dopis, který zjištěná porušení závazku podrobně uváděl. Varovný dopis ze dne 28. října 2003 již podrobně zjištěná porušení závazku znovu neuváděl, ale odkazoval na předchozí korespondenci mezi Komisí a společností.
(25)
Je třeba také poznamenat, že společnost se možná mýlila, když odkazovala na zprávu o ověření. Komise vykonala inspekci na místě až po zaslání svého dopisu ze dne 28. října 2003, neboť porušování závazku, která vedla k zaslání varovného dopisu, byla zjištěna na základě analýzy dokumentů - zpráv předkládaných v rámci závazku. Komise uskutečnila inspekci na místě v květnu 2004, ale vzhledem k tomu, že tato inspekce nevedla k další akci, nebylo třeba v její souvislosti zasílat společnosti jakýkoli dopis.
(26)
Společnost navíc během slyšení uvedla, že po inspekci na místě znovu provedla inspekci celého svého systému, aby na základě připomínek učiněných na místě zavedla změny nezbytné pro splnění požadavků závazku.
(27)
Námitky, které společnost předložila na svou obranu a které se týkají jejího nedostatečného porozumění závazku, nemění názor Komise, že společnost nesplnila povinnosti plynoucí ze závazku. Je dále třeba poznamenat, že společnost již obdržela jeden varovný dopis o porušování závazku v minulosti a že nepřijala nezbytná opatření, jež by předešla tomu, aby nedocházelo k novým porušením závazku. Nedostatečné porozumění požadavkům závazku představuje vysoké riziko nedostatečného a nespolehlivého kontrolování závazku.
b) Proporcionalita
(28)
Pokud jde o nedodržení cen, společnost připustila, že k němu při jedné příležitosti došlo, protože společnost neučinila potřebné úpravy prodejní ceny vzhledem k pozdní platbě. Podala však námitku, že prodejní ceny všech ostatních transakcí byly v přísném souladu s MDC. Také uvedla, že k pozdní platbě došlo kvůli nepředvídaným okolnostem, neboť dotčený klient obvykle platí za zboží předem, ještě než je zboží odesláno.
(29)
V reakci na tyto námitky je třeba zdůraznit, že podle závazku společnost slíbila, že zajistí, aby byly čisté prodejní ceny u všech prodejů, na které se vztahuje závazek, rovné nebo vyšší než MDC stanovené v závazku.
(30)
Co se týče proporcionality, základní nařízení rovněž neuvádí žádný přímý nebo nepřímý požadavek, že by se porušení závazku muselo týkat určitého minimálního procenta prodejů nebo určitého minimálního procenta MDC.
(31)
Tento přístup byl také potvrzen judikaturou Soudu prvního stupně, který rozhodl, že jakékoli porušení závazku je dostatečným důvodem k ospravedlnění zrušení přijatých závazků (7).
(32)
Proto námitky předložené společností, pokud jde o proporcionalitu, nemění názor Komise, že došlo k porušení závazku a že přijetí závazku má být zrušeno.
c) Dobrá víra společnosti
(33)
Společnost namítala, že při předkládání svých pravidelných zpráv Komisi věřila, že tyto zprávy jsou ve všech ohledech úplné, vyčerpávající a správné.
(34)
Společnost se nikdy nepokoušela uvádět ve svých zprávách nesprávné informace ani odmítat jakékoli požadované informace předat.
(35)
Společnost rovněž ve svém písemném podání i během slyšení zdůrazňovala, že z porušování závazku neměla s výjimkou dvou případů žádný prospěch a že k pochybením nedošlo v rámci režimu obcházení opatření.
(36)
S odkazem na výše uvedené body odůvodnění je nutno poznamenat, že společnost nebyla považována za subjekt, který se účelně pokouší získat prospěch nedodržováním požadavků závazku nebo ohrožováním kontrol. Kvůli opakovanému výskytu pochybení však řádná kontrola takového závazku není účelná.
C. ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 1999/572/ES
(37)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti by mělo být přijetí uvedeného závazku zrušeno a rovněž by mělo být zrušeno rozhodnutí Komise 1999/572/ES. Podle toho by se mělo použít konečné antidumpingové clo uložené čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1858/2005,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 1999/572/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 13. listopadu 2007.
