ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 21. prosince 2007
o vnitrostátních předpisech, které Rakouská republika oznámila v souvislosti s některými fluorovanými skleníkovými plyny
(oznámeno pod číslem K(2007) 6646)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2008/80/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 odst. 6 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ze dne 17. května 2006 o některých fluorovaných skleníkových plynech (1), a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI A POSTUP
(1)
Dne 29. června 2007 oznámila Rakouská republika Komisi podle čl. 9 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 842/2006 o některých skleníkových plynech vnitrostátní opatření přijatá v roce 2002 (BGBl. II č. 447/2002 - Vyhláška spolkového ministra zemědělství, lesnictví, životního prostředí a vodohospodářství o zákazech a omezeních týkajících se částečně fluorovaných a zcela fluorovaných uhlovodíků a fluoridu sírového (vyhláška HFC-PFC-SF6), zveřejněná ve Spolkové sbírce zákonů dne 10. prosince 2002), následně pozměněná vyhláškou BGBl. II č. 139/2007 ze dne 21. června 2007.
(2)
V uvedeném dopise rakouská vláda zdůrazňuje, že Rakouská republika má v souladu s čl. 9 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 842/2006 v úmyslu ponechat si do 31. prosince 2012 vnitrostátní předpisy, které jsou přísnější než uvedené nařízení.
1. PRÁVNÍ PŘEDPISY SPOLEČENSTVÍ
1.1 USTANOVENÍ ČL. 95 ODST. 4, 5 A 6 SMLOUVY O ES
(3)
Ustanovení čl. 95 odst. 4 Smlouvy o ES stanoví, že „pokládá-li členský stát poté, co Rada nebo Komise přijaly harmonizační opatření, za nezbytné ponechat si vlastní vnitrostátní předpisy ze závažných důvodů uvedených v článku 30 nebo vnitrostátní předpisy týkající se ochrany životního nebo pracovního prostředí, oznámí je Komisi spolu s důvody pro jejich ponechání“.
(4)
Ustanovení čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES stanoví, že „[…], aniž je dotčen odstavec 4, pokládá-li členský stát poté, co Rada nebo Komise přijaly harmonizační opatření, za nezbytné zavést vnitrostátní předpisy, opírající se o nové vědecké poznatky k ochraně životního prostředí nebo pracovního prostředí, z důvodu zvláštního problému, který se objeví v tomto členském státě po přijetí harmonizačních opatření, oznámí zamýšlené předpisy Komisi spolu s důvody pro jejich zavedení“.
(5)
V souladu s čl. 95 odst. 6 Smlouvy o ES Komise do šesti měsíců po oznámení dotyčné vnitrostátní právní předpisy schválí nebo zamítne poté, co prověří, zda neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nenarušují fungování vnitřního trhu.
1.2 NAŘÍZENÍ (ES) Č. 842/2006
(6)
Cílem nařízení (ES) č. 842/2006 o některých fluorovaných skleníkových plynech je předcházení vzniku emisí některých fluorovaných skleníkových plynů (HFC, PFC a SF6), na které se vztahuje Kjótský protokol, a omezování jejich úniků.
(7)
Nařízení rovněž obsahuje omezený počet zákazů použití a zákazů uvádění na trh v případě, že na úrovni Společenství existují dostupné a z hlediska nákladů efektivní alternativy a nelze-li zlepšit způsoby omezování úniků a znovuzískávání.
(8)
Nařízení má dvojí právní základ, čl. 175 odst. 1 Smlouvy o ES s ohledem na všechna ustanovení a článek 95 Smlouvy o ES, který je základem pro články 7, 8 a 9, vzhledem k jejich důsledkům pro volný pohyb zboží v rámci jednotného trhu ES.
(9)
Článek 9 nařízení upravuje uvádění na trh, resp. zakazuje uvádět na trh řadu výrobků a zařízení, které fluorované skleníkové plyny, na které se nařízení vztahuje, obsahují nebo jejichž provoz je na nich závislý. V odst. 3 písm. a) uvedeného nařízení se stanoví, že členské státy, které do 31. prosince 2005 přijaly přísnější vnitrostátní opatření, než jsou opatření v uvedeném článku a náležející do oblasti působnosti nařízení, si mohou uvedená vnitrostátní opatření ponechat do 31. prosince 2012. V souladu s odst. 3 písm. b) musí být tato opatření a důvody pro jejich ponechání oznámena Komisi a musí být v souladu se Smlouvou.
(10)
Nařízení se použije ode dne 4. července 2007, s výjimkou článku 9 a přílohy II, které se použijí ode dne 4. července 2006.
2. OZNÁMENÉ VNITROSTÁTNÍ PŘEDPISY
(11)
Vnitrostátní předpisy oznámené Rakouskou republikou byly zavedeny vyhláškou č. 447/2002 ze dne 10. prosince 2002 a pozměněny vyhláškou č. 139/2007 ze dne 21. června 2007.
(12)
Vyhláška č. 447/2002 ve znění vyhlášky č. 139/2007 (dále jen „vyhláška“) se týká skleníkových plynů klasifikovaných podle Kjótského protokolu, z nichž většina má vysoký potenciál globálního oteplování: částečně fluorované uhlovodíky (HFC), zcela fluorované uhlovodíky (PFC) a fluorid sírový (SF6), a byla vydána s cílem splnit cíle Rakouska na snížení emisí.
(13)
Vyhláška obsahuje zákaz uvádění na trh a použití výše zmíněných skleníkových plynů a jejich použití v některých zařízeních, jednotkách a výrobcích, pokud nejsou používány pro výzkum, vývoj a pro analytické účely. Podrobná ustanovení o zákazech a podmínkách přípustnosti jsou uvedena v článcích 4 až 17 vyhlášky.
(14)
Novela vyhlášky z roku 2007 zohledňuje rozhodnutí rakouského ústavního soudu, který zrušil (rozhodnutími ze dne 9. června 2005 a ze dne 1. prosince 2005, zveřejněnými ve Spolkové sbírce zákonů dne 9. srpna 2005 a dne 24. února 2006) mezní hodnotu potenciálu globálního oteplování 3 000 pro částečně fluorované uhlovodíky (HFC) stanovenou v čl. 12 odst. 2 řádku 3 vyhlášky č. 447/2002, jakož i ustanovení o výjimce uvedené v čl. 12 odst. 2 řádku 3 písm. a) uvedené vyhlášky s odůvodněním, že jsou protiprávní.
(15)
Novela z roku 2007 také zavedla zmírnění omezení vztahujících se k odvětví chlazení a klimatizace, a uvedla je tak do souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 842/2006. Mobilní chladicí zařízení a klimatizace již nejsou předmětem úpravy vyhlášky. Pokud jde o stacionární aplikace, zákazy se vztahují pouze na malá zařízení na zapojení o množství chladicí směsi 150 nebo méně gramů a samostatně fungující zařízení o množství chladicí směsi 20 nebo více kg. Pro jiné aplikace jsou stanoveny technické parametry, které zajišťují, že se nepoužije větší množství chladiv, než je potřebné s ohledem na současný stav techniky. Byly také provedeny změny s ohledem na nakládání s aerosoly obsahujícími HFC a použití SF6, za účelem uvedení do souladu s právními předpisy EU.
