Nařízení Rady (ES) č. 1725/2001
ze dne 23. července 2001
o boji proti protipěchotním minám ve třetích zemích jiných než rozvojových zemích
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství je znepokojeno výskytem protipěchotních min a dalších nevybuchlých zbraní v oblastech, kde skupiny civilního obyvatelstva usilují o překonání následků ozbrojeného konfliktu.
(2) Protipěchotní miny způsobují utrpení a ztráty a představují vážnou překážku hospodářského rozvoje, brání návratu uprchlíků a vysídlených osob a překáží operacím humanitární pomoci, obnově, rehabilitaci, jakož i znovunastolení normálních společenských podmínek.
(3) Společenství je rozhodnuto plnohodnotně přispět k dosažení cíle úplně odstranit na celém světě v následujících letech protipěchotní miny.
(4) Společenství a jeho členské státy nejvíce přispívají k širšímu mezinárodnímu úsilí o překonání tragédie protipěchotních min.
(5) Akce k úplnému odstranění protipěchotních min je stále ještě v raném stadiu, a proto by Společenství mělo nadále vykonávat rozhodnou vůdčí roli až do úplného dosažení tohoto cíle.
(6) Toto nařízení je přímou odpovědí na Úmluvu o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení (Ottawská úmluva).
(7) Proto by finanční podpora měla být poskytována přednostně ve prospěch třetích zemí, které se zavázaly bojovat proti protipěchotním minám a jsou smluvními stranami Ottawské úmluvy.
(8) Akce Společenství proti minám je často nedílnou součástí činností v oblasti humanitární pomoci, rehabilitace, obnovy nebo rozvoje, přičemž je diskrétní a specializovanou činností, která reaguje na jednotlivé priority, operativní požadavky a politické závazky.
(9) V rámci těchto činností, jakož i v případě rámcových programů výzkumu a vývoje v oblasti technologií boje proti minám, budou nové i stávající akce nadále financovány ze zvláštních rozpočtových položek a podle potřeby podporovány, doplňovány a koordinovány podle tohoto nařízení.
(10) Aby Společenství mohlo účinně přispívat k preventivním akcím proti minám, je nezbytné umožnit akci Společenství ke zničení protipěchotních min ve skladech spolu s akcí ke zničení protipěchotních min položených v zemi.
(11) Vědecký výzkum by měl být zintenzívněn za účelem vývoje technologií umožňujících přesnější vyhledávání min a identifikaci postižených oblastí.
(12) Společenství musí být s to ověřit účinnost akcí na odstranění min, které financuje. Proto musí používat odpovídající technické prostředky, včetně vojenské technologie, pokud je to nutné.
(13) Toto nařízení má být základem provázané a účinné koncepce akcí Společenství proti minám ve třetích zemích jiných než rozvojových zemích pomocí zdokonalení integrační strategie v úzké koordinaci s Komisí, členskými státy a mezinárodním společenstvím ve všech stadiích akcí proti minám.
(14) Tato koncepce by neměla bránit Společenství reagovat na humanitární krize kdekoli na světě.
(15) Je nezbytné zajistit soulad těchto akcí se zahraniční politikou Evropské unie jako celku, včetně společné zahraniční a bezpečnostní politiky.
(16) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijímána v souladu s nařízením Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [2].
(17) Problém protipěchotních min, vzhledem ke své životy ohrožující povaze a celosvětovému rozsahu, vyžaduje účinné, pružné a v případech potřeby i rychlé postupy rozhodování o financování akcí Společenství.
(18) Společenství by mělo zajistit maximální průhlednost poskytování finanční pomoci a přísnou kontrolu využívání přidělených rozpočtových prostředků.
(19) Ochrana finančních zájmů Společenství a boj proti podvodům a nesrovnalostem jsou nedílnou součástí tohoto nařízení.
(20) Operace uvedené v tomto nařízení patří do rámce politiky spolupráce Společenství ve třetích zemích jiných než rozvojových zemích, a jsou nezbytné k dosažení jednoho z cílů Smlouvy. Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto nařízení jiné pravomoci než pravomoci stanovené v článku 308.
