NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 713/2005
ze dne 10. května 2005
o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu určitých širokospektrých antibiotik pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na články 18 a 19 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
I. Předchozí šetření a stávající opatření
(1)
Rada uložila nařízením (ES) č. 2164/98 (2) konečné vyrovnávací clo z dovozu určitých širokospektrých antibiotik, jmenovitě trihydrátu amoxicilinu, trihydrátu ampicilinu a cefalexinu, které nejsou v odměřených dávkách nebo upravené ve formě nebo v balení pro drobný prodej (dále jen „dotyčný výrobek“), kódů KN ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 a ex 2941 90 00, pocházejících z Indie. Opatření měla formu valorického cla v rozmezí 0 % až 12 % uloženého na dovozy jednotlivě jmenovaných vývozců se zbytkovou celní sazbou 14,6 % uloženou na dovozy ostatních vývozců.
II. Žádost o kombinovaný přezkum opatření před pozbytím platnosti a prozatímní přezkum
(2)
Po zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti (3) platných konečných opatření obdržela Komise od výrobců ve spojení vyrábějících obdobný výrobek ve Společenství, společnosti Sandoz GmbH, Rakousko a společnosti Sandoz Industrial Products S.A., Španělsko (dále jen „žadatelé“), žádost o zahájení kombinovaného přezkumu opatření před pozbytím platnosti a prozatímního přezkumu nařízení (ES) č. 2164/98 podle čl. 18 odst. 2 a čl. 19 odst. 2 základního nařízení. Žadatelé představují podstatnou část, v tomto případě více než 40 %, celkové výroby určitých širokospektrých antibiotik ve Společenství.
(3)
Žádost byla podána na základě tvrzení, že pozbude-li opatření platnosti, subvence a újma působená výrobnímu odvětví Společenství zřejmě přetrvají nebo se obnoví a že úroveň platných opatření údajně není přiměřená pro vyrovnání subvencí, které tuto újmu působí.
(4)
Před zahájením kombinovaného přezkumu opatření před pozbytím platnosti a prozatímního přezkumu a v souladu s čl. 22 odst. 1 a čl. 10 odst. 9 základního nařízení upozornila Komise vládu Indie (dále jen „VI“), že obdržela náležitě doloženou žádost o přezkum. VI byla přizvána ke konzultacím s cílem vyjasnit situaci s ohledem na obsah žádosti a dospět k vzájemně přijatelnému řešení. VI pozvání Komise ke konzultacím odmítla.
III. Zahájení kombinovaného přezkumu opatření před pozbytím platnosti a prozatímního přezkumu
(5)
Komise prozkoumala důkazy předložené žadateli a shledala je dostatečnými pro odůvodněné zahájení přezkumu v souladu s ustanoveními čl. 18 odst. 2 a čl. 19 odst. 2 základního nařízení. Po konzultaci s poradním výborem zahájila Komise oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (4) kombinovaný přezkum opatření před pozbytím platnosti a prozatímní přezkum nařízení Rady (ES) č. 2164/98.
IV. Období šetření
(6)
Šetření probíhalo od 1. dubna 2002 do 31. března 2003 (dále jen „období přezkumného šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání vývoje v souvislosti s újmou probíhalo v období od 1. ledna 1999 do konce období přezkumného šetření (dále jen „zvažované období“).
V. Strany dotčené šetřením
(7)
Komise o zahájení šetření oficiálně informovala žadatele, jiné známé výrobce ve Společenství, vyvážející výrobce, dovozce, dodavatele výrobců, uživatele a VI. Účastnící řízení měli možnost písemně předložit své stanovisko a vyžádat si slyšení. Písemné a ústní připomínky předložené účastníky byly zváženy a popřípadě zohledněny.
(8)
Vzhledem k očividně vysokému počtu vyvážejících výrobců dotyčného výrobku v Indii, kteří byli v žádosti jmenováni, bylo pro šetření subvencí zamýšleno využití technik výběru vzorku v souladu s článkem 27 základního nařízení.
(9)
Pouze omezený počet vyvážejících výrobců se však přihlásil a poskytl informace požadované pro výběr vzorku. Proto použití technik výběru vzorku nebylo považováno za nutné.
(10)
Komise zaslala dotazníky všem známým dotčeným stranám, které se přihlásily ve lhůtě uvedené v oznámení o zahájení přezkumu. Odpovědi byly obdrženy od pěti výrobců ve Společenství, sedmi vyvážejících výrobců, jednoho dovozce, dvou dodavatelů výrobců a VI.
(11)
Komise si vyžádala a ověřila všechny informace, které pokládala za nezbytné pro zjištění subvencování a újmy a pro zjištění, zda je pravděpodobné, že subvence a újma přetrvají nebo se obnoví, a zda by zachování či pozměnění opatření nebylo v rozporu se zájmem Společenství. Inspekce na místě byly uskutečněny v prostorách těchto účastníků řízení:
1.
Výrobci ve Společenství
Společnost DSM Anti-Infectives B.V., Delft (Nizozemsko), která také odpověděla na dotazník Komise jménem společnosti DSM Anti-Infectives Deretil S.A., Almeria, (Španělsko) a DSM Anti-Infectives Chemferm S.A., Santa Perpetua de Mogoda, (Španělsko). Tyto tři společnosti jsou dále společně označovány jako „DSM“.
Společnost Sandoz GmbH (dříve Biochemie GmbH), Kundl (Rakousko), která také odpověděla na dotazník Komise jménem společnosti Sandoz Industrial Products S.A. (dříve Biochemie S.A.), Barcelona (Španělsko). Obě společnosti jsou dále společně označovány jako „Sandoz“.
2.
Vláda Indie
Ministerstvo obchodu, New Delhi.
3.
Vyvážející výrobci v Indii
KDL Biotech Ltd. (dříve Kopran Ltd.), Mumbai,
Orchid Pharmaceuticals and Chemicals Ltd., Chennai,
Nectar Lifesciences Ltd, Chandigarh,
Nestor Pharmaceuticals Ltd, New Delhi,
Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi,
Torrent Gujarat Biotech Ltd, Ahmedabad,
Surya Pharmaceutical Ltd, Chandigarh.
VI. Poskytnutí informací a připomínky k postupu
(12)
VI a ostatní účastnící řízení byly informovány o zásadních faktech a úvahách, podle kterých bylo zamýšleno navrhnout pokračování opatření. Také jim byla poskytnuta přiměřená doba na vyjádření. Někteří účastníci předložili své připomínky písemně. VI a tři vyvážející výrobci nadto předložili své postoje po poskytnutí informací při slyšeních a následně předložili podání, v nichž shrnuli své postoje. Všechna podání a připomínky byly vzaty náležitě v úvahu, jak je uvedeno níže.
(13)
VI a jeden vyvážející výrobce poukázali po poskytnutí informací během slyšení na to, že žadatelé nevyráběli jeden typ obdobného výrobku, cefalexin, a požadovali, aby bylo šetření, pokud jde o tento typ, anulováno.
(14)
V reakci na uvedené tvrzení je zapotřebí připomenout, že již v původním šetření bylo zjištěno, že všechny typy šetřeného výrobku (viz oddíl B níže) tvoří jedinou kategorii výrobku (5). Všechny typy spadají do stejné kategorie, jedná se o nerozplněná polosyntetická širokospektrá antibiotika, a mají stejné použití, které spočívá v jejich vložení do hotových dávkovacích forem, které jsou účinné při léčbě různých infekčních chorob. Tudíž vzhledem k tomu, že všechny typy tvoří pro účely tohoto řízení jeden výrobek, který vyrábějí žadatelé, musí být tento argument vyvrácen.
(15)
VI a jeden vyvážející výrobce tvrdili, že odpovědi nedůvěrné povahy, poskytnuté výrobci ve Společenství na dotazník, nebyly dostatečně detailní a nebyly vyplněny v souladu s článkem 29 základního nařízení. Objevila se prohlášení, že nedostatek informací v odpovědích nedůvěrné povahy zbavil spolupracující vývozce účinné možnosti bránit své zájmy s ohledem na analýzu újmy a příčinných souvislostí.
(16)
V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že výrobní odvětví Společenství, jak je uvedeno v oddíle E níže, v rámci stávajícího šetření sestává pouze ze dvou účastníků, tj. Sandoz a DSM. Nadto jeden účastník vyrábí pouze trihydrát amoxicilinu a trihydrát ampicilinu, zatímco druhý vyrábí také cefalexin. Tyto konkrétní okolnosti zvýšily vzhledem k výrobnímu odvětví Společenství důvěrnou povahu jistých údajů poskytnutých během šetření. V každém případě spis, do něhož účastníci řízení mohli nahlížet, obsahuje odpovědi nedůvěrné povahy poskytnuté oběma spolupracujícími výrobci ve Společenství, přičemž důvěrné údaje byly poskytnuty v indexované formě za účelem umožnit dostatečné porozumění podstatě informací, které byly předloženy jako důvěrné. Odpovědi nedůvěrné povahy poskytnuté výrobci ve Společenství jsou tedy i nadále považovány za vyhovující ustanovením článku 29 základního nařízení. Nadto je zapotřebí poznamenat, že indexované údaje o újmě, poskytnuté a uvedené v oddíle F tohoto nařízení, poskytly všem účastníkům řízení dostatečně přesný obraz újmy a příčinných souvislostí, aby byli schopni posoudit analýzu a bránit své zájmy.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
I. Dotyčný výrobek
(17)
Výrobek, jehož se týká toto šetření, je totožný s výrobkem, jehož se týkalo nařízení Rady (ES) č. 2164/98, tedy trihydrát amoxicilinu, trihydrát ampicilinu a cefalexin, které nejsou v odměřených dávkách nebo upravené ve formě nebo v balení pro drobný prodej, kódů KN ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 a ex 2941 90 00 a pocházející z Indie (dále jen „dotyčný výrobek“).
II. Obdobný výrobek
(18)
V průběhu slyšení po poskytnutí informací poukázala VI a jeden vyvážející výrobce na fakt, že jeden výrobce ve Společenství během srovnávání dotyčného výrobku s obdobným výrobkem zmínil určité rozdíly ve „stabilitě, čistotě, složení, galenických vlastnostech atd.“ Nadto jediný spolupracující dovozce zmínil rozdíly ohledně rozpustnosti ve vodě.
(19)
Avšak oba výrobky, dotyčný výrobek i obdobný výrobek, musí vyhovovat stejnému mezinárodnímu lékopisu s určitými specifikacemi. Proto, přestože se neshodují ve všech znacích, jsou si velmi podobné, jak je vyžadováno čl. 1 odst. 5 základního nařízení.
(20)
V důsledku toho šetření potvrdilo, že trihydrát amoxicilinu, trihydrát ampicilinu a cefalexin vyráběné a prodávané v rámci Společenství výrobci ve Společenství mají totožné nebo velmi podobné fyzikální znaky a použití jako dotyčný výrobek a jsou tedy výrobkem obdobným v souladu se smyslem čl. 1 odst. 5 základního nařízení.
C. SUBVENCE
I. Úvod
(21)
Na základě informací obsažených v žádosti o přezkum a odpovědí na dotazník Komise byly prošetřeny následující programy, které údajně zahrnují poskytování subvencí:
1. Celostátní programy
a)
program předběžných licencí;
b)
program „Duty Entitlement Passbook Scheme“;
c)
program zvláštních ekonomických zón/jednotek orientovaných na vývoz;
d)
program „Export Promotion Capital Goods“;
e)
programy týkající se daně z příjmu,
-
program osvobození vývozu od daně z příjmu,
-
daňové pobídky pro výzkum a vývoj;
f)
program vývozních úvěrů.
(22)
Výše uvedené programy a) až d) vychází ze zákona o zahraničním obchodu (vývoj a regulace) z roku 1992 (č. 22 z roku 1992), který vstoupil v platnost dne 7. srpna 1992 (dále jen „zákon o zahraničním obchodu“). Zákon o zahraničním obchodu opravňuje VI vydávat oznámení o vývozní a dovozní politice. Tato oznámení jsou shrnuta v dokumentech o vývozní a dovozní politice, které jsou každých pět let vydávány ministerstvem obchodu a pravidelně aktualizovány. Jeden z těchto dokumentů o vývozní a dovozní politice je relevantní pro období přezkumného šetření této věci: pětiletý plán vztahující se k době od 1. dubna 2002 do 31. března 2007 (dále jen politika „EXIM 02-07“). Kromě toho VI také stanoví postupy, jimiž se politika EXIM 02-07 řídí, v publikaci „Příručka postupů - 1. dubna 2002 až 31. března 2007, svazek I.“ (dále jen „PP I 02-07“) (6). Příručka postupů je také pravidelně aktualizována.
(23)
Programy týkající se daně z příjmu uvedené výše v písmeni e) vycházejí ze zákona o dani z příjmů z roku 1961, který je každoročně novelizován finančním zákonem.
(24)
Program vývozního úvěru uvedený výše v písmeni f) vychází z paragrafů 21 a 35A zákona o regulaci bankovnictví z roku 1949, který umožňuje Indické centrální bance (dále jen „ICB“) dávat pokyny komerčním bankám v oblasti vývozních úvěrů.
2. Regionální programy
(25)
Na základě informací obsažených v žádosti o přezkum a odpovědí na dotazník Komise přezkoumala Komise řadu programů, které jsou údajně prováděny regionálními vládami či orgány určitých indických států.
a)
Stát Paňdžáb,
-
program státu Paňdžáb týkající se průmyslových pobídek.
-
Tento program vychází z kodexu průmyslové politiky a pobídek vlády státu Paňdžáb.
b)
Stát Gudžarát,
-
program státu Gudžarát týkající se průmyslových pobídek,
-
vracení daně z elektřiny.
-
První program vychází z politiky státu Gudžarát týkající se průmyslových pobídek, zatímco druhý program vychází z bombajského zákona o dani z elektřiny z roku 1958.
c)
Stát Maharaštra,
-
souhrnný program pobídek vlády státu Maharaštra (dále jen „VSM“). Tento program vychází z rozhodnutí ministerstva průmyslu, energetiky a práce VSM.
(26)
Jeden program týkající se daně z příjmu (pobídka týkající se daně z příjmu pro výzkum a vývoj) a tři regionální programy (průmyslové pobídky státu Paňdžáb, průmyslové pobídky státu Gudžarát a vracení daně z elektřiny v Gudžarátu) nebyly v žádosti přezkum zmíněny. Komise proto v souladu s čl. 22 odst. 1 a čl. 11 odst. 10 základního nařízení upozornulaa VI na možné rozšíření rozsahu šetření za účelem zahrnout tyto programy. VI byla vyzvána ke konzultacím s cílem vyjasnit faktickou situaci, pokud jde o údajné programy, a dospět k oboustranně přijatelnému řešení. Po těchto konzultacích a při absenci oboustranně přijatelného řešení ve vztahu k těmto čtyřem programům zahrnula Komise tyto programy do šetření případů subvencování.
3. Obecné připomínky k subvencování po poskytnutí informací
(27)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že program předběžných licencí, program daňových pobídek pro výzkum a vývoj a program vývozních úvěrů by měly být z rozsahu stávajícího šetření vyňaty, protože přezkum by se měl zabývat pouze původně šetřenými programy. V tomto případě tyto tři programy a regionální programy nebyly v průběhu původního šetření šetřeny.
(28)
Příslušná ustanovení základního nařízení týkající se prozatímního přezkumu a přezkumu opatření před pozbytím platnosti nestanoví takto úzký přístup v rámci přezkumných řízení. Například prozatímní přezkum by mohl vést k posílení opatření v souladu s článkem 19 odst. 2 základního nařízení, pokud by stávající opatření nedostačovala k vyrovnání účinku napadnutelných subvencí. Článek 19 odst. 4 základního nařízení dále vyžaduje zkoumat, „zda se okolnosti ohledně subvencí … podstatně změnily“. Proto může prozatímní přezkum týkající se subvencování vést sám o sobě k úplnému přehodnocení rámce subvencování, nikoli pouze původně šetřených programů subvencování, z čehož by mohl mít potenciálně užitek dotyčný výrobek. Nadto se přezkum opatření před pozbytím platnosti nemusí zaměřovat pouze na původně šetřené programy. Článek 18 odst. 2 základního nařízení odkazuje na „přetrvání nebo obnovení subvencí“ obecně a nikoli na původně šetřené programy subvencí. Přezkumy proto nejsou omezeny na původně šetřené programy, ale vyžadují zjištění stávajícího a budoucího subvencování, včetně programů, které nebyly původně šetřeny. Pouze takový přístup vede k adekvátní analýze faktické situace týkající se subvencování během období přezkumného šetření. Jinak by vlády mohly pravidla týkající se subvencování účinně obcházet jednoduše přejmenováním programu nebo provedením mírných změn jeho struktury. To by mařilo cíl a účel vyrovnávacích opatření, kterým je vyrovnat subvence působící újmu.
II. Celostátní programy
1. Program předběžných licencí (dále jen „PPL“)
a) Právní základ
(29)
Detailní popis programu je obsažen v odstavcích 4.1.1 až 4.1.14 politiky EXIM 02-07 a v kapitolách 4.1 až 4.30 v PP I 02-07.
b) Způsobilost
(30)
PPL sestává z šesti podprogramů, jak je detailněji popsáno v bodě odůvodnění (31). Tyto podprogramy se mimo jiné liší v rozsahu způsobilosti. Výrobci-vývozci a obchodníci-vývozci, kteří jsou „připoutáni“ k pomocným výrobcům, jsou způsobilí pro PPL na fyzický vývoz a PPL na roční potřebu. Výrobci-vývozci poskytující dodávky konečnému vývozci jsou způsobilí pro PPL na dodávky meziproduktů. Hlavní dodavatelé dodávající v rámci kategorií „domnělého vývozu“ uvedených v odstavci 8.2 politiky EXIM 02-07, jako např. dodavatelé jednotky orientované na vývoz (dále jen „JOV“), jsou způsobilí pro PPL na domnělý vývoz. A dodavatelé meziproduktů výrobcům-vývozcům jsou způsobilí pro výhody „domnělého vývozu“ v rámci podprogramů předběžného příkazu k uvolnění (Advance Release Order, dále jen „ARO“) a tuzemského back-to-back akreditivu.
c) Praktické provádění
(31)
Předběžné licence mohou být vydávány na:
i) Fyzický vývoz: Toto je hlavní podprogram. Umožňuje bezcelní dovoz vstupních materiálů potřebných k výrobě určitého výsledného výrobku určeného na vývoz. „Fyzický“ v tomto kontextu znamená, že výrobek určený na vývoz musí opustit indické území. Bezcelní dovozní množství a vývozní povinnost zahrnující typ výrobku určeného na vývoz jsou uvedeny v licenci.
ii) Roční potřebu: Taková licence není spojena s určitým výrobkem určeným na vývoz, ale s širší skupinou výrobků (např. chemické a příbuzné výrobky). Držitel licence je oprávněn - do určité hodnoty stanovené jeho předchozí vývozní činností - bezcelně dovážet jakýkoli vstup potřebný k výrobě jakéhokoli položky spadající do dané skupiny výrobků. Může vyvážet jakýkoli výsledný výrobek spadající do dané skupiny výrobků, který byl vyroben s použitím takového materiálu osvobozeného od cla.
iii) Dodávky meziproduktů: Tento podprogram pokrývá případy, kdy dva výrobci chtějí vyrábět jeden výrobek určený na vývoz a rozdělí proces výroby. Výrobce-vývozce vyrábí meziprodukt. Smí bezcelně dovážet vstupní materiál a pro tento účel může získat PL na dodávky meziproduktů. Konečný vývozce dokončuje výrobu a je povinen hotový výrobek vyvézt.
iv) Domnělý vývoz: Tento podprogram umožňuje hlavnímu dodavateli bezcelně dovážet vstupy potřebné k výrobě zboží, které má být prodáno jako „domnělý vývoz“ kategoriím zákazníků uvedeným v odstavci 8.2. písm. b) až f), g), i) a j) v politice EXIM 02-07. Podle VI spadají pod domnělý vývoz transakce, při kterých dodávané zboží neopustí zemi. Za domnělý vývoz je považována celá řada kategorií dodávek za předpokladu, že je zboží vyrobeno v Indii, jako např. dodávky zboží pro JOV nebo pro společnost, která se nachází ve zvláštní ekonomické zóně (dále jen „ZEZ“).
v) ARO: Držitel PL, který si hodlá opatřit vstupy z domácích zdrojů místo přímého dovozu, má možnost opatřit si je oproti ARO. V takových případech jsou předběžné licence validovány jako ARO a převedeny na domácího dodavatele při dodávce v nich uvedených položek. Indosace ARO poskytuje domácímu dodavateli výhody domnělého vývozu, jak je uvedeno v odstavci 8.3 politiky EXIM 02-07 (tj. PPL na dodávky meziproduktů/domnělý vývoz, vrácení cla při domnělém vývozu a náhrada konečné spotřební daně). V rámci mechanismu ARO jsou daně a cla vraceny dodavateli místo finálnímu vývozci ve formě vrácení/náhrady cla. Vrácení daní/cla je možné v případě domácích vstupů i v případě dovezených vstupů.
vi) Tuzemský back-to-back akreditiv: Tento podprogram se opět týká domácích dodávek pro držitele PL. Držitel PL může požádat banku o otevření tuzemského akreditivu ve prospěch domácího dodavatele. Na licenci na přímý dovoz bude banka započítávat pouze hodnotu a množství položek opatřených z domácích zdrojů místo z dovozu. Domácí dodavatel bude mít nárok na výhody domnělého vývozu, jak je uvedeno v odstavci 8.3 politiky EXIM 02-07 (tj. PPL na dodávky meziproduktů/domnělý vývoz, vrácení cla při domnělém vývozu a náhrady konečné spotřební daně).
Bylo zjištěno, že během období přezkumného šetření získali spolupracující vývozci pouze úlevy spadající pod čtyři podprogramy vztahující se k dotyčnému výrobku, tj. i) PPL na fyzický vývoz, ii) PPL na roční potřebu, iii) PPL na dodávky meziproduktů jako dodavatel konečnému vývozci a iv) PPL na domnělý vývoz jako dodavatel JOV/jednotkám v ZEZ. Tudíž není nezbytné zjišťovat napadnutelnost v) programu ARO a vi) programu těsně následujícího tuzemského akreditivu.
(32)
Pro účely ověření indickými úřady je držitel licence ze zákona povinen vést „pravdivou a řádnou evidenci spotřeby a využití dováženého zboží v rámci licence“ ve stanoveném formátu (kapitola 4.30 a dodatek 18 PP I 02-07), tj. registr skutečné spotřeby (dále jen „registr podle dodatku 18“).
(33)
U podprogramů i), iii) a iv) uvedené výše v bodě odůvodnění (31), jsou bezcelní dovozní množství i vývozní povinnost (včetně domnělého vývozu) stanoveny, pokud jde o množství a hodnotu, VI a zaznamenány na licenci. Kromě toho musí být v době dovozu a vývozu odpovídající transakce zaznamenány na licenci státními úředníky. Objem dovozů povolených v rámci tohoto programu je určen VI na základě standardních norem vstupů a výstupů (dále jen „SNVV“). SNVV existují pro většinu výrobků včetně dotyčného výrobku a jsou zveřejněny v PP II 02-07.
(34)
V případě podprogramu ii) uvedeného výše v bodě odůvodnění (31) (PPL na roční potřebu) je na licenci zaznamenána pouze hodnota bezcelního dovozního množství. Držitel licence je povinen „zachovat spojitost mezi dováženými vstupy a výsledným výrobkem“ (odst. 4.24A písm. c) PP II 02-07).
(35)
Dovážené vstupní materiály jsou nepřenosné a musí být použity k výrobě výsledného vyváženého výrobku. Vývozní povinnost musí být splněna v předepsané lhůtě po vydání licence (18 měsíců, lhůtu lze dvakrát prodloužit, pokaždé o 6 měsíců). V případě PPL na roční potřebu není prodloužení lhůty povoleno.
(36)
V průběhu přezkumného šetření bylo zjištěno, že množství vstupního materiálu dovezeného spolupracujícími vývozci podle bezcelního dovozního množství na základě SNVV bezcelně v rámci různých podprogramů překročilo množství materiálu nutného k výrobě referenčního množství výsledného vyváženého výrobku. SNVV týkající se dotyčného výrobku tedy nebyly přesné. Mimoto v období přezkumného šetření žádný ze spolupracujících vývozců nevedl řádný registr skutečné spotřeby, který by vycházel z reálné spotřeby. Ve čtyřech případech nebyl registr veden vůbec i přes zákonnou povinnost ho vést (viz bod odůvodnění (32) výše). Ve dvou případech nebyla společnostmi registrována žádná skutečná spotřeba. Ani šetření vývozci, ani VI nebyli schopni prokázat, že osvobození od dovozního cla nevedlo k nadměrné úlevě.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(37)
VI a pět spolupracujících vývozců předložili připomínky k PPL. Tvrdili, že PPL funguje jako povolený systém navracení nebo navracení u náhradních vstupů, který se údajně podobá systému aktivního zušlechťovacího styku ES a pro který existuje systém ověřování v souladu s ustanoveními příloh I, II a III základního nařízení, přičemž účelem tohoto systému ověřování je monitorování spojitosti mezi bezcelně dováženými vstupy a výslednými vyváženými výrobky. VI a dva vývozci dále tvrdili, vyrovnávací opatření, by se mohla vztahovat pouze na nadměrnou úlevu cla. Pokud jde o ověřovací systém, tvrdili, že stávající systém je adekvátní. V této souvislosti poukazovali na množství ověřovacích prvků, které má VI pro takové ověřování k dispozici, včetně: SNVV, informací o množství z dovozních a vývozních dokumentů, registru celních kaucí složených při dovozu a vývozu v rámci PPL, registru spotřeby, knihy Duty Entitlement Export Certification (dále jen kniha „DEEC“), ověření náhrad po uskutečnění dovozu a vývozu, doplňkové kontroly uplatňované indickými úřady v souvislosti se správou spotřebních daní a cel, pravidelné audity a soudní stíhání v případě „zneužití“. VI a jeden vývozce však připustili, že SNVV mohou „snížit objem toho, co je spotřebováno ve skutečnosti“. Nadto žádný z vývozců nepředložil dostatečný důkaz naplňování povinnosti vést registr skutečné spotřeby podle uložený politikou EXIM. Dva vývozci dále tvrdili, že vyšetřující úřad měl vypočítat nadměrnou úlevu sám. Dále se vyskytla tvrzení, že ES je vázáno výsledky předchozích šetření a nemůže tedy vůči PPL přijímat vyrovnávací opatření. Jeden vývozce předložil po slyšení následujícím po poskytnutí informací výpočet nadměrně vráceného cla.
e) Závěr
(38)
Osvobození od dovozního cla je subvencí ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení, tj. finanční příspěvek VI, která poskytla zvýhodnění šetřeným vývozcům.
(39)
Nadto PPL na fyzický vývoz, PPL na roční potřebu a PPL na dodávky meziproduktů jasně právně závisí na vývozní výkonnosti a tudíž se má za to, že jsou specifické a napadnutelné podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení. Bez vývozního závazku nemůže společnost získat v rámci těchto programů žádné výhody.
(40)
PPL na domnělý vývoz je v režimech tohoto případu fakticky závislý na vývozní výkonnosti. Byl použit pouze jednou společností v menším rozsahu a pouze v rámci dodávek pro JOV nebo jednotky v ZEZ; obě kategorie jsou uvedeny v odstavci 8.2 písm. b) politiky EXIM 02-07. Tato společnost uvedla, že její zákazníci nakonec dotyčný výrobek vyvezli. Cílem JOV/ZEZ je vývoz, jak je uvedeno v odstavci 6.1 politiky EXIM 02-07. Domácí dodavatel tedy získává výhody v rámci PPL na domnělý vývoz, protože VI očekává výnosy z vývozu následně obdržené vývozcem nacházejícím se v JOV/ZEZ. Podle článku 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení se subvence považuje za závislou na vývozu, pokud se prokáže, že poskytnutí subvence, ačkoliv není právně závislé na vývozní výkonnosti, je ve skutečnosti vázáno na současný nebo očekávaný vývoz nebo výnosy z vývozu.
