Směrnice Rady 93/15/EHS
ze dne 5. dubna 1993
o harmonizaci předpisů týkajících se uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že článek 8a Smlouvy stanoví, že vnitřní trh musí být vytvořen nejpozději do 31. prosince 1992; že vnitřní trh je tvořen prostorem bez vnitřních hranic, v němž je na základě ustanovení Smlouvy zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že čl. 100a odst. 3 Smlouvy stanoví, že Komise bude ve svých návrzích týkajících se bezpečnosti vycházet z vysoké úrovně ochrany;
vzhledem k tomu, že volný pohyb zboží předpokládá splnění určitých základních podmínek; že zejména volný pohyb výbušnin předpokládá harmonizaci právních předpisů o uvádění výbušnin na trh;
vzhledem k tomu, že výbušniny pro civilní použití jsou upraveny podrobnými vnitrostátními právními předpisy, zejména pokud jde o požadavky na bezpečnost a ochranu; že tyto vnitrostátní právní předpisy uvádějí, že povolení k uvedení na trh bude uděleno pouze tehdy, pokud budou výbušniny podrobeny řadě zkoušek;
vzhledem k tomu, že harmonizace předpisů, jimiž se řídí uvádění těchto výbušnin na trh, předpokládá, že za účelem zabezpečení volného pohybu těchto výrobků, bez snížení optimální úrovně bezpečnosti a ochrany, budou harmonizovány rozdílné vnitrostátní právní předpisy;
vzhledem k tomu, že tato směrnice definuje pouze základní požadavky, které musí být splněny při zkouškách pro posuzování shody výbušnin; že by pro usnadnění postupu posuzování shody se základními požadavky bylo velmi užitečné vypracovat příslušné harmonizované normy na evropské úrovni, mimo jiné metody pro zkoušení výbušnin; že takové normy v současné době neexistují;
vzhledem k tomu, že normy harmonizované na evropské úrovni jsou zpracovávány soukromoprávními subjekty a musí si zachovat charakter nezávazných znění; že pro tento účel je Evropský výbor pro normalizaci (CEN) uznán za subjekt oprávněný k přijímání harmonizovaných norem v souladu s obecnými řídícími zásadami pro spolupráci mezi Komisí, CEN a CENELEC, které byly podepsány dne 13. listopadu 1984; že ve smyslu této směrnice je harmonizovaná norma technickou specifikací přijatou CEN na základě pověření Komise v souladu se směrnicí Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů [4], a v souladu s výše uvedenými obecnými řídícími zásadami;
vzhledem k tomu, že Rada ve svém Rozhodnutí 90/683/EHS ze dne 13. prosince 1990 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [5], zavedla harmonizované prostředky pro posuzování shody; že aplikace těchto modulů na výbušniny umožní stanovit odpovědnost výrobců a subjektů odpovědných za aplikaci postupů posuzování shody, při zvážení vlastností daných výbušnin;
vzhledem k tomu, že z hlediska bezpečnosti jsou pravidla pro přepravu výbušnin upravena mezinárodními smlouvami a dohodami; že na mezinárodní úrovni existují doporučení OSN pro přepravu nebezpečného zboží, zahrnující výbušniny, jejichž rozsah přesahuje rámec Společenství; že z tohoto důvodu se tato směrnice nevztahuje na pravidla přepravy;
vzhledem k tomu, že pyrotechnické výrobky vyžadují odpovídající opatření pro zajištění ochrany spotřebitele a bezpečnosti veřejnosti; že se v této oblasti plánuje doplňující směrnice;
vzhledem k tomu, že definice výrobků, na něž se vztahuje tato směrnice, musí být založena na definici těchto výrobků uvedených ve výše uvedených doporučeních;
vzhledem k tomu, že předmět této směrnice zahrnuje střelivo, avšak pouze pokud jde o pravidla kontroly předávání a souvisejících činností; že předávání střeliva je prováděno za podobných podmínek jako u zbraní, je nutno předávání střeliva podřídit podobným ustanovením, jako jsou ustanovení vztahující se na zbraně, jak je stanoví směrnice 91/477/EHS ze dne 18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní [6],
vzhledem k tomu, že musí být také zajištěna ochrana zdraví a bezpečnost pracovníků vyrábějících nebo používajících výbušniny; že se připravuje doplňující směrnice, která se týká mimo jiné ochrany zdraví a bezpečnosti pracovníků zaměstnaných v oblasti výroby, skladování a používání výbušnin;
vzhledem k tomu, že je vhodné povolit členským státům za určitých podmínek výjimku z ustanovení této směrnice, pokud jde o předávání, v případech vážného ohrožení veřejnosti nebo útoku souvisejících s nezákonným držením a používáním výbušnin nebo střeliva;
vzhledem k tomu, že je nutné vytvořit mechanismy správní spolupráce; že je v této souvislosti vhodné, aby příslušné orgány založily svůj přístup na nařízení Rady (EHS) č. 1468/81 ze dne 19. května 1981 o vzájemné pomoci správních orgánů členských států a spolupráci mezi nimi a Komisí pro zajištění řádného použití právních předpisů v o clech nebo v oblastech zemědělství [7];
vzhledem k tomu, že se tato směrnice nedotýká pravomoci členských států přijímat opatření nutná pro zabránění nezákonnému obchodu s výbušninami a střelivem,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na výbušniny definované v odstavci 2.
2. "Výbušninami" se rozumí materiály a předměty, které jsou považovány za výbušniny v "doporučeních OSN pro přepravu nebezpečného zboží" a jsou zařazeny do třídy 1 těchto doporučení.
3. Tato směrnice se nevztahuje na:
- výbušniny, včetně střeliva, které jsou podle vnitrostátních právních předpisů určeny pro ozbrojené síly nebo policii,
- pyrotechnické výrobky,
- střelivo, s výjimkou ustanovení uvedených v článcích 10, 11, 12, 13, 17, 18 a 19.
4. Pro účely této směrnice se rozumí:
- "doporučeními OSN" doporučení stanovená Výborem expertů OSN pro přepravu nebezpečného zboží, zveřejněná v OSN (Orange book), ve znění k datu přijetí této směrnice,
- "bezpečností" ochrana před nehodami a, v případě selhání prevence, omezení jejich následků,
- "zabezpečením" ochrana před použitím v rozporu s právními předpisy a veřejným pořádkem,
- "obchodníkem" fyzická nebo právnická osoba, která je činná, zcela nebo zčásti, ve výrobě, obchodu, výměně, pronajímání, opravě nebo konverzi střelných zbraní a střeliva,
- "schválením" rozhodnutí přijaté za účelem povolení zamýšleného předávání výbušnin v rámci Společenství,
- "podnikem v oboru výbušnin" fyzická nebo právnická osoba, která vlastní licenci nebo povolení, které jí povoluje zabývat se výrobou, skladováním, používáním, předáváním nebo obchodem s výbušninami,
- "uvedením na trh" první předání výbušnin, na něž se vztahuje tato směrnice, za úplatu nebo zdarma, za účelem jejich distribuce a/nebo použití na trhu Společenství,
- "předáváním" každý fyzický pohyb výbušnin na území Společenství, s výjimkou pohybu v rámci jednoho a téhož místa.
5. Tato směrnice nebrání členským státům, aby podle vnitrostátních právních předpisů označily jako výbušniny některé látky, na které se nevztahuje tato směrnice.