(16)
Dopisem ze dne 1. srpna 2007 Komise informovala rakouskou vládu, že oznámení obdržela a že šestiměsíční lhůta pro jeho zkoumání podle čl. 95 odst. 6 započala dnem 30. června 2007, tj. dnem následujícím po dni obdržení oznámení.
(17)
Dopisem ze dne 12. října 2007 Komise informovala ostatní členské státy o oznámení a poskytla jim lhůtu třiceti dní k předložení připomínek. Komise rovněž zveřejnila sdělení o oznámení v Úředním věstníku Evropské unie (2), aby byly i ostatní zúčastněné strany informovány o vnitrostátních předpisech Rakouska, jakož i o důvodech, na které se odvolává.
II. POSUZOVÁNÍ
1. POSOUZENÍ PŘÍPUSTNOSTI
(18)
Předmětné oznámení bylo přezkoumáno na základě ustanovení čl. 95 odst. 4 a 5 Smlouvy o ES a podle nařízení (ES) č. 842/2006.
(19)
Ustanovení čl. 95 odst. 4 stanoví případy, kdy jeden z členských států poté, co bylo přijato harmonizační opatření, pokládá za nezbytné ponechat si vlastní vnitrostátní předpisy ze závažných důvodů uvedených v článku 30 nebo vnitrostátní předpisy týkající se ochrany životního nebo pracovního prostředí.
(20)
Vzhledem k tomu, že opatření přijatá v roce 2002 však byla v roce 2007 pozměněna, je vhodné přezkoumat, zda je čl. 95 odst. 5 použitelný, pokud jde o taková ustanovení vyhlášky, která byla pozměněna po přijetí nařízení (ES) č. 842/2006. Pokud se těmito ustanoveními změnila podstata ustanovení schválených již před harmonizačním opatřením, měla být Komisi oznámena před jejich přijetím a odůvodněna na základě nových vědeckých poznatků z důvodů zvláštního problému, který se objevil v tomto členském státě po přijetí harmonizačních opatření.
(21)
Analýza pozměňujícího aktu vedla k závěru, že změny zavedené v roce 2007 měly za cíl buď zrušit ustanovení (body 10 a 12 novely vyhlášky), omezit jejich rozsah na specifičtější produkty nebo aplikace, aniž by byly připojeny nové požadavky (body 1, 3 a 10 novely vyhlášky), nebo zavést další možnosti pro odchylku od omezení stanovených vyhláškou z roku 2002 (body 6 a 7 novely vyhlášky). Kromě toho byly zavedeny odkazy na nařízení (ES) č. 842/2006 a požadavky, které výslovně zohledňují harmonizační opatření (body 1, 8 a 9 novely vyhlášky).
(22)
Nebyla ustanovena žádná opatření, jimiž by se změnila podstata opatření schválených před přijetím harmonizačního opatření tím, že by se zavedla další omezení. Tato novela proto neobsahovala žádná nová opatření, jež by mohla být považována za přísnější s ohledem na nařízení (ES) č. 842/2006, omezil se dopad těchto opatření na vnitřní trh. Je proto vhodné použít čl. 95 odst. 4 na hodnocení všech ustanovení vyhlášky, včetně těch, která byla pozměněna v roce 2007.
(23)
Ustanovení rakouské vyhlášky jsou však i nadále přísnější než ustanovení nařízení (ES) č. 842/2006, protože obsahují zákaz dovozu, prodeje a používání nových výrobků obsahujících fluorované skleníkové plyny po 1. lednu 2006, a také zákaz dovozu, prodeje a používání fluorovaných skleníkových plynů, nových i znovuzískaných, po 1. lednu 2006, zatímco nařízení obsahuje méně přísný zákaz uvádění na trh, protože se vztahuje pouze na výrobky vyjmenované v příloze II. Nařízení navíc stanoví omezení pouze pro používání SF6, zatímco v rakouském opatření se kontroluje rovněž použití HFC a PFC. Protože vyhláška zachází v oblasti uvádění na trh a kontroly použití dále, je tudíž přísnější než současné právní předpisy platné na úrovni Společenství.
(24)
Rakouská republika uvádí, že uvedené právní předpisy jsou nezbytné, aby mohla dostát svým závazkům podle Kjótského protokolu, zejména snížit do roku 2012 celkové množství emisí skleníkových plynů oproti úrovni z roku 1990 o 13 %, což bezpochyby vyžaduje koordinované úsilí v boji se všemi zdroji emisí skleníkových plynů.
(25)
Slučitelnost se zkoumá postupem podle čl. 95 odst. 4 a 6 Smlouvy s ohledem na nařízení (ES) č. 842/2006. Ustanovení čl. 95 odst. 4 vyžaduje, aby byl k oznámení připojen popis týkající se jednoho nebo více závažných důvodů uvedených v článku 30 nebo ochrany životního nebo pracovního prostředí.
(26)
S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že žádost Rakouské republiky, jejímž cílem je získat povolení k ponechání svých vnitrostátních předpisů o některých fluorovaných skleníkových plynech, je ve smyslu čl. 95 odst. 4 Smlouvy o ES přípustná.
2. POSOUZENÍ OPODSTATNĚNOSTI
(27)
Podle čl. 95 odst. 4 a odst. 6 prvního pododstavce Smlouvy o ES se musí Komise ujistit, že jsou splněny všechny podmínky umožňující členskému státu ponechat si své vnitrostátní předpisy odchylující se od harmonizačního opatření Společenství, které uvedený článek upravuje. Zejména musí být odůvodněno ponechání si vlastních vnitrostátních předpisů ze závažných důvodů uvedených v článku 30 Smlouvy nebo předpisů vztahujících se k ochraně životního nebo pracovního prostředí, vnitrostátní předpisy nesmí být prostředkem svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nesmí bránit fungování vnitřního trhu, není-li to přiměřené nebo nezbytné.
2.1 DŮKAZNÍ BŘEMENO
(28)
Komise při posuzování, zda jsou vnitrostátní předpisy oznámené podle čl. 95 odst. 4 opodstatněné, musí brát za základ „důvody“ uvedené oznamujícím členským státem. To znamená, že podle ustanovení Smlouvy o ES má odpovědnost dokázat, že jsou vnitrostátní předpisy opodstatněné, žádající členský stát, který si je zamýšlí ponechat.