BESLUIT VAN DE COMMISSIE
van 13 november 2007
tot intrekking van Besluit 1999/572/EG tot aanvaarding van de verbintenissen die zijn aangeboden in het kader van de antidumpingprocedure betreffende de invoer van stalen kabels uit de Volksrepubliek China, Hongarije, India, de Republiek Korea, Mexico, Oekraïne, Polen en Zuid-Afrika
(2007/775/EG)
DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap,
Gelet op Verordening (EG) nr. 384/96 van de Raad van 22 december 1995 betreffende beschermende maatregelen tegen invoer met dumping uit landen die geen lid zijn van de Europese Gemeenschap (1), en met name op de artikelen 8 en 9,
Na raadpleging van het Raadgevend Comité,
Overwegende hetgeen volgt:
A. VORIG ONDERZOEK EN GELDENDE MAATREGELEN
(1)
In augustus 1999 stelde de Raad bij Verordening (EG) nr. 1796/1999 (2) een definitief antidumpingrecht in op staalkabel van oorsprong uit onder meer Zuid-Afrika.
(2)
Na een nieuw onderzoek in verband met het vervallen van de maatregel uit hoofde van artikel 11, lid 2 van de basisverordening, besloot de Raad in november 2005 bij Verordening (EG) nr. 1858/2005 (3) dat de antidumpingmaatregelen die van toepassing waren op het betrokken product van oorsprong uit onder meer Zuid-Afrika, moesten worden gehandhaafd.
(3)
Bij Besluit 1999/572/EG van 13 augustus 1999 (4) aanvaardde de Commissie een prijsverbintenis van een Zuid-Afrikaanse onderneming, Scaw Metals Group Haggie Steel Wire Rope („Haggie” of „de onderneming”).
(4)
Bij Besluit 1999/572/EG aanvaardde de Commissie ook prijsverbintenissen van de volgende ondernemingen: Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd, India; Aceros Camesa SA de CV, Mexico; en Joint Stock Company Silur, Oekraïne. Bij Verordening (EG) nr. 1678/2003 (5) heeft de Commissie de aanvaarding van de door Joint Stock Company Silur, Oekraïne, aangeboden verbintenis ingetrokken. De antidumpingmaatregelen met betrekking tot staalkabel van oorsprong uit Mexico zijn op 12 augustus 2004 vervallen (6). Bij Besluit 2006/38/EG van 22 december 2005 heeft de Commissie de aanvaarding van de door Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd aangeboden verbintenis ingetrokken.
(5)
Dit betekende dat de invoer in de Gemeenschap van het betrokken product van oorsprong uit Zuid-Afrika dat door de onderneming is vervaardigd, en van het producttype dat onder de verbintenis valt („het onder de verbintenis vallende product”), werd vrijgesteld van de definitieve antidumpingrechten.
(6)
In dit verband zij erop gewezen dat bepaalde door Haggie vervaardigde typen staalkabel van de verbintenis zijn uitgesloten. Wanneer dergelijke staalkabel in de Gemeenschap in het vrije verkeer wordt gebracht, moet daarop dus het antidumpingrecht worden betaald.
B. SCHENDINGEN VAN DE VERBINTENIS
1. Verplichtingen van de onderneming in het kader van de verbintenis
(7)
De onderneming is krachtens de door haar aangeboden verbintenis onder meer verplicht om bij uitvoer van het onder de verbintenis vallende product naar de Europese Gemeenschap bepaalde minimumprijzen (MIP) in acht te nemen.
(8)
De onderneming erkende dat vrijstelling van de antidumpingrechten uit hoofde van de verbintenis alleen kan worden verleend als aan de douaneautoriteiten van de Gemeenschap een „verbintenisfactuur” wordt overgelegd. Bovendien had de onderneming zich ertoe verbonden een dergelijke verbintenisfactuur niet af te geven bij uitvoer van typen van het betrokken product die niet onder de verbintenis vallen en waarvoor derhalve het antidumpingrecht geldt. De onderneming erkende ook dat de afgegeven verbintenisfacturen de in de bijlage bij Verordening (EG) nr. 1796/1999 en later in de bijlage bij Verordening (EG) nr. 1858/2005 vermelde gegevens moeten bevatten.