KAPITOLA II
Harmonizace právních předpisů o výbušninách
Článek 2
1. Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit v uvádění na trh těch výbušnin, na něž se vztahuje tato směrnice a které vyhovují požadavkům této směrnice.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby výbušniny, které spadají do působnosti této směrnice, mohly být uváděny na trh pouze tehdy, jestliže splňují všechna ustanovení této směrnice, jsou opatřeny označením CE popsaným v článku 7, a jejich shoda byla posouzena postupy uvedenými v příloze II.
3. Pokud se na výbušniny v oblasti působnosti této směrnice vztahují také jiné směrnice, které se týkají jiných hledisek a v nichž se stanoví opatření výrobků označením CE, pak toto označení vyjadřuje, že u daných výrobků je předpoklad shody také s ustanoveními těchto jiných směrnice.
Článek 3
Výbušniny, které spadají do působnosti této směrnice, musí splňovat základní požadavky na bezpečnost uvedené v příloze I, které se na ně vztahují.
Článek 4
1. Členské státy předpokládají, že výbušniny spadající do oblasti působnosti této směrnice, které jsou v souladu s příslušnými vnitrostátními normami přejímajícími harmonizované normy, odkazy na tyto normy byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství, splňují základní požadavky na bezpečnost podle v článku 3. Členské státy veřejní odkazy na vnitrostátní normy použité pro přejímání harmonizovaných norem.
2. Komise poskytne přesné informace o postupu prací v oblasti harmonizovaných norem ve zprávě o aplikaci směrnice 83/189/EHS, na základě jejího čl. 11 odst. 2, předložené Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 5
Pokud má členský stát nebo Komise za to, že harmonizované normy podle článku 4 nesplňují zcela základní požadavky podle článku 3, Komise nebo dotyčný členský stát předloží záležitost s udáním důvodů stálému výboru zřízenému směrnicí 83/189/EHS. Výbor bezodkladně zaujme stanovisko.
Na základě stanoviska výboru Komise uvědomí členské státy o opatřeních, která mají být přijata z hlediska norem a jejich zveřejnění podle článku 4.
Článek 6
1. Postupy posuzování shody výbušnin jsou:
a) buď ES přezkoušení typu (modul B) podle bodu 1 přílohy II a podle volby výrobce buď:
- shoda s typem (modul C) podle bodu 2 přílohy II,
- nebo zabezpečování jakosti výroby (modul D) podle bodu 3 přílohy II,
- nebo zabezpečování jakosti výrobků (modul E) podle bodu 4 přílohy II,
- nebo ověřování výrobků (modul F) podle bodu 5 přílohy II;
b) nebo ověřování každého jednotlivého výrobku (modul G) podle bodu 6 přílohy II.
2. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům, které subjekty jmenovaly pro provádění výše uvedených postupů posuzování shody, s uvedením zvláštních úkolů, k jejichž provádění byly tyto subjekty jmenovány, a identifikačních čísel, která jim byla Komisí již dříve přidělena.
Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam oznámených subjektů, spolu s jejich identifikačními čísly a úkoly, kterými byly pověřeny. Komise zajistí, aby tento seznam byl aktualizován.
Členské státy použijí minimální kritéria stanovená v příloze III pro posuzování subjektů, které mají být oznámeny. O subjektech, které splňují kritéria pro posouzení stanovená v příslušných harmonizovaných normách, se předpokládá, že splňující příslušná minimální kritéria.
Členský stát, který subjekt oznámil, toto oznámení odvolá, pokud zjistí, že tento subjekt již nesplňuje kritéria uvedená v druhém pododstavci. Neprodleně o tom uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
Článek 7
1. Označení shody CE musí být připojeno viditelně, čitelně a nesmazatelně, a to přímo na samotných výbušninách, nebo, není-li to možné, na štítku připevněném k výbušninám nebo jako poslední možnost, nelze-li použít prvních dvou způsobů, na obalu. Štítek musí být vyroben tak, aby nemohl být znovu použit.
Vzor, který je nutno použít pro označení CE, je uveden v příloze IV.
2. Je zakázáno připojovat na výbušniny jakoukoliv značku nebo nápis, které by mohly uvádět třetí strany v omyl, pokud jde o význam a tvar označení CE. Jakékoliv jiné označení může být k výbušnině připojeno za předpokladu, že tím nebude snížena viditelnost a čitelnost označení CE.
3. Aniž jsou dotčena ustanovení článku 8:
a) pokud členský stát zjistí, že označení CE bylo připojeno neoprávněně, výrobce nebo jeho zástupce, nebo pokud tito nejsou dosažitelní, osoba odpovědná za uvedení výrobku na trh Společenství, uvede výrobek do shody s ustanoveními týkajícími se označování a ukončí porušování předpisů za podmínek určených tímto členským státem;
b) pokud neshoda trvá, členský stát přijme veškerá vhodná opatření, aby omezil nebo zakázal uvádění daného výrobku na trh nebo zajistil jeho stažení z trhu v souladu s postupy uvedenými v článku 8.
Článek 8
1. Pokud členský stát zjistí, že by výbušnina opatřená označením shody CE a používaná v souladu se svým určeným účelem mohla ohrozit bezpečnost, přijme veškerá prozatímní nezbytná opatření pro stažení výbušniny z trhu nebo pro zákaz jejího uvádění na trh nebo jejího volného pohybu.
Členský stát neprodleně uvědomí Komisi o každém takovém opatření s uvedením důvodů svého rozhodnutí a zejména se sdělením, zda je neshoda způsobena:
- neplněním základních požadavků,
- nesprávným použitím norem
nebo
- nedostatky v normách.
2. Komise co nejdříve zahájí konzultace se zúčastněnými stranami. Jestliže Komise po těchto konzultacích zjistí, že opatření jsou oprávněná, neprodleně o tom uvědomí členský stát, který k tomu dal podnět, i ostatní členské státy. Jestliže Komise po této konzultaci zjistí, že opatření jsou neoprávněná, neprodleně o tom uvědomí členský stát, který rozhodnutí přijal.
Pokud rozhodnutí podle odstavce 1 vyplývá z nedostatků v normách, předloží Komise po konzultacích s dotyčnými zúčastněnými stranami záležitost do dvou měsíců stálému výboru zřízenému směrnicí 83/189/EHS, jestliže členský stát, který opatření přijal, na jejich zachování trvá, a zahájí postup podle článku 5.
3. Jestliže je nevyhovující výbušnina opatřena označením shody CE, přijme příslušný členský stát nezbytná opatření proti každému, kdo označení připojil, a uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
KAPITOLA III
Ustanovení, kterými se řídí dozor nad předáváním výbušnin ve Společenství
Článek 9
1. Výbušniny, na něž se vztahuje tato směrnice, lze předávat pouze v souladu s následujícími odstavci.
2. Kontroly prováděné na základě právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů se v případě předávání výbušnin podle tohoto článku nadále neprovádějí jako kontroly na vnitřních hranicích, ale pouze jako součást obvyklých kontrolních postupů prováděných nediskriminačním způsobem na celém území Společenství.