2.2 OPODSTATNĚNÍ NA ZÁKLADĚ ZÁVAŽNÝCH DŮVODŮ UVEDENÝCH V ČLÁNKU 30 NEBO TÝKAJÍCÍCH SE OCHRANY ŽIVOTNÍHO NEBO PRACOVNÍHO PROSTŘEDÍ
2.2.1 Stanovisko Rakouska
(29)
Rakouské orgány se ve zdůvodnění ponechání svých vnitrostátních předpisů odvolávají na závazek Rakouské republiky podle Kjótského protokolu. Přijetí vyhlášky mělo přispět ke splnění závazku snížit do roku 2012 celkové množství emisí skleníkových plynů oproti úrovni z roku 1990 o 13 %, což odpovídá maximálním emisím 67 milionů tun ekvivalentů oxidu uhličitého.
(30)
Rakousko předložilo přezkumnou studii nazvanou „Průzkum současného stavu ve vybraných oblastech použití fluorovaných plynů s potenciálem globálního oteplování“ (Examination of the state-of-art in selected areas of application of fluorinated gases with global-warming potential) z května 2006. Studie uvádí, že fluorované skleníkové plyny, na které se vztahuje předmětná vyhláška, představovaly v roce 2003 více než 2 % emisí skleníkových plynů Rakouska a že se přibližně do roku 2010 očekává zdvojnásobení těchto emisí. Vyhláška proto představuje nedílnou součást vnitrostátní strategie v oblasti klimatu.
(31)
Rakouská vláda je toho názoru, že účelem vyhlášky je ochrana životního prostředí a že je tato vyhláška nezbytná a přiměřená z hlediska předcházení vzniku emisí fluorovaných plynů a jejich snižování. Proto je podle názoru rakouské vlády slučitelná se Smlouvou.
2.2.2 Hodnocení stanoviska Rakouska
(32)
Komise se po posouzení informací předložených Rakouskem domnívá, že žádost o ponechání přísnějších opatření, než jsou opatření stanovená nařízením (ES) č. 842/2006, zejména po sblížení těchto opatření s uvedeným nařízením, může být považována za slučitelnou se Smlouvou z následujících důvodů.
(33)
Vyhláška č. 447/2002 byla předmětem řízení o porušení zahájeného Komisí v roce 2004, tj. před vstupem nařízení (ES) č. 842/2006 v platnost. Ve formálním upozornění (Letter of Notice) zaslaném Rakousku Komise zdůraznila, že zákaz částečně fluorovaných uhlovodíků (HFC) v chladicích a klimatizačních systémech lze považovat za nepřiměřený, protože jde o uzavřené systémy a při zaručení řádného provozu, údržby a recyklace lze omezit únik HFC na minimum.
(34)
Toto řízení bylo založeno na článcích 28-30 Smlouvy o ES. Po přijetí nařízení (ES) č. 842/2006 a oznámení přísnějších vnitrostátních opatření podle čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení Rakouskem bylo řízení o porušení uzavřeno.
(35)
Ve formálním upozornění vyjádřila Komise názor, že rakouská opatření by mohla být v rozporu s článkem 28 Smlouvy o ES z těchto důvodů: Zaprvé, zákaz používání HFC jako chladicích a mrazicích látek se nejeví jako nezbytný a přiměřený s ohledem na cíl zaručit vhodnými a účinnými prostředky odpovídající omezení úniků skleníkových plynů v zájmu ochrany životního prostředí. Zadruhé, pokud jde o používání HFC jako látek v hasicích přístrojích, Komise se domnívala, že mezní hodnota potenciálu globálního oteplování (GWP) v podobě stanovené vyhláškou může představovat svévolnou diskriminaci namířenou proti výrobkům z jiných členských států.
(36)
Tyto obavy vyřešila novela vyhlášky č. 139/2007. Novela vyhlášky v roce 2007 měla za následek zrušení a zmírnění některých zákazů, a tím oznámená opatření nenarušují fungování vnitřního trhu, jak to vyžaduje čl. 95 odst. 6 Smlouvy o ES.
(37)
Pokud jde o používání HFC v chladicích a klimatizačních zařízeních a aplikacích, novela se již nevztahuje na zařízení používaná k chlazení počítačů bez ohledu na množství chladicí směsi; na zařízení o množství chladicí směsi od 150 g do 20 kg; na samostatně fungující zařízení o množství chladicí směsi do 20 kg, na kompaktní zařízení o množství chladicí směsi 0,5 kg na jeden kW a na velká vzájemně propojená zařízení o množství chladicí směsi do 100 kg. Zákaz se tudíž nevztahuje na většinu chladicích a klimatizačních systémů. Tyto změny zohledňují výsledky přezkumné studie z května 2006, která byla předložena Komisi. Novela zrušila zákaz používání HFC jako látek v hasicích přístrojích.
2.2.2.1 Odůvodnění z hlediska životního prostředí:
(38)
Na základě Kjótského protokolu se ES zavázalo snížit v období 2008-2012 společné emise skleníkových plynů z členských států nejméně o 8 % oproti úrovni z roku 1990. V průběhu návazných diskusí na půdě ES se Rakouská republika zavázala snížit v průběhu uvedeného období celkové množství emisí skleníkových plynů o 13 % (3).
(39)
Vyhláška je součástí širší strategie Rakouska za účelem dosažení cíle, jímž je snížení emisí podle Kjótského protokolu, a následné dohody o sdílení břemene přijaté na úrovni Společenství.
(40)
Tato strategie se vztahuje na všechny zdroje emisí skleníkových plynů, na něž se vztahuje Kjótský protokol. Opatření týkající se fluorovaných skleníkových plynů proto představují součást komplexní snahy Rakouska splnit své závazky. Odhaduje se, že bez dalších předpisů by se emise fluorovaných skleníkových plynů do roku 2010 zvýšily na dvojnásobek, a to z důvodu většího používání chlazení a také jako výsledek probíhajícího vyřazování skleníkových plynů HCFC z procesu chlazení podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (4).
(41)
Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že odůvodnění odvolávající se na životní prostředí poskytnuté Rakouskou republikou, konkrétně snižování a předcházení vzniku emisí fluorovaných skleníkových plynů, je přijatelné a pádné.
2.2.2.2 Relevantnost a přiměřenost rakouské vyhlášky v souvislosti s cílem dosáhnout dalšího snížení fluorovaných skleníkových plynů
(42)
Rakousko se za účelem dalšího snižování a předcházení vzniku emisí fluorovaných skleníkových plynů již v roce 2002 rozhodlo, že bude selektivně zakazovat uvádění nových zařízení na trh. Toto rozhodnutí bylo založeno na šetřeních existence a dostupnosti alternativ neobsahujících fluorované skleníkové plyny. Přijatá opatření byla v roce 2006 následně přezkoumána, aby se zohlednily nové důkazy a vývoj v oblasti vědy a technologie a aby se zohlednily obavy Komise, pokud jde o jejich přiměřenost.