(21) Článek 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1724/2001 ze dne 23. července 2001 o boji proti protipěchotním minám v rozvojových zemích [3] stanoví finanční rámec pro provádění všech akcí Společenství proti minám, včetně akcí na základě tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví postupy provádění operací Společenství proti protipěchotním minám v rámci politiky spolupráce Společenství ve třetích zemích, při uplatňování provázané a jednotné humanitární strategie odstranění min, v odpověď na Úmluvu o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení (dále jen "Ottawská úmluva").
2. Operace uvedené v tomto nařízení se provádějí na území třetích zemí jiných než rozvojových zemí nebo se přímo týkají situací vznikajících v těchto zemích, zejména v těch, které překonávají následky ozbrojených konfliktů.
Akce proti minám se začleňují do celostátních strategií a strategií spolupráce třetích zemí, které trpí následky protipěchotních min.
Článek 2
1. Akce Společenstvím podle tohoto nařízení se zaměřuje na pomoc zemím, které trpí následky protipěchotních min, za účelem vytvoření podmínek nezbytných pro jejich hospodářský a společenský rozvoj prostřednictvím
a) podpory vypracovávání, sledování a provádění strategie civilní činnosti proti minám;
b) pomoci postiženým zemím při provádění Ottawské úmluvy;
c) vytváření a udržování mezinárodních struktur a místních možností k provádění akcí proti minám v postižených zemích s maximální účinností;
d) reagování na humanitární krize, předcházení ztrátám a napomáhání rehabilitaci obětí min;
e) podpory zkoušení ve skutečných podmínkách a zavádění vhodného zařízení a postupů proti minám;
f) podpory koordinace s konečnými uživateli zařízení na odstranění min v počátečných stadiích průzkumu a podpory používání těchto technologií v minami postižených zemích;
g) podpory akcí na odstranění min, které jsou slučitelné s místním životním prostředím a jsou v souladu s udržitelným rozvojem postižené oblasti;
h) podpory koordinace mezi mezinárodními účastníky akce proti minám.
2. Operace financované v rámci tohoto nařízení mohou zahrnovat všechny činnosti se vztahem k akcím proti protipěchotním minám, které podporují cíle nezbytné pro hospodářský a společenský rozvoj, včetně
a) osvěty o minách;
b) výcviku odborníků;
c) průzkumu a značení podezřelých oblastí;
d) vyhledávání a identifikace protipěchotních min;
e) odstraňování min prováděného podle humanitárních norem a ničení protipěchotních min položených v zemi spolu se zničením zásob protipěchotních min ve skladech;
f) pomoci obětem a jejich rehabilitace a socioekonomického znovuzačlenění obětí min;
g) správy informací, včetně systémů zeměpisných informací;
h) jiných činností přispívajících ke zmírnění následků protipěchotních min v humanitární a hospodářské oblasti a v oblasti životního prostředí.
3. V souvislosti s odstavcem 2 mají přednost operace prováděné v zemích nejvážněji postižených minami, v nichž protipěchotní miny nebo ve spojení s nimi další nevybuchlé zbraně způsobují mnoho civilních ztrát nebo kde je výskyt či možný výskyt těchto zařízení významnou překážkou obnovení hospodářské a společenské činnosti či rozvoje, a tedy vyžaduje zvláštní dlouhodobý závazek, který nelze splnit pomocí krizové humanitární podpory nebo podpory pro obnovu.
4. K zajištění provázanosti, spojitosti a součinnosti v rámci programů regionální spolupráce a v souvislosti s projekty humanitární podpory, rehabilitace, obnovy a rozvoje, operace proti minám, které je možné financovat v rámci kteréhokoli z těchto programů nebo projektů, budou nadále financovány z rozpočtové položky, ze které je financována hlavní činnost. V případě potřeby je možné tyto činnosti doplňovat nebo podporovat akcemi proti minám financovanými podle tohoto nařízení.
Článek 3
Operace financované podle tohoto nařízení jsou v zásadě ve prospěch zemí, které se zavázaly k boji proti protipěchotním minám a jsou smluvními stranami Ottawské úmluvy. Výjimky mohou být povoleny v případě humanitární krize za účelem pomoci obětem min a pro akce přímé podpory zranitelných skupin obyvatelstva, jako jsou uprchlíci a vysídlené osoby, nebo pokud vnitrostátní správní orgány nefungují.