(41)
Žádný z těchto čtyř podprogramů použitých v rámci tohoto případu nemůže být považován za přípustný systém navracení či systém navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Toto zjištění bylo potvrzeno po pečlivém posouzení podání následujících po poskytnutí informací. Nejsou v souladu s přísnými pravidly stanovenými v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. VI neuplatnulaa účinně svůj ověřovací systém nebo postup za účelem potvrzení, zda a v jakém množství byly vstupy spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě programů navracení u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). SNVV týkající se dotyčného výrobku nebyly dostatečně přesné. Toto zjištění nezměnila žádná připomínka předložená po poskytnutí informací. Naopak i VI připustila, že SNVV byly nepřesné. Je tedy potvrzeno, že SNVV nemohou být samy o sobě považovány za ověřovací systém skutečné spotřeby, protože tyto nadměrně velkorysé standardní normy neumožňují VI ověřovat s dostatečnou přesností, jaké množství vstupů jsou spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku. Navíc VI neprovedla účinnou kontrolu založenou na řádně vedeném registru skutečné spotřeby (dále jen „registr podle dodatku 18“). Nadto neprovedla VI další přezkoumání založené na skutečných vstupech, přestože by takové přezkoumání bylo při absenci účinně uplatňovaného ověřovacího systému zpravidla nutné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst. 3 základního nařízení), ani neprokázala, že neexistovaly nadměrné úlevy. Údajná srovnatelnost PPL se systémem aktivního zušlechťovacího styku ES je irelevantní, protože systém ES není předmětem stávajícího šetření.
(42)
Ostatní ověřovací prvky zmíněné při poskytnutí informací již buď neexistují (kniha DEEC byla politikou EXIM 02-07 zrušena) nebo zjevně při absenci účinné kontroly registrů skutečné spotřeby vycházejí z nadměrně velkorysých norem SNVV, což není postačující (informace o vývozních a dovozních dokumentech, registr celních kaucí, kontrola náhrad v rámci PPL). Zprávy indických úřadů o auditech týkajících se šetřených vyvážejících výrobců nebyly předloženy.
(43)
Jelikož PPL nebyl nikdy v minulosti analyzován na základě faktů srovnatelných s fakty zjištěnými v rámci stávajícího šetření, zejména z pohledu nepřesnosti norem SNVV týkajících se dotyčného výrobku, neexistuje žádný závazný precedent, který by bránula napadnutí tohoto programu.
(44)
Tyto čtyři podprogramy jsou tedy napadnutelné.
f) Výpočet výše subvence
(45)
Při neexistenci povoleného systému navracení nebo systému navracení u náhradních vstupů má napadnutelná výhoda podobu prominutí celkových dovozních cel obvykle splatných při dovozu vstupů. V rozporu s podáními učiněnými VI a dvěma vývozci nestanoví základní nařízení pouze vyrovnání „nadměrného“ promíjení poplatků. Podle čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a přílohy I bodu i) základního nařízení lze napadnout pouze nadměrné vrácení cla za předpokladu, že jsou splněny podmínky obsažené v přílohách II a III základního nařízení. Tyto podmínky však v tomto případě splněny nebyly. Proto v případě, že bude zjištěna absence adekvátního monitorovacího procesu, výše uvedenou výjimku pro programy navracení nelze použít a namísto údajného nadměrného vrácení se použije obvyklé pravidlo napadnutí výše nezaplaceného cla (ušlého příjmu). Jak je uvedeno v přílohách II části II a III části II základního nařízení, není výpočet takového nadměrného vrácení povinností vyšetřujícího orgánu. Naopak podle článku 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení musí tento orgán pouze získat dostatečné důkazy k vyvrácení vhodnosti údajného ověřovacího systému. Dále by mělo být poznamenáno, že další přezkoumání ze strany indických úřadů při neexistenci účinně uplatňovaného ověřovacího systému musí být provedeno včas, tj. při šetření týkajícím se uložení vyrovnávacího cla zpravidla před ověřením na místě. Výpočet nadměrného vrácení cla předložený jedním z vývozců po poskytnutí informací nebyl předložen včas, ani nebyl vypracován VI. Tudíž na něj nebude brán ohled.
(46)
Výše subvencí pro vývozce, kteří využili PPL, byla vypočtena na základě ušlého dovozního cla (základní clo a zvláštní dodatečné clo) z materiálu dovezeného v rámci zmíněných čtyř podprogramů pro dotyčný výrobek během období přezkumného šetření, jak je uvedeno v 31. bodě odůvodnění (čitatel). V souladu s článkem 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení byly poplatky nezbytně vynaložené za účelem získání subvence v případě oprávněné žádosti z výše subvencí odečteny. V souladu s článkem 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat dotyčného výrobku během období přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(47)
Během období přezkumného šetření využívalo výhod tohoto programu šest společností a získalo subvence mezi 22,0 % a 25,8 % (viz tabulka v bodě odůvodnění (154) níže).
2. Program Duty Entitlement Passbook (dále jen „DEPBS“)
a) Právní základ
(48)
Detailní popis DEPBS je obsažen v odstavci 4.3 politiky EXIM 02-07 a v kapitole 4 PP I 02-07.
b) Způsobilost
(49)
Pro tento program je způsobilý kterýkoli výrobce-vývozce nebo obchodník- vývozce.
c) Praktické provádění DEPBS
(50)
Způsobilý vývozce může zažádat o úvěry DEPBS, které jsou vypočteny jako procento hodnoty výrobků vyvezených v rámci tohoto programu. Tyto sazby DEPBS byly stanoveny indickými úřady na většinu výrobků včetně dotyčného výrobku. Jsou stanoveny na základě SNVV a berou v úvahu předpokládaný dovozní podíl vstupů ve vyváženém výrobku a daňové zatížení předpokládaného dovozu bez ohledu na to, zda bylo dovozní clo skutečně zaplaceno či nikoli.
(51)
Aby mohla společnost využívat výhod tohoto programu, musí vyvážet. V čase vývozní transakce musí vývozce podat úřadům v Indii oznámení, že probíhá vývoz v rámci DEPBS. Aby mohlo být zboží vyvezeno, indické celní úřady vydají během postupu odeslání vývozní přepravní doklad. Tento dokument obsahuje mimo jiné výši úvěru DEPBS, který má být poskytnut pro tuto vývozní transakci. V tomto okamžiku vývozce zná výši výhody, kterou obdrží. Jakmile celní úřady vydají vývozní přepravní doklad, je VI povinna poskytnout úvěr DEPBS. Příslušná sazba DEPBS pro výpočet výše výhody je sazba, která je použita v okamžiku podání vývozní deklarace. Tudíž neexistuje možnost pro pozdější změnu úrovně výhody.
(52)
Také bylo zjištěno, že v souladu s indickými účetními standardy mohou být úvěry DEPBS při splnění vývozní povinnosti zaúčtovány v obchodních účtech na základě časového rozlišení jako příjem.
(53)
Takové úvěry mohou být použity k zaplacení cla u následných dovozů jakéhokoliv volně dováženého zboží s výjimkou výrobních statků. Zboží dovezené na základě takových úvěrů může být prodáno na domácím trhu (přičemž podléhá dani z prodeje) nebo použito jinak.
(54)
Úvěry DEPBS jsou volně přenosné a jsou platné po dobu 12 měsíců od data vydání.
(55)
Žádost o úvěry DEPBS může pokrývat až 25 vývozních transakcí a v případě elektronické žádosti neomezený počet vývozních transakcí. Fakticky neexistují konečné termíny pro podání žádosti o úvěry DEPBS, protože časová období zmíněná v kapitole 4.47 PP I 02-07 počínají vždy nejnovější vývozní transakcí uvedenou v dané žádosti o DEPBS.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(56)
Při poskytnutí informací uvedli tři vývozci, kteří čerpali výhody podle tohoto programu, připomínky k analýze DEPBS, jak je uvedena výše. Prohlásili, že i) v rozporu s nálezy v bodech odůvodnění (53) a (59) musí být materiály dovážené na základě DEPBS údajně použity k výrobě pro vývoz a úvěr DEPBS může být údajně obdržen pouze v případě, že je vyváženo zboží, jehož vstupní materiály jsou zatíženy dovozním clem, ii) nová metodika výpočtu výše napadnutelných subvencí (důraz na vývozní transakci, viz níže bod odůvodnění (61) až (62)) by se neměla použít, protože výhoda je údajně poskytnuta pouze při využití úvěru a z důvodu, že nový přístup se diskriminačním způsobem odklání od dřívějšího precedentu ES, iii) DEPBS by měl být napadnut pouze do takové míry, do jaké byly takové úvěry získány na dotyčný výrobek, a iv) mělo by se zohlednit snížení sazby DEPBS, ke kterému došlo v únoru 2004.
e) Závěry k DEPBS
(57)
DEPBS poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Úvěr DEPBS je finančním příspěvkem VI, protože bude nakonec použit ke kompenzaci dovozního cla a bude tak snižovat výnosy VI z cla, které by bylo jinak splatné. Nadto úvěr DEPBS poskytuje vývozci výhodu, protože zlepšuje jeho likviditu.
(58)
Navíc DEPBS právně závisí na vývozní výkonnosti a proto je považován za specifický a napadnutelný podle čl. 3 odst. 4) písm. a) základního nařízení.
(59)
Tento program nelze považovat za povolený systém navracení nebo systém navracení u náhradních vstupů ve smyslu článku 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje přísným pravidlům uvedeným v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Vývozce nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve výrobním procesu a částka úvěru není vypočtena ve vztahu ke skutečně využitým vstupním materiálům. Navíc neexistuje systém nebo postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu písm. i) přílohy I a příloh II a III základního nařízení. A v neposlední řadě je vývozce způsobilý obdržet výhody DEPBS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Dokonce i vývozci, kteří nakupují veškeré své vstupní materiály v místě a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstupní materiál, mají tedy přesto nárok na výhodu z DEPBS.
(60)
Nebylo tedy zdůvodněno ani tvrzení jednoho vývozce, že materiály dovážené podle tohoto programu musí být použity pro vývozní výrobu, ani tvrzení, že úvěry DEPBS lze získat pouze za podmínky, že použité vstupní materiály podléhají dovoznímu clu. V tomto kontextu by mělo být také poznamenáno, že VI nikdy nenapadla faktický popis DEPBS, jak je stanoven výše. Proto musí být tato tvrzení odmítnuta.
f) Výpočet výše subvence
(61)
V souladu s čl. 2 odst. 2 a čl. 5 základního nařízení byla výše napadnutelných subvencí vypočtena na základě výhody, kterou získal příjemce a která je zjištěna za období přezkumného šetření. V tomto ohledu se mělo za to, že výhoda je poskytnuta příjemci v okamžiku vývozní transakce podle tohoto programu. V současnosti se musí VI vzdát cla, které představuje finanční příspěvek ve smyslu článku 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Jak je uvedeno v bodu odůvodnění (51) výše, jakmile celní úřady vydají vývozní přepravní doklad, který mimo jiné obsahuje výši úvěru DEPBS, který má být udělen pro tuto vývozní transakci, nemá VI volnost rozhodování, zda poskytnout subvenci či nikoliv, a nemá možnost rozhodnout o výši subvence. Jak je také uvedeno výše ve stejném bodu odůvodnění, jakákoli změna sazeb DEPBS mezi skutečným vývozem a vydáním licence DEPBS nemá zpětný vliv na úroveň přiznané výhody. Dále, jak je uvedeno v bodu odůvodnění (52) výše, mohou společnosti v souladu s indickými účetními standardy zaúčtovávat úvěry DEPBS na základě časového rozlišení jako příjem ve stádiu vývozní transakce. A v neposlední řadě díky skutečnosti, že společnost ví, že obdrží subvenci na základě DEPBS i výhody na základě jiných programů, je společnost již ve výhodnější konkurenční pozici, protože může subvence zohlednit prostřednictvím nižších cen.
(62)
Odůvodněním pro zavedení vyrovnávacího cla je tedy napravení nekalých obchodních praktik založených na nezákonné konkurenční výhodě. Ve světle výše uvedeného se považuje za vhodné vyhodnotit výhodu plynoucí z DEPBS jako součet úvěrů získaných pro všechny vývozní transakce realizované podle tohoto programu v průběhu období šetření.
(63)
Připomínky k poskytnutí informací nevedly k revizi tohoto přístupu k výpočtu. Nová metodika již byla použita v nedávné minulosti Evropským společenstvím například v souvislosti s případem sad uhlíkových elektrod (7). Kromě toho principy právní určitosti a legitimních očekávání nebrání takové změně metodiky. Za prvé nový přístup nevede k úplnému přehodnocení programu, který byl vždy napadnutelný. Týká se pouze výpočtu výše subvence za účelem její těsnější vazby na faktickou situaci v průběhu daného období šetření. Za druhé je tento přístup mimo jiné důsledkem skutečností zjištěných Komisí v průběhu nedávných šetření, např. zaúčtovávání úvěrů DEPBS na základě časového rozlišení podle indických účetních standardů a fakticky neexistující konečné termíny pro žádost o takové úvěry podle politiky EXIM. Připomínky k poskytnutí informací dále potvrdily, že v okamžiku vývozní transakce realizované podle tohoto programu získal vývozce neodvolatelné právo na úvěry DEPBS. Takový okamžik je však rozhodující pro stanovení poskytnutí výhody, jak je uvedeno výše v bodě výčtu (61), nikoli následné využití, protože vývozce s takto přiznaným právem „je na tom již finančně lépe“.
(64)
Oproti tvrzení některých vyvážejících výrobců bylo při stanovení výše napadnutelného úvěru DEPBS nutno vzít v úvahu i úvěr DEPBS generovaný vývozem jiného výrobku než dotyčného výrobku. Podle DEPBS neexistuje žádný závazek, který omezuje využití úvěrů pro bezcelní dovoz vstupního materiálu vázaného na specifický výrobek. Naopak, úvěry DEPBS jsou volně přenosné, lze je dokonce prodat a využít pro dovozy jakéhokoli zboží, které lze dovézt bez omezení (vstupní materiály dotyčného výrobku patří do této kategorie) s výjimkou výrobních statků. V důsledku toho může dotyčný výrobek čerpat výhody ze všech generovaných úvěrů DEPBS.
(65)
Navíc snížení sazby DEPBS následně po období přezkumného šetření nemůže být vzato v úvahu, protože čl. 11 odst. 1 základního nařízení stanoví, že k informacím, které se týkají pozdějšího období, se zpravidla nepřihlíží. Kromě toho neexistuje záruka, že VI nezvýší sazby DEPBS v budoucnosti.
(66)
V případě, že byla podána oprávněná žádost, byly v souladu s čl. 7 odst. 1) písm. a) základního nařízení poplatky, které byly nezbytně vynaloženy, aby byla získána subvence, odečteny z takto zjištěných úvěrů, aby byla určena výše subvence (čitatel). V souladu s článkem 7 odst. 2 základního nařízení byla celková výše subvence přepočtena na celkový vývozní obrat v průběhu období přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Z tohoto programu čerpalo výhody v průběhu období přezkumného šetření pět společností, které získaly subvence ve výši 3,2 % až 8,0 % (viz tabulka v bodu odůvodnění (154) níže).
3. Program jednotek orientovaných na vývoz (dále jen „JOV“)/Program zvláštních ekonomických zón (dále jen „ZEZ“)
a) Právní základ
(67)
Informace o těchto programech jsou obsaženy v kapitolách 6 (JOV) a 7 (ZEZ) politiky EXIM 02-07 a PP I 02-07.
b) Eligibility
(68)
S výjimkou společností, které jsou pouze obchodníky, mohou všechny podniky, které v zásadě vyvážejí celou svou produkci zboží nebo služeb, být pokládány za ZEZ nebo JOV. Na rozdíl od služeb a zemědělství však podniky v průmyslových odvětvích musí splnit minimální limit základních prostředků (10 miliónů indických rupií), aby byly způsobilé jako JOV.
c) Praktické provádění
(69)
Program ZEZ je následníkem dřívějšího programu vývozních zpracovatelských zón (dále jen „VZZ“). ZEZ jsou specificky ohraničené bezcelní enklávy a jsou podle politiky EXIM 02-07 považovány za cizí území pro účely obchodních operací, cel a daní. V provozu je již 14 ZEZ a zřízení dalších 13 ZEZ bylo schváleno indickými úřady.
(70)
Na druhé straně JOV jsou geograficky pružnější a lze je zřídit kdekoli v Indii. Tento program je doplňkem programu ZEZ.
(71)
Žádost o status JOV nebo ZEZ musí zahrnovat informace pro období příštích pěti let, mimo jiné o plánovaných výrobních množstvích, plánované hodnotě vývozu, požadavcích dovozu a požadavcích na domácí zdroje. Pokud úřady akceptují žádost společnosti, budou společnosti oznámeny podmínky připojené k akceptaci. Dohoda o uznání společnosti jako ZEZ/JOV je platná na období pět let. Tato dohoda může být obnovena na další období.
(72)
Určujícím závazkem JOV nebo ZEZ, jak je stanoven v politice EXIM 02-07, je dosáhnout čistých devizových příjmů (dále jen „ČDP“), tj. v referenčním období (5 let) musí být celková hodnota vývozů vyšší než celková hodnota dovezeného zboží.
(73)
JOV/jednotky ZEZ mají právo na následující úlevy:
i)
prominutí dovozních poplatků u všech typů zboží (včetně výrobních statků, surovin, a spotřebního materiálu) nutných pro produkci, výrobu, zpracování nebo v souvislosti s nimi,
ii)
prominutí spotřební daně u zboží nakoupeného z domácích zdrojů,
iii)
náhrada centrální daně z prodeje zaplacené ze zboží opatřeného z místních zdrojů,
iv)
možnost prodat část produkce na domácím trhu při zaplacení příslušného cla z hotového výrobku jako výjimka obecného požadavku vyvézt celou produkci,
v)
prominutí daně z příjmu běžně splatné ze zisků realizovaných z vývozních prodejů v souladu s paragrafem 10A nebo paragrafem 10B zákona o dani z příjmu po dobu 10 let po zahájení své činnosti, avšak nejdéle do roku 2010,
vi)
možnost zahraničního vlastnictví kapitálu až do výše 100 %.
(74)
I když jsou úlevy z obou programů většinou srovnatelné, existují některé rozdíly. Například JOV může získat 50 % slevu ze cla splatného z prodeje na domácím trhu (prodej ve vnitrostátní celní oblasti), zatímco v ZEZ je splatných 100 % cla z takového prodeje. Jednotka JOV může prodat až 50 % svého obratu na domácím trhu při této snížené sazbě.
(75)
Jednotky působící v rámci těchto programů jsou vázány dohledem celních úředníků v souladu s paragrafem 65 celního zákona.
(76)
Ze zákona musí vést ve stanoveném formátu řádnou evidenci všech dovozů, spotřeby a využití veškerých dovezených materiálů a uskutečněných vývozů. Tyto doklady by měly být pravidelně předkládány podle potřeby příslušným orgánům (dále jen „čtvrtletní a roční zprávy“).
(77)
Podle odstavce 10.2 dodatku 14-I a odstavce 13.2 dodatku 14-II PP I 02-07 však „není vyžadováno, aby [JOV nebo jednotka ZEZ] určovaly vzájemný vztah mezi každou zásilkou dovozu a příslušným vývozem, převody na jiné jednotky, prodejem v rámci vnitrostátní celní oblasti nebo zásobami“.
(78)
Údaje o prodeji na domácím trhu jsou odesílány a evidovány na základě autocertifikace. Proces odesílání vývozních zásilek JOV probíhá pod dohledem pracovníka celního/finančního úřadu, který má stálé místo v JOV. Společnost musí nahradit VI mzdu takového stále celního pracovníka.
(79)
„Veškeré aktivity jednotek ZEZ v dané zóně, pokud není stanoveno jinak, včetně vývozu a zpětného dovozu zboží probíhají postupem autocertifikace“, jak uvádí odstavec 29 dodatku 14-II PP I 02-07. Nedochází tedy k žádným rutinním kontrolám vývozních zásilek jednotky ZEZ celními orgány.
(80)
V současném případě byla použita JOV jedním ze spolupracujících vývozců. Vzhledem k tomu, že ZEZ použita nebyla, není proto nutné analyzovat možnost napadnutelnosti tohoto programu. Spolupracující vývozce, který použil JOV, použil tento program na dovoz surovin a výrobních statků bez dovozního cla, aby nakoupil zboží na domácím trhu bez spotřební daně a aby dosáhl vrácení daně z prodeje a prodal část své produkce na domácím trhu. Využil tak všech výhod popsaných v bodu odůvodnění (73) výše podle i) až iv). Dotčený vývozce rovněž využil výhod podle ustanovení o prominutí daně z příjmu JOV. Protože však toto prominutí daně z příjmu spadá do programu prominutí daně z příjmu, který je obecně přístupnější, je jeho analýza uvedena v bodech odůvodnění (117) a (118) níže.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(81)
Po poskytnutí informací tvrdil jeden vyvážející výrobce, že program JOV by měl být napadnut, pokud vůbec, jen do té míry, do jaké clo z domácího prodeje plně nepokrývá částku prominutého dovozního cla ze vstupních materiálů používaných pro produkci prodávanou na domácím trhu (dále jen „nadměrná úleva“). Stanovisko tohoto vývozce je, že pokud jde o JOV, která se údajně podobá aktivnímu zušlechťovacímu styku ES, existuje systém ověřování v souladu s ustanoveními příloh I, II a III základního nařízení. Za tímto účelem tvrdil, že korelace podle zásilky vstupních materiálů a výsledné produkce na vývoz není indickými úřady vyžadována (viz bod odůvodnění (77)), protože to není povinné podle základního nařízení nebo Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (dále jen „DSVO“) pro řádný systém ověřování. Kromě toho se vývozce odvolával na interní systém správy šarží, který poskytuje informace o souvislosti mezi vstupy a výstupy. Tento vývozce dále poukázal na to, že jeho prodej na domácím trhu představoval méně než 5 % jeho prodeje v šetřeném období. Tvrdil také, že pravidelné hodnocení měsíčních přiznání daně z prodeje prováděné VI je dostatečné pro splnění ověřovacích norem stanovených základním nařízením.
(82)
Dále tvrdil, že i) pro účely výpočtu by se neměla brát částka surovin dovezených v období přezkumného šetření, jak je uvedeno v bodě odůvodnění 19 výroční zprávy této JOV, nýbrž částka surovin spotřebovaných v průběhu tohoto období, jak je uvedeno v bodu 20 této zprávy, a ii) období, pro které má být zjištěno ušetřené clo z dovozu výrobních statků, by mělo být založeno na době amortizace specifické pro společnost a nikoli na základě průměrné doby amortizace pro všechny spolupracující vyvážející výrobce. Dále tvrdil, že připočtený úrok (komerční sazba převládající v Indii v průběhu období šetření) by měl být snížen na váženou průměrnou sazbu v době založení této JOV v průběhu období přezkumného šetření.
e) Závěry k JOV
(83)
Osvobození JOV od dvou typů dovozního cla (dále jen „základní clo“ a „speciální dodatečné clo“) a vrácení daně z prodeje jsou finančními příspěvky VI ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Výnos vlády, který by jinak byl splatný, kdyby tento program neexistoval, je ušlým výnosem a tedy navíc poskytnutím výhody JOV ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení, protože JOV ušetřila likviditu tím, že nemusela zaplatit obvykle splatné clo a dosáhla vrácení daně z prodeje.
(84)
Osvobození od spotřební daně a jejího ekvivalentu dovozního cla (dále jen „dodatečné clo“), však nevede k ušlému příjmu, který by byl jinak splatný. Spotřební daň a dodatečné clo, pokud by byly zaplaceny, mohly být použity jako úvěr pro vlastní budoucí celní závazky (tzv. mechanismus „CENVAT“, mechanismus centralizované DPH). Proto tato cla nejsou konečná. Při úvěru „CENVAT“ je konečné clo uplatněno jen z přidané hodnoty, nikoli ze vstupních materiálů.
(85)
Pouze prominutí základního cla, speciálního dodatečného cla a vrácení daně z prodeje tedy zakládají subvence ve smyslu článku 2 základního nařízení. Právně závisí na vývozní výkonnosti, a proto jsou považovány za specifické a napadnutelné podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení. Vývozní cíl JOV, jak je uvedeno v odstavci 6.1 politiky EXIM 02-07, je nutnou podmínkou k získání pobídek.
(86)
Dále v rozporu s tvrzením jednoho vývozce nemohou být tyto subvence považovány za povolené systémy navracení cla nebo navracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovují přísným pravidlům stanoveným v příloze I (písmena h) a i)), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Údajná srovnatelnost JOV se režimem aktivního zušlechťovacího styku ES je v tomto kontextu irelevantní, protože systém ES není předmětem tohoto šetření.
(87)
Jsou-li ustanovení o vrácení daně z prodeje a osvobození od dovozního cla používána pro nákup výrobních statků, nejsou již v souladu s pravidly pro povolené systémy navracení, protože toto zboží se nespotřebovává ve výrobním procesu, jak požaduje příloha I písmeno h) (vrácení daně z prodeje) a i) (prominutí dovozního cla). Vývozce se ohradil proti této analýze a argumentoval, že protože výrobní statky jsou nezbytné pro výrobu, nemohou být samy vyňaty z jakéhokoli povoleného systému navracení cla. Tato úvaha však není reflektována v jasné formulaci přílohy I písmene h) a i), výrobní statky se používají pro výrobu, avšak nejsou při ní spotřebovány. Proto se tento argument odmítá.
(88)
Kromě toho a také s ohledem na ostatní výhody plynoucí z tohoto programu přes pečlivé zkoumání tvrzení tohoto vývozce bylo potvrzeno, že VI nemá účinný ověřovací systém nebo postup pro potvrzení, zda a v jakých množstvích byly vstupní materiály, na jejichž opatření se nevztahovalo clo nebo daň z prodeje, spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě programů navracení u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2) základního nařízení).
(89)
JOV může prodat významné množství své výroby, až 50 % svého ročního obratu na domácím trhu. Proto ze zákona neexistuje žádná povinnost vyvézt celkové množství vyrobených výsledných výrobků. Navíc v důsledku postupu autocertifikace dochází k těmto domácím transakcím bez dohledu státních úřadů. V důsledku toho nepodléhá celní území JOV, alespoň částečně, fyzické kontrole indických úřadů. To však zvyšuje význam dalších ověřovacích prvků, zejména kontroly souvislosti mezi bezcelními dovozy vstupních materiálů a výslednými vývozními výrobky, aby se kvalifikovaly jako ověřovací systém navracení cla u náhradních vstupů. Zjistilo se, že subjekt JOV až do stávajícího šetření neprodal na domácím trhu 50 %, ale pouze 5 % svého ročního obratu v průběhu OŠ. To ale nemá žádný dopad na obecnější hodnocení adekvátnosti existujícího ověřovacího systému.
(90)
Pokud jde o další zavedené ověřovací kroky, mělo by se připomenout, jak bylo zmíněno výše v bodě odůvodnění (77) a potvrzeno tvrzeními vývozce, že JOV je již právně v pozici, kdy v žádném časovém okamžiku není povinna korelovat každou dovozní zásilku s cílem odpovídajícího výsledného výrobku. Pouze takové kontroly zásilek by však poskytly indickým úřadům dostatek informací o konečném místě určení vstupů za účelem kontroly, zda osvobození od cla/daně z prodeje nepřevyšuje vstupy pro produkci na vývoz. Měsíční daňová přiznání pro prodej na domácím trhu prováděná na základě vlastního posouzení, která jsou pravidelně hodnocena indickými úřady, nestačí. Interní systémy vedené bez zákonné povinnosti podle politiky EXIM, např. systém správy šarží, také nestačí pro nahrazení takového klíčového požadavku na ověřovací systém pro navracení cla. Navíc ověřovací systém pro navracení cla musí být navržen a vynucován státem a nemělo by být ponechán na uvážení vedení každé individuální dotčené společnosti, zda zavede informační systém. Byly požadovány zprávy o auditech indických úřadů jak od společnosti, tak od VI, ale nebyly poskytnuty, takže neexistuje důkaz o tom, že byly provedeny. Protože indická politika EXIM výslovně nestanoví, že JOV musí evidovat souvislost mezi vstupními materiály a výsledným výrobkem, je potvrzeno, že VI nezavedla žádný účinný kontrolní mechanismus ke stanovení toho, jaké vstupy byly spotřebovány ve vyvážené produkci a v jakých množstvích.
(91)
VI také ani neprovedla další přezkoumání na základě skutečně použitých vstupů, i když by při neexistenci účinného systému ověřování takové přezkoumání obvykle muselo být provedeno (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst. 3 základního nařízení), ani neprokázala, že nedošlo k nadměrné úlevě. Mělo by být připomenuto, že takové další přezkoumání musí být při takovém šetření v zásadě dokončeno před inspekcí na místě, aby mohly být závěry inspekce, pokud je považována za vhodnou, založeny na tomto dalším šetření, čl. 11 odst. 8 a čl. 26 odst. 1 základního nařízení.
f) Výpočet výše subvence
(92)
Obdobně při absenci povoleného systému navracení cla nebo navracení u náhradních vstupů je napadnutelnou výhodou prominutí celkového dovozního cla (základního cla a speciálního dodatečného cla) obvykle splatného při dovozu a také vrácení daně z prodeje, obojí v průběhu období přezkumného šetření.