(43)
Dále je třeba poukázat na to, že čl. 9 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 842/2006 umožňuje ponechání vnitrostátních předpisů pouze do 31. prosince 2012; proto, a vzhledem k tomu, že se oznámení Rakouské republiky na uvedený článek odvolává, se bude vyhláška uplatňovat v omezeném období.
(44)
Vyhláška počítá s možným udělením výjimek, pokud se ukáže, že alternativy použití HFC v pěnách nebo výrobcích obsahujících pěnu nejsou dostupné. Navíc byly rozšířeny výjimky pro použití HFC v nových aerosolech určených na vývoz.
(45)
Ačkoliv má vyhláška určitý vliv na volný pohyb zboží v Evropském společenství, domnívá se Komise na základě výše uvedené analýzy, že vyhláška je z hlediska životního prostředí odůvodněná a že zohledňuje vliv předpokládaných zákazů na vnitřní trh, zejména proto, že je založena na analýze existence a dostupnosti alternativ v konkrétních podmínkách v Rakousku a navíc poskytuje možnost udělování individuálních výjimek.
2.3 NEEXISTENCE SVÉVOLNÉ DISKRIMINACE NEBO ZASTŘENÉHO OMEZOVÁNÍ OBCHODU MEZI ČLENSKÝMI STÁTY
(46)
V souladu s čl. 95 odst. 6 Smlouvy o ES Komise schválí nebo zamítne dané vnitrostátní právní předpisy poté, co prověří, zda neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy.
(47)
Je třeba připomenout, že použití čl. 95 odst. 4 Smlouvy o ES se musí posuzovat s ohledem na podmínky stanovené jak v uvedeném odstavci, tak v odstavci 6 uvedeného článku. Pokud jedna z těchto podmínek není splněna, žádost se zamítá, aniž by se ověřovalo splnění ostatních podmínek.
(48)
Oznámené vnitrostátní předpisy jsou všeobecné a vztahují se na vnitrostátní a dovezené výrobky. Po sladění pravidel upravujících používání HFC s ustanoveními nařízení (ES) č. 842/2006 neexistuje důkaz, že by oznámené vnitrostátní předpisy mohly být použity jako prostředek svévolné diskriminace hospodářských subjektů ve Společenství.
(49)
S ohledem na omezení nákupů od jiných států EHP, včetně členských států Evropské unie, mají tato ustanovení v rozsahu působnosti opatření zajistit rovné zacházení se všemi látkami či produkty, a to nezávisle na jejich původu, ať už pocházejí z domácí produkce anebo byly dovezeny nebo nakoupeny na vnitřním trhu. Na zboží dovezené ze zemí mimo EHP se vztahují ustanovení týkající se uvádění na trh. Totéž platí i pro zboží nakoupené ve státě EHP, který není členským státem EU, přičemž v případě tohoto zboží se opatření zakládají na dvou různých regulačních prvcích, neboť se u této transakce jedná jak o uvádění na trh, tak o nákup od státu EHP. Nemělo by to však vést k diskriminačnímu zacházení s tímto zbožím.
(50)
Cílem vyhlášky je ochrana životního prostředí; nic nenasvědčuje tomu, že by účel vyhlášky nebo její provádění vedlo ke svévolné diskriminaci nebo k zastřenému omezování obchodu.
(51)
Komise se domnívá, že neexistují důkazy o tom, že vnitrostátní předpisy oznámené rakouskými orgány představují nepřiměřenou překážku fungování vnitřního trhu, pokud jde o sledované cíle.
III. ZÁVĚR
(52)
Na základě výše uvedených důvodů je Komise toho názoru, že žádost Rakouska o ponechání vnitrostátních právních předpisů přísnějších než nařízení (ES) č. 842/2006 předložená dne 29. června 2007 s ohledem na uvádění na trh výrobků a zařízení, jež obsahují fluorované skleníkové plyny nebo jejichž provoz na těchto plynech závisí, do 31. prosince 2012, je přípustná.
(53)
Komise navíc shledává, že uvedené vnitrostátní předpisy přijaté v roce 2002 ve znění z roku 2007:
-
vyhovují potřebám ochrany životního prostředí,
-
zohledňují existenci a technickou a ekonomickou dostupnost alternativ aplikací v Rakousku zakázaných a pravděpodobně budou mít omezený hospodářský vliv,
-
neslouží jako prostředek svévolné diskriminace,
-
nepředstavují zastřené omezování obchodu mezi členskými státy a
-
jsou tedy slučitelné se Smlouvou.
Komise se proto domnívá, že mohou být zachovány.
Je však třeba poznamenat, že výjimky stanovené v čl. 8 odst. 2 vyhlášky nemohou být uděleny po 4. červenci 2008 s ohledem na jednosložkové pěny podle čl. 9 odst. 1 a přílohy II nařízení (ES) č. 842/2006, pokud nejsou vyžadovány pro splnění vnitrostátních bezpečnostních norem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Vnitrostátní předpisy o některých fluorovaných skleníkových plynech, které Rakouská republika oznámila Komisi dopisem ze dne 29. června 2007 a které jsou přísnější než nařízení (ES) č. 842/2006 s ohledem na uvádění na trh výrobků a zařízení, jež obsahují fluorované skleníkové plyny nebo jejichž provoz na těchto plynech závisí, se tímto schvalují. Rakouské republice se povoluje ponechat si tyto předpisy do 31. prosince 2012.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Rakouské republice.
V Bruselu dne 21. prosince 2007.
BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE
van 21 december 2007
betreffende door de Republiek Oostenrijk aangemelde nationale bepalingen inzake bepaalde gefluoreerde broeikasgassen
(Kennisgeving geschied onder nummer C(2007) 6646)
(Slechts de tekst in de Duitse taal is authentiek)
(Voor de EER relevante tekst)
(2008/80/EG)
DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, met name op artikel 95, lid 6,
Gelet op Verordening (EG) nr. 842/2006 van het Europees Parlement en de Raad van 17 mei 2006 inzake bepaalde gefluoreerde broeikasgassen (1), en met name op artikel 9, lid 3,
Overwegende hetgeen volgt:
I. FEITEN EN PROCEDURE
(1)
Op 29 juni 2007 heeft de Republiek Oostenrijk de Commissie, ingevolge artikel 9, lid 3, onder b), van Verordening (EG) nr. 842/2006 betreffende bepaalde broeikasgassen, in kennis gesteld van nationale maatregelen die in 2002 waren vastgesteld (Besluit nr. 447/2002 van de Bondsminister voor Land- en Bosbouw, Milieu- en Waterbeheer inzake verboden en beperkingen voor gedeeltelijk en volledig gefluoreerde koolwaterstoffen en zwavelhexafluoride („het HFK-PFK-SF6-besluit”), bekendgemaakt in het Bundesgesetzblatt II van 10 december 2002, gewijzigd bij Besluit nr. 139/2007 bekendgemaakt in het Bundesgesetzblatt II van 21 juni 2007.