Článek 4
1. Partnery způsobilými k finanční podpoře podle tohoto nařízení mohou být regionální a mezinárodní organizace a agentury, nevládní organizace, celostátní, krajské a místní vlády, jejich ministerstva a jiné orgány, ústavy a veřejné i soukromé hospodářské subjekty s odpovídajícími odbornými znalostmi a zkušenostmi.
2. Účast ve veřejných nabídkových řízeních a udělování zakázek je přístupná za stejných podmínek fyzickým i právnickým osobám členských států a přijímající země. Ve výjimečných, plně odůvodněných případech může být tato účast rozšířena na třetí země.
3. Společnosti a ostatní organizace ucházející se o zakázky musí prokázat, že uplatňují takovou politiku operací, která nevystavuje jejich zaměstnance nadměrnému riziku, a že je tato politika zajištěna přiměřeným úrazovým pojištěním zaměstnanců a pojištěním odpovědnosti za škodu.
Článek 5
1. Podpora Společenství podle tohoto nařízení může být použita k financování technické pomoci, výcviku, personálních nebo jiných služeb se vztahem k akcím proti minám; zkoušek zařízení a technických postupů; logistické podpory, obstarávaní, poskytování a skladování veškerých zařízení, dodávek a prací nezbytných k provádění akcí proti minám; studií, konferencí a opatření k posílení mezinárodní koordinace akce proti minám; misí za účelem hodnocení a sledování; jakož i osvětové činnosti pro veřejnost.
2. Financování prováděné Společenstvím podle tohoto nařízení má formu příspěvků.
3. V případech, kdy jsou uvedené operace upraveny finančními dohodami mezi Společenstvím a přijímajícími zeměmi, musí tyto dohody stanovit, že placení daní, cel i ostatních poplatků není hrazeno Společenstvím.
Článek 6
1. Komisi je nápomocen příslušný zeměpisný výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
1. Komise na základě pravidelné výměny informací, včetně výměny informací na místě, usnadňuje účinnou koordinaci úsilí o poskytování pomoci vyvíjeného Společenstvím a jednotlivými členskými státy za účelem zvýšení míry provázanosti a sladěnosti jejich programů.
2. Komise může vyhledávat možnosti spolufinancování s jinými poskytovateli finančních prostředků, zejména se členskými státy.
3. Komise podporuje koordinaci a spolupráci s mezinárodními přispěvateli a účastníky, zejména s těmi, kteří jsou součástí systému Organizace spojených národů, s nevládními organizacemi a s příslušnými středisky, například se ženevským Mezinárodním střediskem pro humanitární odstranění min.
4. Společenství přijme nezbytná opatření ke zviditelnění svého příspěvku.
Článek 8
1. Komise hodnotí a řídí operace, na které se vztahuje toto nařízení, a rozhoduje o nich v souladu s platnými rozpočtovými a jinými postupy, a zejména s těmi, které jsou stanoveny v článcích 116 a 118 finančního nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4].
2. Rozhodnutí o financování přesahující výši 3 miliony eur jsou přijímána postupem podle čl. 6 odst. 2.
3. Komise informuje příslušný výbor uvedený v čl. 6 odst. 1 o všech rozhodnutích o financování v hodnotě méně než 3 miliony eur. Tato informace musí být k dispozici nejpozději jeden týden před přijetím daného rozhodnutí o financování.
4. Komise může přijímat rozhodnutí, kterými se mění rozhodnutí o financování přijatá postupem podle čl. 6 odst. 2 pokud se nepojí s žádnými podstatnými změnami nebo dodatečnými závazky převyšujícími původní závazek o více než 20 %.
Článek 9
1. Projekty tvoří součást širšího rámce obnovy dané země nebo oblasti a uděluje se jim priorita a jsou oceňovány podle jejich kladného účinku a efektivity nákladů.
2. Projekty mají být pokud možno jasně začleněny v rámci vnitrostátního programu proti protipěchotním minám koordinovaného přijímající vládou nebo místní společností ve spolupráci s nevládními organizacemi nebo mezinárodní institucí zmocněnou k tomuto účelu. Cílem má být, aby daný projekt převzala v patřičnou dobu sama přijímající vláda nebo místní společnost nebo nevládní organizace za účelem zdokonalení místních možností a udržitelnosti projektu.