(93)
Žádost vývozce, aby se brala v úvahu pouze výše ušetřeného cla a daně z prodeje, které byly spojeny se vstupy spotřebovanými v průběhu období přezkumného šetření, byla zamítnuta. K poskytnutí výhody ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení dochází při nákupu vstupních materiálů, na které se nevztahuje clo nebo daň z prodeje, protože v tomto stádiu by tyto poplatky byly obvykle splatné.
i) Osvobození od dovozního cla (základního cla a speciálního dodatečného cla) a vrácení daně z prodeje u surovin
(94)
Výše subvence pro vývozce, který využil JOV, byla vypočtena na základě ušlého dovozního cla (základního cla a speciálního dodatečného cla) z dovezených materiálů pro výrobní odvětví, tj. nerozplněná léčiva a meziprodukty, a na základě vrácené daně z prodeje pro toto odvětví, obojí v průběhu období přezkumného šetření. Poplatky nezbytně vynaložené pro získání subvence byly v souladu s čl. 7 odst. 1) písm. a) základního nařízení od této částky odečteny, aby byla zjištěna výše subvence (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat vytvořený farmaceutickým odvětvím nerozplněných produktů (dále jen „odvětví“) v průběhu přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Získané rozpětí subvence tudíž činila 29,6 %.
ii) Prominutí dovozního cla (základního cla a speciálního dodatečného cla) u výrobních statků
(95)
Na rozdíl od surovin nejsou výrobní statky fyzicky zabudované do hotového zboží. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výhoda šetřené společnosti vypočtena na základě výše nezaplaceného cla z dovezených výrobních statků rozloženého na dobu odpovídající běžné době amortizace pro takové výrobní statky v odvětví dotyčného výrobku. Pro určení takové běžné doby amortizace byl vypočten vážený průměr dob amortizace používaných všemi spolupracujícími vývozci. Žádost vyšetřované JOV použít dobu amortizace specifickou pro společnost musela být zamítnuta, protože výraz „běžný“ není synonymem pro „individuální“, ale pro „reprezentativní průměr“. Takto vypočtená částka, která připadá na období přezkumného šetření, byla upravena připočtením úroku v průběhu tohoto období pro zohlednění hodnoty výhody v čase a tím stanovení úplné výhody tohoto programu pro příjemce. Částka připočteného úroku byla založena na komerční úrokové sazbě v průběhu období přezkumného šetření v Indii. Žádost vývozce použít jeho nižší průměrnou sazbu nevedla k rozdílu ve výsledku, tj. rozpětí subvence zůstalo stejné. Poplatky nezbytně vynaložené pro získání subvence byly v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení od této částky odečteny, aby byla zjištěna výše subvence (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 2 a čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat vytvořený tímto odvětvím v průběhu období přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence je závislá na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Takto získané rozpětí subvence činila 1,3 %.
(96)
Celkové rozpětí subvence v rámci JOV pro dotčenou společnost tedy činí 30,9 %.
4. Program Export Promotion Capital Goods (dále jen „EPCG“)
a) Právní základ
(97)
Detailní popis EPCG je uveden v kapitole 5 politiky EXIM 02-07 a v kapitole 5 PP I 02-07.
b) Způsobilost
(98)
Pro tento program jsou způsobilí výrobci-vývozci, obchodníci-vývozci „vázaní“ na podpůrné výrobce a poskytovatele služeb.
c) Praktické provádění
(99)
Pod podmínkou povinnosti vývozu je dovoleno společnosti dovážet výrobní statky (nové a od dubna 2003 i použité výrobní statky až 10 let staré) za sníženou celní sazbu. Za tímto účelem VI vydá při požádání a zaplacení poplatku licenci EPCG. Od dubna 2000 program zajišťuje sníženou sazbu dovozního cla ve výši 5 % použitelnou na všechny výrobní statky dovezené podle tohoto programu. Do 31. března 2000 se používala efektivní celní sazba ve výši 11 % (včetně příplatku 10 %) a v případě dovozů vysoké hodnoty sazba v nulové výši. Aby byla splněna povinnost vývozu, musí být dovezené výrobní statky využity k výrobě určitého množství zboží na vývoz v průběhu určitého období.
(100)
Držitel licence EPCG může také pořídit výrobní statky z domácích zdrojů. V takovém případě může domácí výrobce výrobních statků využít výhody bezcelního dovozu dílů nutných pro výrobu tyto výrobní statky. Nebo může domácí výrobce požádat o výhodu domnělého vývozu s ohledem na dodávku výrobních statků držiteli licence EPCG.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(101)
Při poskytnutí informací VI a jeden vyvážející výrobce tvrdili, že i) doba amortizace použitá pro výrobní statky nebyla údajně adekvátně sdělena účastníkům řízení a ii) že nebylo dostatečně stanoveno, proč a do jaké míry byl připočten úrok, aby se došlo k částce napadnutelné subvence.
e) Závěr k programu EPCG
(102)
Program EPCG poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Snížení cla zakládá finanční příspěvek od VI, protože tato úleva snižuje příjmy z cla VI, které by byly jinak splatné. Navíc snížení cla poskytuje výhodu vývozci, protože poplatky ušetřené při dovozu zlepšují jeho likviditu.
(103)
Navíc je EPCG právně závisí na vývozní výkonnosti, protože takové licence nelze získat bez závazku vyvážet. Proto se považuje za specifický a napadnutelný podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
(104)
A konečně tento program nelze považovat za povolený systém navracení cla nebo systém navracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Výrobní statky nejsou zahrnuty do rozsahu takových povolených systémů, jak je uvedeno v příloze I, písmeni i) základního nařízení, protože nejsou spotřebovány ve výrobě vyvážených výrobků.
f) Výpočet výše subvence
(105)
Výše subvence byla vypočtena v souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení rozložením nezaplaceného cla z dovážených výrobních statků na dobu odpovídající běžné době amortizace takových výrobních statků ve výrobním odvětví antibiotik. V souladu se zavedenou praxí byla takto vypočtená částka, která připadá na období přezkumného šetření, upravena připočtením úroku v průběhu tohoto období, aby se reflektovala úplná hodnota výhody v čase. Komerční úroková sazba v průběhu období šetření v Indii byla považována za vhodnou pro tento účel. Nezbytně vynaložené poplatky nutné pro získání subvence byly v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení od této částky odečteny, aby byla zjištěna výše subvence (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 2 a 7 odst. 3 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat v průběhu období přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Výhody z tohoto programu v průběhu období přezkumného šetření čerpaly čtyři společnosti. Získané subvence byly zanedbatelné.
(106)
Vzhledem k tomu, že EPCG v tomto případě nebude napaden, není nutné odpovídat na příslušné připomínky k poskytnutí informací.
5. Program vývozních úvěrů (dále jen „PVÚ“)
a) Právní základ
(107)
Podrobnosti tohoto programu jsou uvedeny v rámcovém oběžníku IECD č. 5/04.02.02/2002-03 (vývozní úvěr v cizí měně) a rámcovém oběžníku IECD č. 4/04.02.02/2002-03 (vývozní úvěr v rupiích) Indické centrální banky (dále jen „ICB“), který je určen všem komerčním bankám v Indii.
b) Způsobilost
(108)
Pro tento program jsou způsobilí výrobci/vývozci a obchodníci/vývozci.
c) Praktické provádění
(109)
Podle tohoto programu nastavuje ICB povinně maximální úrokové sazby použitelné pro vývozní úvěry, jak v indických rupiích nebo v cizí měně, které mohou komerční banky účtovat vývozci, „aby vývozcům zajistily dostupnost úvěru za mezinárodně konkurenční sazby“. PVÚ se skládá ze dvou podprogramů, programu vývozních úvěru před odesláním (dále jen „balící úvěr“), který pokrývá úvěry poskytované vývozci na financování nákupu, zpracování, výrobu, balení a/nebo odeslání zboží před vývozem, a program vývozního úvěru po odeslání, který zajišťuje půjčky provozního kapitálu za účelem financování vývozních pohledávek. ICB také vydává bankám pokyny, aby poskytly určitou částku svého čistého bankovního úvěru ve prospěch vývozních financí.
(110)
Na základě rámcového oběžníku ICB mohou vývozci obdržet vývozní úvěry za preferenční úrokové sazby ve srovnání s úrokovými sazbami běžných komerčních úvěrů (dále jen „hotovostní úvěry“), které jsou čistě stanoveny za tržních podmínek. V tomto ohledu rámcový oběžník o vývozním úvěru v rupiích poznamenává, že „maximální sazby úroků z úvěrů poskytnutým vývozcům, stanovené v tomto oběžníku, jsou nižší než maximální úrokové sazby z úvěrů běžně účtované jiným dlužníkům a jsou proto v tomto smyslu označeny jako zvýhodňující“. Rozdíl v sazbách se může pro společnosti s dobrým úvěrovým hodnocením snížit. Společnosti s vysokým hodnocením mohou vlastně získat vývozní úvěry a hotovostní úvěry za stejných podmínek.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(111)
Po poskytnutí informací argumentovali dva vývozci, kteří čerpali výhody podle tohoto programu, že PVÚ není napadnutelnou subvencí. Za tím účelem tvrdili, že i) napadnutelná subvence vyžaduje převod veřejných finančních prostředků, ii) sazby pro úvěry PVÚ jsou stanoveny podle tržních podmínek, protože různé komerční banky nabízejí významně odlišné úrokové sazby, a iii) úrokové sazby pro hotovostní úvěry jsou vyšší ve srovnání se sazbami vývozních úvěrů, protože financování vývozu je méně rizikové („provádí se samo“) a v případě vývozních úvěrů v cizích měnách v důsledku údajné nižší inflace volně směnitelných cizích měn ve srovnání s indickou rupií, což mělo údajně dopad na úrokové sazby.
(112)
Dále jeden vývozce tvrdil, a to bez poskytnutí jakéhokoli nového výpočtu rozpětí subvence, že pro účely výpočtu by se měly brát v úvahu sazby jiných bank a nikoliv bank identifikovaných v průběhu inspekce na místě jako bank poskytujících úvěry a že by v každém případě pro srovnání měly být použity pouze nejnižší sazby pro vývozní a hotovostní úvěry. Další vývozce argumentoval bez poskytnutí jakéhokoli důkazu, že výše úvěru by měla být snížena o 25 %, což údajně představuje vlastní kapitál, i když v účetnictví je identifikován jako cizí kapitál.
e) Závěr k PVÚ
(113)
Za prvé preferenční úrokové sazby úvěru PVÚ stanovené rámcovými oběžníky ICB uvedenými v bodě odůvodnění (107) mohou snížit úrokové náklady vývozce ve srovnání s úrokovými náklady čistě stanovenými tržními podmínkami a poskytují v tomto případě takovému vývozci výhodu ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení. K závěru, že byla poskytnuta výhoda, se došlo pouze v případě těch spolupracujících vývozců, u kterých byly tyto rozdíly v sazbách nalezeny. V rozporu s tvrzeními uvedenými výše tyto rozdíly v sazbách nelze vysvětlit čistým tržním chováním komerčních bank. Financování vývozu není samo o sobě bezpečnější než tuzemské financování. Obvykle je vlastně vnímáno jako rizikovější a rozsah požadovaných záruk pro určitý úvěr bez ohledu na předmět financování je čistě komerčním rozhodnutím dané komerční banky. Rozdíly v sazbách s ohledem na různé banky jsou výsledkem metodiky ICB stanovit maximální úvěrové sazby pro každou komerční banku individuálně. Kromě toho, kdyby nebylo rámcových oběžníků ICB, komerční banky by nemusely poskytovat půjčovatelům vývozního financování případně výhodnější úrokové sazby pro vývozní úvěry v cizí měně. Při shrnutí reakce na tato tvrzení by mělo být připomenuto, že cílem rámcových oběžníků ICB je poskytnout financování vývozu za „mezinárodně konkurenční sazby“ a sama ICB považuje sazby vývozních úvěrů za „zvýhodňující“. Za druhé a bez ohledu na skutečnost, že preferenční úvěry v rámci PVÚ jsou poskytovány komerčními bankami, je tato výhoda finančním příspěvkem vlády ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu iv) základního nařízení. V tomto kontextu by mělo být poznamenáno, že ani čl. 2 odst. 1 bod iv) základního nařízení, ani DSVO nevyžaduje pro zjištění subvence výdej veřejných finančních prostředků, např. odškodnění komerčních bank ze strany VI, ale pouze pokyn vlády vykonávat funkce uvedené v bodech i), ii) nebo iii) čl. 2 odst. 1 základního nařízení. ICB je veřejnoprávním subjektem a spadá tedy pod definici „vláda“, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 3 základního nařízení. Je to subjekt ve 100 % vlastnictví státu, realizuje cíle veřejné politiky, např. měnovou politiku, a její vedení je jmenováno VI. ICB dává pokyny soukromým subjektům, protože komerční banky jsou vázány uvedenými podmínkami, mimo jiné maximálními stropy úrokových sazeb pro úroky z vývozních úvěrů stanovenými v rámcových oběžnících ICB a ustanoveními ICB, že komerční banky musí poskytnout určitou částku svých čistých bankovních úvěrů ve prospěch vývozního financování. Tato povinnost zavazuje komerční banky k tomu, aby vykonávaly funkce zmíněné v čl. 2 odst. 1 písm. a) bodě i) základního nařízení, v tomto případě poskytovaly půjčky ve formě preferenčního financování vývozu. Takový přímý převod peněžních prostředků ve formě půjček za určitých podmínek by jinak byl svěřen vládě a výkon této funkce se v žádném smyslu neliší od jednání obvykle prováděného vládou v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. a) bodem iv) základního nařízení. Tato subvence je považována za specifickou a napadnutelnou, protože preferenční úrokové sazby jsou k dispozici pouze ve vztahu k financování vývozních transakcí, a proto jsou závislé na vývozní výkonnosti, viz čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
f) Výpočet výše subvence
(114)
Výše subvence byla vypočtena na základě rozdílu mezi úrokem placeným za vývozní úvěr využitý během období přezkumného šetření a částkou, která by byla zaplacena, pokud by byly uplatněny úrokové sazby stejné jako u běžných komerčních úvěrů využitých dotyčnou společností. Tato výše subvence (čitatel) byla přepočtena na celkový vývozní obrat v období přezkumného šetření (jmenovatel) v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení, neboť subvence je závislá na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Pozdní požadavek vznesený jedním vývozcem, že výše úvěru, která byla ověřena při inspekci na místě, by měla být snížena o 25 %, neboť sestávala v této míře z vlastních finančních prostředků, což nebylo uvedeno před nebo dokonce během inspekce na místě, byl neopodstatněný, a proto nemůže být akceptován. Co se týče požadavku, aby byly u bank poskytujících úvěry použity nové informace namísto informací poskytnutých při inspekci na místě, musí být toto rovněž zamítnuto, neboť tyto informace nebyly poskytnuty včas a nebyly předmětem ověřování. V každém případě tento vývozce neobhájil své tvrzení, že pouze získal vývozní financování od komerčních bank za nejvýhodnějších podmínek. Výhod v rámci PVÚ využilo šest společností. Získaly subvence až do výše 2,3 %.
6. Programy daně z příjmu
a) Program osvobození od daně z vývozních příjmů (dále jen „PODVP“)
i) Paragraf 80HHC zákona o daních z příjmů z roku 1961 (dále jen „ZDP“)
(115)
Bylo zjištěno, že čtyři z šetřených vývozců získali výhodu částečného osvobození od placení daně z příjmu ze zisků nabytých z vývozního prodeje během období přezkumného šetření. Právní základ pro toto osvobození je uveden v paragrafu 80HHC ZDP.
(116)
Toto ustanovení zákona o daních z příjmů bylo zrušeno pro vyměřovací rok 2005-2006 (tj. pro finanční rok od 1. dubna 2004 do 31. března 2005) a dále. V důsledku toho 80HHC ZDP nepřinese žádné výhody žadatelům po 31. březnu 2004. I když čtyři z šetřených vývozců čerpali výhody z tohoto programu během období přezkumného šetření, vzhledem k tomu, že byl tento program zrušen, nebude v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení napadnut.
ii) Paragrafy 10A a 10B ZDP
(117)
Úplné osvobození nově zřízeného podniku v ZEZ, zóně volného obchodu, parku elektronických hardwarových technologií nebo parku softwarových technologií (paragraf 10A ZDP) nebo nově zřízené EOU (paragraf 10B ZDP) od daně z příjmů ze zisků plynoucích z vývozního prodeje během prvních deseti let výroby je dále v platnosti do 31. března 2010.
(118)
Jedna společnost využila během posledních deseti let výhod podle paragrafu 10B ZDP počínaje finančním rokem 1993-1994. Z tohoto důvodu nebude již tato společnost počínaje finančním rokem 2003-2004 způsobilá pro výhody podle paragrafu 10B ZDP. Proto v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení nebude tento program ve stávajícím případě napaden.
b) Daňové pobídky pro výzkum a vývoj (dále jen „DPVV“)
i) Právní základ
(119)
Podrobný popis DPVV je uveden v paragrafu 35 odst. 2AB ZDP.
ii) Způsobilost
(120)
Pro využívání výhod tohoto programu jsou způsobilé společnosti zabývající se podnikáním v oblasti biotechnologií nebo výrobou léků, farmaceutických výrobků, chemických látek, elektronických zařízení, počítačů a počítačového softwaru, telekomunikačních zařízení, vrtulníků, letadel nebo jakéhokoli jiného zboží nebo věcí, které mohou být oznámeny později.
iii) Praktické provádění
(121)
Pro jakékoli výdaje (kromě nákladů na pozemek nebo budovu) na zařízení pro vnitropodnikový výzkum a vývoj schválené ministerstvem VI pro vědecký a průmyslový výzkum je pro účely daně z příjmů povoleno odečtení částky rovnající se 150 % skutečně vynaložených nákladů. Takto se díky 50 % odečtení fiktivních výdajů (tj. výdajů nikoliv skutečně vynaložených) základ daně z příjmů a následně zatížení daní z příjmů uměle sníží.
(iv) Připomínky po poskytnutí informací
(122)
Po poskytnutí informací jeden vývozce, který získal výhody podle tohoto programu, učinula následující prohlášení. Tento program by neměl být napaden, neboť i) ačkoli jsou DPVV samozřejmě omezeny na určitá odvětví, má se za to, že není specifický ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, protože jsou pro ně způsobilé všechny podniky v těchto odvětvích a ii) na výdaje vynaložené po 31. březnu 2005 se podle paragrafu 35 odst. 2AB pátého pododstavce ZDP nebudou výhody tohoto programu vztahovat.
v) Závěr k DPVV
(123)
Program DPVV poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Umělé snížení základu daně z příjmů podle paragrafu 35 odst. 2AB ZDP tvoří finanční příspěvek od VI, neboť snižuje výnos daní z příjmů VI, které by jinak musely být odvedeny. Navíc toto snížení daně z příjmů přinese společnosti prospěch, neboť zlepší její likviditu.
(124)
VI při oznámení namítla a znovu zdůraznila, aniž by toto opodstatnila, že způsobilost pro DPVV je založena na objektivních kriteriích, a proto je tento program nespecifický. Jasné znění paragrafu 35 odst. 2AB ZDP však potvrzuje, že DPVV jsou ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) základního nařízení právně specifické, a proto napadnutelné. Způsobilost pro tento program nepodléhá objektivním kriteriím, která jsou neutrální ve smyslu článku 3 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Výhody podle tohoto programu jsou dostupné pouze pro určitá průmyslová odvětví vyjmenovaná v bodě odůvodnění (120) výše; VI nezpřístupnulaa tento program všem odvětvím. Na rozdíl od tvrzení jednoho vývozce vytváří takovéto omezení specifičnost, neboť kategorie „skupina výrobních odvětví“ v článku 3 odst. 2 základního nařízení popisuje synonymně omezení podle odvětví. Toto omezení není hospodářské povahy a nepoužívá se plošně, jako například počet zaměstnanců nebo velikost podniku.
(125)
Dále tvrzení, že výdaje vzniklé po 31. březnu 2005 jsou z tohoto programu vyňaty, nevede k tomu, že byl tento program nenapadnutelný ve smyslu čl. 15 odst. 1 základního nařízení. Nebylo prokázáno, že tento program byl již zrušen v době dokončování závěrů šetření v rámci přezkumného řízení, ani že vývozce už nebude získávat výhody z DPVV. Naopak, DPVV je v platnosti pro celý zdaňovací rok 2005/06 (tj. finanční rok 2004/05), a proto může nadále poskytovat další výhody. Vývozce navíc neopodstatnula své tvrzení, že VI nepředpokládá prodloužení tohoto programu. Tento program byl již v minulosti prodloužen (8). Neexistuje žádný náznak toho, že se takovéto prodloužení v dalším finančním zákonu neuskuteční, zejména proto, že VI ani při konzultacích, ani v připomínkách po poskytnutí informací nenaznačila, že dnem 31. března 2005 tento program i) skončí a ii) nebude nahrazen srovnatelným ustanovením o úlevách z daně z příjmů.
vi) Výpočet výše subvence
(126)
Výše subvence byla vypočtena na základě rozdílu mezi daní z příjmu splatnou za období přezkumného šetření při uplatnění ustanovení paragrafu 35 odst. 2AB ZDP a bez uplatnění tohoto ustanovení. Tato výše subvence (čitatel) byla přepočtena na celkový obrat v období přezkumného šetření (jmenovatel) v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení, neboť tato subvence se vztahuje k veškerému prodeji, domácímu i vývoznímu, a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Takto bylo stanoveno rozpětí subvence 1,5 % pro jednu společnost, která získala výhody v rámci DPVV.
III. Regionální programy
1. Programy průmyslo vgéh pobíolek (dále jin „PPP“) vlád států Gudžarát a Pandžáb
(127)
Státy Gudžarát a Paňdžáb poskytují způsobilým průmyslovým podnikům pobídky ve formě osvobození a/nebo odkladu daně z prodeje a nákupu, aby podpořily rozvoj průmyslu v ekonomicky zaostalých oblastech těchto států. Protože tyto programy jsou ve skutečnosti shodné, jsou vyhodnocovány společně.
a) Právní základ
(128)
Podrobný popis těchto programů, tak jak jsou aplikovány vládou Gudžarátu (dále jen „VG“) a vládou Paňdžábu (dále jen „VP“) je uveden v usnesení VG č. INC-1090-1023-(2)-I(GR č.2) ze dne 16. října 1990 a v usnesení VP č. 15/43/96-5IB/2238 ze dne 20. března 1996.
b) Způsobilost
(129)
Způsobilé pro využívání výhod podle těchto programů jsou společnosti zřizující nový průmyslový závod nebo provádějící rozsáhlé rozšíření již existujícího průmyslového závodu v zaostalých oblastech. Existují však kompletní seznamy nezpůsobilých výrobních odvětví, které společnostem působícím v určitých hospodářských oblastech brání těchto pobídek využít.
c) Praktické provádění
(130)
Podle těchto programů musí společnosti investovat v zaostalých oblastech. Tyto oblasti, které reprezentují určité teritoriální celky v těchto dvou státech, jsou rozděleny podle svého ekonomického rozvoje do dvou různých kategorií, současně však existují oblasti, které jsou z využívání pobídkových programů vyloučeny nebo kterým bylo využívání pobídkových programů „zakázáno“. Hlavními kritérii pro zjištění výše pobídek jsou velikost investice a oblast, ve které se podnik nachází nebo bude nacházet.
(131)
Pobídky mohou být poskytnuty kdykoli, neboť neexistují žádná časová omezení ani pro podání žádosti o pobídky, ani pro splnění množstevních kritérií.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(132)
Po poskytnutí informací dva vývozci, kteří získali výhody podle PPP, prohlásili i), že PPP není vývozní subvence, ii) představuje pouze kompenzaci dodatečných výdajů vynaložených v důsledku neexistence příslušné infrastruktury ve vyjmenovaných zaostalých oblastech a iii) jeden vývozce prohlásil, že od 5. července 2003 již výhod tohoto programu nevyužívá.
e) Závěr k PPP
(133)
Tyto programy poskytují subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Tvoří finanční příspěvek VG a VP, neboť poskytnuté pobídky, v tomto případě osvobození od daně z prodeje a nákupu, snižují výnosy z daní, které by jinak byly splatné. Kromě toho tyto pobídky poskytují společnosti výhody, protože vylepšují její finanční situaci, neboť daň, která by jinak byla splatná, se neplatí.
(134)
Programy jsou dále regionálně specifické ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) a čl. 3 odst. 3 základního nařízení, protože jsou dostupné pouze jistým společnostem, které investovaly v určité vymezené územní oblasti v působnosti dotčených států. Nejsou dostupné společnostem majícím sídlo mimo tyto oblasti a kromě toho se míra výhody liší podle příslušné oblasti.
(135)
VI toto hodnocení nesdílí. Nejdříve argumentovala tím, že mezinárodní obchod nepodléhá sám o sobě dani z prodeje, jak je již stanoveno v indické ústavě. Z toho podle VI dále vyplývá, že takové programy nezpůsobují únik výnosů, které by se jinak musely platit u vývozních transakcí, a neměly by tedy být napadnuty. Nicméně, a též v protikladu k tvrzením dvou vývozců předloženým v tomto ohledu po poskytnutí informací, tento program nebyl vyhodnocen jako vývozní subvence ve smyslu čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení, s přímým zaměřením na vývozy dotyčného výrobku, ale jako jinak specifická subvence (viz bod odůvodnění (134)). K tomu, aby byl program subvencí napadnutelný, není požadována přímá vazba mezi subvencí a vyváženým výrobkem. Podle čl. 1 odst. 1 základního nařízení postačuje zjistit přímou vazbu mezi subvencí a výrobní společností. Na základě toho, že „peníze jsou zastupitelné“, se všechny druhy takové domácí subvence odrazí prostřednictvím nižších cen rovněž ve vývozních transakcích, protože taková subvence vylepšila celkovou likviditu společnosti. Kromě toho VI neposkytla žádný důkaz, že všeobecné osvobození od daně z prodeje u vývozního prodeje platí také pro závazky v souvislosti s daní z nákupu vztahující se na vstupní materiály. Ve skutečnosti v tomto případě použily společnosti PPP též na kompenzaci závazků v souvislosti s daní z nákupu.
(136)
VI dále tvrdila, že ačkoli byly PPP nepochybně omezeny na určité zaostalé oblasti na území Paňdžábu a Gudžarátu, neměly by být považovány za specifické, neboť údajně neupřednostňují určité podniky v rámci těchto speciálně vymezených oblastí. Nicméně VI připustila, že ne všechny druhy výroby v rámci těchto vymezených území jsou způsobilé pro PPP. Ve skutečnosti oblastní omezení státního subvenčního programu pro všechny podniky ve zvlášť vymezených oblastech v rámci jeho území vytváří samo o sobě specifičnost. Takové programy jasně zvýhodňují určité podniky, protože společnost ve způsobilé oblasti může získat podporu, zatímco její konkurent sídlící v nezpůsobilé oblasti nemůže. Taková diferenciace není objektivní ve smyslu článku 3 odst. 2 písm. b) základního nařízení, a tudíž je specifická, neboť programy nejsou uplatňovány plošně po celém území státu.
(137)
Tvrzení jednoho vývozce, že prostřednictvím PPP údajně kompenzoval náklady vynaložené navíc z důvodu nedostatečné infrastruktury, nic nemění na vyhodnocení těchto programů jako napadnutelné subvence. Takové údajné náklady nebyly doloženy.
(138)
Vývozce, který tvrdil, že již není způsobilý pro výhody podle PPP, nepodložil toto tvrzení, například předložením potvrzení VG. Naopak ve svých zprávách o hospodaření za období 2002-2003 (tj. období přezkumného šetření) uvedl, že žádá o prodloužení výhod PPP do roku 2012. Je třeba poznamenat, že takovéto prodloužení je podle PPP státu Gudžarát možné. Tato společnost neposkytla žádný důkaz, že VG toto prodloužení zamítla.
(139)
Argumentace VI a tvrzení po poskytnutí informací proto nezměnily vyhodnocení, že tyto programy - osvobození od daně z prodeje a od daně z nákupu - jsou napadnutelné.
f) Výpočet výše subvence
(140)
Výše subvence byla vypočtena na základě částky daně z prodeje a nákupu běžně splatné v období přezkumného šetření, která však podle těchto programů zůstala nezaplacena. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence (čitatel) byla přepočtena na celkový prodej během období přezkumného šetření (jmenovatel), neboť tato subvence není závislá na vývozu a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. V tomto období využily výhod těchto programů tři společnosti. Získaly subvence ve výši 2,4 % (dvě společnosti) a 3,1 %.