3. Povolení k předávání výbušnin obdrží příjemce od příslušného orgánu místa určení. Příslušný orgán ověří, zda je příjemce zákonně zmocněn k nabývání výbušnin a zda vlastní nezbytné licence nebo povolení. Tranzit výbušnin přes území jednoho nebo více členských států musí být oznámen osobou odpovědnou za předávání příslušným orgánům států, jejichž souhlas je nutný.
4. Pokud má členský stát za to, že existuje problém týkající se ověřování oprávnění k předávání výbušnin podle odstavce 3, předloží tento členský stát dostupné informace Komisi, která věc bezodkladně předloží výboru zřízenému článkem 13.
5. Pokud příslušný orgán místa určení předávání povolí, vydá příjemci doklad o povolení k předávání, který obsahuje všechny informace uvedené v odstavci 7. Tento doklad musí provázet výbušniny až do stanoveného místa určení. Doklad musí být kdykoliv na požádání předložen příslušným orgánům. Kopii tohoto dokladu uchovává příjemce, který ji na požádání předloží příslušnému orgánu místa určení.
6. Pokud má příslušný orgán členského státu za to, že nejsou nezbytné zvláštní požadavky na bezpečnost, jako např. požadavky uvedené v odstavci 7, mohou být výbušniny předávány na jeho území nebo na části jeho území bez předchozího poskytnutí informací ve smyslu odstavce 7. Příslušný orgán místa určení pak vydá povolení k předávání, které platí po určitou dobu, které však může být odůvodněným rozhodnutím pozastaveno nebo zrušeno. Doklad uvedený v odstavci 5, který provází výbušniny až do místa určení, se vztahuje pouze k výše uvedenému povolení k předávání.
7. Pokud předávání výbušnin vyžaduje zvláštní dozor, aby byly splněny zvláštní požadavky na bezpečnost na území nebo na části území členského státu, musí příjemce před zahájením předávání poskytnout příslušnému orgánu místa určení tyto informace:
- jména a adresy dotyčných provozovatelů; tyto informace musí být dostatečně podrobné, aby bylo možno tyto provozovatele kontaktovat a ověřit, zda dotyčné osoby mají úřední oprávnění k převzetí zásilky,
- počet a množství předávaných výbušnin,
- úplný popis dané výbušniny a způsobu identifikace, včetně identifikačního čísla Spojených národů,
- budou-li výbušniny uváděny na trh, pak informace o splnění podmínek pro uvádění na trh,
- způsob předání a přepravní trasa,
- předpokládané datum odeslání a příchodu,
- přesná místa vstupu a výstupu z členských států, pokud je to zapotřebí.
Příslušné orgány místa určení přezkoumají podmínky, za kterých se má předávání uskutečnit, zvláště s ohledem na zvláštní požadavky na bezpečnost. Pokud jsou zvláštní požadavky na bezpečnost splněny, vydají příslušné povolení k předávání. V případě tranzitu přes území jiných členských států přezkoumají a schválí tyto členské státy obdobným způsobem a za stejných podmínek informace týkající se předávání.
8. Aniž jsou dotčeny obvyklé kontroly, které provádí na svém území členský stát místa odeslání, předloží příjemci a/nebo provozovatelé v oboru výbušnin na požádání příslušných orgánů členského státu místa odeslání a tranzitních členských států veškeré příslušné informace, které mají k dispozici a které se týkají předávání výbušnin.
9. Žádný dodavatel nesmí předat výbušniny, jestliže příjemce neobdržel potřebná povolení k předávání na základě ustanovení odstavců 3, 5, 6 a 7.
Článek 10
1. Střelivo smí být předáno z jednoho členského státu do jiného pouze postupem stanoveným v následujících odstavcích. Tato ustanovení se rovněž týkají předávání při zásilkovém prodeji střeliva.
2. Pokud je střelivo předáváno do jiného členského státu, sdělí dotyčná osoba před každým odesláním členskému státu, ve kterém se toto střelivo nachází:
- jméno a adresu osoby prodávající nebo předávající střelivo a osoby kupující nebo nabývající střelivo, případně vlastníka,
- adresu, na kterou bude střelivo odesláno nebo přepraveno,
- množství střeliva, které bude odesláno nebo přepraveno,
- údaje umožňující identifikaci střeliva a rovněž údaj, že střelivo prošlo kontrolou podle Úmluvy ze dne 1. července 1969 o vzájemném uznávání ověřovacích značek ručních palných zbraní,
- způsoby předání,
- datum odeslání a předpokládané datum příchodu.
Informace uvedené v posledních dvou odrážkách nemusí být uvedeny v případě předávání mezi obchodníky. Členský stát přezkoumá podmínky, za kterých se má předávání uskutečnit, a to zvláště s ohledem na bezpečnost. Když členský stát povolí toto předávání, vydá licenci obsahující veškeré údaje podle prvního pododstavce. Tato licence provází střelivo až do místa určení a musí být předložena, kdykoliv o to příslušné členské státy požádají.
3. Každý členský stát může udělit obchodníkům povolení k předávání střeliva ze svého území obchodníkovi usazenému v jiném členském státě bez předběžného povolení uvedeného v odstavci 2. Za tímto účelem vydá povolení platné po dobu tří let, které může být kdykoliv pozastaveno nebo zrušeno odůvodněným rozhodnutím. Doklad odvolávající se na toto povolení musí provázet střelivo až do místa určení. Musí být předložen, kdykoliv o to požádají příslušné orgány členských států.
Před uskutečněním předávání sdělí obchodník orgánům členského státu, z něhož se přeprava má uskutečnit, všechny údaje uvedené v odst. 2 prvním pododstavci.
4. Každý členský stát poskytne ostatním členským státům seznam střeliva, jehož předávání na území tohoto státu může být povoleno bez předběžného souhlasu.
Tyto seznamy střeliva se sdělí obchodníkům, kteří v rámci postupu podle odstavce 3 získali povolení k předávání střeliva bez předběžného povolení.
5. Každý členský stát sdělí členským státům místa určení všechny užitečné informace týkající se konečných předávání střeliva, které má k dispozici.
Všechny informace, které členské státy získají v rámci postupů stanovených v tomto článku, budou sděleny nejpozději v době předávání členskému státu místa určení, případně tranzitním členským státům.
Článek 11
V případě vážného ohrožení nebo útoku na veřejnou bezpečnost nezákonným držením nebo používáním výbušnin nebo střeliva, na které se vztahuje tato směrnice, může členský stát přijmout veškerá nezbytná opatření pro předávání výbušnin nebo střeliva odchylně od ustanovení čl. 9 odst. 3, 5, 6 a 7 a článku 10 za účelem zabránění tomuto nezákonnému držení nebo používání.
Tato opatření musí respektovat zásadu proporcionality. Nesmí být prostředky svévolné diskriminace ani skrytým omezením obchodu mezi členskými státy.
Každý členský stát, který přijme tato opatření, je neprodleně oznámí Komisi. Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
KAPITOLA IV
Jiná ustanovení
Článek 12
1. Členské státy vytvoří informační sítě pro výměnu informací za účelem realizace ustanovení článků 9 a 10. Oznámí ostatním členským státům a Komisi vnitrostátní orgány odpovědné za předávání a přijímání informací a za uplatnění postupů uvedených v článcích 9 a 10.
2. Při provádění této směrnice se přiměřeně uplatňují ustanovení nařízení (EHS) č. 1468/81, mutatis mutandis, zejména ustanovení o důvěrnosti informací.