Článek 10
Všechny dohody či smlouvy o financování uzavřené podle tohoto nařízení musí obsahovat ustanovení umožňující Komisi a Účetnímu dvoru provádět kontroly na místě v souladu s obvyklými postupy stanovenými Komisí podle platných pravidel, a zejména pravidel stanovených finančním nařízením.
Kromě toho může Komise provádět kontroly a inspekce na místě v souladu s nařízením Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 [5]. Opatření přijatá Komisí stanoví přiměřenou ochranu finančních zájmů Společenství v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 [6].
Článek 11
K usnadnění víceleté koordinace a plánování boje proti minám je pravidelně předkládán dokument o strategii proti protipěchotním minám (dokument APL), který obsahuje horizontální obecné zásady a priority akcí Společenství proti minám a parametry pro hodnocení výsledků této činnosti. Je předkládán společnému zasedání výborů uvedených v článku 6 k posouzení postupem podle čl. 6 odst. 2. Dokument APL zahrnuje zejména otázky víceletého orientačního programu a pojednává o stávajících programech činnosti proti minám na celostátní a na regionální úrovni, o příspěvcích jiných přispěvatelů, včetně členských států, a o akci Společenství proti minám financované z jiných rozpočtových položek. Dokument APL je rovněž pro informaci předkládán Evropskému parlamentu.
Článek 12
Komise pravidelně hodnotí operace financované Společenstvím za účelem zjištění, zda bylo cílů operací dosaženo a stanovení obecných zásad pro zlepšení účinnosti budoucích operací.
Článek 13
Každé tři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost předkládá Komise Evropskému parlamentu a Radě celkové hodnocení všech akcí Společenství proti minám spolu s návrhy do budoucna, pokud jde o toto nařízení, a v případě potřeby i s návrhy na jeho změny.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se do dne 31. prosince 2009.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech
V Bruselu dne 23. července 2001.
Verordening (EG) nr. 1725/2001 van de Raad
van 23 juli 2001
inzake de bestrijding van antipersoneelmijnen in andere landen dan ontwikkelingslanden
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gelet op het Verdrag betreffende de Europese Unie, en met name op artikel 308,
Gezien het voorstel van de Commissie(1),
Gezien het advies van het Europees Parlement,
Overwegende hetgeen volgt:
(1) De Gemeenschap maakt zich bezorgd over de aanwezigheid van antipersoneelmijnen en andere ongeëxplodeerde oorlogsmunitie in de gebieden waar burgergemeenschappen zijn gevestigd, die trachten zich van gewapende conflicten te herstellen.
(2) Antipersoneelmijnen veroorzaken leed en maken slachtoffers en zijn een ernstige belemmering voor de economische ontwikkeling, de terugkeer van vluchtelingen en ontheemden, alsmede voor humanitaire hulpacties, wederopbouw- en reparatiewerkzaamheden en het herstel van normale sociale omstandigheden.
(3) De Gemeenschap is vastbesloten ten volle bij te dragen tot de totale uitbanning van antipersoneelmijnen overal ter wereld in de komende jaren.
(4) De Gemeenschap en haar lidstaten hebben de grootste bijdrage geleverd tot het ruimere internationale streven om de tragedie van de antipersoneelmijnen te ondervangen.
(5) De actie voor de algehele vernietiging van antipersoneelmijnen bevindt zich nog in een vroeg stadium en daarom moet de Gemeenschap op dit gebied vastberaden een leidersrol blijven spelen, totdat het doel volledig bereikt is.
(6) De onderhavige verordening is een rechtstreekse respons op het Verdrag inzake het verbod van het gebruik, de aanleg van voorraden, de productie en de overdracht van antipersoneelmijnen en inzake de vernietiging van deze wapens (Verdrag van Ottawa).
(7) De financiële hulp dient derhalve bij voorrang ten goede te komen aan derde landen die zich inzetten voor de bestrijding van antipersoneelmijnen en die partij zijn bij het Verdrag van Ottawa.
(8) De mijnbestrijding van de Gemeenschap is dikwijls een wezenlijk onderdeel van humanitaire hulp-, herstel-, wederopbouw- of ontwikkelingsactiviteiten, en is tegelijk een onderscheiden, gespecialiseerde activiteit, die voldoet aan duidelijk omlijnde prioriteiten, operationele behoeften en politieke vereisten.