(2)
In dit schrijven wijst de Oostenrijkse regering erop dat Oostenrijk zijn nationale bepalingen, die strenger zijn dan die van Verordening (EG) nr. 842/2006, tot 31 december 2012 wenst te handhaven, overeenkomstig artikel 9, lid 3, onder a), van die verordening.
1. EG-WETGEVING
1.1. ARTIKEL 95, LEDEN 4, 5 EN 6, VAN HET EG-VERDRAG
(3)
Artikel 95, lid 4, van het Verdrag luidt als volgt: „Wanneer een lidstaat het, nadat de Raad of de Commissie een harmonisatiemaatregel heeft genomen, noodzakelijk acht nationale bepalingen te handhaven die hun rechtvaardiging vinden in gewichtige eisen als bedoeld in artikel 30 of verband houden met de bescherming van het milieu of het arbeidsmilieu, geeft hij zowel van die bepalingen als van de redenen voor het handhaven ervan, kennis aan de Commissie.”.
(4)
Artikel 95, lid 5, van het Verdrag luidt als volgt: „Wanneer een lidstaat het na het nemen van een harmonisatiemaatregel door de Raad of de Commissie noodzakelijk acht, nationale bepalingen te treffen die gebaseerd zijn op nieuwe wetenschappelijke gegevens die verband houden met de bescherming van het milieu of het arbeidsmilieu vanwege een specifiek probleem dat zich in die lidstaat heeft aangediend nadat de harmonisatiemaatregel is genomen, stelt hij de Commissie voorts, onverminderd lid 4, in kennis van de voorgenomen bepalingen en de redenen voor het vaststellen ervan.”.
(5)
Volgens artikel 95, lid 6, keurt de Commissie binnen zes maanden na de kennisgeving de betrokken nationale bepalingen goed of wijst zij die af na te hebben nagegaan of zij al dan niet een middel tot willekeurige discriminatie, een verkapte beperking van de handel tussen lidstaten of een hinderpaal voor de werking van de interne markt vormen.
1.2. VERORDENING (EG) NR. 842/2006
(6)
Verordening (EG) nr. 842/2006 betreffende bepaalde gefluoreerde broeikasgassen (F-gassen) heeft ten doel de emissie van bepaalde F-gassen (HFK’s, PFK’s en SF6) waarop het Protocol van Kyoto betrekking heeft, te voorkomen en te beheersen.
(7)
De verordening bevat tevens een aantal verbodsbepalingen voor het gebruik en het op de markt brengen, wanneer kosteneffectieve alternatieven op EG-niveau beschikbaar zijn en een verbetering van de insluiting en terugwinning niet goed mogelijk is.
(8)
De verordening heeft twee rechtsgronden: artikel 175, lid 1, van het EG-Verdrag, voor alle bepalingen, en artikel 95 van het EG-Verdrag voor de artikelen 7, 8 en 9, gezien hun implicaties voor het vrije verkeer van goederen binnen de eengemaakte EG-markt.
(9)
Artikel 9 van de verordening regelt het op de markt brengen en verbiedt met name het op de markt brengen van een aantal producten en apparaten die F-gassen bevatten die onder het toepassingsgebied van de verordening vallen of waarvan de werking op zulke gassen berust. Bovendien is bij lid 3, onder a), van dat artikel bepaald dat lidstaten die vóór 31 december 2005 nationale bepalingen hebben vastgesteld die verder gaan dan het bepaalde in het artikel en die onder het toepassingsgebied van de verordening vallen, deze bepalingen tot en met 31 december 2012 mogen handhaven. Overeenkomstig lid 3, onder b), van dat artikel moeten dergelijke nationale bepalingen, onder opgave van redenen, bij de Commissie worden aangemeld en mogen deze niet in strijd zijn met het Verdrag.
(10)
De verordening is vanaf 4 juli 2007 van toepassing, behalve artikel 9 en bijlage II die vanaf 4 juli 2006 van toepassing zijn.
2. AANGEMELDE NATIONALE BEPALINGEN
(11)
De door Oostenrijk aangemelde nationale bepalingen werden ingevoerd bij Besluit nr. 447/2002 van 10 december 2002 en gewijzigd bij Besluit nr. 139/2007 van 21 juni 2007.
(12)
Besluit nr. 447/2002, gewijzigd bij Besluit nr. 139/2007 (hierna „het besluit” genoemd) heeft betrekking op onder het Protocol van Kyoto vallende broeikasgassen, waarvan de meeste een hoog aardopwarmingsvermogen hebben, namelijk fluorkoolwaterstoffen (HFK’s), perfluorkoolwaterstoffen (PFK’s) en zwavelhexafluoride (SF6); doel van het besluit was ervoor te zorgen dat Oostenrijk de streefcijfers voor de vermindering van de uitstoot kon halen.
(13)
Het besluit verbiedt het in de handel brengen en het gebruik van de bovengenoemde broeikasgassen en het gebruik ervan in bepaalde apparatuur, systemen en producten, tenzij ze gebruikt worden voor onderzoek, ontwikkeling en analyse. Nadere bepalingen over verboden en de voorwaarden voor toelaatbaarheid zijn opgenomen in de paragrafen 4 tot en met 17 van het besluit.
(14)
Bij de wijziging van 2007 is rekening gehouden met het feit dat het Oostenrijkse Grondwettelijk Hof (bij arresten van 9 juni en 1 december 2005, bekendgemaakt in het Bundesgesetzblatt van respectievelijk 9 augustus 2005 en 24 februari 2006) de grenswaarde van aardopwarmingsvermogen 3 000 voor HFK’s, als bepaald in artikel 12, lid 2, regel 3, van Besluit nr. 447/2002 en de uitzonderingsclausule in artikel 12, lid 2, regel 3, onder a), nietig heeft verklaard omdat zij onwettig zijn.
(15)
Bij de wijziging van 2007 werden de beperkingen in de koel- en klimaatregelingsector versoepeld om het besluit in overeenstemming te brengen met Verordening (EG) nr. 842/2006. Het gewijzigde ministerieel besluit is niet langer van toepassing op mobiele koel- en klimaatregelingsystemen. Wat vaste toepassingen betreft, gelden de verbodsbepalingen alleen voor kleine elektrische apparaten met een koelmiddelvulling van ten hoogste 150 g en voor autonome apparaten met een koelmiddelvulling van ten minste 20 kg. Voor andere toepassingen zijn technische parameters vastgelegd om ervoor te zorgen dat niet meer koelmiddelen worden gebruikt dan volgens de huidige stand van de techniek nodig is. Ook zijn wijzigingen aangebracht in de regels inzake HFK-bevattende spuitbussen en het gebruik van SF6 om deze in overeenstemming te brengen met de EG-wetgeving.
(16)
Bij schrijven van 1 augustus 2007 heeft de Commissie de Oostenrijkse regering meegedeeld dat zij de kennisgeving had ontvangen en dat de termijn van zes maanden voor de beoordeling, overeenkomstig artikel 95, lid 6, een dag na ontvangst, dat wil zeggen op 30 juni 2007, was ingegaan.