Článek 13
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Výbor zkoumá veškeré záležitosti týkající se provádění této směrnice, které přednese jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná. Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě. V tomto případě Komise odloží o tři měsíce ode dne tohoto sdělení použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím odstavci přijmout jiné rozhodnutí.
3. Postup uvedený v odstavci 2 bude uplatňován zejména s ohledem na budoucí změny v doporučeních OSN.
Článek 14
Členské státy uchovávají k dispozici ostatním členským států a Komisi aktualizované informace o podnicích v oboru výbušnin, které mají licence a povolení podle čl. 1 odst. 4.
Členské státy ověří, zda tyto podniky mají takový systém sledování výbušnin, aby byla kdykoliv možná identifikace těch, v jejichž držení výbušniny jsou. Podmínky pro uplatňování tohoto pododstavce budou přijaty v souladu s postupem výboru podle článku 13.
Podniky v oboru výbušnin uchovávají takové záznamy o svých obchodních transakcích, které jsou nezbytné ke splnění povinností stanovených v tomto článku.
Dokumenty uvedené v tomto článku se musí uchovávat po dobu nejméně 3 let od skončení kalendářního roku, v němž došlo k dané obchodní transakci, i když podnik ukončil činnost. Tyto dokumenty musí být na požádání příslušných orgánů okamžitě k dispozici pro kontrolu.
Článek 15
Členské státy zajistí, aby výbušniny byly náležitě označeny.
Článek 16
Jestliže členský stát vydá licenci nebo oprávnění k výkonu činnosti v oboru výroby výbušnin, bude zejména kontrolovat, zda odpovědné osoby jsou schopny plnit technické závazky, které převzaly.
KAPITOLA V
Závěrečná ustanovení
Článek 17
Každý členský stát stanoví sankce, které budou ukládány při porušení předpisů přijatých k provedení této směrnice. Sankce musí být dostatečné, aby podpořily dodržování těchto předpisů.
Článek 18
Každý členský stát přijme v rámci vnitrostátních právních předpisů nezbytná opatření, aby umožnil příslušným orgánům zabavit jakýkoliv výrobek spadající do působnosti této směrnice, jestliže existuje dostatek důkazů, že tento výrobek byl nezákonně získán, použit nebo obchodován.
Článek 19
1. Členské státy uvedou do 30. září 1993 v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 9, 10, 11, 12, 13 a 14.
2. Členské státy přijmou a zveřejní do 30. června 1994 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s ostatními ustanoveními, která nejsou uvedena v odstavci 1. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 1995.
3. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
4. Členské státy povolí v období do 31. prosince 2002 uvádět na svůj trh výbušniny vyhovující vnitrostátním právním předpisům platným na jejich území před 31. prosincem 1994.
5. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 20
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 5. dubna 1993.
RICHTLIJN 93/15/EEG VAN DE RAAD van 5 april 1993 betreffende de harmonisatie van de bepalingen inzake het in de handel brengen van en de controle op explosieven voor civiel gebruik
DE RAAD VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Economische Gemeenschap, inzonderheid op artikel 100 A,
Gezien het voorstel van de Commissie(1) ,
In samenwerking met het Europees Parlement(2) ,
Gezien het advies van het Economisch en Sociaal Comité(3) ,
Overwegende dat in artikel 8 A is bepaald dat de interne markt ten laatste op 31 december 1992 tot stand moet zijn gebracht en dat deze een ruimte zonder binnengrenzen omvat waarin het vrije verkeer van goederen, personen, diensten en kapitaal is gewaarborgd volgens de bepalingen van het Verdrag;
Overwegende dat in artikel 100 A, lid 3, van het EEG-Verdrag is bepaald dat de Commissie bij haar voorstellen op het gebied van de veiligheid uitgaat van een hoog beschermingsniveau;
Overwegende dat vrij verkeer van goederen eerst mogelijk is wanneer aan bepaalde basisvoorwaarden is voldaan; dat met name vrij verkeer van explosieven harmonisatie van de wetgevingen betreffende het in de handel brengen van explosieven vereist;
Overwegende dat explosieven voor civiel gebruik het voorwerp zijn van gedetailleerde nationale regelgeving, voornamelijk wat de vereisten inzake veiligheid en beveiliging betreft; dat in die regelgeving met name is bepaald dat vergunningen voor het in de handel brengen slechts worden verleend, indien de betrokken explosieven met goed gevolg aan bepaalde proeven zijn onderworpen;
Overwegende dat het voor het waarborgen van het vrije verkeer van produkten noodzakelijk is de uiteenlopende nationale bepalingen te harmoniseren, zonder dat dit een verlaging van de optimale beveiligings- en veiligheidsniveaus inhoudt;
Overwegende dat bij deze richtlijn slechts de fundamentele eisen worden omschreven waaraan de conformiteitsproeven voor explosieven dienen te beantwoorden; dat het, om het aantonen van de conformiteit met deze fundamentele eisen te vergemakkelijken, zeer nuttig is over op Europees niveau geharmoniseerde normen te kunnen beschikken, met name wat de beproevingsmethoden voor explosieven betreft; dat dergelijke normen thans nog niet bestaan;
Overwegende dat deze op Europees niveau geharmoniseerde normen, die door particuliere instellingen worden opgesteld, hun niet-verbindend karakter dienen te behouden; dat te dien einde de Europese Commissie voor Normalisatie (CEN) is erkend als een van de beide lichamen die bevoegd zijn om geharmoniseerde normen vast te stellen overeenkomstig de op 13 november 1984 bekrachtigde algemene beleidslijnen inzake de samenwerking tussen de Commissie, het CEN en het Cenelec; dat, overeenkomstig Richtlijn 83/189/EEG van de Raad van 28 maart 1983 betreffende een informatieprocedure op het gebied van normen en technische voorschriften(4) , en krachtens de eerder genoemde algemene beleidslijnen, in de onderhavige richtlijn met "geharmoniseerde norm" een geheel van door het CEN, in het kader van een mandaat van de Commissie goedgekeurde technische specificaties wordt bedoeld;
Overwegende dat de Raad, bij Beschikking 90/683/EEG van 13 december 1990 betreffende de modules voor de verschillende fasen van de conformiteitsbeoordelingsprocedures die in de richtlijnen voor technische harmonisatie moeten worden gebruikt(5) de geharmoniseerde middelen heeft vastgesteld ter zake van de conformiteitsbeoordelingsprocedure; dat door toepassing van deze modules op explosieven, de verantwoordelijkheid bepaald kan worden van fabrikanten en instanties die belast zijn met de uitvoering van de procedures voor conformiteitsbeoordeling, waarbij rekening gehouden wordt met de aard van de betrokken explosieven;
Overwegende op beveiligingsgebied dat het vervoer van explosieven in internationale verdragen en overeenkomsten is geregeld; dat op internationaal niveau "Aanbevelingen" van de Verenigde Naties met betrekking tot het vervoer van gevaarlijke goederen, waaronder explosieven, bestaan waarvan de draagwijdte verder reikt dan het communautaire kader; dat deze richtlijn derhalve geen betrekking heeft op de vervoersreglementering;