2. Program osvobození od daně z elektřiny (dále jen „ODE“) vlády státu Gudžarát
(141)
Stát Gudžarát poskytuje způsobilým průmyslovým podnikům pobídky ve formě osvobození z platby daně z elektřiny za účelem podpory rozvoje průmyslu v ekonomicky zaostalých oblastech tohoto státu.
a) Právní základ
(142)
Podrobný popis programu osvobození od daně z elektřiny uplatňovaného vládou Gudžarátu (dále jen „VG“) je uveden v Bombajském zákonu o dani z elektřiny z roku 1958 a zejména v paragrafech 3 odst. 2 bodě vi) a 3 odst. 2 bodě vii) písm. a) a b) uvedeného zákona, ve znění úpravy provedené vyhláškou státu Gudžarát z roku 1960 o úpravě zákonů.
b) Způsobilost
(143)
Způsobilé jsou společnosti investující v zaostalých oblastech buď při založení nového průmyslového závodu anebo při kapitálových investicích většího rozsahu při rozšiřování stávajícího průmyslového závodu.
c) Praktické provádění
(144)
Tento program je k dispozici pouze pro společnosti, které investovaly v rámci vymezených územních oblastí v působnosti státu Gudžarát. Opravňuje též VG osvobodit jakékoli oblasti a jakékoli nové průmyslové podniky od povinnosti platit daň z elektřiny. Dále nové průmyslové podniky založené ve speciálně vymezených oblastech jsou po dobu pěti let ode dne zahájení výroby buď osvobozeny od daně z elektřiny nebo jim je uložena daň v poloviční výši obvyklé sazby.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(145)
Po poskytnutí informací jeden vývozce, který získal výhody podle tohoto programu, tvrdil, že k 4. červnu 2004 již údajně výhod tohoto programu nevyužíval. Kromě toho jiný vývozce tvrdil, že tento program nevyužíval. Je však třeba poznamenat, že co se týče tohoto druhého vývozce, nebyl tento program při určování výše jeho subvence v žádném případě zahrnut.
e) Závěr k ODE
(146)
Tento program je subvencí ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Tvoří finanční příspěvek VG, protože tato pobídka snižuje příjmy státu, které by jinak byly splatné. Kromě toho poskytuje výhody společnosti příjemce. Tento program je též regionálně specifický ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) a čl. 3 odst. 3 základního nařízení, protože je dostupný pouze pro společnosti, které investovaly ve vymezených územních oblastech v působnosti státu Gudžarát. Dále kritéria a podmínky způsobilosti, kterým podléhá tato pobídka, nejsou jasně stanoveny zákonem, nařízením nebo jiným úředním dokumentem. Během inspekcí na místě se potvrdilo, že jedna společnost využívala tohoto programu po dobu devíti let. Přestože o to byla žádána, neposkytla tato společnost kromě Bombajského zákona o dani z elektřiny jiné informace, které by tuto analýzu mohly změnit.
(147)
VI tvrdila, že protože tento program nebyl napaden v jiném případě v roce 1999, protože jeho použití bylo považováno za plošné v rámci celého státu, neměl by být napadnut ani nyní. Za tímto účelem poskytla pouze oznámení ministerstva průmyslu, energetiky a práce vlády státu Maharaštra týkající se Bombajského zákona o dani z elektřiny z roku 1958. Tato informace se ale netýká státu Gudžarát. Kromě toho je třeba poznamenat, že podle tohoto oznámení nejsou výhody ODE zjevně dostupné ve všech okresech/oblastech státu Maharaštra, a proto musí být stále považován za regionálně specifický. Bylo zjištěno, že jeden šetřený vývozce sídlící v Gudžarátu využíval tento program během období přezkumného šetření. Z toho vyplývá, že u tento program lze v případě tohoto vývozce napadnout z důvodů uvedených v předchozím bodu odůvodnění.
(148)
Vývozce, který tvrdil, že již není způsobilý pro výhody podle ODE, nepodložil toto tvrzení například poskytnutím potvrzení od VG. Naopak ve svých zprávách o hospodaření za období 2002-2003 (tj. období přezkumného šetření) uvedl, že požaduje prodloužení výhod ODE do roku 2012, což v minulosti již úspěšně činil celkem po dobu devíti let, přestože by podle příslušných právních předpisů mělo období ODE trvat pouze pět let. Společnost neposkytla žádný důkaz, že VG toto prodloužení zamítla.
f) Výpočet výše subvence
(149)
Výhody pro vyvážejícího výrobce byly vypočteny na základě výše daně z elektřiny obvykle splatné během období přezkumného šetření, která však zůstala podle tohoto programu nezaplacena. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše subvence (čitatel) přepočtena na celkový prodej během období přezkumného šetření (jmenovatel), neboť se vztahuje na veškerý prodej, domácí i vývozní, a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Takto bylo stanoveno rozpětí subvence ve výši 0,2 % pro jednu společnost, která získala výhody podle ODE.
3. Balíčkový program pobídek (dále jen „BPP“) vlády státu Maharaštra (dále jen „VM“)
(150)
Bylo zjištěno, že vyvážející výrobci nezískali v rámci BPP žádné napadnutelné výhody.
IV. Výše napadnutelných subvencí
(151)
Je běžnou praxí považovat pro účel zjištění sazby subvence společnosti, které jsou ve spojení, za jeden subjekt. Je tomu tak proto, že výpočet jednotlivých subvenčních sazeb by mohl podporovat obcházení vyrovnávacích opatření, a tím je učinit neúčinnými tím, že by bylo výrobcům ve spojení umožněno, aby směrovali své vývozy do Společenství přes společnost s nejnižší individuální sazbou. Aby se takovéto situaci předešlo, vypočte se nejprve individuální výše subvence pro každý program a pro každou společnost ve spojení a potom se vypočte vážený průměr výše těchto subvencí a přiřadí ke každé ze společností ve spojení.
(152)
Dva vyvážející výrobci byli považováni za společnosti ve spojení a byla jim přiřazena jedna sazba subvence neboť každý z nich je provozně v postavení, které umožňuje způsobit omezení pro druhou společnost. Podle jejich výročních zpráv jsou klíčové osoby ve vedení těchto dvou společností příbuzní a jsou schopni uplatnit „významný vliv“ ve společnosti toho druhého. Významný vliv podle indických účetních norem znamená účast na finančních a/nebo provozních rozhodnutích podniku. Podle indických účetních norem vede takový vliv k tomu, že jsou považovány za strany ve spojení. Dále podle evropského celního práva se za osoby ve spojení považují strany, které kontrolují jedna druhou nebo jsou členy jedné rodiny (9).
(153)
Po poskytnutí informací jeden z těchto vyvážejících výrobců nesouhlasil s výše uvedenou analýzou stran ve spojení. Aniž by poskytl další důkaz, tvrdil, že mezi těmito dvěma společnostmi neexistuje žádný obchodní vztah. Tento vyvážející výrobce však ani nenapadl faktický popis uvedený v bodě odůvodnění (152), ani neodůvodnil, proč by navzdory těmto skutečnostem obě společnosti nemohly být považovány za společnosti ve spojení. Proto nemůže být toto tvrzení zohledněno.
Výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, se u šetřených vyvážejících výrobců pohybuje mezi 25,3% a 35,1%.
(154)
Z důvodu vysoké úrovně spolupráce je sazba subvence u všech nespolupracujících společností stanovena na úrovni společnosti s nejvyšší individuální sazbou, tj. 35,1 %.
PROGRAM →
PPL
DEPBS
JOV
EPCG
PVÚ
DPVV
BPP
GPPP
PPPP
ODE
Celkem
SPOLEČNOST ↓
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
KDL Biotech Ltd.
22,8
4,6
nula
zanedb.
1,0
nula
nula
nula
nula
nula
28,4
Nectar Lifesciences Ltd.
25,8
3,2
nula
zanedb.
2,3
nula
nula
nula
2,4
nula
33,7
Nestor Pharmaceuticals Ltd.
22,0
3,3
nula
nula
zanedb.
nula
nula
nula
nula
nula
25,3
Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd.
nula
nula
30,9
nula
1,1
nula
nula
nula
nula
nula
32,0
Ranbaxy Laboratories Ltd.
25,6
8,0
nula
zanedb.
zanedb.
1,5
nula
nula
nula
nula
35,1
Surya Pharmaceutical Ltd.
25,8
3,2
nula
zanedb.
2,3
nula
nula
nula
2,4
nula
33,7
Torrent Gujarat Biotech Ltd.
24,8
nula
nula
nula
nula
nula
nula
3,1
nula
0,2
28,1
D. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OPAKOVÁNÍ SUBVENCOVÁNÍ
(155)
V souladu s čl. 18 odst. 2 základního nařízení bylo šetřeno, zda subvence a újma pravděpodobně přetrvají nebo se obnoví, pokud opatření pozbude platnosti.
(156)
Jak bylo uvedeno v bodech odůvodnění (21) až (153) výše, bylo zjištěno, že během období přezkumného šetření indičtí vývozci dotyčného výrobku pokračovali v získávání výhod z napadnutelného subvencování od indických úřadů. Rozpětí subvencí zjištěná během přezkumu jsou dokonce vyšší, než jak byla zjištěna během původního šetření, kdy se rozpětí pohybovala od 0 % do 15,3 % (bod odůvodnění (43) nařízení Rady (ES) č. 2164/98). Pouze program subvencování uvedený v bodech odůvodnění (115) a (116) výše (80 HHC ZDP) byl ukončen a v některých dalších případech jednotlivé společnosti přestaly být pro některé programy způsobilé. Toto se již odrazilo ve výpočtu sazeb subvencí. Zbývající příslušné programy subvencí poskytují opakované výhody a není žádný náznak, že tyto programy spějí v dohledné době ke konci anebo budou upraveny. Bez takového zásahu budou vývozci daného výrobku i nadále získávat napadnutelné subvence. Každý vývozce je způsobilý pro několik subvenčních programů. Za těchto okolností lze dojít k závěru, že subvencování bude pravděpodobně v budoucnu pokračovat.
(157)
Protože bylo prokázáno, že subvencování v době přezkumu pokračovalo a bude pravděpodobně pokračovat v budoucnu, je otázka pravděpodobnosti obnovení subvencování irelevantní.
E. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
I. Výroba Společenství
(158)
Během období přezkumného šetření vyráběli obdobný výrobek ve Společenství tito výrobci: Sandoz, DSM, ACS Dobfar SpA a Antibioticos S.A. Společnost Sandoz požadovala kombinovaný přezkum opatření před pozbytím platnosti a prozatímní přezkum platných antisubvenčních opatření. Společnost DSM tento požadavek podpořila. Společnosti Sandoz a DSM při přezkumném šetření plně spolupracovaly. Ostatní výrobci ve Společenství ani nespolupracovali, ani neměli proti kombinovanému přezkumu opatření před pozbytím platnosti a prozatímnímu přezkumu námitky.
(159)
Jeden spolupracující výrobce ve Společenství ve zvažovaném období dovážel dva typy dotyčného výrobku z Indie a rovněž z ostatních třetích zemí. Tato činnost nemění jeho kvalifikaci jako výrobce ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení. V porovnání s jeho výrobou obdobného výrobku ve Společenství představovalo množství dovezené z Indie během období přezkumného šetření pouze malou část, méně než 10 %. Dále jeho dovozy dotyčného výrobku z Indie jsou pouze dočasného charakteru, neboť v současné době restrukturalizuje svoji výrobu ve Společenství a začal již vyrábět typy obdobného výrobku, který mimo jiné dovážel z Indie.
II. Definice výrobního odvětví Společenství
(160)
Obdobné výrobky vyráběné spolupracujícími výrobci Společenství v průběhu období přezkumného šetření představovaly 70,5 % z celkové výroby Společenství obdobných výrobků. Tyto společnosti tudíž tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení. Dále se nazývají „výrobní odvětví Společenství“.
F. ANALÝZA SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
I. Úvod
(161)
Ve vyhodnocení objemových a cenových trendů byly použity příslušné statistiky Eurostatu pro kódy TARIC 2941101010, 2941102010 a 2941900030 společně s údaji získanými z ověřených odpovědí na dotazník poskytnutých výrobním odvětvím Společenství.
(162)
Údaje výrobního odvětví Společenství byly získány z ověřených odpovědí na dotazník poskytnutých spolupracujícími výrobci ve Společenství.
(163)
Je-li to nutné z důvodu důvěrnosti, používají se k demonstraci vývojových trendů indexy.
(164)
Po oznámení jeden vývozce tvrdil, že analýza újmy měla být založena na informacích pro trh Společenství po rozšíření k 1. květnu 2004, tedy včetně deseti nových členských států.
(165)
Protože čl. 11 odst. 1 základního nařízení uvádí, že informace vztahující se k období po OŠ, nebudou zpravidla zohledněny a protože rozšíření proběhlo po OŠ, musí být toto tvrzení odmítnuto. V každém případě poskytnuté informace naznačují, že v deseti nových členských státech není žádná výroba obdobného výrobku, která by mohla pozměnit situaci výrobního odvětví Společenství.
(166)
Kromě toho formou všeobecné připomínky jeden vývozce tvrdil bez dalšího zdůvodnění, že analýza újmy, tak jak byla zveřejněna, nevzala v úvahu všechny faktory uvedené v článku 8 základního nařízení a není založena na skutečných důkazech.
(167)
Konkrétní požadavky k jednotlivým aspektům analýzy újmy budou uvedeny níže v kontextu příslušné části analýzy. Nicméně jako reakce na tuto všeobecnou připomínku by se mělo poznamenat, že i) základem analýzy újmy byly ověřené skutečnosti podepřené důkazy a ii) jak je uvedeno níže, bylo provedeno vyhodnocení veškerých činitelů čl. 8 odst. 2 základního nařízení vztahující se k dovozu, všech 17 činitelů čl. 8 odst. 5 základního nařízení vztahujících se k situaci výrobního odvětví Společenství a veškerých jiných známých činitelů než dovoz subvencovaných výrobků čl. 8 odst. 7 základního nařízení.
II. Stanovení příslušného trhu Společenství
(168)
Aby se zjistilo, zda výrobní odvětví Společenství utrpělo újmu či nikoliv a za účelem zjištění spotřeby a různých hospodářských ukazatelů týkajících se situace výrobního odvětví Společenství, zkoumalo se, zda a do jaké míry musí být v analýze vzato v úvahu následné využití obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Společenství.
(169)
Bylo zjištěno, že výrobní odvětví Společenství prodává obdobný výrobek jak i) nezávislým zákazníkům, tak ii) pro další následné zpracování na přípravky ve stejné skupině společností (dále jen „subjekty ve spojení“). Prodeje nezávislým subjektům byly považovány za „volný trh“. Prodeje subjektům ve spojení pro další následné zpracování byly považovány kvůli nedostatku volného výběru dodavatele za vlastní spotřebu.
(170)
U následujících ekonomických ukazatelů vztahujících se k výrobnímu odvětví Společenství bylo zjištěno, že smysluplná analýza a vyhodnocení se musí zaměřit na situaci převažující na volném trhu: objem prodeje a prodejní ceny na trhu Společenství, podíl na trhu, růst, ziskovost, objem vývozu a ceny. Pokud to bylo možné a oprávněné, byly tyto zjištěné údaje následně porovnány s údaji pro závislý trh, aby se získal celý obrázek situace ve výrobním odvětví Společenství.
(171)
U ostatních ekonomických ukazatelů bylo ale na základě šetření zjištěno, že mohly být smysluplně zkoumány jedině vztažením k celé činnosti. Ve skutečnosti výroba (jak u závislého, tak u volného trhu), kapacita, vytížení kapacit, investice, zásoby, zaměstnanost, produktivita, mzdy a schopnost opatřit si kapitál závisejí na celé činnosti, ať už je výroba závislá nebo prodávaná na volném trhu.
(172)
Dva vývozci napadli analýzu, co se týče volného a závislého trhu. Tvrdili, že není objektivní ve smyslu čl. 8 odst. 2 základního nařízení.
(173)
Nicméně se má za to, že stávající šetření zjistilo jasné oddělení mezi volným a závislým trhem. Ve skutečnosti závislý kupující neměl jinou volbu, než kupovat od závislého dodavatele. Za takových okolností se musela analýza v prvé řadě zaměřit na volný trh, protože prodej na závislém trhu nepodléhal konkurenci výrobků prodávaných na volném trhu, a tudíž nebyl ovlivněn subvencovanými dovozy. Dále se je nutno poznamenat, že analýza újmy navzdory jasnému oddělení nevypustila závislý trh. Naopak, situace obou trhů byly postaveny vedle sebe, jak je uvedeno níže, aby se dosáhlo objektivního stanovení stavu výrobního odvětví Společenství jako celku. Proto musí být tato námitka zamítnuta.
III. Spotřeba Společenství
(174)
Při výpočtu zřejmé spotřeby dotyčného výrobku ve Společenství a obdobného výrobku Komise sečetla:
-
objem celkového dovozu dotyčného výrobku a obdobného výrobku do Společenství podle údajů Eurostatu,
-
objem prodeje obdobného výrobku ve Společenství vyráběného výrobním odvětvím Společenství,
-
objem vlastní spotřeby obdobného výrobku ve výrobním odvětví Společenství,
-
a na základě informací obsažených v žádosti o přezkum odhadovaný objem prodeje obdobného výrobku ve Společenství dalšími známými výrobci ve Společenství.
Jak ukazuje tato tabulka, spotřeba dotyčného výrobku a obdobného výrobku ve Společenství stoupla v daném období o 51 %.
Spotřeba
(v kg)
1999
2000
2001
2002
OŠ
Dotyčný výrobek a obdobný výrobek
2 482 053
3 240 481
3 254 464
3 801 666
3 745 549
index
100
131
131
153
151
(175)
VI a jeden vývozce prohlásili, že výše uvedené údaje o spotřebě měly být poskytnuty podrobněji, zejména měly být rozlišeny podle výrobců Společenství a měla být oddělena volná a vlastní spotřeba. Dále se tvrdilo, že nebyla ověřena důvěryhodnost údajů u výrobců Společenství nespadajících do výrobního odvětví Společenství.
(176)
Je nutno poznamenat, že výrobní odvětví Společenství se skládá pouze ze dvou stran, z nichž jen jedna působí na závislém trhu. Tudíž vzhledem k článku 29 základního nařízení („ochrana důvěrných informací“) není možné poskytnout další podrobnosti. Co se týče údajů o výrobcích ve Společenství nespadajících do výrobního odvětví Společenství, je třeba si uvědomit, že tito výrobci při šetření nespolupracovali. Při absenci jakýchkoli dalších informací týkajících se jejich přispění do spotřeby Společenství byly použity údaje poskytnuté v žádosti o přezkum. Navíc žádná strana neposkytla rozporuplné informace a ani ověřování nezpochybnilo jejich důvěryhodnost.
IV. Dovozy dotyčného výrobku do Společenství
1. Objem, cena a podíl dovozů z Indie na trhu
Dovozy
(v kg)
1999
2000
2001
2002
OŠ
Dotyčný výrobek
36 800
47 400
72 100
101 800
95 200
index
100
129
196
277
259
(177)
Objem dovozů dotyčného výrobku během zvažovaného období značně vzrostl. Dovozy v období přezkumného šetření byly o 159 % vyšší než v roce 1999. Tyto dovozy stoupaly o hodně rychleji než všeobecný nárůst spotřeby, který činil 51 %, než nárůst dovozů z jiných třetích zemí než Indie (13 %) a než nárůst prodeje výrobního odvětví Společenství (80 %) v průběhu stejného období. Co se týče statutu Indie jako rozvojové země a ustanovení čl. 14 odst. 4 základního nařízení, bylo zjištěno, že objem dovozů z Indie v období přezkumného šetření představoval výrazně více než 4 % celkových dovozů obdobného výrobku do Společenství.
Průměrná dovozní cena za 1 kg v EUR
1999
2000
2001
2002
OŠ
Dotyčný výrobek
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
index
100
98
102
106
102
(178)
Průměrná dovozní cena dotyčného výrobku mírně vzrostla, přičemž nejvyšší byla v roce 2002, a následně poklesla zpět na úroveň před rokem 2001.
Podíl na trhu ES
1999
2000
2001
2002
OŠ
Dotyčný výrobek
1,5 %
1,5 %
2,2 %
2,7 %
2,5 %
index
100
99
149
181
171
(179)
Podíl indických dovozů na trhu Společenství vzrostl během zvažovaného období o 71 %. Bylo namítnuto, že indexovaný vzestup by měl činit pouze 66 % namísto 71 %. Na základě procentního podílu na trhu zaokrouhleného dolů je toto tvrzení aritmeticky platné. Nicméně výše zmíněný index je vypočten správně. Pro účely přesné indexace nebylo procento podílu na trhu zaokrouhleno. To je patrné, pokud porovnáme indexované údaje a procentní body za roky 1999 a 2000. Dále byla tato metodika ve všech tabulkách tohoto nařízení aplikována stejným způsobem.
2. Cenové podbízení
(180)
Pro určení cenového podbízení byly analyzovány cenové údaje vztahující se k období přezkumného šetření. Za tímto účelem byly prodejní ceny výrobního odvětví Společenství pro jejich první nezávislé zákazníky na bázi ze závodu porovnány s prodejními cenami indických vývozních výrobců pro jejich první nezávislé zákazníky ve Společenství na bázi dovozu CIF (výlohy, pojištění a dopravné placeno), v obou případech po odečtení slev, rabatů a provizí.
(181)
Na základě odpovědí v dotazníku mohly být definovány různé podtypy dotyčného výrobku a obdobného výrobku pro účely porovnání založeného na typu výrobku (tj. trihydrát amoxicilinu, trihydrát ampicilinu a cefalexin) a jeho variant (tj. prášková nebo kompaktní forma).
(182)
Prodejní ceny výrobního odvětví Společenství a dovozní ceny CIF vyvážejících výrobců byly porovnány na stejné úrovni obchodu, zejména obchodníků/distributorů v rámci trhu Společenství na základě cen váženého průměru podle podtypu výrobku. Během období přezkumného šetření byl téměř veškerý prodej vyvážejících výrobců do Společenství prováděn prostřednictvím obchodníků/distributorů.
(183)
Výsledky porovnání vyjádřené jako procento prodejních cen výrobního odvětví Společenství během období přezkumného šetření ukázaly značné rozpětí cenového podbízení. Na základě vyvážejících výrobců bylo zjištěno, že tato rozpětí se pohybují mezi 11,5 % a 17,1 %. V důsledku toho tato rozpětí cenového podbízení naznačuje neustálý cenový tlak vyvíjený indickými dovozy na trh Společenství navzdory existenci opatření.
V. Ekonomická situace výrobního odvětví Společenství
1. Výroba, kapacita a vytížení kapacit
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index výroby
100
121
127
154
160
Index kapacity
100
117
123
148
157
Index vytížení kapacit
100
103
103
104
102
(184)
Následkem stálého vzestupu spotřeby ve Společenství výroba obdobného výrobku ve výrobním odvětví Společenství ve zvažovaném období neustále rostla. Tento pozitivní trend začal být výraznější během období přezkumného šetření, kdy jeden ze spolupracujících výrobců Společenství zahájil výrobu jednoho typu obdobného výrobku ve Společenství, který předtím pouze dovážel.
(185)
Výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství vykazovala stejný pozitivní trend jako výroba. Toto je částečně z důvodu významných investic do nového výrobního závodu, které byly realizovány v průběhu období přezkumného šetření jedním ze spolupracujících výrobců Společenství.
(186)
Vytížení kapacit bylo během zvažovaného období stále na relativně vysoké úrovni. Takové vysoké vytížení je v tomto typu výrobního odvětví běžné, protože se při výrobě obdobného výrobku používá kontinuální dávkový proces a výrobní odvětví Společenství kromě toho vyrábí ještě pro vlastní potřebu.
(187)
Tři vývozci po poskytnutí informací tvrdili, že vývoj těchto činitelů nevykazuje žádný znak újmy. Nicméně je třeba si uvědomit, že závěr o újmě nebyl založen na těchto činitelích.
2. Objem prodeje, prodejní cena, podíl na trhu a růst
a) prodej na volném trhu
Prodej na volném trhu ve Společenství
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index objemu
100
170
162
192
180
Index průměrné prodejní ceny
100
94
94
94
95
Index podílu na trhu
100
130
123
125
120
(188)
Na základě příznivého vývoje spotřeby Společenství objem prodeje na volném trhu výrobního odvětví Společenství ve Společenství ve zvažovaném období stoupl. Objem prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu vykázal vyšší nárůst než nárůst spotřeby Společenství ve zvažovaném období. Nicméně mezi rokem 2000 a obdobím přezkumného šetření byl nárůst objemu prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu nižší než nárůst spotřeby Společenství. Velký nárůst objemu prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu v letech 1999 až 2000 lze připisovat zejména převzetí jiných výrobců Společenství výrobním odvětvím Společenství. Nicméně 80 % nárůst objemu prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu ve Společenství během zvažovaného období byl méně zřejmý, než 159 % nárůst dovozu dotyčného výrobku během stejného období.
(189)
VI a čtyři vývozci poukazovali na celkový nárůst prodeje výrobního odvětví Společenství jako na pozitivní příznak a tvrdili, že to nepotvrzuje zjištění o újmě. Dále byla předložena tvrzení, že relativní srovnání výsledků výrobního odvětví Společenství s jedním z indických vývozců je zavádějící z důvodu značného rozdílu ve velikosti konkurentů.
(190)
V reakci na tato tvrzení je třeba poznamenat, že vývoj objemu prodeje nebyl považován ve stávajícím případě za klíčový činitel naznačující rozsah utrpěné újmy. Nicméně, protože nárůst prodeje výrobního odvětví Společenství lze ve velké míře připisovat jednomu převzetí v roce 2000, neboli integraci prodeje bývalého konkurenta, nikoliv novému prodeji, nemůže být ani považován za ukazatele neexistence újmy. Navíc v roce 2001 a během OŠ objem prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu poklesl.
(191)
Navzdory vzrůstající poptávce naznačené vzrůstající spotřebou Společenství průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství na volném trhu mezi rokem 1999 a 2000 poklesly. Toto ukazuje na cenový tlak vyvíjený konkurencí. Ačkoli poptávka dále rostla, zůstaly ceny prakticky stabilní na nižší úrovni až do konce období přezkumného šetření.
(192)
VI a tři vývozci tvrdili, že vývoj cen by měl být pro výrobní odvětví Společenství považován za pozitivní.
(193)
Toto tvrzení je nepřijatelné. Ve skutečnosti během zvažovaného období nemohlo výrobní odvětví Společenství nikdy dosáhnout nepoškozujících cenových úrovní.
(194)
Výrobní odvětví Společenství zvýšilo mezi roky 1999 a 2000 svůj podíl na trhu o 30 % na úkor podílu na trhu ostatních výrobců Společenství a vývozců z jiných třetích zemí než z Indie. Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu však od roku 2000 do období přezkumného šetření poklesl, když dosáhl své nejnižší úrovně od roku 1999. Toto období je totožné se značným zrychlením nástupu podílu dovozů z Indie.
(195)
Jeden vývozce argumentoval tím, že pokles podílu výrobního odvětví Společenství na trhu v roce 2001 a OŠ je ve světle vzestupu v roce 2000 nedůležitý, a dále poukazoval na jeho celkový vzestup podílu na trhu ve zvažovaném období.
(196)
Toto tvrzení nicméně nemůže být akceptováno, neboť se zakládá na izolovaném zaměření na rok 1999 oproti OŠ, což navíc zanedbává výjimečnou povahu vzestupu v roce 2000. Tento vývozce neposkytl žádné vysvětlení, proč by tento zjevně klesající vývoj podílu výrobního odvětví Společenství na volném trhu po roce 2000 neměl být považován za negativní.
(197)
V tomto kontextu dva další vývozci argumentovali tím, že vzhledem k pozitivnějšímu vývoji na závislém trhu je toto výsledkem vědomého rozhodnutí výrobního odvětví Společenství pro trh ziskovějších přípravků.
(198)
Tento argument nemůže být přijat, protože ignoruje zvýšené zásoby, které mohly být prodány na volném trhu.
b) závislý prodej
Závislý prodej ve Společenství
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index objemu
100
88
124
180
189
Index průměrné prodejní ceny
100
102
104
102
99
Index podílu na trhu
100
67
95
117
125
(199)
Zatímco objem prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu vzrostl ve zvažovaném období o 80 %, prodej na závislém trhu stoupl o 89 %. Zejména se dá vysledovat expanze výrobního odvětví Společenství na závislém trhu od roku 2001, zatímco jeho situace na volném trhu zůstala prakticky nezměněna. Toto se časově shoduje se silným nárůstem dovozů z Indie na volný trh, což naznačuje, že výrobní odvětví Společenství využilo možnosti změny trhu aspoň do jisté míry, aby se vyhnulo přímé konkurenci subvencovaných dovozů dotyčného výrobku za nízké ceny.
(200)
Obdobný vývoj se dá vysledovat porovnáním trendů v nárůstu podílu výrobního odvětví Společenství na trhu, jak na volném, tak na závislém. Toto opět naznačuje stoupající strategickou důležitost závislého trhu pro výrobní odvětví Společenství od roku 2001.