(9)
De verbintenis verplicht de onderneming ook de Commissie regelmatig nauwkeurige informatie te verstrekken in de vorm van een driemaandelijks gedetailleerd informatie over haar uitvoer van het betrokken product naar de Europese Gemeenschap. In dergelijke verslagen moeten niet alleen de onder de verbintenis vallende producten worden opgenomen waarvoor vrijstelling van het antidumpingrecht geldt, maar ook de andere typen staalkabel die niet onder de verbintenis vallen en waarvoor derhalve het antidumpingrecht verschuldigd is.
(10)
Het is duidelijk dat bovengenoemde verslagen over de uitvoer volledig moeten zijn en correcte informatie moeten bevatten en dat de transacties volledig in overeenstemming moeten zijn met de bepalingen van de verbintenis.
(11)
Om de naleving van de verbintenis te verzekeren, is de onderneming ook de verplichting aangegaan controles ter plaatse toe te laten waarbij de nauwkeurigheid en waarheidsgetrouwheid van de gegevens in de driemaandelijkse verslagen worden gecontroleerd, alsmede alle door de Commissie noodzakelijk geachte informatie te verstrekken.
(12)
Overigens heeft de onderneming op 28 oktober 2003 van de diensten van de Commissie al een aanmaningsbrief ontvangen wegens schending van de verbintenis door het afgeven van verbintenisfacturen voor producten die niet onder de verbintenis vallen, maar waarop wel de antidumpingmaatregelen van toepassing zijn. In de aanmaningsbrief stond dat het, gezien de bijzondere omstandigheden waarin deze schendingen hadden plaatsgevonden, niet de bedoeling was de aanvaarding van de verbintenis in te trekken, maar dat de eerstvolgende inbreuk op de verbintenis, hoe klein ook, het de Commissie moeilijk zou maken de aanvaarding van de door de onderneming aangegane verbintenis te handhaven.
(13)
In dit verband is op 5 en 6 februari 2007 een controlebezoek gebracht aan de onderneming in Zuid-Afrika. Het controlebezoek had betrekking op de periode van 1 januari 2004 tot en met 31 december 2006.
2. Resultaten van het controlebezoek aan de onderneming
(14)
Bij het controlebezoek werd vastgesteld dat de onderneming twee verbintenisfacturen (nrs. 935515 en 935516) had opgesteld voor de producten waarop de antidumpingmaatregel van toepassing is, maar die niet onder de verbintenis vallen. Deze transacties hebben bijgevolg op onrechtmatige wijze vrijstelling van het antidumpingrecht genoten.
(15)
Ook werd vastgesteld dat de onderneming de verkoopprijs per eenheid een keer niet volgens de betalingsvoorwaarden had aangepast. Door geen correctie toe te passen voor de financiële kosten in verband met de werkelijke betalingstermijn, kwam de verkoopprijs per eenheid onder de geldende MIP te liggen.
(16)
Voorts werd bij het controlebezoek vastgesteld dat de onderneming herhaaldelijk verbintenisfacturen had afgegeven die niet in overeenstemming waren met de bijlage bij Verordening (EG) nr. 1858/2005, omdat zij de zin „Voor verkoop in het buitenland, mag niet in de Europese Unie worden verkocht” bevatten.
(17)
Uit het onderzoek van de verbintenisfacturen die waren afgegeven in de periode waarop het controlebezoek betrekking had, is gebleken dat in het bij de Commissie ingediende driemaandelijkse verslag over de uitvoer in het kader van de verbintenis één transactie niet was opgenomen. Ook werd vastgesteld dat de onderneming transacties betreffende producten die niet bestemd waren om in de Gemeenschap in het vrije verkeer te worden gebracht, wel als zodanig had gerapporteerd. Bij het controlebezoek bleken ook diverse transacties als doorvoer te zijn gerapporteerd, terwijl de goederen in werkelijkheid in de Gemeenschap in het vrije verkeer waren gebracht. Bovendien werden verschillen vastgesteld tussen de driemaandelijkse verslagen over de uitvoer in het kader van de verbintenis en de desbetreffende facturen.