Overwegende dat met betrekking tot de pyrotechnische artikelen, ter bescherming van de consument en voor de veiligheid van het publiek in het algemeen, specifieke maatregelen zijn vereist; dat een aanvullende richtlijn ter zake zal worden opgesteld;
Overwegende dat de omschrijving van de onder deze richtlijn vallende produkten bij die in de bovengenoemde Aanbevelingen dient aan te sluiten;
Overwegende dat munitie binnen de werkingssfeer van deze richtlijn valt, doch enkel wat betreft de reglementering inzake het toezicht op de overbrenging ervan, alsmede de desbetreffende bepalingen; dat voor de overbrenging van munitie die in soortgelijke omstandigheden als de overbrenging van wapens geschiedt, bepalingen moeten gelden die vergelijkbaar zijn met de bepalingen die van toepassing zijn op de overbrenging van wapens, zoals vervat in Richtlijn 91/477/EEG van de Raad van 18 juni 1991 inzake de controle op de verwerving en het voorhanden hebben van wapens(6) ;
Overwegende dat voor de bescherming van de gezondheid en de veiligheid van de werknemers die explosieven produceren of gebruiken, eveneens zorg dient te worden gedragen; dat een aanvullende richtlijn in voorbereiding is die met name de bescherming van de gezondheid en de veiligheid van de werknemers bij de fabricage, de opslag en het gebruik van explosieven ten doel heeft;
Overwegende dat, indien de veiligheid ernstig in gevaar wordt gebracht of dreigt te worden gebracht door het ongeoorloofde in bezit hebben of gebruik van onder deze richtlijn vallende explosieven of munitie, de Lid-Staten de mogelijkheid moeten krijgen om onder bepaalde omstandigheden af te wijken van de bepalingen van deze richtlijn inzake overbrenging;
Overwegende dat administratieve samenwerkingsmechanismen dienen te worden opgezet; dat de bevoegde autoriteiten zich in dat verband zouden moeten laten leiden door Verordening (EEG) nr. 1468/81 van de Raad van 19 mei 1981 betreffende wederzijdse bijstand tussen de administratieve autoriteiten van de Lid-Staten en samenwerking tussen deze autoriteiten en de Commissie, met het oog op de juiste toepassing van de douane- en landbouwvoorschriften(7) ;
Overwegende dat deze richtlijn de Lid-Staten niet belet om maatregelen te nemen ter voorkoming van het illegale verkeer van explosieven en munitie,
HEEFT DE VOLGENDE RICHTLIJN VASTGESTELD:
HOOFDSTUK I Algemene bepalingen
Artikel 1
1. Deze richtlijn is van toepassing op explosieven als omschreven in lid 2.
2. Onder "explosieven" wordt verstaan, alle stoffen en voorwerpen die in de "United Nations Recommendations on the transport of dangerous goods" als dusdanig worden omschreven en aldaar zijn ingedeeld in klasse 1.
3. Deze richtlijn is niet van toepassing op:
- explosieven, met inbegrip van munitie, die bestemd zijn om overeenkomstig de nationale wetgeving te worden gebruikt door de strijdkrachten of de politie;
- pyrotechnische artikelen;
- munitie, behalve wat betreft het bepaalde in de artikelen 10, 11, 12, 13, 17, 18 en 19.
4. In deze richtlijn wordt verstaan onder:
- "Aanbevelingen van de Verenigde Naties": de door de Commissie van Deskundigen inzake het Vervoer van Gevaarlijke Stoffen van de Verenigde Naties vastgestelde aanbevelingen zoals die door die organisatie zijn gepubliceerd (Oranjeboek), en zoals die op de datum van aanneming van deze richtlijn zijn gewijzigd;
- "veiligheid": voorkoming van ongevallen en, indien zulks onmogelijk is, het beperken van de gevolgen daarvan;
- "beveiliging": voorkoming van gebruik voor doeleinden die strijdig zijn met de openbare orde;
- "wapenhandelaar": iedere natuurlijke of rechtspersoon wiens beroepswerkzaamheden geheel of ten dele bestaan uit de vervaardiging, handel, uitwisseling, verhuur, reparatie of transformatie van vuurwapens en munitie;
- "overbrengingsvergunning": het besluit dat wordt genomen na de controle op geplande overbrengingen van explosieven binnen de Gemeenschap;
- "onderneming uit de sector explosieven": elke natuurlijke of rechtspersoon die houder is van een licentie of vergunning inzake de vervaardiging, de opslag, het gebruik en het overbrengen van, respectievelijk bij de handel in explosieven;
- "in de handel brengen": het voor de eerste keer, al dan niet tegen betaling, beschikbaar stellen van explosieven die onder deze richtlijn vallen, met het oog op distributie en/of gebruik ervan op de markt van de Gemeenschap;
- "overbrenging": materiële verplaatsing van explosieven binnen het grondgebied van de Gemeenschap, met uitzondering van verplaatsingen die op hetzelfde terrein worden uitgevoerd.
5. Deze richtlijn vormt voor de Lid-Staten geen beletsel om bepaalde stoffen die niet onder deze richtlijn vallen, krachtens een nationale wet of regeling als explosieven aan te merken.
HOOFDSTUK II Harmonisatie van de wetgevingen inzake explosieven
Artikel 2
1. De Lid-Staten mogen het in de handel brengen van explosieven die tot de werkingssfeer van deze richtlijn behoren en aan de eisen van deze richtlijn voldoen, niet verbieden, beperken of belemmeren.
2. De Lid-Staten nemen de nodige maatregelen om ervoor te zorgen dat explosieven die tot de werkingssfeer van deze richtlijn behoren, in de Gemeenschap alleen in de handel kunnen worden gebracht indien zij voldoen aan alle bepalingen van deze richtlijn, voorzien zijn van het EG-merkteken beschreven in artikel 7, en volgens de procedures van bijlage II op hun conformiteit zijn beoordeeld.
3. Wanneer explosieven die tot de werkingssfeer van deze richtlijn behoren, ook onder de toepassing vallen van andere richtlijnen betreffende andere aspecten, die voorzien in het aanbrengen van het EG-merkteken, geeft dit teken te kennen dat die produkten geacht worden ook aan de desbetreffende bepalingen van die andere richtlijnen te voldoen.
Artikel 3
Explosieven die tot de werkingssfeer van deze richtlijn behoren, moeten voldoen aan de in bijlage I opgenomen fundamentele veiligheidseisen die erop van toepassing zijn.
Artikel 4
1. De Lid-Staten gaan uit van het vermoeden dat explosieven die tot de werkingssfeer van deze richtlijn behoren, aan de in artikel 3 bedoelde fundamentele veiligheidseisen voldoen wanneer zij in overeenstemming zijn met de desbetreffende nationale normen welke zijn vastgesteld overeenkomstig de geharmoniseerde normen waarvan de referentienummers in het Publikatieblad van de Europese Gemeenschappen zijn bekendgemaakt. De Lid-Staten maken de referentienummers van de bedoelde nationale normen bekend.
2. De Commissie zal de op het gebied van de geharmoniseerde normen verrichte werkzaamheden nader toelichten in het in artikel 11, lid 2, van Richtlijn 83/189/EEG bedoelde verslag aan het Europees Parlement en de Raad over de toepassing van die richtlijn.