(201)
Zatímco ceny na volném trhu začaly klesat již v roce 2000, transferové ceny na závislém trhu pokračovaly v mírném nárůstu do roku 2001. Nicméně s časovým zpožděním počínaje rokem 2002 vykázaly ceny na závislém trhu rovněž sestupný trend. To by se dalo vysvětlit skutečností, že transferové ceny se nemění obvykle tak rychle, protože nejsou ovlivňovány přímou konkurencí. Bylo zaznamenáno, že celkový pohyb cen na volném trhu a závislých prodejů ve zvažovaném období je podobný.
3. Zásoby
Zásoby
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index
100
74
100
141
161
(202)
Stavy zásob výrobního odvětví Společenství ke konci roku ve vztahu k výrobě poklesly o 26 % od roku 1999 do roku 2000, avšak potom ke konci období přezkumného šetření prudce stouply o více než 115 %. Tento vzestup se časově shodoval se zdvojnásobením indických dovozů ve stejném období.
(203)
VI a čtyři vývozci tvrdili, že vzestup skladových zásob nebyl abnormálně vysoký, a tak nenaznačoval újmu. Dále byla napadena metodika použití stavů zásob ke konci roku. Místo toho byly jako přiměřenější ukazatele navrhovány jiné přístupy, jako např. klouzavý průměr stavů zásob nebo zásoby vyjádřené počtem denních prodejů.
(204)
Jako reakce na toto tvrzení by mělo být uvedeno, že pro výpočet stavů zásob byla použita standardní metodika Společenství. Tento přístup je objektivní a je v souladu se závazky WTO. Požadavek na použití jiné metodiky byl neopodstatněný, proto byl návrh na zvolení jiné metodiky zamítnut. Navíc na základě ověřených skutečností nelze popřít, že stavy skladových zásob prudce stouply.
4. Ziskovost
a) prodej na volném trhu
Ziskovost
(Prodej na volném trhu ve Společenství)
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index
- 100
113
239
146
87
(205)
Ziskovost výrobního odvětví Společenství vyjádřená návratností čistého prodeje na volném trhu se značně zlepšila oproti ztrátové situaci z roku 1999. Po zavedení stávajících opatření v roce 1998 stoupala ziskovost až do roku 2001, avšak potom se s blížícím se obdobím přezkumného šetření prudce zhoršila. Kromě toho je příznačné, že výrobní odvětví Společenství nebylo v průběhu zvažovaného období ani jednou v pozici, kdy by mohlo dosáhnout alespoň polovinu ziskové marže, kterou by podle závěrů v původním šetření mohlo získat, kdyby nebylo subvencovaných dovozů, tj. 15 %. Vývoj ziskovosti a obzvláště její pokles od roku 2002 je považován za velmi důležitý, protože postihuje úroveň finančních zdrojů, které má výrobní odvětví Společenství k dispozici pro investice do vývoje a výzkumu, což je nutné pro další zlepšení výrobních procesů stávajících výrobků a pro vývoj nových výrobků.
(206)
VI a čtyři vývozci předložili komentáře k analýze ziskovosti. Tvrdili, že i) výrobní odvětví Společenství dosáhlo přiměřených úrovní ziskovosti, ii) že nepoškozující marže ziskovosti ve výši 10 % (viz bod odůvodnění (260)) by byla příliš vysoká a že namísto toho je postačujících 5 %, iii) že pokles ziskovosti může být hlavně přisuzován investiční politice výrobního odvětví Společenství, iv) že činnost jednoho subjektu související se zahájením výroby se posuzuje jako újma způsobená sama sobě a v) že údaje o vývoji ziskovosti měly být poskytnuty u každého výrobce ve Společenství.
(207)
Je zapotřebí zopakovat, že výrobní odvětví Společenství nebylo ani jednou během zvažovaného období v pozici, ve které by mohlo dosáhnout přiměřené ziskové marže, jak je uvedeno výše. Zhoršení od roku 2002 tedy ještě zhoršilo již tak neuspokojivou situaci. Dále vzhledem ke zvláštním okolnostem ve farmaceutickém odvětví je zisková marže ve výši 5 % považována za nedostatečnou. Výrobní odvětví Společenství poskytlo důkazy, že dokáže u srovnatelných nerozplněných léčiv dosáhnout úrovně zisku nad 10 %. Taková úroveň zisku je nutná, aby farmaceutické odvětví mělo trvale k dispozici nutné finanční zdroje k pokračování farmaceutické inovace, která se zde pojí s neodmyslitelnými ekonomickými riziky. Kromě toho nedostatečné ziskové marže, kterých dosáhlo výrobní odvětví Společenství, nemohou být jednoduše vysvětleny investiční politikou. Pouze jeden výrobce ve Společenství se ve zvažovaném období nacházel ve fázi zahájení výroby, ale žádná strana nedosáhla přiměřených ziskových marží. A v neposlední řadě vzhledem k článku 29 základního nařízení („ochrana důvěrných informací“) není možné poskytovat další údaje.
b) závislý prodej
Ziskovost
(závislý prodej ve Společenství)
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index
100
482
564
431
325
(208)
Trendy ziskovosti závislého prodeje mají stejný průběh, pouze na vyšší úrovni, neboli vzestup do roku 2001 a následný pokles. Rozdíly v úrovních ziskovosti lze připisovat zejména skutečnosti, že i) běžná prodejní režie a administrativní náklady (dále jen „PR&A“) na závislé prodeje jsou nižší, neboť nevyžadují náklady na marketing, a ii) vyšším transferovým cenám v porovnání s cenami na volném trhu. Bez vyšších úrovní ziskovosti dosažených při závislém prodeji by výrobní odvětví bylo v celkově horší finanční situaci.
5. Investice, návratnost investic, pohyb peněžních prostředků a schopnost opatřit si kapitál
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index investic
0
100
300
1 123
351
Index návratnosti investic
- 100
160
286
161
91
Index pohybu peněžních prostředků
100
186
71
160
33
(209)
Po roce 1999 výrobní odvětví Společenství nepřetržitě investovalo do výroby obdobného výrobku. Zejména v roce 2002 investovalo výrazně do nových výrobních technologií, aby zůstalo konkurenceschopné, zlepšilo ekologické a bezpečnostní standardy a zvýšilo výrobní kapacity.
(210)
Od roku 1999 do 2001, tj. po zavedení opatření, se návratnost investic zvýšila. Od té doby však silně poklesla. Přestože to může být částečně přisuzováno tomu, že se jeden nový výrobní závod nacházel ve fázi zahájení výroby, neuspokojivý stav ziskovosti způsobený cenovým tlakem konkurentů k této situaci přispěl.
(211)
Ve zvažovaném období je kolísání pohybu peněžních prostředků vytvořeného prodejem obdobného výrobku do jisté míry následkem investiční politiky výrobního odvětví Společenství v tomto období. Náhlý pokles pohybu peněžních prostředků mezi rokem 2002 a obdobím přezkumného šetření však nemůže být vysvětlen pouze tímto faktorem. K neuspokojivému vývoji pohybu peněžních prostředků přispěl rovněž cenový tlak vytvořený konkurencí.
(212)
Výrobní odvětví Společenství nezaznamenalo žádné významné problémy s opatřováním kapitálu.
(213)
Po poskytnutí informací VI a vývozci tvrdili, že i) výše uvedené údaje měly být poskytnuty zvlášť pro každého výrobce ve Společenství, ii) schopnost opatřit si kapitál nepodporovala závěr o újmě a iii) pohyb peněžních prostředků se vzhledem k trendům návratnosti investic a ziskovosti údajně takto nemohl vyvinout, a měl by tedy být přehodnocen a iv) bez dalšího zdůvodnění bude analýza nedostatečná.
(214)
V reakci na tato tvrzení bychom si měli uvědomit, že v souladu s článkem 29 základního nařízení („ochrana důvěrných informací“) nemohou být údaje poskytnuty zvlášť pro každého výrobce ve Společenství. Co se týče schopnosti opatřit si kapitál, nebyl učiněn žádný negativní závěr ohledně újmy. Co se týče tvrzení ohledně pohybu peněžních prostředků, po pečlivém opětovném přezkoumání byl výše uvedený příslušný index potvrzen. Ohledně všeobecného tvrzení nedostatečné analýzy s ohledem na výše zmíněné faktory je třeba vzít v úvahu, že i) zjištění újmy se nezakládá hlavně na těchto ukazatelích a ii) že toto tvrzení nedoložilo, proč by další rozbor mohl celkový nález ještě změnit.
6. Zaměstnanost, produktivita a mzdy
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index zaměstnanosti
100
101
101
187
185
Index produktivity
100
120
127
83
86
Index mezd
100
103
106
185
178
(215)
Zaměstnanost u obdobného výrobku zůstala stejná do roku 2001, ale v roce 2002 značně stoupla v důsledku otevření nového výrobního závodu ve Společenství jedním ze spolupracujících výrobců ve Společenství. Celkové náklady na mzdy sledovaly stejný trend. Produktivita na pracovníka však, přestože do roku 2001 stoupala, v roce 2002 klesla. Toto lze jasně připisovat skutečnosti, že se jeden nový výrobní závod nacházel ve fázi zahájení výroby. Během šetření nebyl nalezen žádný důkaz o snížení efektivity.
(216)
VI a čtyři vývozci tvrdili, že trendy zaměstnanosti, produktivity a mezd nepodporují ve stávajícím případě závěr o způsobení podstatné újmy.
(217)
Je však třeba uvést, že u zaměstnanosti a produktivity žádný takový závěr učiněn nebyl. U mezd stoupla pouze jejich celková výše. V průměru na jednoho zaměstnance mzdy dokonce mírně poklesly (viz tabulka níže). To ukazuje, že i) nenastal žádný pozitivní vývoj v přepočtu na jednoho pracovníka a ii) snahu výrobního odvětví Společenství o úsporu nákladů.
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index mezd na zaměstnance
100
103
105
99
96
7. Výše subvence a překonání dřívějšího subvencování
(218)
Podle objemu a zejména cen subvencovaných dovozů z Indie nemůže být dopad stávající výše subvencí, která je značná, považován za zanedbatelný.
(219)
V této souvislosti VI a tři vývozci tvrdili, že rozpětí subvencí je nadsazené.
(220)
Nicméně, jak je uvedeno v bodech odůvodnění (153) a (154) výše, ukázalo šetření, že výše napadnutelných subvencí vyjádřená v hodnotách pro šetřené vývozní výrobce se pohybuje mezi 25,3 % a 35,1 %. Toto je jasné zjištění značného subvencování.
(221)
Situace výrobního odvětví Společenství se ve zvažovaném období zlepšila, nicméně výrobní odvětví dřívější subvencování ještě zcela nepřekonalo a je nadále oslabeno.
VI. Závěrečné zhodnocení ekonomické situace výrobního odvětví Společenství
(222)
Mezi rokem 1999 a obdobím přezkumného šetření objem dovozu subvencovaných výrobků dotyčného výrobku značně stoupl o 159 % a jejich podíl na trhu Společenství vzrostl o 70 %. Tento vývoj je v protikladu s mnohem méně příznivým vývojem u vývozců z ostatních zemí a výrobního odvětví Společenství. Dovoz z ostatních zemí na trh Společenství vzrostly ve zvažovaném období pouze o 7 % a jejich podíl na trhu dokonce poklesl o 29 %. Objem prodeje výrobního odvětví Společenství vzrostl o 80 % a jeho podíl na trhu vzrostl ve zvažovaném období o 20 %. Tento pozitivní vývoj však lze v podstatě připsat převzetí ostatních výrobců výrobním odvětvím Společenství v roce 2000. Od roku 2001 trend ve vývoji podílu na trhu u výrobního odvětví Společenství dokonce klesá. Obzvláště je možné pozorovat, že od roku 2000 výrobní odvětví Společenství neudrželo v relativních hodnotách krok se vzestupem spotřeby Společenství a silným vývojem svých indických konkurentů na trhu Společenství.
(223)
V této souvislosti je třeba upozornit na to, že průměrné ceny dovážených subvencovaných výrobků z Indie byly ve zvažovaném období pořád nižší než ceny výrobního odvětví Společenství. Navíc v průběhu období přezkumného šetření se ceny subvencovaných výrobků dovážených z dotčené země podbízely cenám výrobního odvětví Společenství. Na základě váženého průměru se cenové podbízení v průběhu období přezkumného šetření pohybovalo mezi 11,5 % a 17,1 %.
(224)
V důsledku tohoto cenového tlaku vyvíjeného dovozem subvencovaných indických výrobků nebylo výrobní odvětví Společenství ani jednou během zvažovaného období v pozici, kdy mohlo dosáhnout cenové úrovně, které by mu nezpůsobovaly újmu. Přestože se ziskovost výrobního odvětví Společenství po uložení opatření zpočátku zlepšila, od roku 2001 se zhoršuje a její skutečná úroveň je značně pod úrovní, jaké by mohla dosáhnout, nebýt dovozu subvencovaných výrobků, tj. 10 % z obratu (viz bod odůvodnění (260)). Nicméně pouze přijatelná úroveň ziskovosti umožní, aby výrobní odvětví Společenství zůstalo udržitelně životaschopné.
(225)
Tato negativní tendence pro výrobní odvětví Společenství se dále odráží v situaci znázorněné vývojem návratnosti investic a pohyb peněžních prostředků.
(226)
Co se týče závislého prodeje, možnost výrobního odvětví Společenství prodávat část své produkce na závislém trhu mu poskytla příležitost udržet si vysokou úroveň vytížení kapacit. Vysoké vytížení kapacit přispívá k úsporám výrobních nákladů při hromadné výrobě. Dále, jak je uvedeno výše, vývoj objemu prodeje, cen a podílu na trhu mezi volným a závislým trhem se významně nelišil. Bez vyšších zisků dosažených z závislého prodeje by bylo výrobní odvětví v horší finanční situaci. Vlastní spotřeba tudíž ke způsobení újmy nepřispěla. Naopak, bez závislého trhu by újma způsobená výrobnímu odvětví Společenství mohla být ještě horší.
(227)
Dva vývozci tvrdili, že nelze učinit závěr, že prodej na závislém trhu nepřispěl k újmě výrobního odvětví Společenství, neboť ceny závislého prodeje jsou údajně nespolehlivé, tj. ziskovost závislých prodejů je uměle příliš vysoká.
(228)
Nicméně vyšší ziskovost na závislém trhu nebyla hlavně výsledkem vyšších transferových cen, ale obzvláště důsledkem nižší PR&A (viz bod odůvodnění (208)). Dále toto tvrzení opomíjí účinek úspor z hromadné výroby. Takže nemůže změnit závěr, že závislé prodeje nepřispěly k újmě.
(229)
V důsledku toho se potvrdilo, že celkově výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Je třeba si uvědomit, že v čl. 8 odst. 5 základního nařízení se neuvádí, že ke stanovení podstatné újmy je nutné, aby všechny hospodářské činitele byly negativní. Ne všechny hospodářské ukazatele mají také stejnou váhu. Ziskovost je však jeden z klíčových hospodářských ukazatelů, protože představuje konečný cíl každého hospodářského podnikání. Ve stávajícím případě byly zjištěny nedostatečné úrovně ziskovosti. Dalším důležitým ukazatelem újmy, který má hlavní dopad na ziskovost, jsou cenové úrovně. Během zvažovaného období nebylo výrobní odvětví Společenství nikdy v pozici, v které by mohlo dosáhnout cenových úrovní na volném trhu, které by mu nezpůsobovaly újmu, což bylo zapříčiněno vnějším cenovým tlakem zejména dovozu silně subvencovaných indických výrobků.
VII. Účinek dovozu subvencovaných výrobků
(230)
V roce 2000 ztratila Indie na přechodnou dobu, s největší pravděpodobností v důsledku zavedení opatření, svou pozici druhého největšího vývozce na trh Společenství, zatímco zejména ománští vývozci získali podíl na trhu. Od té doby však indičtí vývozci nejen znovu získali svoji pozici, ale v období přezkumného šetření dokonce převzali vedení jakožto největší vývozce do Společenství.
(231)
Tento nárůst objemu dovozu subvencovaných výrobků z Indie, obzvláště od roku 2002, se objevil společně s tím, že v roce 2002 ziskovost výrobního odvětví Společenství poklesla v porovnání s rokem 2001 o 36 %. Bylo zjištěno, že jeden výrobce ve Společenství v této době otevřel nový závod a nacházel se ve fázi zahájení výroby, což mohlo mít vliv na jeho ziskovost v tomto období. Ukázalo se však také, že další výrobce ve Společenství, který se nacházel ve fázi zahájení výroby, musel čelit značnému poklesu ziskovosti, a to o 17 % v porovnání s rokem 2001, což se v průběhu období přezkumného šetření ještě zhoršilo. Navíc, jak je uvedeno v bodu odůvodnění (207), nebylo výrobní odvětví Společenství ani jednou v takové pozici, aby dosáhlo cenových úrovní, které by mu nezpůsobovaly újmu. Naopak, počínaje rokem 2002 muselo výrobní odvětví Společenství opět upravit ceny směrem dolů, aby svůj podíl na trhu obhájilo.
(232)
Po poskytnutí informací tři vývozci uvedli, že jak podíl indického dovozu na trhu Společenství (2,5 % během OŠ), tak objem dovozu ve vztahu k celkovému dovozu (8,4 % během OŠ), které oba slabě poklesly ve srovnání s rokem 2002, jsou příliš malé a okrajové, než aby měly nějaký poškozující dopad, a to obzvláště vzhledem k velkému podílu na trhu, který má výrobní odvětví Společenství. Dále je předpoklad, že analýza vyjádřená v relativních údajích by byla zavádějící, protože Indie začínala na velmi nízké úrovni 1,5 % podílu na trhu a 3,7 % objemu dovozu v roce 1999.
(233)
V reakci na toto tvrzení by se mělo vzít v úvahu, že jak indický podíl na trhu, tak objem dovezených výrobků během OŠ výrazně přesahují limity nepatrnosti uvedené v čl. 10 odst. 11 a čl. 14 odst. 4 základního nařízení, což může mít příčinný účinek. Podle čl. 8 odst. 6 základního nařízení lze příčinný účinek prokázat buď objemem dovozu anebo cenami subvencovaných dovozů. Takovýto cenový dopad lze v tomto případě jasně vypozorovat. Jak bylo již zjištěno v průběhu původního šetření, šetřený výrobek, tj. nerozplněná komodita, je vysoce cenově citlivá a reaguje rychle na jakýkoli tlak dolů. V takových případech mohou i malá množství ovlivnit ceny na trhu. V podstatě se dá říci, že indické ceny ve zvažovaném období v tomto případě v průměru stanovily orientační hladinu cenového tlaku.
(234)
Potvrdilo se tudíž, že dovoz subvencovaných výrobků z Indie měl během zvažovaného období značný negativní dopad na situaci výrobního odvětví Společenství, obzvláště co se týče ziskovosti.
VIII. Dopad jiných faktorů
1. Dovoz z jiných třetích zemí
Dovoz ze třetích zemí
1999
2000
2001
2002
OŠ
Objem (kg)
Indie
36 800
47 400
72 100
101 800
95 200
Index
100
129
196
277
259
Omán
77 400
119 700
85 100
88 400
93 500
Index
100
155
110
114
121
USA
11 100
2 800
16 600
106 300
70 000
Index
100
25
149
932
631
Čína
0
3 900
21 800
75 600
63 000
Index
0
100
559
1 938
1 615
Jižní Korea
19 800
75 300
40 200
54 500
45 000
Index
100
380
203
275
227
Singapur
0
4 600
128 300
62 700
37 700
Index
0
100
2 789
1 363
820
Průměrná dovozní cena za 1 kg (EUR)
Indie
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
Index
100
98
102
106
102
Omán
36,10
36,21
39,30
39,15
38,34
Index
100
100
109
108
106
USA
74,87
115,35
108,90
101,40
48,74
Index
100
154
145
135
65
Čína
0,00
188,97
116,06
68,22
58,59
Index
0
100
61
36
31
Jižní Korea
34,84
37,52
37,66
45,59
48,06
Index
100
108
108
131
138
Singapur
0,00
76,88
57,47
57,47
51,28
Index
0
100
75
75
67
(235)
Dovozy dotyčného výrobku z jiných zemí než z Indie stouply mezi rokem 1999 a obdobím přezkumného šetření pouze o 7 %, tj. značně méně než vzestup spotřeby Společenství. Tyto země, Omán, USA, Čína, Jižní Korea a Singapur, jsou hlavními dodavateli na trh Společenství. Jejich průměrné dovozní ceny však byly značně vyšší než indické dovozní ceny a kromě dovozních cen z Ománu, také než ceny výrobního odvětví Společenství. Dovozní ceny z Ománu jsou na srovnatelné úrovni s cenami výrobního odvětví Společenství, avšak vzestup podílu na trhu u Ománu ve zvažovaném období byl daleko méně výrazný, než tomu bylo u ostatních třetích zemí.
(236)
Po poskytnutí informací přišla VI a dva vývozci s tvrzením, že vyrovnávací clo platné pro dovoz indických výrobků mělo být při porovnávání průměrných prodejních cen vzato v úvahu. Toto by údajně vedlo k prakticky obdobným indickým a ománským cenovým úrovním. Dále bylo uvedeno, že průměrné ceny z některých třetích zemí, zejména USA a Číny ve zvažovaném období značně poklesly, zatímco mimo jiné indické ceny stouply. Další vývozce tvrdil, že snížení objemu indických dovozů mezi rokem 2002 a obdobím přezkumného šetření nebylo v analýze náležitě zohledněno, že jiné třetí země byly hlavními dodavateli a že průměrné ceny z Jižní Korey a Indie byly obdobné od roku 1999 do roku 2001.
(237)
Co se týče původního platného vyrovnávacího cla, je třeba poznamenat, že velká většina dovozů z Indie podléhala buď nulové celní sazbě nebo celní sazbě, která stále ještě vede k nižším průměrným cenám po vyložení než průměrná úroveň ománských cen. Ománské dovozy tedy v průměru nevyvíjely stejný stupeň cenového tlaku. Kromě toho dovozní ceny ze všech ostatních třetích zemí byly ve zvažovaném období v průměru vyšší než indická cenová úroveň, což opět označuje Indii jako hlavní zdroj cenového tlaku. Co se týče objemu, tvrzení, že Indie nebyla jediným zdrojem značného objemu dovozu během celého zvažovaného období, je správné. Je však třeba si uvědomit, že Indie je jediná země podléhající opatřením. To mělo jistě dopad na obchodní tok dotyčného výrobku a navíc navzdory opatřením indické dovozy od roku 2001 silně rostly a Indie získala svoji pozici druhého největšího vývozce v roce 2002 a během OŠ se dokonce stala největším vývozcem. Tudíž tento malý pokles indických dovozů mezi rokem 2002 a OŠ neměl na trh žádný dopad, což nakonec odměnilo indickou cenovou politiku. Tyto argumenty tedy nemohou být přijaty. Potvrdilo se proto, že dovoz z třetích zemí nemohly způsobit újmu výrobního odvětví Společenství, která by narušila příčinnou vazbu mezi dovozem subvencovaných výrobků z Indie a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Společenství.
2. Vývoj spotřeby trhu Společenství
(238)
Spotřeba šetřeného výrobku na trhu Společenství stoupla během zvažovaného období o 51 %. Újmu způsobenou výrobnímu odvětví Společenství nelze tedy připisovat snížení poptávky na trhu Společenství.
3. Vývozní činnost výrobního odvětví Společenství
(239)
Vývozní výkonnost výrobního odvětví Společenství vzrostla ve zvažovaném období o 16 %. Vývozní ceny výrobního odvětví Společenství byly v průměru o 10 % - 15 % vyšší než prodejní ceny ve Společenství. Vývozní činnost výrobního odvětví Společenství tedy nemohla přispět k újmě.
(240)
V této souvislosti přišla VI a jeden vývozce s tvrzením, že výrobní odvětví Společenství ve svých odpovědích v dotazníku uvádělo tvrdou konkurenci v důsledku indických konkurentů na trzích třetích zemí, což znamenalo pro výrobní odvětví Společenství nižší ceny a ztrátu podílu na trhu ve třetích zemích, což na první pohled odporuje výše uvedeným zjištěním. Na základě tohoto hodnocení předloženého výrobním odvětvím Společenství tedy na trhu Společenství údajně neexistuje žádná újma, ani žádná příčinná souvislost s indickými dovozy.
(241)
V tomto ohledu je nutno poznamenat, že při celosvětovém růstu trhu takovýchto výrobků neexistuje žádný rozpor mezi jakýmkoli poklesem vývozních cen a ztrátou podílu výrobního odvětví Společenství na trhu ve třetích zemích a tím, že objem takových vývozů ve skutečnosti stoupl a že jejich ceny byly vyšší než ceny výrobního odvětví Společenství u prodejů ve Společenství. Ačkoli tedy vývozní výkonnost výrobního odvětví Společenství mohla být bez konkurence nízkých subvencovaných cen indických vývozů na trzích třetích zemí lepší, neexistuje žádný náznak, že by výrobní odvětví Společenství kvůli své vývozní výkonnosti nepodléhalo poškozující cenové konkurenci na trhu Společenství způsobené zejména dovozem levných nízkými subvencovaných výrobků z Indie. Tento argument by tedy měl být zamítnut.
4. Konkurenceschopnost výrobního odvětví Společenství
(242)
Výrobní odvětví Společenství je v případě daného výrobku důležitým konkurentem, jak již bylo prokázáno jeho podílem na trhu, a neustále investuje, aby jeho výroba i nadále odpovídala nejmodernějším standardům. Pokles produktivity na pracovníka v přepočtu na kg a po roce 2001 lze výlučně připisovat skutečnosti, že se nový výrobní závod jednoho výrobce ve Společenství nacházel ve fázi zahájení výroby. Je tedy pouze dočasné povahy. V důsledku toho nebyl zjištěn žádný důkaz, že nedostatek konkurenceschopnosti mohl narušit příčinnou souvislost mezi dovozy z Indie a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Společenství.
5. Vlastní spotřeba
(243)
Jak je uvedeno v bodu odůvodnění (226), předpokládá se, že vlastní spotřeba k újmě nepřispěla. Naopak, bez závislého trhu mohla být újma výrobního odvětví Společenství ještě horší.
G. PRAVDĚPODOBNOST PŘETRVÁNÍ NEBO OBNOVENÍ ÚJMY
(244)
V souladu s čl. 18 odst. 2 základního nařízení bylo zkoumáno, subvence a újma zřejmě přetrvají nebo se obnoví, pokud platná opatření pozbudou platnosti.
(245)
Jak je uvedeno v bodech odůvodnění (161) až (243) výše, bylo zjištěno, že během období přezkumného šetření a navzdory platným opatřením výrobní odvětví Společenství i nadále vykazovalo újmu způsobenou subvencovaným dovozem dotyčného výrobku. Míra odstranění újmy zjištěná během stávajícího šetření se pohybovala mezi 17,3 % a 48,1 % a je vyšší, než míra zjištěná při původním šetření (mezi 12,6 % a 28,9 %) navzdory tomu, že v tomto přezkumu byla přiměřená zisková marže pro výrobní odvětví Společenství snížena o jednu třetinu ve srovnání s původním šetřením (viz bod odůvodnění (260) níže). V rámci šetření se též zjistilo, že navzdory domácímu prodeji a vývozu do jiných zemí existuje v Indii u šetřených výrobků dosud značná rezervní kapacita, obzvláště u vývozců, kteří podléhají ve Společenství relativně vysokým celním sazbám. Bylo tedy možno udělat logický závěr, že pokud opatření pozbude platnosti, subvencované nízké ceny dovozů z Indie dále porostou a následkem toho újma pravděpodobně v budoucnu přetrvá.
(246)
Protože v důsledku dovozu subvencovaných výrobků a navzdory existenci opatření je výrobnímu odvětví Společenství nadále působena podstatná újma, nebylo nutné pravděpodobnost obnovení újmy dále analyzovat.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
I. Úvod
(247)
Bylo zkoumáno, zda existují závažné důvody, které by vedly k závěru, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Společenství pokračovat v uplatňování opatření. Za tímto účelem a podle čl. 31 odst. 1 základního nařízení byl zvážen pravděpodobný dopad opatření u všech stran dotčených tímto šetřením. Za účelem vyhodnocení, zda je v zájmu Společenství, aby opatření pokračovala, byly uživatelům a dovozcům daného výrobku a rovněž dodavatelům surovin používaným ve výrobě obdobného výrobku zaslány dotazníky.
II. Zájem výrobního odvětví Společenství
(248)
Jak bylo ukázáno výše, výrobní odvětví Společenství vyrábějící obdobný výrobek neustále zvyšuje výrobu. Toto umožnil stálý vzrůst investic vynaložených výrobním odvětvím Společenství z důvodu udržení si konkurenceschopnosti, protože patří u šetřeného výrobku mezi hlavní konkurenty. Je třeba si uvědomit, že v období přezkumného šetření výrobní odvětví Společenství rozšiřovalo svá výrobní zařízení, založilo v rámci Společenství jeden nový závod a připravovalo plány pro založení dalšího nového zařízení ve Společenství. Tento proces neustálých investic vynaložených výrobním odvětvím Společenství je mařen obzvláště neuspokojivým vývojem jeho ziskovosti zapříčiněným neustálým cenovým tlakem vyvíjeným indickými dovozy dotyčného výrobku na trh Společenství.