(9) Nieuwe en reeds bestaande acties, zowel als onderdeel van dergelijke activiteiten als in het geval van kaderprogramma's voor onderzoek en ontwikkeling op het gebied van mijnbestrijdingstechnologie, zullen ook in de toekomst uit speciaal daarvoor geldende begrotingslijnen worden gefinancierd, welke zo nodig krachtens deze verordening zullen worden gesteund, aangevuld en gecoördineerd.
(10) Om de Gemeenschap in staat te stellen daadwerkelijk tot de preventieve landmijnbestrijding bij te dragen, moet het mogelijk zijn maatregelen te nemen ter vernietiging van de voorraden van antipersoneelmijnen, samen met maatregelen ter vernietiging van antipersoneelmijnen in de bodem.
(11) Er dient meer wetenschappelijk onderzoek te worden verricht om technologieën te ontwikkelen voor het opsporen van mijnen en nauwkeuriger identificatie van door mijnen geteisterde gebieden.
(12) De Gemeenschap moet zich ervan kunnen verzekeren dat de door haar gefinancierde mijnopruimingsacties doeltreffend zijn. Daartoe moet zij zich bedienen van de meest geschikte technische middelen, waaronder zonodig ook militaire technologie.
(13) Met deze verordening wordt via de bevordering van een op integratie gerichte strategie, in nauwe coördinatie tussen de Commissie, de lidstaten en de internationale gemeenschap in alle stadia van de mijnbestrijdingsacties de grondslag gelegd voor een samenhangende, efficiënte aanpak van de communautaire mijnbestrijding in andere derde landen dan ontwikkelingslanden.
(14) Een dergelijke benadering mag niet beletten dat de Gemeenschap reageert op humanitaire noodsituaties, ongeacht waar zij zich voordoen.
(15) Er moet voor worden gezorgd dat deze acties passen in het buitenlands beleid van de Europese Unie in zijn geheel, en dus ook met het gemeenschappelijk buitenlands- en veiligheidsbeleid.
(16) De voor de uitvoering van deze verordening vereiste maatregelen worden vastgesteld overeenkomstig Besluit 1999/468/EG van de Raad van 28 juni 1999 tot vastlegging van de voorwaarden voor de uitoefening van de aan de Commissie verleende uitvoeringsbevoegdheden(2).
(17) Het antipersoneelmijnprobleem, levensbedreigend en mondiaal als het is, vereist efficiënte, flexibele en, waar nodig, snelle besluitvormingsprocedures voor de financiering van communautaire acties.
(18) De Gemeenschap moet ervoor zorgen dat de uitvoering van de financiële bijstand zo transparant mogelijk is en dat de besteding van de kredieten strikt wordt gecontroleerd.
(19) Zowel de bescherming van de financiële belangen van de Gemeenschap als de bestrijding van fraude en andere onregelmatigheden, is een wezenlijk onderdeel van de onderhavige verordening.
(20) De in deze verordening bedoelde maatregelen passen in het kader van het samenwerkingsbeleid van de Gemeenschap in andere derde landen dan ontwikkelingslanden en zijn noodzakelijk om één van de doelstellingen van het Verdrag te verwezenlijken. Het Verdrag voorziet niet in andere dan de in artikel 308 genoemde bevoegdheden voor de aanneming van deze verordening.
(21) Verordening (EG) nr. 1724/2001 van het Europees Parlement en de Raad van 23 juli 2001 inzake de bestrijding van antipersoneelmijnen in ontwikkelingslanden(3) voorziet in artikel 6 in een financieel kader voor de uitvoering van alle mijnbestrijdingsacties van de Gemeenschap, ook uit hoofde van de onderhavige verordening,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
1. Deze verordening stelt de procedures vast voor de uitvoering van communautaire maatregelen ter bestrijding van antipersoneelmijnen in het kader van het communautaire beleid voor samenwerking in derde landen, en bevordert tegelijk een consequente, logisch samenhangende, humanitaire mijnbestrijdingsstrategie als respons op het Verdrag inzake het verbod van het gebruik, de aanleg van voorraden, de productie en de overdracht van antipersoneelmijnen en inzake de vernietiging van deze wapens (hierna "het Verdrag van Ottawa" te noemen).