Artikel 5
Wanneer een Lid-Staat of de Commissie van oordeel is dat de in artikel 4 bedoelde geharmoniseerde normen niet geheel voldoen aan de in artikel 3 bedoelde fundamentele eisen, legt de Commissie of de betrokken Lid-Staat onder opgave van redenen de zaak voor aan het Permanent Comité ingesteld bij Richtlijn 83/189/EEG. Dit Comité brengt onverwijld advies uit.
Vervolgens stelt de Commissie, na kennisname van het advies van het Comité, de Lid-Staten in kennis van de te nemen maatregelen op het stuk van de in artikel 4 bedoelde normen en bekendmaking.
Artikel 6
1. De procedures voor conformiteitsverklaring van explosieven zijn de volgende:
a) of wel het EG type-onderzoek (module B) bedoeld in bijlage II, rubriek 1), en naar keuze van de fabrikant:
- of wel de overeenstemming met het type (module C), bedoeld in bijlage II, rubriek 2);
- of wel de procedure betreffende produktiekwaliteitsbewaking (module D), bedoeld in bijlage II, rubriek 3);
- of wel de procedure betreffende de produktkwaliteitsbewaking (module E), bedoeld in bijlage II, rubriek 4);
- of wel de produktkeuring (module F), bedoeld in bijlage II, rubriek 5);
b) of wel de eenheidskeuring (module G), bedoeld in bijlage II, rubriek 6).
2. De Lid-Staten delen de Commissie en de andere Lid-Staten mee welke instanties zij met bovenbedoelde procedures inzake conformiteitsbeoordeling hebben belast, met welke specifieke taken deze instanties belast zijn en welke identificatienummers de Commissie hun vooraf heeft toegekend.
De Commissie publiceert in het Publikatieblad van de Europese Gemeenschappen de lijst van aangemelde instanties met hun identificatienummers en de taken waarvoor zij aangemeld zijn. Zij zorgt voor de bijwerking van deze lijst.
Voor de beoordeling van de aan te wijzen instanties passen de Lid-Staten de minimumcriteria van bijlage III toe. Instanties die voldoen aan de in de desbetreffende geharmoniseerde normen vermelde beoordelingscriteria worden geacht aan de relevante minimumcriteria te voldoen.
Een Lid-Staat die een instantie heeft aangewezen, dient deze aanwijzing in te trekken indien hij constateert dat die instantie niet langer voldoet aan in de derde alinea bedoelde criteria. Hij stelt de Commissie en de overige Lid-Staten hiervan onverwijld in kennis.
Artikel 7
1. Het EG-merkteken van overeenstemming moet zichtbaar, gemakkelijk leesbaar en onuitwisbaar worden aangebracht op de explosieven of, indien dat niet mogelijk is, op een daarop bevestigde opschriftplaat, of, indien deze twee methoden onbruikbaar zijn, op de verpakking. De opschriftplaat moet zodanig zijn ontworpen dat zij niet opnieuw kan worden gebruikt.
Het voor het EG-merkteken te gebruiken model is weergegeven in bijlage IV.
2. Het is verboden op de explosieven merktekens en dergelijke aan te brengen die bij derden verwarring zouden kunnen stichten met betrekking tot de betekenis en de grafische vormgeving van het EG-merkteken. Elk ander merkteken mag op de explosieven worden aangebracht, op voorwaarde dat de zichtbaarheid en de leesbaarheid van het EG-merkteken er niet door verminderd worden.
3. Onverminderd artikel 8:
a) ontstaat wanneer een Lid-Staat constateert dat het EG-merkteken ten onrechte is aangebracht, voor de fabrikant, zijn gemachtigde of, bij gebreke daarvan, degene die verantwoordelijk is voor het in de Gemeenschap in de handel brengen van het betrokken produkt, de verplichting de conformiteit ten aanzien van de voorschriften inzake het merken van het produkt te herstellen en aan de inbreuk een einde te maken onder de door de Lid-Staat gestelde voorwaarden;
b) neemt de Lid-Staat, indien de niet-conformiteit blijft voortduren, alle passende maatregelen om het in de handel brengen van het betrokken produkt te beperken of te verbieden of om het uit de handel te nemen volgens de procedures van artikel 8.
Artikel 8
1. Wanneer een Lid-Staat constateert dat een explosief waarop het EG-merkteken van overeenstemming is aangebracht en dat overeenkomstig zijn bestemming wordt gebruikt de veiligheid in gevaar kan brengen, neemt hij alle passende voorlopige maatregelen om dit explosief uit de handel te nemen en het in de handel brengen of het vrije verkeer ervan te verbieden.
De Lid-Staat stelt de Commissie onverwijld van deze maatregel in kennis, deelt de redenen van dit besluit mee, en met name of de niet-conformiteit het gevolg is van:
- niet-naleving van de fundamentele eisen,
- verkeerde toepassing van de normen,
- een leemte in deze normen.
2. De Commissie treedt zo spoedig mogelijk in overleg met de betrokken partijen. Wanneer de Commissie, na dit overleg, constateert dat de maatregel gerechtvaardigd is, stelt zij de Lid-Staat die het initiatief heeft genomen en de andere Lid-Staten daarvan onmiddellijk in kennis. Wanneer de Commissie, na het overleg, constateert dat de maatregel niet gerechtvaardigd is, stelt zij de Lid-Staat die het besluit heeft genomen, daarvan onverwijld in kennis.
In het bijzondere geval dat de in lid 1 bedoelde maatregelen ingegeven zijn door een leemte in de normen, legt de Commissie het, na raadpleging van de betrokken partijen, binnen twee maanden voor aan het Permanent Comité ingesteld bij Richtlijn 83/189/EEG indien de Lid-Staat die de maatregelen heeft genomen voornemens is deze te handhaven, en leidt zij de procedures van artikel 5 in.
3. Wanneer een niet-conform explosief is voorzien van een EG-merkteken van overeenstemming, neemt de bevoegde Lid-Staat passende maatregelen tegen degene die het merkteken heeft aangebracht en stelt hij de Commissie en de andere Lid-Staten daarvan in kennis.
HOOFDSTUK III Bepalingen betreffende het verkeer van en de controle op explosieven in de Gemeenschap
Artikel 9
1. Explosieven die onder deze richtlijn vallen, mogen alleen volgens de procedure van de volgende leden worden overgebracht.
2. Het toezicht dat krachtens het Gemeenschaps- of het nationale recht wordt uitgeoefend op de overbrenging van de in deze richtlijn bedoelde explosieven waarop dit artikel van toepassing is, geschiedt niet meer als controle aan de binnengrenzen, doch uitsluitend in het kader van het normale toezicht dat op niet-discriminerende wijze over het gehele grondgebied van de Gemeenschap plaatsvindt.
3. Om explosieven te mogen overbrengen moet de verwerver van de bevoegde autoriteit van de plaats van bestemming een overbrengingsvergunning hebben gekregen. De bevoegde autoriteit gaat na of degene voor wie de explosieven bestemd zijn, wettelijk bevoegd is explosieven te verwerven en of hij in het bezit is van de vereiste licenties of vergunningen. De doorvoer van explosieven over het grondgebied van een of meer Lid-Staten wordt door de voor de overbrenging verantwoordelijke persoon gemeld aan de bevoegde autoriteiten van die Lid-Sta(a)t(en), die de overbrenging moeten goedkeuren.