(17)
Bij schrijven van 12 oktober 2007 heeft de Commissie de andere lidstaten van de kennisgeving op de hoogte gebracht en verzocht eventuele opmerkingen binnen 30 dagen toe te zenden. De Commissie heeft ook een bericht over de kennisgeving gepubliceerd in het Publicatieblad van de Europese Unie (2) om andere belanghebbenden te informeren over de nationale bepalingen die Oostenrijk wenst te handhaven en de redenen die het land daarvoor aanvoert.
II. BEOORDELING
1. ONTVANKELIJKHEID
(18)
Onderhavige kennisgeving is overeenkomstig Verordening (EG) nr. 842/2006 onderzocht in het licht van artikel 95, leden 4 en 5, van het EG-Verdrag.
(19)
Artikel 95, lid 4, heeft betrekking op gevallen waarin een lidstaat, na de vaststelling van een harmonisatiemaatregel, het nodig acht nationale bepalingen te handhaven om redenen van de in artikel 30 bedoelde gewichtige eisen of in verband met de bescherming van het milieu of het arbeidsmilieu.
(20)
Daar het in 2002 vastgestelde besluit in 2007 is gewijzigd, moet worden onderzocht of artikel 95, lid 5, van toepassing is op de bepalingen van het besluit die na de vaststelling van Verordening (EG) nr. 842/2006 werden gewijzigd. Indien deze bepalingen de inhoud hadden gewijzigd van bepalingen die reeds in werking waren getreden voor het harmonisatiebesluit, hadden zij, alvorens te worden vastgesteld, bij de Commissie moeten worden aangemeld en gemotiveerd om redenen van nieuwe wetenschappelijke kennis of van een specifiek probleem voor die lidstaat dat na de vaststelling van de harmonisatiemaatregel was gerezen.
(21)
Bij onderzoek van het besluit tot wijziging is gebleken dat bij de in 2007 ingevoerde wijzigingen bepalingen zijn geschrapt (punten 10 en 12 van het besluit tot wijziging), hun toepassingsgebied tot meer specifieke producten of toepassingen is beperkt zonder dat nieuwe eisen zijn toegevoegd (punten 1, 3 en 10 van het besluit tot wijziging) en mogelijkheden zijn toegevoegd om van de bij het besluit van 2002 ingevoerde beperkingen af te wijken (punten 6 en 7 van het besluit tot wijziging). Voorts werd in het besluit tot wijziging naar Verordening (EG) nr. 842/2006 verwezen en werden expliciet eisen ingevoerd met inachtneming van de harmonisatiemaatregelen (punten 1, 8 en 9 van dat besluit).
(22)
Er werden geen bepalingen aangetroffen die de inhoud van de maatregelen die in werking waren getreden vóór de goedkeuring van de harmonisatiemaatregel zodanig wijzigden dat deze aanvullende beperkingen inhielden. Deze wijziging hield dus geen nieuwe maatregelen in die als strenger dan die van Verordening (EG) nr. 842/2006 moeten worden beschouwd, maar beperkte de gevolgen ervan voor de interne markt. Daarom moet artikel 95, lid 4, voor de beoordeling van alle bepalingen van het besluit worden toegepast, ook op die welke in 2007 werden gewijzigd.
(23)
Het besluit blijft echter strengere bepalingen bevatten dan Verordening (EG) nr. 842/2006, daar het een verbod bevat op de invoer, de verkoop en het gebruik van nieuwe producten die F-gassen bevatten vanaf 1 januari 2006 en een verbod op de invoer, de verkoop en het gebruik van F-gassen, nieuw en teruggewonnen, vanaf 1 januari 2006, terwijl de verordening een minder beperkend verbod op het op de markt brengen bevat, daar zij uitsluitend van toepassing is op de in bijlage II genoemde producten. Voorts beperkt de verordening uitsluitend het gebruik van SF6, terwijl het Oostenrijkse besluit ook het gebruik van HFK’s en PFK’s beperkt. Omdat het besluit verder gaat qua beperkingen van het op de markt brengen en van het gebruik, is het strenger dan de EG-wetgeving die momenteel van toepassing is.
(24)
Oostenrijk voert aan dat de betrokken wetgeving noodzakelijk is om aan zijn verplichtingen krachtens het Protocol van Kyoto te voldoen, namelijk om ervoor te zorgen dat de totale uitstoot van broeikasgassen in 2012 13 % lager is dan in 1990, hetgeen een gecoördineerde inspanning nodig maakt om alle bronnen van broeikasgassen aan te pakken.
(25)
Of het besluit in overeenstemming is met het Verdrag is onderzocht overeenkomstig artikel 95, leden 4 en 6, waarbij Verordening (EG) nr. 842/2006 in aanmerking werd genomen. Volgens artikel 95, lid 4, moet de kennisgeving vergezeld gaan van een opgave van de redenen waarom een of meer gewichtige eisen als bedoeld in artikel 30 aanwezig worden geacht of waarom het gaat om de bescherming van het milieu of het arbeidsmilieu.
(26)
In het licht van het voorgaande is de Commissie van oordeel dat het verzoek van Oostenrijk tot handhaving van zijn nationale bepalingen inzake bepaalde industriële broeikasgassen ontvankelijk is krachtens artikel 95, lid 4, van het EG-Verdrag.
2. BEOORDELING TEN GRONDE
(27)
Overeenkomstig artikel 95, lid 4, en lid 6, eerste alinea, van het EG-Verdrag moet de Commissie nagaan of is voldaan aan alle in dat artikel genoemde voorwaarden waarop een lidstaat nationale bepalingen mag handhaven die afwijken van een EG-harmonisatiemaatregel. Die nationale bepalingen moeten hun rechtvaardiging vinden in gewichtige eisen als bedoeld in artikel 30 van het Verdrag of verband houden met de bescherming van het milieu of het arbeidsmilieu, mogen niet een middel tot willekeurige discriminatie, een verkapte beperking van de handel tussen lidstaten of een onnodige of onevenredige belemmering voor de werking van de interne markt zijn.
2.1. BEWIJSLAST
(28)
De Commissie moet bij het onderzoek of de op grond van artikel 95, lid 4, aangemelde nationale bepalingen gerechtvaardigd zijn, de door de betrokken lidstaat opgegeven redenen als basis nemen. Volgens het EG-Verdrag moet de lidstaat die het verzoek indient dus het bewijs leveren dat de handhaving van de nationale maatregelen gerechtvaardigd is.