Předpokládá se, že bez zavedených opatření k nápravě účinků dovozu subvencovaných výrobků bude výrobní odvětví Společenství i nadále čelit cenovému podbízení, a tedy stlačení cen s jeho negativním dopadem na ziskovost, návratnost investic a pohyb peněžních prostředků. Nakonec by to dokonce mohlo ohrozit životaschopnost výrobního odvětví Společenství. Dospělo se tedy k závěru, že ukončení opatření nebude v zájmu výrobního odvětví Společenství.
III. Zájmy dovozců/obchodníků
(249)
Dotazníky byly zaslány všem známým dovozcům/obchodníkům dotyčného výrobku, avšak odpověděl pouze jeden z devatenácti. Nicméně spolupracující dovozce nekomentoval pravděpodobný dopad přetrvání opatření na jeho podnik. Na základě obdržených informací se zdá, že dovozci/obchodníci ve Společenství nakupují šetřený výrobek z různých zdrojů. Protože neexistují žádné podstatné rozdíly v kvalitě mezi výrobkem dovezeným z Indie a výrobkem získaným z jakýchkoli jiných zdrojů, předpokládá se, že dovozci/obchodníci ve Společenství by, pokud mají opatření pokračovat, neměli problémy získat výrobek z různých jiných zdrojů. Spolupracující dovozce se navíc aktivně podílí na obchodování mnoha různých dalších výrobků a není tedy na dotyčném výrobku životně závislý. Ačkoli jeho prodeje dotyčného výrobku během zvažovaného období silně vzrostly (sedmkrát v objemu), představují tyto prodeje pouze malou část jeho celkového obratu (asi 1,4 % v období přezkumného šetření). Tento dovozce rovněž nenaznačil, že přetrvání opatření bude mít dopad na zaměstnanost, neboť dovozní činnost není náročná na pracovní sílu.
(250)
Ačkoli dovozci/obchodníci nejsou pravděpodobně nakloněni opatřením, lze na základě dostupných informací učinit závěr, že takový možný zájem ve prospěch ukončení opatření nepřevyšuje skutečný zájem výrobního odvětví Společenství, aby se pokračovalo v narovnání nekalých a poškozujících indických obchodních praktik, jak bylo shrnuto v bodu odůvodnění (248).
IV. Zájem dodavatelů
(251)
K vyhodnocení pravděpodobného dopadu, který by mohlo způsobit pokračování vyrovnávacích opatření na dodavatele výrobního odvětví Společenství, byly dotazníky zaslány všem takovým známým dodavatelům. Bylo zasláno celkem šest dotazníků a vrátily se dva. Tito dodavatelé, kteří dodávají výrobnímu odvětví Společenství zejména glukózu a dextrózu, jsou pro pokračování opatření. Přestože výrobní odvětví Společenství nepatří mezi nejdůležitější zákazníky těchto dodavatelů, přesto tento obchod přispívá k zaměstnanosti a ziskovosti dodavatelů. Pokud by výrobní odvětví Společenství výrobu obdobného výrobku omezilo nebo dokonce zastavilo, byly by takovéto výhodné obchodní vztahy ohroženy.
(252)
Z těchto důvodů a bez jakýchkoli informací v opačném smyslu se došlo k závěru, že pokračování opatření by bylo v souladu se zájmy dodavatelů.
V. Zájem uživatelů
(253)
Dotazníky byly zaslány také pěti známým uživatelům dotyčného výrobku ve Společenství, tj. farmaceutickým společnostem. Komise požadovala kromě jiných informací jejich komentář k tomu, zda pokračování platných opatření bude v zájmu Společenství a jak je tato opatření budou dále ovlivňovat. Žádné odpovědi na dotazník se nevrátily a žádný komentář tedy není znám. Pokud zvážíme, že uživatelé mohli získat šetřený výrobek nikoli pouze z Indie, ale rovněž z dalších zdrojů a při nedostatku dalších informací týkajících se ekonomického dopadu opatření na podniky uživatelů (např. zaměstnanost, ziskovost, investiční politika), nebylo možné zjistit žádné zájmy uživatelů rovnocenné důležitosti.
(254)
Ačkoli - navzdory svému mlčení - by uživatelé nemuseli být opatřením nakloněni, na základě informací získaných od spolupracujících účastníků řízení neexistuje opodstatněný zájem uživatele na ukončení opatření, který by převážil skutečný zájem výrobního odvětví Společenství pokračovat v narovnání nekalých poškozujících indických obchodních praktik, jak bylo shrnuto v bodu odůvodnění (248).
(255)
Jeden vývozce tvrdil, že nebyly náležitě vzaty v úvahu zájmy spotřebitelů ve Společenství, a tedy analýza zájmů Společenství nebude plně v souladu s článkem 31 základního nařízení. Objevila se tvrzení, že zájmy spotřebitelů by mohly být negativně ovlivněny, pokud by výrobci přípravků postoupili dál jakékoli údajné cenové zvýšení z důvodu zvýšených nákladů při výrobě konečných dávkovacích forem.
(256)
V reakci na toto tvrzení je třeba připomenout, že žádná organizace spotřebitelů v průběhu šetření nevznesla své připomínky. Kromě toho spotřebitelé ve Společenství jsou obecně zdravotně pojištěni. Není k dispozici žádný důkaz, zda by poplatky zdravotního pojištění mohly být výrazně negativně ovlivněny údajným zvýšením nákladů určitých antibiotických přípravků. Není také jasné, do jaké míry jsou výrobci určitých antibiotických přípravků, tj. uživatelé, v pozici, ve které by mohli postoupit dále zvýšení nákladů. Za takových okolností není možné zjistit žádný odmítavý postoj spotřebitelů ve Společenství rovnocenné důležitosti.
VI. Závěr
(257)
Po prošetření různých zapojených zájmů se předpokládá, že z celkového spektra zájmů Společenství žádný zájem nepřevažuje zájem výrobního odvětví Společenství týkající se udržení opatření v platnosti. Očekává se, že účinek pokračování opatřeních poskytne výrobnímu odvětví Společenství příležitost k vylepšení jeho ziskovosti na přiměřenou úroveň a k udržení investičního programu v rámci Společenství s pozitivními účinky na zaměstnanost a konkurenční trh. Na druhou stranu na základě dostupných informací nebyly zjištěny žádné protichůdné zájmy jiných dotčených subjektů Společenství (tj. dovozců/obchodníků, dodavatelů, uživatelů a spotřebitelů) rovnocenné důležitosti.
I. VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(258)
Vzhledem k závěrům stanoveným ohledně pokračujícího subvencování, újmy a zájmu Společenství, se považuje za vhodné vyrovnávací opatření týkající se dovozu dotyčného výrobku z Indie zachovat. Pro účely určení úrovně těchto opatření byly vzaty v úvahu subvenční sazby zjištěné v období přezkumného šetření a výše cla nutného k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
I. Míra odstranění újmy
(259)
Nutné zvýšení ceny za účelem odstranění újmy bylo určeno pro každou společnost zvlášť porovnáním vážené průměrné dovozní ceny dotyčného výrobku s nepoškozující cenou obdobného výrobku prodávaného výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství. Cenový rozdíl byl vyjádřen jako procento z dovozní hodnoty CIF.
(260)
Nepoškozující cena byla získána tak, že byly použity vážené průměrné výrobní náklady výrobního odvětví Společenství společně se ziskovou marží ve výši 10 %. Tato zisková marže, která je o třetinu nižší než marže uplatněná v původním šetření (viz bod odůvodnění (205) výše) odráží dosažitelnou ziskovou marži u podobných skupin výrobků výrobního odvětví Společenství nepodléhajících nekalé konkurenci. Vzhledem ke zvýšené konkurenci bylo tato marže považována za přijatelné a přiměřené minimum místo ziskové marže ve výši 15 % stanovené v původním šetření. Tento zisk by umožnil výrobnímu odvětví Společenství dále investovat do vývoje a výzkumu, aby zůstalo konkurenceschopné.
II. Forma a úroveň opatření
(261)
Při absenci zvláštních okolností bylo považováno za vhodné uložení standardního typu cla, tj. podle hodnoty.
(262)
S ohledem na úroveň cla v případě čtyř ze spolupracujících vývozců byla sazba subvence vyšší než míra odstranění újmy. V souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení bylo proto menší clo odrážející míru odstranění újmy považováno za postačující k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství, pokud jde o dovoz od těchto čtyř vývozců. Sazby cla vztahující se na dovoz od těchto vývozců by se měly pohybovat mezi 17,3 % a 30,3 %. Co se týče dalších tří vývozců, byly míry odstranění újmy vyšší než zjištěné sazby subvencí, takže opatření týkající se těchto společností by se měla zakládat na sazbách subvencí. Celní sazby vztahující se na dovoz od těchto vývozců by se měly pohybovat mezi 25,3 % a 32 %. Vezmeme-li v úvahu, že úroveň spolupráce indických vývozců byla vysoká (přes 80 %), měla by úroveň cla pro všechny ostatní společnosti být nastavena na úroveň s nejvyšší individuální celní sazbou, tj. 32 %.
(263)
Individuální vyrovnávací celní sazby uvedené v tomto nařízení odrážejí situaci zjištěnou během přezkumu ve vztahu ke spolupracujícím vývozcům. Vztahují se proto výhradně na dovoz dotyčného výrobku vyráběného těmito společnostmi. Dovoz dotyčného výrobku vyráběného kteroukoli jinou společností, která nebyla konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů, které jsou s uvedenými společnostmi ve spojení, nemůže těžit z těchto sazeb a bude podléhat celním sazbám vztahujícím se na „všechny ostatní společnosti“.
(264)
Jakákoli žádost o uplatnění těchto individuálních vyrovnávacích celních sazeb (např. po změně názvu subjektu anebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měla být bezodkladně adresována Evropské komisi, generálnímu ředitelství pro obchod, ředitelství (10) se všemi příslušnými informacemi obzvláště o jakékoli změně činnosti společnosti spojené s výrobou, domácím a vývozním prodejem např. v souvislosti se změnou názvu nebo se změnou výrobních či prodejních subjektů. V případě potřeby a po konzultaci s poradním výborem bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno aktualizací seznamu společností těžících z individuálních celních sazeb,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo z dovozu trihydrátu amoxicilinu, trihydrátu ampicilinu a cefalexinu, které nejsou v odměřených dávkách nebo upravené ve formě nebo v balení pro drobný prodej, kódů KN ex 2941 10 10 (kód TARIC 2941101010), ex 2941 10 20 (kód TARIC 2941102010) a ex 2941 90 00 (kód TARIC 2941900030), pocházejících z Indie.
2. Sazby cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro dovoz výrobků vyrobených v Indii níže uvedenými společnostmi tyto:
-
17,3 % pro KDL Biotech Ltd., Mumbai (doplňkový kód TARIC: A580),
-
28,1 % pro Nectar Lifesciences Ltd., Chandigarh (doplňkový kód TARIC: A581),
-
25,3 % pro Nestor Pharmaceuticals Ltd., New Delhi (doplňkový kód TARIC: A582),
-
30,3 % pro Ranbaxy Laboratories Ltd., New Delhi (doplňkový kód TARIC: 8221),
-
28,1 % pro Torrent Gujarat Biotech Ltd., Ahmedabad (doplňkový kód TARIC: A583),
-
28,1 % pro Surya Pharmaceuticals Ltd., Chandigarh (doplňkový kód TARIC: A584),
-
32 % pro všechny ostatní společnosti (doplňkový kód TARIC: 8900).
3. Není-li uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 10. května 2005.
VERORDENING (EG) Nr. 713/2005 VAN DE RAAD
van 10 mei 2005
tot instelling van definitieve compenserende rechten op bepaalde soorten breedspectrumantibiotica uit India
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap,
Gelet op Verordening (EG) nr. 2026/97 van de Raad van 6 oktober 1997 betreffende beschermende maatregelen tegen invoer met subsidiëring uit landen die geen lid zijn van de Europese Gemeenschap (1) (hierna „de basisverordening” genoemd), en met name op de artikelen 18 en 19,
Gelet op het voorstel dat de Commissie na overleg in het Raadgevend Comité heeft ingediend,
Overwegende hetgeen volgt:
A. PROCEDURE
I. Vorig onderzoek en geldende maatregelen
(1)
Bij Verordening (EG) nr. 2164/98 (2), heeft de Raad definitieve compenserende rechten ingesteld op bepaalde soorten breedspectrumantibiotica, namelijk amoxicillinetrihydraat, ampicillinetrihydraat en cefalexine, niet opgemaakt in afgemeten doses of in vormen of verpakkingen voor de kleinhandel, ingedeeld onder de GN-codes ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 en ex 2941 90 00, (hierna „het betrokken product” genoemd) uit India. Voor met name genoemde exporteurs werden ad-valoremrechten vastgesteld van 0 % tot 12 %, terwijl voor de alle andere exporteurs een recht van 14,6 % werd vastgesteld.
II. Verzoek om een gecombineerd onderzoek: een tussentijds onderzoek en een onderzoek bij het vervallen van de maatregelen
(2)
Na de publicatie van het bericht dat de compenserende maatregelen binnenkort zouden vervallen (3), heeft de Commissie een verzoek ontvangen om de opening van een gecombineerd onderzoek: een onderzoek bij het vervallen van de maatregelen die bij Verordening (EG) nr. 2164/98 waren vastgesteld, en een tussentijds onderzoek voor de eventuele herziening van die maatregelen overeenkomstig artikel 18, lid 2, en artikel 19, lid 2, van de basisverordening. Dit verzoek was afkomstig van gelieerde producenten van het betrokken product in de Europese Gemeenschap, namelijk Sandoz GmbH, Oostenrijk, en Sandoz Industrial Products SA, Spanje. De indieners van het verzoek vertegenwoordigden een groot deel - in dit geval meer dan 40 % - van de productie van bedoelde soorten breedspectrumantibiotica in de Europese Gemeenschap.
(3)
Het verzoek was gebaseerd op het feit dat het vervallen van de maatregelen waarschijnlijk zal leiden tot een voortzetting of herhaling van subsidiëring en van schade voor de EG-producenten en op het feit dat de geldende maatregelen onvoldoende waren om de schadeveroorzakende subsidiëring te compenseren.
(4)
Vóór de opening van het gecombineerde onderzoek heeft de Commissie de Indiase overheid, overeenkomstig artikel 22, lid 1, en artikel 10, lid 9, van de basisverordening, ervan in kennis gesteld dat zij een met bewijsmateriaal gestaafd verzoek om herziening van de maatregelen had ontvangen. De Indiase overheid werd uitgenodigd voor overleg om uitleg te geven over de situatie waarop het verzoek betrekking had en om tot een voor beide partijen aanvaardbare oplossing te komen. De Indiase overheid is niet ingegaan op het verzoek om overleg van de Commissie.
III. Opening van het gecombineerde onderzoek
(5)
De Commissie heeft het bewijsmateriaal onderzocht dat de indieners van het verzoek hebben voorgelegd en achtte dit toereikend om over te gaan tot een onderzoek overeenkomstig artikel 18, lid 2, en artikel 19, lid 2, van de basisverordening. Na overleg in het Raadgevend Comité heeft de Commissie met een bericht in het Publicatieblad van de Europese Unie (4) een gecombineerd onderzoek geopend: een tussentijds onderzoek en een onderzoek bij het vervallen van de maatregelen die bij Verordening (EG) nr. 2164/98 werden vastgesteld.
IV. Onderzoektijdvak
(6)
Het onderzoek had betrekking op de periode van 1 april 2002 tot en met 31 maart 2003 (hierna „het onderzoektijdvak” genoemd). Het onderzoek naar de ontwikkelingen die relevant waren voor de schadebeoordeling had betrekking op de periode van 1 januari 1999 tot het eind van het onderzoektijdvak (hierna „de beoordelingsperiode” genoemd).
V. Belanghebbenden
(7)
De Commissie heeft de volgende partijen in kennis gesteld van de opening van het onderzoek: de indieners van het verzoek, andere bekende producenten in de Europese Gemeenschap, de producenten/exporteurs in India, importeurs, toeleveranciers van de EG-producenten, gebruikers van het betrokken product en de Indiase overheid. Belanghebbenden werden in de gelegenheid gesteld om hun standpunt schriftelijk bekend te maken en te verzoeken om te worden gehoord. Met de schriftelijke en mondelinge reacties van de partijen werd, indien van toepassing, rekening gehouden.
(8)
Gezien het grote aantal producenten/exporteurs van het betrokken product in India dat in het verzoek was genoemd, werd overwogen voor het onderzoek naar de subsidiëring een steekproef samen te stellen overeenkomstig artikel 27 van de basisverordening.
(9)
Daar slechts een gering aantal Indiase producenten/exporteurs zich bij de Commissie heeft aangemeld en de gegevens heeft verstrekt die voor de samenstelling van een steekproef noodzakelijk waren, werd het niet nodig geacht een steekproef samen te stellen.
(10)
De Commissie heeft alle belanghebbenden die zich binnen de termijn bij haar hebben aangemeld, een vragenlijst toegezonden. Er werden antwoorden ontvangen van vijf EG-producenten, zeven Indiase producenten/exporteurs, één importeur, twee toeleveranciers van EG-producenten en de Indiase overheid.
(11)
De Commissie verzamelde en controleerde alle gegevens die zij nodig had om subsidiëring en schade vast te stellen, om vast te stellen hoe waarschijnlijk het was dat subsidiëring en schade zouden worden voortgezet dan wel opnieuw zouden plaatsvinden en om vast te stellen of handhaving dan wel wijziging van de maatregelen tegen het belang van de Europese Gemeenschap was. Er vonden controlebezoeken plaats bij de volgende bedrijven.
1)
Producenten van de Europese Gemeenschap
DSM Anti-Infectives BV, Delft (Nederland), die ook de vragenlijst van de Commissie heeft beantwoord namens DSM Anti-Infectives Deretil SA, Almeria (Spanje), en DSM Anti-Infectives Chemferm SA, Santa Perpetua de Mogoda (Spanje). Deze drie ondernemingen tezamen worden hierna „DSM” genoemd.
Sandoz GmbH (voordien Biochemie GmbH), Kundl (Oostenrijk), die ook de vragenlijst van de Commissie heeft beantwoord namens Sandoz Industrial Products SA (voordien Biochemie SA), Barcelona (Spanje). Beide ondernemingen tezamen worden hierna „Sandoz” genoemd.
2)
Indiase overheid
Ministerie van Handel, New Delhi.
3)
Indiase producenten/exporteurs
KDL Biotech Ltd (voorheen Kopran Ltd), Mumbai,
Orchid Pharmaceuticals and Chemicals Ltd, Chennai,
Nectar Lifesciences Ltd, Chandigarh,
Nestor Pharmaceuticals Ltd, New Delhi,
Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi,
Torent Gujarat Biotech Ltd, Ahmedabad,
Surya Pharmaceutical Ltd, Chandigarh.
VI. Bevindingen van de Commissie en opmerkingen hierover
(12)
De Indiase overheid en andere belanghebbenden werden in kennis gesteld van de voornaamste feiten en overwegingen op basis waarvan de Commissie voornemens was het voorstel te doen om de maatregelen te handhaven. Deze partijen konden hierover binnen een bepaalde termijn opmerkingen maken. Enkele belanghebbenden hebben schriftelijk opmerkingen gemaakt. Voorts hebben de Indiase overheid en drie producenten/exporteurs hun standpunt na de bovenvermelde kennisgeving mondeling uiteengezet, waarna weer opmerkingen werden gemaakt waarin de standpunten werden samengevat. Met alle standpunten en opmerkingen werd rekening gehouden zoals hierna wordt uiteengezet.
(13)
De Indiase overheid en één producent/exporteur wezen er tijdens het mondelinge onderhoud op dat de indieners van het verzoek een soort van het betrokken product, namelijk cefalexine, niet vervaardigden en voerden aan dat de procedure voor deze soort moest worden beëindigd.
(14)
In antwoord op deze opmerking wordt eraan herinnerd dat reeds in het kader van het oorspronkelijke onderzoek werd vastgesteld dat alle soorten van het onderzochte product (zie afdeling B) een enkele productcategorie vormden (5). Alle soorten behoren tot dezelfde categorie, namelijk halfsynthetische breedspectrumantibiotica in bulk, en worden voor hetzelfde doel aangewend, namelijk verwerking tot gedoseerd eindproduct dat voor de behandeling van verschillende infectieziekten wordt gebruikt. Aangezien alle soorten in het kader van deze procedure één product vormen dat door de indieners van het verzoek wordt vervaardigd, moet dit argument worden afgewezen.
(15)
De Indiase overheid en één producent/exporteur voerden aan dat de niet-vertrouwelijke versie van de antwoorden van de EG-producenten op de vragenlijst niet voldoende gedetailleerd was en niet was ingediend overeenkomstig artikel 29 van de basisverordening. Door de gebrekkige informatie in de niet-vertrouwelijke versie van de antwoorden op de vragenlijst was het de medewerkende Indiase exporteurs niet goed mogelijk geweest hun belangen te verdedigen bij het onderzoek naar schade en oorzakelijk verband.
(16)
Zoals in afdeling E wordt vermeld, bestaat de bedrijfstak van de Europese Gemeenschap in het kader van onderhavig onderzoek slechts uit twee bedrijven, namelijk Sandoz en DSM, waarvan het ene uitsluitend amoxicillinetrihydraat en ampicillinetrihydraat vervaardigt en het andere ook cefalexine. Daarom moesten meer gegevens die in antwoord op de vragenlijst waren verstrekt, als vertrouwelijk worden beschouwd. Het dossier dat belanghebbenden ter inzage staat, bevat de niet-vertrouwelijke antwoorden van beide medewerkende EG-producenten op de vragenlijst, terwijl de vertrouwelijke gegevens in geïndexeerde vorm zijn verstrekt waardoor een redelijk inzicht kon worden verkregen in de essentie van die vertrouwelijke gegevens. Derhalve wordt de niet-vertrouwelijke versie van de antwoorden van de EG-producenten op de vragenlijst toch geacht te voldoen aan het bepaalde in artikel 29 van de basisverordening. Bovendien wordt erop gewezen dat de geïndexeerde gegevens inzake schade die in afdeling F van deze verordening zijn vermeld, een voldoende nauwkeurig beeld van de schade en het oorzakelijk verband geven om belanghebbenden in staat te stellen de analyse te beoordelen en hun belangen te verdedigen.
B. BETROKKEN PRODUCT EN SOORTGELIJK PRODUCT
I. Betrokken product
(17)
Dit onderzoek heeft betrekking op hetzelfde product waarop Verordening (EG) nr. 2164/98 betrekking heeft, namelijk amoxicillinetrihydraat, ampicillinetrihydraat en cefalexine, niet opgemaakt in afgemeten doses of in vormen of verpakkingen voor de kleinhandel, ingedeeld onder de GN-codes ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 en ex 2941 90 00 („het betrokken product”).
II. Soortgelijk product
(18)
Bij het mondelinge onderhoud na bovenvermelde kennisgeving hebben de Indiase overheid en één producent/exporteur erop gewezen dat een EG-producent melding had gemaakt van verschillen in „stabiliteit, zuiverheid, samenstelling, galenische vorm enz.” tussen het product uit India en dat van de EG-producenten. Bovendien maakte de enige medewerkende importeur melding van verschillen in oplosbaarheid in water.
(19)
Zowel het product uit India als het product van de EG-producenten moeten volgens dezelfde internationale farmacopee zijn bereid en aan bepaalde vereisten voldoen. Hoewel zij dus niet in alle opzichten gelijk zijn, lijken zij toch zeer sterk op elkaar in de zin van artikel 1, lid 5, van de basisverordening.
(20)
Bijgevolg wordt bevestigd dat amoxicillinetrihydraat, ampicillinetrihydraat en cefalexine die door de EG-producenten in de Europese Gemeenschap worden vervaardigd en verkocht en door de Indiase producenten naar de Europese Gemeenschap worden uitgevoerd, identieke of sterk gelijkende fysische kenmerken en toepassingsmogelijkheden hebben en dus soortgelijke producten zijn in de zin van artikel 1, lid 5, van de basisverordening.
C. SUBSIDIES
I. Inleiding
(21)
Op basis van de gegevens in het verzoek om herziening en de antwoorden op de vragenlijst van de Commissie werden de volgende regelingen, in het kader waarvan subsidies zouden zijn verstrekt, onderzocht:
1. Voor het gehele land geldende regelingen
a)
regeling Voorafgaande vergunningen (VV-regeling);
b)
Duty Entitlement Passbook-regeling (hierna de „Passbook-regeling” genoemd);
c)
regeling bijzondere economische zones/exportgerichte bedrijven;
d)
regeling kapitaalgoederen-exportbevordering;
e)
inkomstenbelastingregelingen:
-
vrijstelling inkomstenbelasting ter bevordering van de uitvoer,
-
vrijstelling inkomstenbelasting ter bevordering van onderzoek en ontwikkeling;
f)
exportkredieten.
(22)
De regelingen a) tot en met d) zijn gebaseerd op de Wet voor de ontwikkeling en regeling van de buitenlandse handel van 1992 (nr. 22) die op 7 augustus 1992 in werking is getreden. Deze wet geeft de Indiase overheid het recht mededelingen te doen in verband met het in- en uitvoerbeleid. Deze worden samengevat in documenten met betrekking tot het in- en uitvoerbeleid die het ministerie van Handel om de vijf jaar uitgeeft en die regelmatig worden bijgewerkt. Eén van deze documenten is relevant voor het onderzoektijdvak, namelijk het vijfjarenprogramma voor de periode van 1 april 2002 tot en met 31 maart 2007 (hierna „document in- en uitvoerbeleid 02-07” genoemd). Bovendien heeft de Indiase overheid de procedures vastgesteld voor haar in- en uitvoerbeleid 02-07 in het „handboek van procedures” - 1 april 2002 - 31 maart 2007, deel I (hierna „HOP I 02-07” genoemd) (6).Het handboek van procedures wordt ook regelmatig bijgewerkt.
(23)
De onder e) genoemde inkomstenbelastingregelingen zijn gebaseerd op de Wet Inkomstenbelasting van 1961 die jaarlijks bij de begrotingswet wordt aangepast.
(24)
De onder f) genoemde regeling voor exportkredieten is gebaseerd op de afdelingen 21 en 35A van de Bankwet van 1949 die de Reserve Bank of India machtigt handelsbanken instructies te geven op het gebied van exportkredieten.
2. Regionale regelingen
(25)
Op basis van de gegevens in het verzoek om herziening van de maatregelen en de antwoorden op de vragenlijst van de Commissie, heeft de Commissie ook een aantal regelingen onderzocht die in Indiase deelstaten worden toegepast.
a)
Punjab
-
Regeling voor de stimulering van de industrie in Punjab.
-
Deze regeling is gebaseerd op de wet van Punjab inzake het industriële beleid en de stimulering van de industrie.
b)
Gujarat
-
Regeling voor de stimulering van de industrie in Gujarat.
-
Regeling voor de terugbetaling van elektriciteitsheffingen.
-
De eerste regeling is gebaseerd op het beleid voor de stimulering van de industrie in Gujarat en de tweede op de Bombay Electricity Duty Act van 1958.
c)
Maharashtra
-
Pakket stimuleringsmaatregelen van de overheid van Maharashtra. Deze regelingen zijn gebaseerd op besluiten van het ministerie voor Industrie, Energie en Werkgelegenheid van de overheid van Maharashtra.
(26)
De regeling voor vrijstelling van inkomstenbelasting ter bevordering van onderzoek en ontwikkeling en drie regionale regelingen (voor de stimulering van de industrie in Punjab, voor de stimulering van de industrie in Gujarat en voor de terugbetaling van elektriciteitsheffingen in Gujarat) werden in het verzoek om herziening van de maatregelen niet vermeld. Overeenkomstig artikel 22, lid 1, en artikel 11, lid 10, van de basisverordening heeft de Commissie de overheid van India derhalve in kennis gesteld van de mogelijke uitbreiding van het onderzoek tot deze regelingen. De Indiase overheid werd uitgenodigd om deze regelingen toe te lichten en te trachten om tot een voor beide partijen aanvaardbare oplossing te komen. Na dit overleg, dat niet tot een voor beide partijen aanvaardbare oplossing voor deze vier regelingen heeft geleid, heeft de Commissie deze regelingen opgenomen in het onderzoek naar subsidiëring.