4. Indien een Lid-Staat van mening is dat de in lid 3 bedoelde controle op de machtiging tot verwerving problemen oplevert, zendt die Lid-Staat ter zake de beschikbare gegevens aan de Commissie, die deze kwestie onverwijld aan het in artikel 13 bedoelde Comité voorlegt.
5. Indien de bevoegde autoriteit van de plaats van bestemming de overbrenging toestaat, verstrekt hij degene voor wie de explosieven zijn bestemd een vergunning waarin alle in lid 7 opgesomde inlichtingen zijn vermeld. Dat document vergezelt de explosieven tot aan de beoogde plaats van bestemming van de explosieven. Het wordt op verzoek van de bevoegde autoriteiten overgelegd. Een kopie van dit document wordt bewaard door degene voor wie de explosieven zijn bestemd en deze legt het aan de bevoegde autoriteit van de plaats van bestemming voor indien deze het wenst te onderzoeken.
6. Indien de bevoegde autoriteit van een Lid-Staat van oordeel is dat er geen bijzondere beveiligingseisen als bedoeld in lid 7 nodig zijn, mag de overbrenging van explosieven op het grondgebied van die Lid-Staat of op een deel daarvan zonder voorafgaande kennisgeving als bedoeld in lid 7 plaatsvinden. De bevoegde autoriteit van de plaats van bestemming geeft dan een overbrengingsvergunning van bepaalde duur af die te allen tijde bij een met redenen omkleed besluit kan worden geschorst of ingetrokken. Het in lid 5 bedoelde document dat de explosieven tot op de plaats van bestemming vergezelt, maakt dan uitsluitend van deze overbrengingsvergunning melding.
7. Wanneer de overbrengingen van explosieven specifieke controles vergen om na te gaan of zij voldoen aan bijzondere beveiligingseisen op het grondgebied van een Lid-Staat of op een gedeelte daarvan, worden, vóór de overbrenging plaatsvindt, de volgende gegevens door degene voor wie de zending is bestemd verstrekt aan de bevoegde autoriteit van de plaats van bestemming:
- naam en adres van de betrokkenen. Deze gegevens dienen voldoende gedetailleerd te zijn om het mogelijk te maken met de betrokkenen contact op te nemen enerzijds en zich ervan te vergewissen dat de betrokken personen officieel gemachtigd zijn om de zending in ontvangst te nemen anderzijds;
- aantal en hoeveelheid van de overgebrachte explosieven;
- een volledige beschrijving van de betrokken explosieven en de middelen waarmee deze kunnen worden geïdentificeerd, met inbegrip van het identificatienummer van de Verenigde Naties;
- de gegevens met betrekking tot de inachtneming van de voorwaarden voor het in de handel brengen, voor zover de explosieven in de handel worden gebracht;
- de wijze van overbrenging en de route;
- de geplande data van vertrek en aankomst;
- zo nodig, de precieze plaats waar de explosieven in de Lid-Staten worden binnengebracht, respectievelijk de Lid-Staten verlaten.
De bevoegde autoriteiten van de plaats van bestemming onderzoeken de voorwaarden waaronder de overbrenging moet geschieden, met name wat de bijzondere beveiligingseisen betreft. In de gevallen waarin aan de bijzondere eisen is voldaan, wordt de overbrenging toegestaan. In geval van doorvoer over het grondgebied van andere Lid-Staten worden de gegevens betreffende de overbrenging door deze Lid-Staten onder dezelfde voorwaarden onderzocht en goedgekeurd.
8. Onverminderd de normale controles die de Lid-Staat van vertrek overeenkomstig deze richtlijn op zijn grondgebied uitoefent, zenden degenen voor wie de explosieven bestemd zijn of de ondernemingen uit de sector explosieven op verzoek van de betrokken bevoegde autoriteiten alle te hunner beschikking staande relevante gegevens over overbrengingen van explosieven toe aan de Lid-Staten van vertrek en aan de Lid-Staten van doorvoer.
9. Geen enkele leverancier mag explosieven overbrengen zolang degene voor wie de explosieven bestemd zijn, niet in het bezit is van de vergunningen die daartoe op grond van de bepalingen van de leden 3, 5, 6 en 7 vereist zijn.
Artikel 10
1. Munitie mag slechts van een Lid-Staat naar een andere worden overgebracht indien de in de volgende leden omschreven procedure wordt gevolgd. Deze bepalingen gelden ook voor overbrenging van munitie door middel van postorderverkoop.
2. Wat de overbrenging van munitie naar een andere Lid-Staat betreft, doet de belanghebbende voor iedere verzending de Lid-Staat waar de munitie zich bevindt, mededeling van:
- naam en adres van de verkoper of overdrager en van de koper of verwerver of, in voorkomend geval, van de eigenaar,
- het adres waarnaar de munitie zal worden verzonden of vervoerd,
- de hoeveelheid munitie die van de zending of het vervoer deel uitmaakt,
- de identificatiegegevens betreffende deze munitie, en bovendien de vermelding dat zij is gecontroleerd volgens de bepalingen van het Verdrag van 1 juli 1969 inzake wederzijdse erkenning van keurmerken van handvuurwapens,
- de wijze van overbrenging,
- de datum van vertrek en de vermoedelijke datum van aankomst.
Bij overbrenging tussen wapenhandelaars behoeven de gegevens bedoeld in de laatste twee streepjes niet te worden meegedeeld. De Lid-Staat onderzoekt onder welke omstandigheiden de overbrenging zal geschieden, met name met het oog op de beveiligingseisen. Indien de Lid-Staat deze overbrenging toestaat, verleent hij daarvoor een vergunning waarin alle in de eerste alinea genoemde gegevens zijn vermeld. Dit document dient de munitie tot aan de bestemming te vergezellen en dient op elk verzoek van de bevoegde autoriteiten van de Lid-Staten te worden overgelegd.
3. Iedere Lid-Staat kan aan wapenhandelaars het recht toekennen om, zonder voorafgaande vergunning in de zin van lid 2, munitie van zijn grondgebied naar een in een andere Lid-Staat gevestigde wapenhandelaar over te brengen. Hij verleent daartoe een machtiging voor drie jaar, die te allen tijde bij een gemotiveerd besluit kan worden geschorst of ingetrokken. De munitie moet tot de bestemming vergezeld blijven van een document waarin die machtiging wordt vermeld; dat document moet op verzoek van de bevoegde autoriteiten van de Lid-Staten worden voorgelegd.
Alvorens de overbrenging plaatsvindt, delen de wapenhandelaars aan de autoriteiten van de Lid-Staat van waaruit de overbrenging zal geschieden, alle in de eerste alinea van lid 2 vermelde gegevens mee.
4. Iedere Lid-Staat verstrekt de andere Lid-Staten een lijst van munitie waarvoor de vergunning om deze naar zijn grondgebied over te brengen, zonder zijn voorafgaande toestemming mag worden verleend.
Deze lijsten met munitie worden meegedeeld aan wapenhandelaars die overeenkomstig lid 3 een machtiging hebben verkregen om munitie zonder voorafgaande toestemming over te brengen.
5. Iedere Lid-Staat zendt alle nuttige gegevens waarover hij betreffende definitieve overbrengingen van munitie beschikt, toe aan de Lid-Staat naar het grondgebied waarvan de overbrenging geschiedt.