2. De in deze verordening bedoelde maatregelen worden uitgevoerd op het grondgebied van andere derde landen dan ontwikkelingslanden of houden rechtstreeks verband met situaties die zich in deze landen voordoen, in het bijzonder in die welke zich herstellen van conflicten.
Mijnbestrijding dient te worden opgenomen in alle landen- en samenwerkingsstrategieën voor dergelijke derde landen die van de gevolgen van antipersoneelmijnen te lijden hebben.
Artikel 2
1. De communautaire maatregelen die overeenkomstig deze verordening worden genomen, strekken ertoe de landen die van de gevolgen van antipersoneelmijnen te lijden hebben, bij te staan bij het creëren van de omstandigheden die noodzakelijk zijn voor hun economische en sociale ontwikkeling, door:
a) steun te verlenen voor het uitstippelen, controleren en uitvoeren van een mijnopruimingsstrategie voor civiele doeleinden;
b) staten met een antipersoneelmijnprobleem te helpen bij de uitvoering van het Verdrag van Ottawa;
c) binnen de door mijnen geteisterde landen internationale structuren en plaatselijke capaciteit te creëren en in stand te houden om de mijnbestrijdingsacties zo doeltreffend mogelijk te voeren;
d) op humanitaire noodsituaties te reageren, ongevallen te voorkomen en te helpen bij de revalidatie van mijnslachtoffers;
e) in de betrokken landen zelf doelgerichte mijnbestrijdingsoutillage en -technieken uit te testen en de operationele inbedrijfstelling daarvan te steunen;
f) de coördinatie met de eindgebruikers van de mijnopruimingsoutillage in de vroege onderzoeksstadia te bevorderen en het gebruik van deze technologie in de landen met een mijnenprobleem te steunen;
g) mijnopruimingsacties te bevorderen die verenigbaar zijn met het plaatselijke milieu en met een duurzame ontwikkeling van het door mijnen geteisterde gebied;
h) de coördinatie tussen de internationale mijnbestrijdingsinstanties te steunen.
2. De krachtens deze verordening gefinancierde maatregelen kunnen alle activiteiten in verband met mijnbestrijding omvatten die noodzakelijke doelstellingen voor de economische en sociale ontwikkeling ondersteunen, waaronder:
a) bewustmaking van het mijnengevaar;
b) opleiding van gespecialiseerd personeel;
c) kartering en markering van verdachte gebieden;
d) opsporing en identificatie van antipersoneelmijnen;
e) mijnopruiming volgens humanitaire normen en vernietiging van antipersoneelmijnen in de bodem en, in samenhang daarmee, vernietiging van voorraden van antipersoneelmijnen;
f) bijstand aan mijnslachtoffers, revalidatie en sociale en economische herintegratie in de maatschappij;
g) informatiebeheer, ook met geografische informatiesystemen;
h) andere activiteiten die bijdragen tot de vermindering van het effect van antipersoneelmijnen in menselijk, economisch en milieuopzicht.
3. In het kader van lid 2 zal voorrang worden gegeven aan maatregelen in de landen met de ernstigste mijnproblemen, waar antipersoneelmijnen of, in samenhang daarmee, andere ongeëxplodeerde oorlogsmunitie veel civiele slachtoffers veroorzaken en/of waar de aanwezigheid of vermoede aanwezigheid van dergelijk oorlogstuig een zeer groot beletsel is voor het herstel van de economische en sociale bedrijvigheid of voor de ontwikkeling, hetgeen dus een specifieke inzet op lange termijn vereist, die niet door humanitaire noodhulp of wederopbouwhulp kan worden verschaft.
4. Met het oog op de samenhang, complementariteit en een over en weer versterkende wisselwerking binnen regionale samenwerkingsprogramma's en humanitaire hulp-, herstel-, wederopbouw- en ontwikkelingsactiviteiten, zullen mijnbestrijdingsacties die in het kader van deze programma's of activiteiten kunnen worden gefinancierd, ook in de toekomst worden gefinancierd uit de begrotingslijn waaruit de middelen voor de hoofdactie afkomstig zijn. Waar nodig zullen deze activiteiten worden aangevuld of gesteund met krachtens deze verordening gefinancierde mijnbestrijdingsacties.