3. Reacties op de bevindingen van de Commissie betreffende de subsidieregelingen
(27)
Twee Indiase producenten/exporteurs voerden aan dat de regeling voor voorafgaande vergunningen, de regeling voor vrijstelling van inkomstenbelasting ter bevordering van onderzoek en ontwikkeling en de regeling voor exportkredieten van onderhavig onderzoek moesten worden uitgesloten omdat een herziening slechts betrekking mocht hebben op regelingen die in het kader van het oorspronkelijke onderzoek waren onderzocht. De drie genoemde regelingen en de regionale regelingen waren niet onderzocht in het kader van het oorspronkelijke onderzoek.
(28)
Volgens de basisverordening behoeven tussentijdse onderzoeken en onderzoeken bij het vervallen van maatregelen zich evenwel niet te beperken tot de eerder onderzochte regelingen. Overeenkomstig artikel 19, lid 2, van de basisverordening kan een tussentijds onderzoek bijvoorbeeld leiden tot strengere maatregelen indien de bestaande maatregelen niet toereikend zijn om de tot compenserende maatregelen aanleiding gevende subsidie te neutraliseren. Volgens artikel 19, lid 4, van de basisverordening kan een onderzoek worden ingesteld om na te gaan of de omstandigheden met betrekking tot subsidiëring ingrijpend zijn gewijzigd. Een tussentijds onderzoek naar subsidiëring kan dus leiden tot een totale herbeoordeling van het subsidiekader in verband met het betrokken product en dus niet uitsluitend van de regelingen die oorspronkelijk waren onderzocht. Ook een onderzoek bij het vervallen van maatregelen behoeft niet uitsluitend betrekking te hebben op de regelingen die oorspronkelijk waren onderzocht. Volgens artikel 18, lid 2, van de basisverordening moet het gaan om een „voortzetting of herhaling van subsidiëring”, dat wil zeggen „in het algemeen” en niet noodzakelijkerwijs van de oorspronkelijk onderzochte subsidieregelingen. Bij herzieningsonderzoeken worden dus niet uitsluitend de regelingen onderzocht die in het kader van het oorspronkelijke onderzoek werden onderzocht, maar de op dat moment geldende subsidieregelingen, dus ook die welke niet in het kader van het oorspronkelijke onderzoek zijn onderzocht. Slechts dan is een adequate analyse mogelijk van de feitelijke situatie met betrekking tot de subsidiëring in het onderzoektijdvak. Anders zouden overheden zich tegen compenserende maatregelen kunnen beschermen door een regeling een andere naam te geven of in de regeling wijzigingen van ondergeschikt belang aan te brengen, waardoor deze maatregelen hun doel, het ongedaan maken van de gevolgen van schadelijke subsidiëring, zullen missen.
II. Voor het gehele land geldende regelingen
1. Regeling voorafgaande vergunningen (VV-regeling)
a) Rechtsgrond
(29)
De gedetailleerde beschrijving van deze regeling is opgenomen in de paragrafen 4.1.1 tot en met 4.1.14 van het document in- en uitvoerbeleid 02-07 en de hoofdstukken 4.1 tot en met 4.30 van het HOP I 02-07.
b) In aanmerking komende ondernemingen
(30)
De VV-regeling bestaat uit zes subregelingen die in overweging 31 nader worden beschreven. Deze subregelingen verschillen onder meer wat de voorwaarden betreft. Producenten/exporteurs en handelaren/exporteurs die banden hebben met ondersteunende fabrikanten komen in aanmerking voor de VV-regeling voor fysieke uitvoer en voor de VV-regeling voor jaarlijkse behoeften. Producenten/exporteurs die optreden als leverancier van de uiteindelijke exporteur komen als tussenleverancier in aanmerking voor de VV-regeling. Toeleveranciers van in paragraaf 8.2 van het document in- en uitvoerbeleid 02-07 vermelde „veronderstelde exportcategorieën”, zoals de toeleveranciers van exportgerichte bedrijven, komen in aanmerking voor de VV-regeling voor „met uitvoer gelijkgestelde verkoop”. Toeleveranciers van producenten/exporteurs komen in aanmerking voor de voordelen die gelden voor „met uitvoer gelijkgestelde verkoop” dankzij de regeling Advance Release Order (ARO) en voor de regeling „back to back inland letter of credit”.
c) Praktische toepassing
(31)
Voorafgaande vergunningen kunnen worden verstrekt voor:
i) fysieke uitvoer: Dit is de belangrijkste subregeling. In het kader van deze subregeling kunnen inputs voor de vervaardiging van een bepaald exportproduct vrij van rechten worden ingevoerd. „Fysieke uitvoer” betekent in deze context dat het exportproduct het Indiase grondgebied moet verlaten. Welke producten kunnen worden ingevoerd, hoeveel moet worden uitgevoerd, alsmede het exportproduct zijn in de VV-vergunning vermeld;
ii) jaarlijkse behoefte: Een dergelijke vergunning houdt geen verband met een bepaald exportproduct, maar met een ruimere groep exportproducten (bijvoorbeeld chemische en aanverwante producten). De vergunninghouder kan - tot een zekere maximumwaarde die wordt bepaald door zijn uitvoer in het verleden - elke soort inputs rechtenvrij invoeren die bij de vervaardiging van een tot de groep behorende exportproduct worden gebruikt;
iii) toeleveranciers: Deze subregeling geldt in gevallen waarin twee producenten voornemens zijn één enkel exportproduct te vervaardigen en het productieproces dus wordt opgesplitst. De fabrikant/exporteur vervaardigt het halffabrikaat. Hij mag inputs vrij van rechten invoeren en hiervoor kan hem een voorafgaande vergunning voor toeleveranciers worden verleend. De uiteindelijke exporteur werkt het product af en is verplicht het eindproduct uit te voeren;
iv) met uitvoer gelijkgestelde verkoop: In het kader van deze subregeling kan een toeleverancier vrij van rechten inputs invoeren die hij nodig heeft voor de vervaardiging van goederen die hij zal verkopen als „met uitvoer gelijkgestelde verkoop” aan categorieën afnemers die vermeld zijn in paragraaf 8.2, onder b) tot en met f), g), i) en j), van het document in- en uitvoerbeleid 02-07. Volgens de Indiase overheid zijn „met uitvoer gelijkgestelde transacties” transacties waarbij de geleverde goederen het land niet verlaten. Bepaalde categorieën transacties worden beschouwd als met uitvoer gelijkgestelde transacties op voorwaarde dat de goederen in India zijn vervaardigd; dit geldt bijvoorbeeld voor de levering van goederen aan een exportgerichte onderneming of aan een onderneming die zich in een bijzondere economische zone bevindt;
v) ARO (Advance Release Order): De houder van de voorafgaande vergunning die voornemens is inputs in het binnenland aan te kopen in plaats van deze rechtstreeks in te voeren, kan hierbij gebruikmaken van ARO’s. In dat geval worden de voorafgaande vergunningen beschouwd als ARO’s voor de binnenlandse leverancier bij levering van de hierin vermelde goederen. Dit geeft de binnenlandse leverancier recht op de voordelen die gelden bij met uitvoer gelijkgestelde verkoop volgens paragraaf 8.3 van het document in- en uitvoerbeleid 02-07 (dat wil zeggen, de voorafgaande vergunning voor toeleveranciers/met uitvoer gelijkgestelde verkoop, terugbetaling van rechten bij met uitvoer gelijkgestelde verkoop en terugbetaling van accijnzen). Bij toepassing van de ARO-regeling worden rechten en heffingen terugbetaald aan de toeleverancier in plaats van aan de uiteindelijke exporteur. De terugbetaling van heffingen/rechten is zowel mogelijk voor binnenlandse als voor ingevoerde inputs;
vi) back to back inland letter of credit: Deze subregeling heeft ook betrekking op binnenlandse leveringen aan de houder van een voorafgaande vergunning. Deze kan bij een bank een binnenlands documentair krediet openen ten gunste van een binnenlandse leverancier. De bank zal op de vergunning de rechtstreekse invoer afboeken, maar slechts voor de waarde en de hoeveelheid goederen die in het binnenland worden aangekocht in plaats van te worden ingevoerd. De binnenlandse leverancier heeft recht op de voordelen die gelden voor met uitvoer gelijkgestelde verkoop volgens paragraaf 8.3 van het document in- en uitvoerbeleid 02-07 (voorafgaande vergunning toeleveranciers/met uitvoer gelijkgestelde verkoop, terugbetaling van rechten bij met uitvoer gelijkgestelde verkoop en terugbetaling van accijnzen).
De medewerkende exporteurs bleken in het onderzoektijdvak in verband met het betrokken product slechts vergunningen te hebben verkregen voor vier subregelingen, namelijk i) voor fysieke uitvoer, ii) voor jaarlijkse behoeften, iii) voor leveranties van halffabrikaten aan de uiteindelijke exporteur en iv) voor met uitvoer gelijkgestelde verkoop aan exportgerichte bedrijven in bijzondere economische zones. Het is derhalve niet nodig na te gaan of v) de ARO-regeling en vi) de „back to back inland letter of credit” (documentair krediet) aanleiding geven tot compenserende maatregelen.
(32)
Om controle door de Indiase autoriteiten mogelijk te maken, is de vergunninghouder wettelijk verplicht een waarheidsgetrouwe boekhouding in een bepaalde vorm te voeren waaruit het gebruik van de onder de vergunning vallende ingevoerde goederen blijkt (hoofdstuk 4.30 en aanhangsel 18 van het HOP I 02-07); hij moet m.a.w. een verbruiksregister bijhouden.
(33)
Voor de in overweging 31 vermelde subregelingen i), iii) en iv) stelt de Indiase overheid in de VV-vergunning de omvang en de waarde vast van zowel de toegelaten invoer als de verplichte uitvoer (of de met uitvoer gelijkgestelde verkoop). Bovendien moet de betrokken in- of uitvoer door overheidsambtenaren op de vergunning worden vermeld. Voor de hoeveelheden die in het kader van deze regelingen mogen worden ingevoerd, baseert de Indiase overheid zich op „standaard input-output-normen (hierna „SION’s” genoemd)”. SION’s zijn vastgesteld voor de meeste producten inclusief het betrokken product en zijn gepubliceerd in het HOP II 02-07.
(34)
Voor de in overweging 31 genoemde subregeling ii) (VV-regeling jaarlijkse behoefte) is uitsluitend de waarde van de toegelaten invoer in de vergunning vermeld. De vergunninghouder moet het verband handhaven tussen de ingevoerde inputs en het eindproduct (paragraaf 4.24, letter A, onder c), van het HOP I 02-07).
(35)
Ingevoerde inputs zijn niet overdraagbaar en moeten voor de vervaardiging van het exportproduct worden gebruikt. De uitvoer dient plaats te vinden binnen een bepaalde termijn na de afgifte van de vergunning (18 maanden met twee mogelijke verlengingen van telkens zes maanden). Wanneer het een VV-regeling jaarlijkse behoefte betreft mag de termijn niet worden verlengd.
(36)
In het kader van dit onderzoek werd vastgesteld dat de medewerkende exporteurs meer inputs vrij van rechten hebben ingevoerd in het kader van de diverse subregelingen van de VV-regeling dan op basis van SION’s nodig was om het exportproduct te vervaardigen. De SION’s voor het betrokken product waren dus niet nauwkeurig. Bovendien hield geen enkele medewerkende exporteur in het onderzoektijdvak een correct, op het werkelijke verbruik gebaseerde verbruiksregister bij. In vier gevallen werd een dergelijk register totaal niet bijgehouden, ondanks de wettelijke verplichting terzake (zie overweging 32). In twee gevallen werd het werkelijke verbruik niet geregistreerd. De exporteurs waarbij het onderzoek werd verricht, noch de Indiase overheid konden aantonen dat in het kader van de vrijstelling niet teveel rechten waren terugbetaald.
d) Opmerkingen over de bevindingen van de Commissie
(37)
De Indiase overheid en vijf medewerkende producenten/exporteurs hebben opmerkingen gemaakt over de VV-regeling. Zij voerden aan dat de VV-regeling een toegelaten terugbetalingsregeling voor inputs of vervangende inputs is die vergeleken kan worden met de regeling voor actieve veredeling van de Europese Gemeenschap waarbij een controlesysteem wordt toegepast overeenkomstig de bepalingen van de bijlagen I, II en III van de basisverordening, aan de hand waarvan het verband tussen vrij van rechten ingevoerde inputs en exportproducten kan worden gecontroleerd. De Indiase overheid en twee exporteurs voerden voorts aan dat slechts wanneer teveel rechten waren kwijtgescholden, compenserende maatregelen konden worden genomen. Zij benadrukten dat een doeltreffend controlesysteem aanwezig was. Zij verwezen naar een aantal controlemogelijkheden waarvan de Indiase overheid gebruik kon maken, zoals de SION’s, de op de in- en uitvoerdocumenten vermelde hoeveelheden, het douane-entrepotregister van in- en uitvoer in het kader van de VV-regeling, het verbruiksregister, het Duty Entitlement Export Certification-book (hierna „DEEC-book” genoemd), de controle op de terugbetaling na in- en uitvoer, aanvullend onderzoek door de Indiase accijns- en douanediensten, periodieke audits en gerechtelijke vervolgingen bij „onregelmatigheden”. De Indiase overheid en één exporteur gaven evenwel toe dat SION’s „het eigenlijke verbruik kunnen verlagen”. Geen enkele exporteur kon aantonen dat hij de verplichting om een degelijk verbruiksregister bij te houden, is nagekomen. Twee exporteurs stelden dat de onderzoekende autoriteit het bedrag aan teveel terugbetaalde rechten zelf had moeten berekenen. Ten slotte werd aangevoerd dat de Europese Gemeenschap door precedenten is gebonden en daarom geen compenserende maatregelen tegen de VV-regeling mag nemen. Eén exporteur legde bij het mondelinge onderhoud na de mededeling van de bevindingen van de Commissie een berekening voor van teveel kwijtgescholden rechten.
e) Conclusie
(38)
De vrijstelling van invoerrechten is een subsidie in de zin van artikel 2, lid 1, onder a) ii), en artikel 2, lid 2, van de basisverordening, dat wil zeggen een financiële bijdrage van de Indiase overheid waardoor de onderzochte exporteurs een voordeel hebben verkregen.
(39)
Daar de VV-subregelingen „fysieke uitvoer”, „jaarlijkse behoefte” en „toeleveranciers” rechtens afhankelijk zijn van exportprestaties, zijn zij specifiek en geven aanleiding tot compenserende maatregelen overeenkomstig artikel 3, lid 4, onder a), van de basisverordening. Een onderneming kan van deze regelingen niet gebruikmaken zonder zich tot uitvoer te verplichten.
(40)
De VV-subregeling „met uitvoer gelijkgestelde verkoop” is gezien de voorwaarden feitelijk afhankelijk van exportprestaties. Van deze regeling werd slechts door één onderneming in beperkte mate gebruikgemaakt en alleen voor leveringen aan exportgerichte bedrijven of bedrijven in bijzondere economische zones, categorieën die allebei vermeld zijn in paragraaf 8.2, onder b), van het document in- en uitvoerbeleid 02-07. Deze onderneming deelde mee dat haar afnemers het betrokken product uiteindelijk uitvoeren. Het doel van een exportgericht bedrijf/bedrijf in een speciale economische zone is uitvoer zoals is bepaald in paragraaf 6.1 van het document in- en uitvoerbeleid 02-07. Een binnenlandse leverancier geniet dus de voordelen van de VV-subregeling „met uitvoer gelijkgestelde verkoop” omdat de Indiase overheid anticipeert op inkomsten die een exportgericht bedrijf/bedrijf in een bijzondere economische zone later bij uitvoer verwerft. Volgens artikel 3, lid 4, onder a), van de basisverordening wordt een subsidie geacht van exportprestaties afhankelijk te zijn wanneer uit de feiten blijkt dat de toekenning van een subsidie, zonder dat deze rechtens van exportprestaties afhankelijk is, in feite aan bestaande of verwachte exportinkomsten is gebonden.
(41)
Geen van de vier subregelingen waarvan in dit geval gebruik werd gemaakt, kan beschouwd worden als een toelaatbare terugbetalingsregeling voor inputs of voor vervangende inputs in de zin van artikel 2, lid 1, onder a), ii), van de basisverordening. Deze bevinding wordt bevestigd na grondig onderzoek van de reacties op de mededeling van de bevindingen van de Commissie. De subregelingen beantwoorden niet aan de strikte voorwaarden van bijlage I, punt i), bijlage II (richtsnoeren inzake het verbruik van „inputs” in het productieproces) en bijlage III (richtsnoeren om vast te stellen of terugbetalingsregelingen voor vervangende „inputs” exportsubsidies zijn) van de basisverordening. De Indiase overheid heeft geen daadwerkelijk controlesysteem of -procedure om te kunnen bevestigen of, en in welke mate, inputs bij de vervaardiging van het exportproduct werden gebruikt (bijlage II, punt II.4, van de basisverordening en, in het geval van terugbetalingsregelingen voor vervangende inputs, bijlage III, punt II.2, van de basisverordening). De SION’s voor het betrokken product waren niet voldoende nauwkeurig. Deze bevinding werd door geen enkele reactie op de mededeling van de bevindingen van de Commissie gewijzigd. Integendeel, de Indiase overheid gaf zelfs toe dat de SION’s niet nauwkeurig waren. Er werd dus bevestigd dat de SION’s zelf niet gebruikt kunnen worden om het werkelijke verbruik te controleren, omdat de Indiase overheid aan de hand van deze zeer genereuze normen niet met voldoende nauwkeurigheid kan vaststellen hoeveel inputs verbruikt werden bij de vervaardiging van de exportproducten. Bovendien heeft de Indiase overheid geen daadwerkelijke controle verricht aan de hand van een correct gevoerd verbruiksregister. De Indiase overheid verrichtte ook geen verder onderzoek naar de gebruikte inputs, hoewel dit onderzoek had moeten plaatsvinden in afwezigheid van een daadwerkelijk controlesysteem (bijlage II, punt II.5, en bijlage III, punt II.3, van de basisverordening). De Indiase overheid kon evenmin aantonen dat niet teveel was kwijtgescholden. De vergelijking van de VV-regeling met de regeling voor actieve veredeling van de Europese Gemeenschap is irrelevant aangezien de EG-regeling geen voorwerp is van onderhavig onderzoek.
(42)
De andere controlemogelijkheden waarnaar in de reacties op de mededeling van de bevindingen van de Commissie werd verwezen, bestaan niet meer (het DEEC-boek werd bij het document in- en uitvoerbeleid 02-07 afgeschaft) of zijn blijkbaar - bij gebrek aan een daadwerkelijke controle van de verbruiksregisters - gebaseerd op de zeer genereuze SION’s, hetgeen niet voldoende is (namelijk de gegevens in invoer- en uitvoerdocumenten, douane-entrepotregisters, controles in het kader van de VV-regeling). Er werden geen verslagen ontvangen van de Indiase autoriteiten over audits bij de onderzochte producenten/exporteurs.
(43)
Daar de VV-regeling nooit eerder werd onderzocht aan de hand van de gegevens die bij onderhavig onderzoek werden vastgesteld, en met name het gegeven dat de SION’s voor het betrokken product onnauwkeurig zijn, is er dus geen bindend precedent dat deze regeling geen aanleiding kan geven tot compenserende maatregelen.
(44)
Deze vier subregelingen geven derhalve aanleiding tot compenserende maatregelen.
f) Berekening van het subsidiebedrag
(45)
Daar onderzochte subsidieregelingen geen toegestane terugbetalingsregelingen voor inputs of voor vervangende inputs zijn, bestaat het voordeel dat aanleiding geeft tot compenserende maatregelen, uit het bedrag aan invoerrechten waarvoor vrijstelling werd verleend en dat in normale omstandigheden bij invoer van de inputs verschuldigd zou zijn geweest. In tegenstelling tot wat de Indiase overheid en twee exporteurs in antwoord op de mededeling van de bevindingen van de Commissie beweerden, voorziet de basisverordening niet alleen in compenserende maatregelen voor het „teveel” aan terugbetaalde rechten. Volgens artikel 2, lid 1, onder a), ii), en bijlage I, punt i), van de basisverordening kunnen compenserende maatregelen slechts worden genomen ten aanzien van het teveel aan terugbetaalde rechten indien aan de voorwaarden van de bijlagen II en III van de basisverordening is voldaan. Aan deze voorwaarden is in onderhavig geval niet voldaan. Indien niet kan worden aangetoond dat een daadwerkelijk controlesysteem aanwezig is, geldt de bovenstaande uitzondering inzake terugbetalingsregelingen niet en geldt de normale regel waarbij het totale bedrag aan niet-betaalde rechten (gederfde inkomsten) tot compenserende maatregelen aanleiding geeft, en niet alleen het terugbetaalde bedrag dat dat van de invoerrechten overschrijdt. Volgens bijlage II, punt II, en bijlage III, punt II, van de basisverordening is het niet de taak van de onderzoekende autoriteit om het kwijtgescholden bedrag te berekenen dat het bedrag van de invoerrechten overschrijdt. Integendeel, volgens artikel 2, lid 1, onder a), ii), van de basisverordening dient deze autoriteit alleen aan te tonen dat er geen daadwerkelijk controlesysteem is. Voorts moet het verdere onderzoek door de Indiase autoriteiten in afwezigheid van een daadwerkelijk controlesysteem tijdig plaatsvinden, dat wil zeggen vóór de controle ter plaatse in het kader van een antisubsidieonderzoek. De berekening van de teveel kwijtgescholden rechten door een exporteur na de mededeling van de bevindingen van de Commissie was geen tijdig onderzoek en was ook niet verricht door de Indiase overheid. Deze moest derhalve buiten beschouwing worden gelaten.
(46)
De hoogte van de subsidies die in het kader van de VV-regeling (de in overweging 31 beschreven vier subregelingen) zijn toegekend, werd berekend door het bedrag te nemen van de niet-geïnde invoerrechten (gewone douanerechten en bijzondere aanvullende douanerechten) op de inputs die in het onderzoektijdvak voor het betrokken product werden gebruikt. Overeenkomstig artikel 7, lid 1, onder a), van de basisverordening werden kosten die ter verkrijging van de subsidie moesten worden gemaakt, van dit bedrag afgetrokken indien verzoeken daartoe gerechtvaardigd waren. Overeenkomstig artikel 7, lid 2, van de basisverordening werden de aldus verkregen bedragen omgeslagen over de waarde van de uitvoer van het betrokken product in het onderzoektijdvak omdat de subsidie afhankelijk was van exportprestaties en niet werd verleend op basis van gefabriceerde, geproduceerde, uitgevoerde of vervoerde hoeveelheden.
(47)
Zes ondernemingen hebben in het onderzoektijdvak van deze regeling gebruikgemaakt en hebben subsidies van 22 % tot 25,8 % ontvangen (zie de tabel in overweging 154).
2. Duty Entitlement Passbook Scheme („Passbook-regeling”)
a) Rechtsgrond
(48)
De Passbook-regeling is beschreven in paragraaf 4.3 van het document in- en uitvoerbeleid 02-07 en in hoofdstuk 4 van het HOP I 02-07.
b) In aanmerking komende ondernemingen
(49)
Alle producenten/exporteurs of exporteurs/handelaren kunnen voor deze regeling in aanmerking komen.
c) Toepassing in de praktijk
(50)
Een exporteur die aan de voorwaarde voldoet, kan in het kader van de Passbook-regeling om de toekenning van „punten” verzoeken die berekend worden in verhouding tot de waarde van de in het kader van deze regeling uitgevoerde producten. De punten worden door de Indiase autoriteiten voor de meeste producten, waaronder het betrokken product, vastgesteld op basis van SION’s; hierbij wordt uitgegaan van een bepaalde hoeveelheid inputs die zouden zijn ingevoerd en in het exportproduct verwerkt, en van de op die invoer toepasselijke douanerechten, ongeacht of deze invoerrechten daadwerkelijk werden betaald.
(51)
Om voor de voordelen van deze regeling in aanmerking te komen, moet een onderneming exporteren. Op de aangifte ten uitvoer moet dan worden vermeld dat de uitvoer plaatsvindt in het kader van de Passbook-regeling. De Indiase douane geeft bij verzending een document af waarin het aantal punten is vermeld dat in het kader van de Passbook-regeling wordt toegekend voor die uitvoertransactie. Op dat ogenblik weet de exporteur welk voordeel hij zal ontvangen. Zodra de douane bedoeld document heeft afgeven, heeft de Indiase overheid geen zeggenschap meer over de toekenning van de punten in het kader van de Passbook-regeling. Het percentage dat in aanmerking wordt genomen om het voordeel te berekenen, wordt vastgesteld op het ogenblik waarop de uitvoeraangifte wordt ingediend. Het voordeel kan derhalve niet met terugwerkende kracht worden gewijzigd.
(52)
De punten die in het kader van de Passbook-regeling zijn toegekend, kunnen volgens de Indiase boekhoudkundenormen geboekt worden als inkomsten die ontstaan op het ogenblik dat de exportverplichting is vervuld.
(53)
De Passbook-punten kunnen worden gebruikt om de douanerechten te betalen bij de latere invoer van goederen waarop geen invoerbeperking rust, met uitzondering van kapitaalgoederen. Met dergelijke punten ingevoerde goederen kunnen op de binnenlandse markt worden verkocht (waar zij aan omzetbelasting zijn onderworpen) of op een andere wijze worden gebruikt.
(54)
De Passbook-punten zijn vrij overdraagbaar en zijn vanaf de toekenning twaalf maanden geldig.
(55)
Een verzoek om toekenning van Passbook-punten kan op ten hoogste 25 exporttransacties betrekking hebben, maar bij elektronische indiening van het verzoek op een onbeperkt aantal exporttransacties. In feite gelden er geen strikte termijnen voor het indienen van verzoeken om Passbook-punten omdat de termijnen die zijn vermeld in hoofdstuk 4.47 van het HOP I 02-07, steeds ingaan op de datum van de laatste exporttransactie die in een bepaald verzoek om toekenning van de Passbook-punten is opgenomen.
d) Reacties op de mededeling van de bevindingen van de Commissie
(56)
Drie exporteurs die voordelen hebben verkregen in het kader van de Passbook-regeling, hebben opmerkingen gemaakt over de analyse van de Commissie zoals hierboven uiteengezet. Zij voerden aan dat i) in tegenstelling tot de bevindingen in de overwegingen 53 en 59 de goederen die in het kader van de Passbook-regeling werden ingevoerd, verwerkt moesten worden in voor uitvoer bestemde goederen en Passbook-punten slechts konden worden verkregen bij uitvoer van de goederen waarin inputs waren verwerkt waarop invoerrechten waren geheven, ii) de nieuwe methode om compenserende rechten te berekenen (met nadruk op de exporttransactie - zie de overwegingen 61 en 62) niet toelaatbaar was omdat het voordeel slechts werd verkregen op het ogenblik dat de punten werden gebruikt; de nieuwe werkwijze zou op discriminerende wijze afwijken van de eerdere werkwijze van de Europese Gemeenschap, iii) de Passbook-regeling slechts tot compenserende maatregelen aanleiding zou mogen geven voor punten die voor het betrokken product waren toegekend, en iv) rekening moest worden gehouden met de verlaging van het Passbook-tarief in februari 2004.
e) Conclusie
(57)
In het kader van de Passbook-regeling worden subsidies verleend in de zin van artikel 2, lid 1, onder a), ii), en lid 2, van de basisverordening. De punten die in het kader van de Passbook-regeling worden toegekend zijn een financiële bijdrage van de Indiase overheid, aangezien deze punten uiteindelijk zullen worden gebruikt om invoerrechten te betalen, waardoor de Indiase overheid inkomsten derft die haar anders zouden toekomen. Verder verkrijgt de exporteur door de Passbook-punten een voordeel, want zijn liquiditeit wordt hierdoor verbeterd.
(58)
Bovendien is de Passbook-regeling rechtens afhankelijk van exportprestaties; derhalve wordt zij geacht specifiek te zijn en aanleiding te geven tot compenserende maatregelen in de zin van artikel 3, lid 4, onder a), van de basisverordening.
(59)
Deze regeling kan niet beschouwd worden als een toelaatbare terugbetalingsregeling voor inputs of voor vervangende inputs in de zin van artikel 2, lid 1, onder a), ii), van de basisverordening. Zij voldoet niet aan de strikte criteria die zijn vastgesteld in bijlage I, punt i), bijlage II (richtsnoeren inzake het gebruik van „inputs” in het productieproces) en bijlage III (richtsnoeren om vast te stellen of terugbetalingsregelingen voor vervangende „inputs” exportsubsidies zijn) van de basisverordening. De exporteur is niet verplicht de goederen die vrij van rechten werden ingevoerd, ook echt te verbruiken tijdens het productieproces en de punten worden niet toegekend in verhouding tot de werkelijk gebruikte inputs. Bovendien is er geen systeem of procedure aan de hand waarvan kan worden vastgesteld welke inputs bij de vervaardiging van het exportproduct werden gebruikt, dan wel of teveel invoerrechten werden terugbetaald in de zin van bijlage I, punt i), en de bijlagen II en III van de basisverordening. Ten slotte kan een exporteur voor de voordelen van de Passbook-regeling in aanmerking komen, ook al voert hij geen inputs in. Om voor de regeling in aanmerking te komen is het voldoende dat hij goederen uitvoert; hij hoeft niet aan te tonen dat inputs werden ingevoerd. Zo komen zelfs exporteurs die al hun inputs op de binnenlandse markt aankopen en die geen goederen invoeren die als inputs kunnen worden gebruikt, toch voor de Passbook-regeling in aanmerking.