De gegevens die de Lid-Staten krachtens de procedure van dit artikel ontvangen, worden, uiterlijk tijdens de overbrenging, aan de Lid-Staat van bestemming en, in voorkomend geval, uiterlijk tijdens de overbrenging aan de Lid-Staten van doorvoer meegedeeld.
Artikel 11
In afwijking van artikel 9, leden 3, 5, 6 en 7, en artikel 10, kan een Lid-Staat, indien de veiligheid ernstig in gevaar wordt gebracht of dreigt te worden gebracht door het ongeoorloofde in bezit hebben of gebruik van onder deze richtlijn vallende explosieven of munitie, alle noodzakelijke maatregelen inzake het in bezit hebben of gebruik van explosieven of munitie treffen om voornoemd ongeoorloofd in bezit hebben of gebruik te voorkomen.
Deze maatregelen worden genomen met inachtneming van het evenredigheidsbeginsel. Zij mogen noch een middel tot willekeurige discriminatie noch een verkapte beperking van de handel tussen de Lid-Staten vormen.
Elke Lid-Staat die dergelijke maatregelen treft, stelt de Commissie daarvan onverwijld in kennis. De Commissie stelt de andere Lid-Staten op de hoogte.
HOOFDSTUK IV Overige bepalingen
Artikel 12
1. De Lid-Staten zetten gegevensuitwisselingsnetten voor de toepassing van de artikelen 9 en 10 op. Zij delen de andere Lid-Staten en de Commissie mee welke nationale autoriteiten met het verstrekken en in ontvangst nemen van deze gegevens en met het vervullen van de in de artikelen 9 en 10 genoemde formaliteiten zijn belast.
2. Bij de toepassing van deze richtlijn zijn de bepalingen van Verordening (EEG) nr. 1468/81, inzonderheid die betreffende het vertrouwelijke karakter van gegevens, mutatis mutandis van toepassing.
Artikel 13
1. De Commissie wordt bijgestaan door een comité bestaande uit vertegenwoordigers van de Lid-Staten en voorgezeten door de vertegenwoordiger van de Commissie.
Het Comité behandelt elk vraagstuk met betrekking tot de toepassing van deze richtlijn dat zijn voorzitter, op eigen initiatief of op verzoek van een vertegenwoordiger van een Lid-Staat, aan het Comité voorlegt.
2. De vertegenwoordiger van de Commissie legt het Comité een ontwerp voor van de te nemen maatregelen. Het Comité brengt advies uit over dit ontwerp binnen een termijn die de voorzitter kan vaststellen naar gelang van de urgentie van de materie. Het Comité spreekt zich uit met de meerderheid van stemmen die in artikel 148, lid 2, van het Verdrag is voorgeschreven voor de aanneming van de besluiten die de Raad op voorstel van de Commissie dient te nemen. Bij stemming in het Comité worden de stemmen van de vertegenwoordigers van de Lid-Staten gewogen overeenkomstig genoemd artikel. De voorzitter neemt niet aan de stemming deel.
De Commissie stelt maatregelen vast die onmiddellijk van toepassing zijn. Indien deze maatregelen echter niet in overeenstemming zijn met het advies dat het Comité heeft uitgebracht, worden zij onverwijld door de Commissie ter kennis van de Raad gebracht. In dat geval stelt de Commissie de toepassing van de maatregelen waartoe zij heeft besloten uit voor een termijn van drie maanden na de datum van kennisgeving.
De Raad kan binnen de in de voorgaande alinea genoemde termijn met een gekwalificeerde meerderheid van stemmen een andersluidend besluit nemen.
3. De in lid 2 omschreven procedure geldt met name om rekening te houden met de toekomstige wijzigingen van de Aanbevelingen van de Verenigde Naties.
Artikel 14
De Lid-Staten houden de bijgewerkte informatie betreffende de in artikel 1, lid 4, bedoelde ondernemingen uit de sector explosieven die in het bezit zijn van een vergunning of een machtiging, ter beschikking van de andere Lid-Staten en van de Commissie.
De Lid-Staten gaan na of deze ondernemingen uit de sector explosieven over een systeem van trajectcontrole beschikken waardoor te allen tijde de houder van bepaalde explosieven kan worden geïdentificeerd. De toepassingsvoorwaarden van deze alinea worden vastgesteld volgens de in artikel 13 bedoelde procedure van het Comité.
De betrokken ondernemingen uit de sector explosieven houden een register van hun transacties bij om aan de in dit artikel bedoelde verplichtingen te kunnen voldoen.
De in dit artikel bedoelde documenten moeten worden bewaard gedurende een periode van ten minste drie jaar vanaf het einde van het kalenderjaar waarin de geregistreerde transactie is geschied, zelfs wanneer de onderneming haar activiteiten heeft stopgezet. Zij moeten op verzoek van de bevoegde autoriteiten onmiddellijk beschikbaar zijn voor een eventuele controle.
Artikel 15
De Lid-Staten zorgen ervoor dat de explosieven worden voorzien van een passend merkteken.
Artikel 16
Iedere Lid-Staat stelt het uitoefenen door een persoon van werkzaamheden in de sector explosieven op zijn grondgebied afhankelijk van een vergunning of een machtiging. Hij controleert ten minste de integriteit van de betrokken persoon. Wanneer het een rechtspersoon betreft, heeft de controle betrekking op de persoon (personen) die het bedrijf leidt (leiden).
HOOFDSTUK V Slotbepalingen
Artikel 17
Elke Lid-Staat stelt de sancties vast voor inbreuken op de bepalingen die krachtens deze richtlijn zijn aangenomen. Deze sancties moeten zwaar genoeg zijn om aan te zetten tot inachtneming van deze bepalingen.
Artikel 18
Elke Lid-Staat treft, in het kader van zijn nationale recht, de nodige maatregelen om de bevoegde autoriteiten in staat te stellen elk produkt dat onder de werkingssfeer van deze richtlijn valt, in beslag te nemen indien er voldoende bewijzen bestaan dat dit produkt op illegale wijze zal worden verworven, gebruikt of verhandeld.
Artikel 19
1. De Lid-Staten doen de nodige bepalingen in werking treden om vóór 30 september 1993 aan de artikelen 9, 10, 11, 12, 13 en 14 te voldoen.
2. Vóór 30 juni 1994 nemen de Lid-Staten de nodige wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen aan om aan de andere dan de in lid 1 bedoelde bepalingen te voldoen, en maken zij deze bekend. Zij stellen de Commissie daarvan onverwijld in kennis.
Zij passen deze bepalingen toe met ingang van 1 januari 1995.
3. Wanneer de Lid-Staten de in de leden 1 en 2 bedoelde bepalingen aannemen, wordt in die bepalingen naar de onderhavige richtlijn verwezen of wordt hiernaar verwezen bij de officiële bekendmaking van die bepalingen. De regels voor die verwijzing worden vastgesteld door de Lid-Staten.
4. Tot 31 december 2002 staan de Lid-Staten echter het in de handel brengen toe van explosieven die beantwoorden aan de nationale wetgeving die tot 31 december 1994 op hun grondgebied van kracht is.
5. De Lid-Staten delen de Commissie de tekst mee van de voornaamste bepalingen van intern recht die zij op het onder deze richtlijn vallende gebied vaststellen.
Artikel 20
Deze richtlijn is gericht tot de Lid-Staten.
Gedaan te Luxemburg, 5 april 1993.