Artikel 3
De krachtens deze verordening gefinancierde maatregelen komen hoofdzakelijk ten goede aan landen die zich voor de bestrijding van antipersoneelmijnen inzetten en die het Verdrag van Ottawa hebben ondertekend. Er mag echter een uitzondering worden gemaakt voor humanitaire noodsituaties, voor bijstand aan mijnslachtoffers en voor rechtstreekse hulpverlening aan kwetsbare groepen burgers, zoals vluchtelingen en ontheemden, of voor plaatsen waar het nationale overheidsapparaat niet functioneert.
Artikel 4
1. Tot de partners die voor financiële steun krachtens deze verordening in aanmerking komen behoren regionale en internationale organisaties en suborganisaties, niet-gouvernementele organisaties (NGO's), nationale, provinciale en plaatselijke regeringsinstanties en -organisaties, instituten en openbare en particuliere ondernemers met passende gespecialiseerde deskundigheid en ervaring.
2. De deelname aan aanbestedingen en de gunning van contracten staat op gelijke voorwaarden open voor natuurlijke en rechtspersonen uit de lidstaten en uit het begunstigde land. In naar behoren gemotiveerde uitzonderingsgevallen mag deze mogelijkheid tot deelname ook tot derde landen worden uitgebreid.
3. Ondernemingen en andere organisaties die aan de aanbestedingen deelnemen moeten aantonen dat zij een mijnbestrijdingsbeleid voeren dat hun werknemers niet nodeloos in gevaar brengt, en dat dit beleid wordt ondersteund met een passende verzekering tegen ongevallen en aansprakelijkheid van werknemers.
Artikel 5
1. De communautaire steun krachtens deze verordening mag worden gebruikt voor de financiering van technische bijstand, opleiding, personeel of andere met mijnbestrijding verband houdende diensten; het uittesten van outillage en technieken; logistieke steun, aankoop, verschaffing en opslag van outillage, goederen en werken die nodig zijn voor de uitvoering van mijnbestrijdingsacties; studies, lezingen en maatregelen ter verbetering van de internationale coördinatie van de mijnbestrijding; evaluatie- en controleopdrachten, alsook activiteiten om het publiek meer bewust te maken van het mijnengevaar.
2. De hulp die de Gemeenschap krachtens deze verordening verstrekt, geschiedt in de vorm van giften.
3. Wanneer de Gemeenschap en het partnerland financiële overeenkomsten over maatregelen sluiten, wordt in die overeenkomsten bepaald dat de betaling van belastingen, rechten of andere heffingen niet ten laste van de Gemeenschap komt.
Artikel 6
1. De Commissie wordt in haar taak bijgestaan door het passende geografische comité.
2. Wanneer naar dit lid wordt verwezen, zijn de artikelen 4 en 7 van Besluit 1999/468/EG van toepassing.
De in artikel 4, lid 3, van Besluit 1999/468/EG bedoelde termijn is drie maanden.
3. Het comité stelt zijn reglement van orde vast.
Artikel 7
1. Aan de hand van een regelmatige uitwisseling van informatie - waaronder ook informatie-uitwisseling ter plaatse - zorgt de Commissie ervoor dat de door de Gemeenschap en de afzonderlijke lidstaten ondernomen bijstandsacties daadwerkelijk worden gecoördineerd, dit met het oog op een grotere onderlinge samenhang en complementariteit van hun programma's.
2. De Commissie mag mogelijkheden zoeken voor medefinanciering met andere geldverschaffers en in het bijzonder met lidstaten.
3. De Commissie bevordert de coördinatie en samenwerking met internationale contribuanten en instanties, vooral die welke deel uitmaken van het systeem van de Verenigde Naties en met niet-gouvernementele organisaties (NGO's), alsmede met relevante centra zoals het "Geneva International Centre for Humanitarian Demining (GICHD)".
4. Er worden de nodige maatregelen genomen om de bijdrage van de Gemeenschap zichtbaar te maken.
Artikel 8
1. De Commissie beoordeelt en beheert de onder deze verordening vallende maatregelen en neemt daaromtrent besluiten overeenkomstig de geldende begrotingsprocedures en andere procedures, in het bijzonder die welke zijn neergelegd in de artikelen 116 en 118 van het Financieel Reglement van 21 december 1977 van toepassing op de algemene begroting der Europese Gemeenschappen(4).