3. Redenen om de aanvaarding van de verbintenis in te trekken
(18)
Het feit dat de onderneming verbintenisfacturen heeft afgegeven voor producten die niet onder de verbintenis vallen, en het feit dat deze producten de vrijstelling van het antidumpingrecht hebben genoten die alleen voor de onder de verbintenis vallende producten is verleend, vormen schendingen van de verbintenis.
(19)
De onderneming is haar verplichting om bij uitvoer van het onder de verbintenis vallende product de MIP in acht te nemen, niet nagekomen.
(20)
De afgifte van verbintenisfacturen die niet in overeenstemming zijn met de bijlage bij Verordening (EG) nr. 1858/2005 wat de uitvoer van het onder de verbintenis vallende product betreft, kan verwarrend zijn voor de douaneautoriteiten, zodat zij niet langer effectief toezicht kunnen houden op de naleving van de verbintenis, die daardoor onuitvoerbaar wordt.
(21)
De in overweging 17 beschreven feiten hebben geleid tot de conclusie dat de door de onderneming ingediende driemaandelijkse verslagen over de uitvoer in het kader van de verbintenis niet volledig waren en onjuiste informatie bevatten en zodoende niet betrouwbaar genoeg waren om voor het toezicht op de naleving van die verbintenis te worden gebruikt. Niet-naleving van de rapportageverplichtingen vormt eveneens een schending van de verbintenis.
4. Schriftelijke opmerkingen en hoorzitting
a) Onvoldoende inzicht in de verbintenis
(22)
In haar schriftelijke opmerkingen gaf de onderneming toe dat er bij de opstelling van verbintenisfacturen en bij de voorbereiding van de verslagen fouten waren gemaakt wegens gebrek aan inzicht in de technische bepalingen van de verbintenis, verkeerde interpretatie van de tekst en/of het niet raadplegen ervan. In die schriftelijke opmerkingen en tijdens de hoorzitting van 26 april 2007 werd ook vastgesteld dat veranderingen in de directie en de herstructurering van de organisatie hadden bijgedragen tot een gebrek aan inzicht in de complexe eisen van de verbintenis.
(23)
De onderneming gaf ook toe dat zij op 28 oktober 2003 de aanmaningsbrief van de diensten van de Commissie had ontvangen. Zij beweerde echter nooit een controleverslag te hebben ontvangen waarin de fout in kwestie nader zou zijn toegelicht. Volgens haar zou het feit dat zij van die fouten niet op de hoogte was gesteld, er ook aan hebben bijgedragen dat zij haar gewoonten in verband met de opstelling van de verslagen in het kader van de verbintenis niet heeft veranderd en er niet in geslaagd is meer inzicht te verwerven.
(24)
In antwoord op deze argumenten moet erop worden gewezen dat de onderneming op 18 september 2003 een brief van de Commissie heeft ontvangen waarin de vastgestelde schendingen nader werden toegelicht. In de aanmaningsbrief van 28 oktober 2003 werd deze toelichting niet meer herhaald, maar werd verwezen naar de vorige correspondentie tussen de Commissie en de onderneming.
(25)
Voorts was de onderneming misschien in de war toen zij het over een controleverslag had. De Commissie had immers geen controlebezoek uitgevoerd voordat zij de aanmaningsbrief op 28 oktober 2003 verstuurde, omdat de schendingen die aanleiding hadden gegeven tot de aanmaningsbrief, werden vastgesteld op grond van een deskanalyse van de verslagen in het kader van de verbintenis. De Commissie heeft in mei 2004 wel een controlebezoek gebracht, maar aangezien die controle geen aanleiding gaf tot verdere actie, is daarover geen brief naar de onderneming gestuurd.
(26)
Bovendien heeft de onderneming tijdens de hoorzitting te kennen gegeven dat zij na het controlebezoek haar hele systeem op basis van de ter plaatse gemaakte opmerkingen heeft herzien om de nodige wijzigingen aan te brengen en zo aan de eisen van de verbintenis te voldoen.