2.2. RECHTVAARDIGING OP GROND VAN DE IN ARTIKEL 30 BEDOELDE GEWICHTIGE EISEN OF DE BESCHERMING VAN HET MILIEU OF HET ARBEIDSMILIEU
2.2.1. Standpunt van Oostenrijk
(29)
Ter rechtvaardiging van de handhaving van hun nationale bepalingen verwijzen de Oostenrijkse autoriteiten naar de verplichtingen van Oostenrijk in het kader van het Protocol van Kyoto. Het besluit was bedoeld als een bijdrage tot het nakomen van de verplichting de uitstoot tegen 2012 met 13 % te verlagen ten opzichte van 1990, hetgeen overeenstemt met een uitstoot van ten hoogste 67 miljoen ton CO2-equivalent.
(30)
Oostenrijk heeft een uit mei 2006 daterende studie voorgelegd „Onderzoek van de laatste technische ontwikkelingen in geselecteerde toepassingen van gefluoreerde gassen met aardopwarmingsvermogen”. Volgens de studie zijn de F-gassen waarop het besluit van toepassing is sinds 2003 verantwoordelijk voor meer dan 2 % van de uitstoot van broeikasgassen in Oostenrijk en er werd verwacht dat dit aandeel omstreeks 2010 zou zijn verdubbeld. Daarom maakte het besluit deel uit van de nationale klimaatstrategie.
(31)
De Oostenrijkse regering is van oordeel dat het besluit ten doel heeft het milieu te beschermen en dat het noodzakelijk en evenredig is in termen van preventie en vermindering van de uitstoot van gefluoreerde gassen. Daarom is het in haar oordeel niet in strijd met het Verdrag.
2.2.2. Beoordeling van het standpunt van Oostenrijk
(32)
Na de door Oostenrijk verstrekte informatie te hebben onderzocht, is de Commissie van oordeel dat het verzoek om strengere bepalingen te mogen handhaven dan die welke zijn opgenomen in Verordening (EG) nr. 842/2006, met name nadat die bepalingen meer in overeenstemming zijn gebracht met die van de verordening, om de volgende redenen niet in strijd is met het verdrag.
(33)
Besluit nr. 447/2002 was het onderwerp van een inbreukprocedure die in 2004 door de Commissie werd ingeleid, dat wil zeggen voordat Verordening (EG) nr. 842/2006 in werking trad. In het schrijven van de Commissie aan Oostenrijk waarin zij Oostenrijk officieel in gebreke stelde, heeft zij erop gewezen dat het verbod op HFK’s in koel- en klimaatregelingsystemen als onevenredig kon worden beschouwd, omdat deze systemen gesloten systemen zijn en zolang deze goed functioneren en voor een goed onderhoud en terugwinning wordt gezorgd, kan het vrijkomen van HFK’s tot een minimum worden beperkt.
(34)
Deze procedure was gebaseerd op de artikelen 28 tot 30 van het EG-Verdrag. Na de vaststelling van Verordening (EG) nr. 842/2006 en de kennisgeving van strengere nationale maatregelen door Oostenrijk op grond van artikel 9, lid 3, van die verordening, werd de inbreukprocedure beëindigd.
(35)
In de ingebrekestelling ging de Commissie ervan uit dat de Oostenrijkse maatregelen om de volgende redenen in strijd konden zijn met artikel 28 van het EG-Verdrag: Op de eerste plaats leek het verbod op het gebruik van HFK’s als koelmiddel onnodig en onevenredig om te komen tot een passende vermindering, met redelijke en doelmatige middelen, van het vrijkomen van broeikasgassen in het belang van het milieu. Op de tweede plaats, wat het gebruik van HFK’s als brandblusmiddel betrof, was de Commissie van oordeel dat de bij het besluit vastgestelde aardopwarmingsdrempel een willekeurige discriminatie kon inhouden tegen producten uit andere lidstaten.
(36)
Deze punten van zorg zijn weggenomen door de wijzigingen die bij Besluit nr. 139/2007 zijn ingevoerd. Bij de wijziging van het besluit in 2007 werden sommige verbodsbepalingen opgeheven of versoepeld, waardoor de aangemelde maatregelen geen belemmering meer vormen voor de werking van de interne markt, zoals bij artikel 95, lid 6, van het EG-Verdrag is vereist.
(37)
Wat het gebruik van HFK’s in koel- en klimaatregelingsapparatuur en -toepassingen betreft, is de verbodsbepaling zodanig gewijzigd dat deze niet meer van toepassing is op apparatuur die gebruikt wordt voor het koelen van computers, ongeacht de hoeveelheid koelmiddelvulling; op apparatuur met ten minste 150 g en ten hoogste 20 kg koelmiddelvulling; op autonome installaties met een koelmiddelvulling van ten hoogste 20 kg, op compacte installaties met een koelmiddelvulling van 0,5 kg per kw en op grote onderling verbonden vaste installaties met een koelmiddelvulling tot 100 kg. Het verbod is dus niet van toepassing op de meeste koel- en klimaatregelingssystemen. Bij het invoeren van deze wijzigingen is rekening gehouden met de studie van mei 2006 die aan de Commissie is toegezonden. Het verbod op het gebruik van HFK’s als brandblusmiddel werd bij de wijziging opheven.
2.2.2.1. Rechtvaardiging om milieuredenen
(38)
Bij het Protocol van Kyoto heeft de Europese Gemeenschap zich ertoe verbonden de uitstoot van broeikasgassen in alle lidstaten tezamen in de periode 2008-2012 met ten minste 8 % te verminderen ten opzichte van het niveau van 1990. Bij de daaropvolgende besprekingen binnen de Europese Gemeenschap heeft Oostenrijk zich ertoe verbonden zijn totale uitstoot van broeikasgassen in deze periode met 13 % te verminderen (3).
(39)
Het besluit is een onderdeel van de strategie van Oostenrijk om zijn uitstootstreefcijfer te halen overeenkomstig het Protocol van Kyoto en de overeenkomst inzake de lastenverdeling binnen de EG.
(40)
Deze strategie heeft betrekking op alle bronnen van broeikasgasuitstoot die onder het Protocol van Kyoto vallen. Maatregelen in verband met F-gassen maken daarom deel uit van de inspanningen van Oostenrijk om aan zijn verplichtingen te voldoen. Indien geen verdere maatregelen worden genomen, zal de uitstoot van deze F-gassen, met het toenemende gebruik van koelsystemen, naar raming in 2010 zijn verdubbeld, ook als gevolg van de geleidelijke stopzetting van het gebruik van HCFK’s in koelsystemen op grond van Verordening (EG) nr. 2037/2000 van het Europees Parlement en de Raad van 29 juni 2000 betreffende stoffen die de ozonlaag afbreken (4).
(41)
Gelet op het voorgaande is de Commissie van oordeel dat de door Oostenrijk aangevoerde argumenten in verband met het milieu, namelijk het verminderen en voorkomen van de uitstoot van gefluoreerde gassen, redelijk en geldig zijn.