2. Financieringsbesluiten ter waarde van meer dan 3 miljoen EUR worden genomen krachtens de procedure in artikel 6, lid 2.
3. De Commissie licht het in artikel 6, lid 1, bedoelde passende comité beknopt in over alle financieringsbesluiten ter waarde van minder dan 3 miljoen EUR. Die informatie wordt niet later dan één week vóór de goedkeuring van het financieringsbesluit beschikbaar gesteld.
4. De Commissie mag besluiten nemen tot wijziging van financieringsbesluiten die zijn goedgekeurd overeenkomstig de in artikel 6, lid 2, vastgelegde procedure, wanneer deze geen aanzienlijke wijzigingen of extra vastleggingen van meer dan 20 % van het oorspronkelijk vastgelegde bedrag inhouden.
Artikel 9
1. De activiteiten maken deel uit van het ruimere kader van de wederopbouw van het betrokken land of de betrokken regio. Zij krijgen een orde van voorrang en worden getoetst op hun positieve effecten en rendement.
2. Waar enigszins mogelijk dient de activiteit duidelijk in een nationaal antipersoneelmijnbestrijdingsprogramma te worden opgenomen, dat door de begunstigde regering of door de plaatselijke gemeenschap in samenwerking met NGO's of door een internationale instelling die daartoe de opdracht heeft gekregen, wordt gecoördineerd. Het streven moet zijn dat de activiteit, ter vergroting van de plaatselijke capaciteit en de duurzaamheid van het project te gelegener tijd door de begunstigde regering zelf of door de plaatselijke gemeenschap of NGO's wordt overgenomen.
Artikel 10
Alle krachtens deze verordening gesloten financieringsovereenkomsten of -contracten behelzen de bepaling dat de Commissie en de Rekenkamer ter plaatse controle mogen uitoefenen overeenkomstig de gebruikelijke, volgens de geldende regels door de Commissie vastgestelde procedures, in het bijzonder die van het Financieel Reglement.
Bovendien mag de Commissie ook overeenkomstig Verordening (Euratom, EG) nr. 2185/96(5) van de Raad controle en inspectie ter plaatse uitoefenen. De door de Commissie getroffen maatregelen dienen, overeenkomstig Verordening (Euratom, EG) nr. 2988/95(6) van de Raad, te voorzien in een adequate behartiging van de financiële belangen van de Gemeenschap.
Artikel 11
Om de meerjarige coördinatie en programmering van de mijnbestrijding te vergemakkelijken, wordt er regelmatig een antipersoneelmijnen (APM)-strategiedocument met horizontale richtsnoeren en prioriteiten voor de communautaire mijnbestrijdingsacties en met maatstaven voor het bereiken van die doelstellingen voorgelegd aan een gezamenlijke vergadering van de in artikel 6 bedoelde comités, zodat dit document overeenkomstig de in artikel 6, lid 2, bepaalde procedures kan worden besproken. In het APM-strategiedocument dienen onderwerpen te worden behandeld als een meerjarig, indicatief programma en dient te worden verwezen naar de bestaande mijnbestrijdingsprogramma's op landelijk en regionaal niveau, naar de bijdragen van andere donors - waaronder ook lidstaten en naar de uit andere begrotingslijnen gefinancierde mijnbestrijdingsacties van de Gemeenschap. Het APM-strategiedocument wordt tevens ter informatie aan het Europees Parlement toegezonden.
Artikel 12
De Commissie evalueert regelmatig de door de Gemeenschap gefinancierde mijnbestrijdingsacties, om na te gaan of de doelstellingen van de acties zijn bereikt en om richtsnoeren te geven voor een grotere doeltreffendheid van eventuele toekomstige acties.
Artikel 13
Na de inwerkingtreding van deze verordening legt de Commissie het Europees Parlement en de Raad om de drie jaar een algemene evaluatie van alle mijnbestrijdingsacties van de Gemeenschap voor, samen met suggesties voor de toekomst van deze verordening en, zo nodig, voorstellen tot wijziging daarvan.
Artikel 14
Deze verordening treedt in werking op de dag van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen.
Zij is van toepassing tot en met 31 december 2009.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 23 juli 2001.