(27)
De argumenten die de onderneming als verdediging voor haar gebrek aan inzicht in de verbintenis heeft aangevoerd, doen geen afbreuk aan het standpunt van de Commissie dat de onderneming de verplichtingen van de verbintenis niet is nagekomen. Overigens heeft de onderneming in het verleden al een aanmaningsbrief wegens schending van de verbintenis ontvangen en heeft zij niet de nodige maatregelen genomen om nieuwe schendingen van de verbintenis te voorkomen. Het gebrek aan inzicht in de eisen van de verbintenis betekent een groot risico voor de toereikendheid en betrouwbaarheid van het toezicht op de naleving ervan.
b) Evenredigheid
(28)
De onderneming heeft toegegeven dat de prijsverbintenis eenmaal is geschonden, omdat zij de verkoopprijs in verband met laattijdige betaling niet had aangepast. Zij voerde evenwel aan dat de verkoopprijzen van alle andere transacties volledig in overeenstemming waren met de MIP. Bovendien was de laattijdige betaling volgens haar het gevolg van onvoorziene omstandigheden, aangezien de betrokken klant de goederen meestal vóór de verzending al betaalt.
(29)
In antwoord op deze argumenten moet erop worden gewezen dat de onderneming overeenkomstig de verbintenis de verplichting is aangegaan ervoor te zorgen dat alle uitvoer waarop de verbintenis van toepassing is, plaatsvindt tegen een nettoverkoopprijs die niet onder het niveau van de in de verbintenis vastgelegde MIP ligt.
(30)
Bovendien is, wat de evenredigheid betreft, in de basisverordening noch direct, noch indirect vastgelegd dat een schending van de verbintenis betrekking moet hebben op een minimumpercentage van de uitvoer of van de MIP.
(31)
Deze benadering werd ook bevestigd door de jurisprudentie van het Gerecht van Eerste Aanleg dat oordeelde dat elke schending van een verbintenis voor de Commissie reeds voldoende grond kan zijn om haar aanvaarding van die verbintenis in te trekken (7).
(32)
De door de onderneming naar voren gebrachte argumenten met betrekking tot de evenredigheid doen dus geen afbreuk aan het standpunt van de Commissie dat een schending van de verbintenis heeft plaatsgevonden en dat de aanvaarding van de verbintenis moet worden ingetrokken.
c) Goede trouw van de onderneming
(33)
De onderneming argumenteerde dat zij er op het ogenblik van de indiening van haar geregelde verslagen bij de Commissie van uit was gegaan dat die verslagen compleet waren en correcte informatie bevatten.
(34)
Zij heeft nooit getracht onjuiste gegevens te rapporteren of informatie achter te houden.
(35)
Zowel in haar schriftelijke opmerkingen als tijdens de hoorzitting heeft de onderneming er ook de nadruk op gelegd dat zij, behalve in twee gevallen, van de schendingen van de verbintenis geen enkel voordeel heeft getrokken en dat de fouten niet zijn gemaakt om wat dan ook te ontwijken.
(36)
In verband met bovenstaande overwegingen zij erop gewezen dat de onderneming niet werd geacht opzettelijk profijt te hebben willen trekken door de verbintenis niet na te leven of het toezicht op de naleving ervan in de weg te staan. Het herhaaldelijk optreden van de fouten maakt een behoorlijk toezicht op de naleving van de verbintenis echter onmogelijk.
C. INTREKKING VAN BESLUIT 1999/572/EG
(37)
In het licht van het voorgaande moet de aanvaarding van de verbintenis worden opgezegd en moet Besluit 1999/572/EG van de Commissie worden ingetrokken. Bijgevolg is het bij artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1858/2005 van de Raad ingestelde definitieve antidumpingrecht van toepassing,
BESLUIT:
Artikel 1
Besluit 1999/572/EG wordt ingetrokken.
Artikel 2
Dit besluit treedt in werking op de dag volgende op die van zijn bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Gedaan te Brussel, 13 november 2007.