2.2.2.2. Relevantie en evenredigheid van het Oostenrijkse besluit in verband met de doelstelling van een verdere vermindering van gefluoreerde broeikasgassen:
(42)
Om de uitstoot van F-gassen verder te verminderen en te voorkomen, heeft Oostenrijk in 2002 reeds besloten te kiezen voor selectieve verboden om nieuwe apparatuur op de markt te brengen. Dit besluit was gebaseerd op onderzoeken naar het bestaan en de beschikbaarheid van F-gasvrije alternatieven. De maatregelen zijn in 2006 geëvalueerd, rekening houdend met nieuwe wetenschappelijke en technische inzichten en ontwikkelingen en de door de Commissie naar voren gebrachten punten van zorg, wat evenredigheid betrof.
(43)
Ook wordt eraan herinnerd dat nationale bepalingen, volgens artikel 9, lid 3, onder a) van Verordening (EG) nr. 842/2006, slechts tot en met 31 december 2012 kunnen worden gehandhaafd en dat bijgevolg, mede gezien het feit dat in de kennisgeving van Oostenrijk naar dit artikel wordt verwezen, het besluit slechts voor een beperkte periode van toepassing zou zijn.
(44)
Volgens het besluit kunnen uitzonderingen worden gemaakt wanneer blijkt dat er geen alternatieven zijn voor het gebruik van HFK’s in schuim en schuimbevattende producten. Voorts zijn de mogelijkheden uitgebreid om HFK’s te gebruiken in nieuwe soorten spuitbussen die voor de export zijn bestemd.
(45)
Hoewel het besluit gevolgen heeft voor het vrije verkeer van goederen binnen de Europese Gemeenschap, trekt de Commissie uit het vorenstaande toch de conclusie dat het besluit vanuit milieustandpunt gerechtvaardigd is en rekening houdt met de gevolgen van de voorgenomen verboden voor de interne markt, des te meer omdat het gebaseerd is op een onderzoek naar het bestaan en de beschikbaarheid van alternatieven in de bijzondere omstandigheden die zich in Oostenrijk voordoen en omdat uitzonderingen kunnen worden toegestaan.
2.3. AFWEZIGHEID VAN WILLEKEURIGE DISCRIMINATIE EN VAN VERKAPTE HANDELSBEPERKINGEN TUSSEN LIDSTATEN
(46)
Overeenkomstig artikel 95, lid 6, van het EG-Verdrag keurt de Commissie de betrokken nationale bepalingen goed of wijst zij deze af na te hebben nagegaan of zij geen middel zijn tot willekeurige discriminatie of een verkapte beperking van de handel tussen lidstaten.
(47)
Opgemerkt wordt dat een verzoek uit hoofde van artikel 95, lid 4, van het EG-Verdrag moet worden getoetst aan de voorwaarden van zowel lid 4 als lid 6 van dat artikel. Is aan één van die voorwaarden niet voldaan, dan moet het verzoek worden afgewezen en behoeft niet te worden onderzocht of aan de andere voorwaarden is voldaan.
(48)
De aangemelde nationale bepalingen zijn algemeen en zijn zowel van toepassing op binnenlandse als op ingevoerde goederen. Nadat de voorschriften inzake het gebruik van HFK’s in overeenstemming zijn gebracht met Verordening (EG) nr. 842/2006, zijn er geen aanwijzingen dat de aangemelde nationale bepalingen als een middel tot willekeurige discriminatie tussen bedrijven in de Europese Gemeenschap kunnen worden gebruikt.
(49)
Wat de beperkingen op de aankoop uit andere EER-staten betreft, waaronder de lidstaten van de Europese Unie, wordt ervan uitgegaan dat deze bepalingen, binnen het toepassingsgebied van het besluit, een gelijke behandeling van alle stoffen of producten ten doel hebben, ongeacht hun oorsprong, dat wil zeggen of zij nu in het binnenland zijn vervaardigd, zijn ingevoerd of op de interne markt aangekocht. Goederen uit landen buiten de EER worden gedekt door de bepalingen inzake het op de markt brengen. Dit geldt ook voor goederen die zijn aangekocht in een EER-staat die geen lid is van de Europese Unie. Voor deze goederen is het besluit gebaseerd op twee verschillende elementen van de bepaling, daar de transactie zowel een op de markt brengen als een aankoop in een EER-staat inhoudt. Dit zou echter niet leiden tot een discriminerende behandeling van die goederen.
(50)
Het besluit is gericht op de bescherming van het milieu. Er zijn geen aanwijzingen dat het besluit, in bedoeling of uitvoering, tot willekeurige discriminatie zal leiden of een verkapte handelsbelemmering zal vormen.
(51)
De Commissie is van oordeel dat er geen aanwijzingen zijn dat de door de Oostenrijkse autoriteiten aangemelde nationale bepalingen, de nagestreefde doelen in aanmerking genomen, een onevenredige belemmering vormen voor de werking van de interne markt.
III. CONCLUSIE
(52)
Gelet op het voorgaande is de Commissie van oordeel dat het op 29 juni 2007 door Oostenrijk ingediende verzoek om tot en met 31 december 2012 nationale bepalingen te mogen handhaven die strenger zijn dan die van Verordening (EG) nr. 842/2006 wat het op de markt brengen van producten en apparaten betreft die F-gassen bevatten of waarvan de werking op F-gassen berust, ontvankelijk is.
(53)
Voorts is de Commissie van oordeel dat de in 2002 vastgestelde, en in 2007 gewijzigde bepalingen:
-
tegemoet komen aan behoeften inzake de bescherming van het milieu;
-
rekening houden met het bestaan en de technische en economische beschikbaarheid van alternatieven voor de verboden toepassingen in Oostenrijk en waarschijnlijk slechts beperkte economische gevolgen zullen hebben,
-
geen middel tot willekeurige discriminatie zijn,
-
geen verkapte beperking van de handel tussen lidstaten vormen, en
-
daarom niet in strijd zijn met het Verdrag.
De Commissie is dan ook van mening dat zij kunnen worden gehandhaafd.
Opgemerkt wordt echter dat de uitzonderingen die zijn opgenomen in punt 8, onder 2), van het besluit na 4 juli 2008 niet kunnen worden toegestaan voor ééncomponentschuimen als bedoeld in Verordening (EG) nr. 842/2006, artikel 9, lid 1 en bijlage II, tenzij het erom gaat aan nationale veiligheidsnormen te voldoen,
HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN:
Artikel 1
De nationale bepalingen inzake bepaalde gefluoreerde broeikasgassen die de Republiek Oostenrijk bij schrijven van 29 juni 2007 heeft aangemeld bij de Commissie en die strenger zijn dan die van Verordening (EG) nr. 842/2006 wat het op de markt brengen van producten en apparatuur betreft die F-gassen bevatten of waarvan de werking op F-gassen berust, worden goedgekeurd. De Republiek Oostenrijk mag deze tot en met 31 december 2012 handhaven.
Artikel 2
Deze beschikking is gericht tot de Republiek Oostenrijk.
Gedaan te Brussel, 21 december 2007.