(60)
Het argument van één exporteur dat de in het kader van deze regeling ingevoerde goederen gebruikt moeten worden voor de vervaardiging van voor uitvoer bestemde goederen en dat Passbook-punten slechts worden toegekend indien op de gebruikte inputs invoerrechten zijn betaald, werd niet met bewijsmateriaal gestaafd. In dit verband wordt ook opgemerkt dat de Indiase overheid de hierboven gegeven feitelijke beschrijving van de Passbook-regeling niet heeft betwist. Dit argument moet dus worden afgewezen.
f) Berekening van het subsidiebedrag
(61)
Overeenkomstig artikel 2, lid 2, en artikel 5 van de basisverordening werd het subsidiebedrag dat aanleiding geeft tot compenserende maatregelen, berekend aan de hand van het voordeel voor de verkrijger in het onderzoektijdvak. Er werd van uitgegaan dat het voordeel werd verkregen op het ogenblik waarop de uitvoer in het kader van deze regeling plaatsvond. Op dat ogenblik derft de Indiase overheid de douanerechten, hetgeen betekent dat zij een financiële bijdrage levert in de zin van artikel 2, lid 1, onder a), ii), van de basisverordening. Zoals in overweging 51 vermeld, heeft de Indiase overheid, zodra de douane het desbetreffende document heeft afgeven - waarin onder meer het aantal Passbook-punten is vermeld dat voor de exporttransactie is toegekend - geen zeggenschap meer over het al dan niet verlenen van de subsidie en evenmin over het subsidiebedrag. In dezelfde overweging werd ook vermeld dat een wijziging van het Passbook-tarief na de uitvoer, maar vóór de afgifte van een Passbook-vergunning, geen gevolgen met terugwerkende kracht heeft voor de omvang van het voordeel. Bovendien kunnen ondernemingen - zoals vermeld in overweging 52 - volgens de Indiase boekhoudnormen Passbook-punten als inkomsten boeken op het ogenblik dat de uitvoer plaatsvindt. En ten slotte is een onderneming, doordat zij weet dat zij de subsidie in het kader van de Passbook-regeling - en soms ook voordelen in het kader van andere regelingen - zal ontvangen, in een betere concurrentiepositie, omdat zij dankzij deze subsidies het product tegen lagere prijzen kan aanbieden.
(62)
Compenserende rechten hebben ten doel een einde te maken aan onbillijke handelspraktijken ten gevolge van onwettig verkregen concurrentievoordelen. Daarom werd het passend geacht alle Passbook-punten die op grond van exporttransacties in het onderzoektijdvak werden toegekend, als het verkregen voordeel te beschouwen.
(63)
De opmerkingen naar aanleiding van de mededeling van de bevindingen van de Commissie hebben niet geleid tot een herziening van deze berekeningsmethode. De Europese Gemeenschap heeft deze nieuwe methode in het recente verleden reeds gebruikt in de procedure betreffende grafiet-elektrodesystemen (7). Een dergelijke wijziging in de werkwijze is niet in strijd met de beginselen van rechtszekerheid en gewettigd vertrouwen. Ten eerste leidt de nieuwe werkwijze niet tot een geheel andere beoordeling van de regeling, die immers reeds beschouwd werd als aanleiding gevend tot compenserende maatregelen. De nieuwe werkwijze heeft uitsluitend betrekking op de berekening van het subsidiebedrag om dit meer in overeenstemming te brengen met de feitelijke situatie in een bepaald onderzoektijdvak. Ten tweede is deze werkwijze onder meer het gevolg van feiten die de Commissie tijdens recente onderzoeken heeft vastgesteld, zoals het feit dat Passbook-punten volgens de Indiase boekhoudnormen als inkomsten worden geboekt, en het feit dat er in feite geen termijnen gelden voor het indienen van verzoeken voor de toekenning van dergelijke punten in het kader van het in- en uitvoerbeleid. Bovendien bleek uit de reacties op de mededeling van de bevindingen van de Commissie dat een exporteur op het tijdstip waarop de uitvoer in het kader van deze regeling plaatsvindt, een onherroepelijk recht op Passbook-punten verwerft. Dit tijdstip is doorslaggevend voor het verlenen van de punten, zoals vermeld in overweging 61, en niet het latere tijdstip waarop de punten worden gebruikt, aangezien een exporteur die een onvervreemdbaar recht heeft op die punten, er financieel „beter aan toe” is.
(64)
In tegenstelling tot hetgeen sommige producenten/exporteurs beweerden, moesten ook Passbook-punten die werden verkregen bij de uitvoer van andere producten dan het betrokken product, in aanmerking worden genomen voor de berekening van het tot compenserende maatregelen aanleiding gevende voordeel. De punten worden namelijk niet alleen verkregen bij de rechtenvrije invoer van inputs die voor een bepaald product zijn bestemd. Integendeel, de Passbook-punten zijn vrij overdraagbaar, kunnen zelfs worden verkocht en gebruikt voor de invoer van alle soorten goederen die niet aan invoerbeperkingen zijn onderworpen (de inputs voor het betrokken product behoren tot deze categorie), met uitzondering van kapitaalgoederen. Bijgevolg kunnen alle verkregen Passbook-punten voor het betrokken product worden gebruikt.
(65)
Bovendien kan geen rekening worden gehouden met het lagere Passbook-tarief dat na het onderzoektijdvak werd vastgesteld, aangezien informatie die betrekking heeft op een periode na het onderzoektijdvak volgens artikel 11, lid 1, van de basisverordening doorgaans niet in aanmerking wordt genomen. Het is bovendien niet uitgesloten dat de Indiase overheid de Passbook-tarieven in de toekomst zal verhogen.
(66)
Indien dit gerechtvaardigd werd geacht, werden de kosten die gemaakt moesten worden om de subsidie te verkrijgen, afgetrokken van het op deze wijze vastgestelde bedrag aan Passbook-punten om het bedrag van de subsidie vast te stellen overeenkomstig artikel 7, lid 1, onder a), van de basisverordening. Overeenkomstig artikel 7, lid 2, van de basisverordening werden deze subsidiebedragen toegerekend aan de totale waarde van de uitvoer in het onderzoektijdvak, daar de subsidie afhankelijk is van exportprestaties en niet van gefabriceerde, geproduceerde, uitgevoerde of vervoerde hoeveelheden. Vijf ondernemingen hebben in het onderzoektijdvak van deze regeling gebruikgemaakt en hebben subsidies ontvangen van 3,2 % tot 8 % (zie de tabel in overweging 154).
3. Regeling voor bijzondere economische zones/exportgerichte bedrijven
a) Rechtsgrond
(67)
Deze regelingen zijn beschreven in hoofdstuk 6 (exportgerichte bedrijven) en hoofdstuk 7 (bedrijven in bijzondere economische zones) van het document in- en uitvoerbeleid 02-07 en het HOP I 02-07.
b) Voorwaarden
(68)
Met uitzondering van zuivere handelsmaatschappijen komen alle ondernemingen die zich er in beginsel toe verbinden om hun gehele productie van goederen of diensten uit te voeren, in aanmerking voor de regeling voor bijzondere economische zones/exportgerichte bedrijven. Alle industriële ondernemingen moeten evenwel - in tegenstelling tot dienstverlenende bedrijven en landbouwbedrijven - een minimumbedrag (10 miljoen INR) in vaste activa investeren om voor de regeling voor exportgerichte bedrijven in aanmerking te komen.
c) Toepassing in de praktijk
(69)
De regeling voor bijzondere economische zones vervangt de voormalige regeling voor exportproductiezones. Bijzondere economische zones zijn afgebakende belastingvrije enclaves en worden in het document in- en uitvoerbeleid 02-07 beschouwd als buitenlands grondgebied wat handel, rechten en heffingen betreft. 14 bijzondere economische zones zijn reeds operationeel en voor 13 andere heeft de Indiase overheid een vergunning verleend.
(70)
Exportgerichte bedrijven zijn geografisch flexibeler; zij kunnen eender waar in India worden gevestigd. De regeling voor dergelijke bedrijven vormt een aanvulling op de regeling voor bijzondere economische zones.
(71)
In een aanvraag om als bedrijf in een bijzondere economische zone of als exportgericht bedrijf te worden behandeld, dienen gegevens voor de komende vijf jaar te worden verstrekt over onder meer de geplande productie, de verwachte exportwaarde en de behoefte aan ingevoerde en binnenlandse inputs. Indien de vergunning wordt verleend, zijn de voorwaarden daarin vermeld. De vergunning is vijf jaar geldig, maar kan worden verlengd.
(72)
Een belangrijke verplichting voor een onderneming die in aanmerking komt voor een van deze beide regelingen, is volgens het document in- en uitvoerbeleid 02-07 dat haar deviezenrekening een positief saldo moet vertonen, d.w.z. dat de totale waarde van haar uitvoer in een referentieperiode (vijf jaar) groter moet zijn dan de totale waarde van haar invoer.
(73)
Bedrijven in bijzonder economische zones/exportgerichte bedrijven komen in aanmerking voor:
i)
een vrijstelling van invoerrechten op alle soorten goederen (inclusief kapitaalgoederen, grondstoffen en verbruiksgoederen) die nodig zijn voor de fabricage, de productie of de verwerking of die in verband daarmee worden gebruikt;
ii)
een vrijstelling van accijnzen op in het binnenland aangekochte goederen;
iii)
de terugbetaling van de nationale omzetbelasting op in het binnenland aangekochte goederen;
iv)
de mogelijkheid een deel van de productie op de binnenlandse markt te verkopen mits betaling van de toepasselijke rechten op het eindproduct; dit is een uitzondering op de algemene eis dat de volledige productie moet worden uitgevoerd;
v)
een vrijstelling van de inkomstenbelasting op de exportwinsten overeenkomstig afdeling 10 A of afdeling 10 B van de Wet Inkomstenbelasting voor een periode van tien jaar vanaf het begin van de activiteiten van de onderneming en uiterlijk tot het jaar 2010, en
vi)
dergelijke bedrijven mogen voor 100 % in buitenlandse handen zijn.
(74)
De voordelen die in het kader van beide regelingen worden verleend, zijn zeer vergelijkbaar, maar er zijn toch enkele verschillen. Zo komen bijvoorbeeld exportgerichte bedrijven in aanmerking voor 50 % vermindering van rechten wanneer zij hun producten op de binnenlandse markt verkopen, terwijl bedrijven in bijzondere economische zones bij een dergelijke verkoop 100 % van de rechten moeten betalen. Een exportgericht bedrijf kan tot 50 % van zijn omzet tegen een dergelijk gereduceerd tarief op de binnenlandse markt afzetten.
(75)
Bedrijven die in het kader van deze regelingen opereren, staan onder het toezicht van douaneambtenaren overeenkomstig afdeling 65 van de douanewet.
(76)
Op deze bedrijven rust de wettelijke verplichting om in een bepaalde vorm een betrouwbare boekhouding te voeren van alle ingevoerde goederen, van het gebruik dat daarvan is gemaakt, alsmede van de uitgevoerde goederen. Deze boekhouding moet periodiek en op verzoek aan de bevoegde autoriteiten worden voorgelegd (driemaandelijkse en jaarlijkse voortgangsverslagen).
(77)
Volgens paragraaf 10.2 van aanhangsel 14-I en paragraaf 13.2 van aanhangsel 14-II van het HOP I 02-07 wordt evenwel van een in een bijzonder economische zone gevestigd bedrijf of een exportgericht bedrijf niet verlangd dat het iedere invoer in verband brengt met uitvoer, overdracht naar andere bedrijven, verkoop op de binnenlandse markt tegen lagere rechten of met voorraden.
(78)
Bij binnenlandse verkoop wordt de verzending van de goederen door de fabrikant zelf geregistreerd. Bij uitvoer door een exportgericht bedrijf ziet een douane-/accijnsambtenaar die permanent in dat bedrijf aanwezig is, toe op de verzending van de goederen. De onderneming moet de Indiase overheid het salaris van een dergelijke ambtenaar terugbetalen.
(79)
Alle activiteiten van bedrijven in bijzondere economische zones, tenzij anders bepaald, inclusief de uitvoer en de wederinvoer van goederen, worden door de fabrikant zelf geregistreerd overeenkomstig paragraaf 29 van aanhangsel 14-II van het HOP I 02-07. De exportverzendingen van een bedrijf in een bijzondere economische zone worden dus niet stelselmatig door de douane gecontroleerd.
(80)
Een van de medewerkende exporteurs heeft gebruikgemaakt van de regeling voor exportgerichte bedrijven. Aangezien geen gebruik werd gemaakt van de regeling voor bijzondere economische zones, behoeft niet te worden nagegaan of die regeling tot compenserende maatregelen aanleiding geeft. De medewerkende exporteur die gebruikmaakte van de regeling voor exportgerichte bedrijven, heeft in het kader van deze regeling grondstoffen en kapitaalgoederen vrij van rechten ingevoerd, goederen op de binnenlandse markt vrij van accijnzen aangekocht, terugbetaling van omzetbelasting verkregen en een deel van zijn productie op de binnenlandse markt afgezet. Deze onderneming heeft dus gebruikgemaakt van alle voordelen die in overweging 73 onder de punten i), ii), iii) en iv) zijn opgesomd. Deze exporteur is ook in aanmerking gekomen voor de vrijstelling van inkomstenbelasting die voor exportgerichte bedrijven geldt. Deze vrijstelling van inkomstenbelasting is beschreven in de overwegingen 117 en 118.
d) Reacties op de mededeling van de bevindingen van de Commissie
(81)
Een producent/exporteur voerde aan dat de regeling voor exportgerichte bedrijven, indien deze aanleiding tot compenserende maatregelen gaf, slechts daadwerkelijk tot compenserende maatregelen kon leiden indien de rechten die bij binnenlandse verkoop waren betaald, niet volledig overeenstemden met de niet-betaalde rechten op inputs die in de op de binnenlandse markt verkochte goederen waren verwerkt, indien dus een te hoog bedrag aan rechten was kwijtgescholden. De exporteur was van oordeel dat de controle op de regeling voor exportgerichte bedrijven, die volgens hem lijkt op de regeling voor actieve veredeling van de Europese Gemeenschap, voldoet aan de criteria van de bijlagen I, II en III van de basisverordening. De Indiase overheid zou bij de controle niet eisen dat voor iedere zending het verband wordt gelegd tussen de inputs en de exportgoederen (zie overweging 77) omdat dit volgens de basisverordening of volgens de WTO-overeenkomst inzake subsidies en compenserende maatregelen niet verplicht is. De exporteur verwees bovendien naar het interne ladingcontroleblad (batch sheet) waaruit het verband tussen inputs en outputs zou blijken. Voorts wees deze exporteur erop dat zijn binnenlandse verkoop in het onderzoektijdvak minder dan 5 % had uitgemaakt van zijn totale verkoop. Hij voerde ook aan dat de regelmatige controles van zijn maandelijkse omzetbelastingaangiften door de Indiase overheid toereikend zijn om te voldoen aan de criteria inzake controle die de basisverordening bevat.
(82)
Bovendien voerde de exporteur aan dat i) bij de berekening niet de hoeveelheid in het onderzoektijdvak ingevoerde grondstoffen in aanmerking mocht worden genomen volgens punt 19 van het jaarlijkse voortgangsverslag van dit bedrijf, maar de hoeveelheid grondstoffen die in deze periode was verbruikt volgens punt 20 van dit verslag, en ii) het bedrag aan rechten dat bij de invoer van kapitaalgoederen niet was betaald moest worden toegerekend aan de afschrijvingstermijn van de onderneming en niet aan de gemiddelde afschrijvingstermijn van alle medewerkende producenten/exporteurs. Bovendien voerde de exporteur aan dat de toegevoegde rente (volgens het in India in het onderzoektijdvak geldende commerciële rentetarief) verlaagd moest worden tot het voor hem geldende gewogen gemiddelde rentetarief in het onderzoektijdvak.
e) Conclusies
(83)
De voor een exportgericht bedrijf geldende vrijstelling van twee soorten invoerrechten (het „basisdouanerecht” en het „bijzonder aanvullend douanerecht”) en de terugbetaling van de omzetbelasting zijn financiële bijdragen van de Indiase overheid in de zin van artikel 2, lid 1, onder a) ii) van de basisverordening. De overheid derft door deze regeling inkomsten en bovendien verkrijgt het exportgerichte bedrijf een voordeel in de zin van artikel 2, lid 2, van de basisverordening, daar dit bedrijf over meer liquide middelen beschikt wanneer het geen rechten behoeft te betalen en het de omzetbelasting terugbetaald krijgt.
(84)
Door de vrijstelling van accijnzen en het invoerrechtenequivalent („aanvullend douanerecht”) derft de Indiase overheid evenwel geen inkomsten. Accijnzen en aanvullend douanerecht kunnen, indien ze betaald worden, later weer van toekomstige betalingen worden afgetrokken (het zogenaamde „CENVAT-mechanisme”). Deze rechten zijn derhalve niet definitief. Door het „CENVAT”-mechanisme wordt alleen op de toegevoegde waarde een definitief recht geheven, maar niet op de inputs.
(85)
Bijgevolg zijn slechts de vrijstelling van het basisdouanerecht, van het bijzonder aanvullend douanerecht en de terugbetaling van de omzetbelasting subsidies in de zin van artikel 2 van de basisverordening. Zij zijn rechtens afhankelijk van exportprestaties en worden derhalve geacht specifiek te zijn en aanleiding te geven tot compenserende maatregelen ingevolge artikel 3, lid 4, onder a) van de basisverordening. Om voor deze regelingen in aanmerking te komen moet een exportgericht bedrijf zich tot export verplichten volgens paragraaf 6.1 van het document in- en uitvoerbeleid 02-07.
(86)
Bovendien kunnen deze subsidies, in tegenstelling tot hetgeen een exporteur beweert, niet beschouwd worden als toegelaten terugbetalingsregelingen voor inputs of voor vervangende inputs in de zin van artikel 2, lid 1, onder a) ii) van de basisverordening. Zij voldoen niet aan de strikte criteria van bijlage I (punten h) en i), bijlage II (omschrijving en voorwaarden van de terugbetalingsregeling) en bijlage III (omschrijving en voorwaarden van de terugbetalingsregeling vervangende inputs) van de basisverordening. Of de regeling voor exportgerichte bedrijven vergelijkbaar is met de regeling voor actieve veredeling van de Europese Gemeenschap, is in deze context niet relevant aangezien de EG-regeling niet het voorwerp is van dit onderzoek.
(87)
De terugbetaling van omzetbelasting of de vrijstelling van invoerrechten bij de aankoop van kapitaalgoederen is reeds in strijd met de voorwaarden voor toegestane terugbetalingsregelingen, omdat deze goederen niet verbruikt worden tijdens het productieproces zoals vereist in bijlage I, punt h) (terugbetaling van omzetbelasting) en i) (kwijtschelding van invoerheffingen). De exporteur betwistte deze bewering en voerde aan dat aangezien kapitaalgoederen nodig zijn voor de productie, zij op zich niet van een toegelaten terugbetalingsregeling kunnen worden uitgesloten. Deze redenering kan evenwel niet worden teruggevonden in bijlage I, punten h) en i): kapitaalgoederen worden gebruikt, maar niet verbruikt bij de productie. Het argument wordt derhalve afgewezen.
(88)
Voorts is gebleken - en dit geldt ook voor de andere voordelen in het kader van deze regeling - dat, ondanks het nauwkeurige onderzoek van de opmerkingen van de exporteur, de Indiase overheid niet over een daadwerkelijke controlemethode of -procedure beschikte om vast te stellen of, en in welke hoeveelheden, inputs vrij van rechten en/of accijnzen verbruikt werden bij de vervaardiging van het exportproduct (bijlage II, punt II.4, van de basisverordening en, voor terugbetalingsregelingen voor vervangende inputs, bijlage III, punt II.2, van de basisverordening).
(89)
Een exportgericht bedrijf mag een aanmerkelijk gedeelte van zijn productie - tot 50 % van zijn jaaromzet - op de binnenlandse markt verkopen. De wet verplicht de onderneming dus niet om de totale productie uit te voeren. Bovendien wordt deze binnenlandse verkoop door de onderneming zelf geregistreerd, zonder toezicht of controle door een overheidsambtenaar. Bijgevolg wordt het entrepot van een exportgericht bedrijf minstens ten dele niet fysiek gecontroleerd door de Indiase overheid. Daarom moet een ander controlesysteem aanwezig zijn, met name om het verband te kunnen vaststellen tussen de rechtenvrije inputs en de exportproducten. Er werd opgemerkt dat de verkoop op de binnenlandse markt van het exportgerichte bedrijf dat in het kader van dit onderzoek wordt onderzocht, in het onderzoektijdvak goed was voor slechts 5 % - en niet 50 % - van zijn jaaromzet. Dit heeft evenwel geen gevolgen voor de algemene beoordeling van de doeltreffendheid van het toegepaste controlesysteem.
(90)
Wat het „verdere onderzoek” betreft wordt eraan herinnerd - zoals reeds vermeld in overweging 77 en bevestigd door de exporteur - dat de wet van een exportgericht bedrijf op geen enkel ogenblik eist dat alle ingevoerde goederen in verband worden gebracht met de bestemming van het overeenkomstige eindproduct. Maar alleen als dit zou gebeuren, zouden de Indiase autoriteiten voldoende gegevens hebben over de uiteindelijke bestemming van inputs om te kunnen controleren of de vrijstelling van omzetbelasting/invoerrechten niet hoger is dan die op inputs bestemd voor de productie van exportproducten. De maandelijkse aangiften betreffende de belastingen op de binnenlandse verkoop door het bedrijf zelf, gevolgd door periodieke controles door de Indiase overheid, zijn terzake ontoereikend. Controlesystemen van het bedrijf zelf, waartoe geen wettelijke verplichting bestaat in het kader van het in- en uitvoerbeleid, bijvoorbeeld ladingcontrolebladen (batch sheets), kunnen niet in de plaats treden van een daadwerkelijke controle in het kader van een regeling voor de terugbetaling van rechten. Een dergelijk systeem moet door de overheid worden ontworpen en toegepast en niet aan het initiatief van de betrokken ondernemingen worden overgelaten. De auditverslagen van de Indiase overheid werden opgevraagd bij het betrokken bedrijf en bij de Indiase overheid, maar werden nooit ontvangen en konden dus niet als bewijsmateriaal dienen. Bijgevolg wordt bevestigd dat, aangezien van een exportgericht bedrijf volgens het Indiase in- en uitvoerbeleid niet expliciet wordt geëist dat het het verband aantoont tussen de inputs en het product waarin deze zijn verwerkt, er geen daadwerkelijk, door de Indiase overheid opgezet controlemechanisme aanwezig was aan de hand waarvan kon worden vastgesteld welke inputs bij de productie van de exportproducten werden verbruikt en in welke hoeveelheden.
(91)
De Indiase overheid verrichtte ook geen „verder onderzoek” naar de werkelijk verbruikte inputs, hoewel dit normalerwijze dient plaats te vinden indien er geen daadwerkelijk controlesysteem is (bijlage II, punt II.5, en bijlage III, punt II.3, van de basisverordening) en kon ook niet bewijzen dat niet teveel was terugbetaald. Er wordt aan herinnerd dat dit „verdere onderzoek” in principe beëindigd moet zijn alvorens de controle ter plaatse in het kader van een antisubsidieonderzoek plaatsvindt, zodat de controle, zo nodig, op dit „verdere onderzoek” kan worden gebaseerd (zie artikel 11, lid 8, en artikel 26, lid 1, van de basisverordening).
f) Berekening van het subsidiebedrag
(92)
In afwezigheid van een toegestane terugbetalingsregeling voor input of vervangende inputs bestaat het tot compenserende maatregelen aanleiding gevende voordeel uit het gehele bedrag aan rechten dat normalerwijze bij invoer verschuldigd zou zijn geweest (basisdouanerecht en bijzonder aanvullend douanerecht), en het bedrag van de terugbetaalde omzetbelasting in het onderzoektijdvak.
(93)
Het verzoek van de exporteur om alleen rekening te houden met de bespaarde rechten en omzetbelasting op inputs die werden verbruikt in het onderzoektijdvak, werd afgewezen. De toekenning van het voordeel in de zin van artikel 2, lid 2, van de basisverordening vindt reeds plaats op het ogenblik dat de inputs vrij van rechten of van omzetbelasting worden verworven, aangezien de rechten normalerwijze op dat ogenblik verschuldigd zouden zijn.
i) Vrijstelling van invoerrechten (basisdouanerechten en bijzondere aanvullende douanerecht) en terugbetaling van omzetbelasting op grondstoffen
(94)
Het subsidiebedrag in het kader van de regeling voor exportgerichte bedrijven is het bedrag aan niet-betaalde invoerrechten (basisdouanerecht en bijzonder aanvullend douanerecht) op materialen die voor de productiesector waren ingevoerd, namelijk medicijnen en halffabrikaten in bulk, en het bedrag aan terugbetaalde omzetbelasting voor die sector, beide in het onderzoektijdvak. De kosten om de subsidie te verkrijgen werden van het subsidiebedrag afgetrokken overeenkomstig artikel 7, lid 1, onder a), van de basisverordening. Overeenkomstig artikel 7, lid 2, van de basisverordening werd dit subsidiebedrag omgeslagen over de waarde van de uitvoer van de bulkfarmaceutische sector in het onderzoektijdvak, daar de subsidie afhankelijk was van exportprestaties en niet van gefabriceerde, geproduceerde, uitgevoerde of vervoerde hoeveelheden. De op deze wijze berekende subsidiemarge is 29,6 %.
ii) Vrijstelling van invoerrechten (basisdouanerechten en bijzonder aanvullend douanerecht) op kapitaalgoederen.
(95)
In tegenstelling tot grondstoffen worden kapitaalgoederen niet fysiek verwerkt in de eindproducten. Overeenkomstig artikel 7, lid 3, van de basisverordening werd het voordeel voor het onderzochte bedrijf berekend door het bedrag van de niet-betaalde invoerrechten toe te rekenen aan de termijn die in de betrokken sector de normale afschrijvingstermijn voor deze goederen is. Als normale afschrijvingstermijn werd het gewogen gemiddelde genomen van de afschrijvingstermijnen van alle medewerkende exporteurs. Het verzoek van het onderzochte exportgerichte bedrijf om gebruik van de eigen afschrijvingstermijn moest worden afgewezen omdat „normaal” niet synoniem is met „eigen”, maar staat voor „representatief gemiddelde”. Het op deze wijze berekende bedrag dat aan het onderzoektijdvak werd toegerekend, werd gecorrigeerd door de toevoeging van rente voor deze periode om het volledige voordeel voor de ontvanger vast te stellen. Het toegevoegde bedrag aan rente was gebaseerd op het commerciële rentetarief dat in het onderzoektijdvak in India van toepassing was. Het verzoek van de exporteur om het voor hem geldende lagere gemiddelde tarief in aanmerking te nemen, leidde niet tot een ander resultaat: de subsidiemarge bleef dezelfde. Kosten om de subsidie te verkrijgen, werden van het subsidiebedrag afgetrokken overeenkomstig artikel 7, lid 1, onder a), van de basisverordening. Overeenkomstig artikel 7, leden 2 en 3, van de basisverordening werd dit subsidiebedrag omgeslagen over de uitvoer in het onderzoektijdvak, daar de subsidie afhankelijk was van exportprestaties en niet van gefabriceerde, geproduceerde, uitgevoerde of vervoerde hoeveelheden. De op deze wijze berekende subsidiemarge is 1,3 %.
(96)
De totale subsidiemarge voor het betrokken bedrijf in het kader van de regeling voor exportgerichte bedrijven is derhalve 30,9 %.
4. Regeling voor kapitaalgoederen-exportbevordering
a) Rechtsgrond
(97)
De regeling voor kapitaalgoederen-exportbevordering is beschreven in hoofdstuk 5 van het document in- en uitvoerbeleid 02-07 en hoofdstuk 5 van het HOP I 02-07.
b) In aanmerking komende ondernemingen
(98)
Exporteurs/producenten, exporteurs/handelaren die banden hebben met ondersteunende fabrikanten, en dienstverleners komen voor deze regeling in aanmerking.
c) Toepassing in de praktijk
(99)
Indien een bedrijf zich tot uitvoer verplicht, mag het kapitaalgoederen (nieuwe en - sedert april 2003 - tweedehandse kapitaalgoederen die niet ouder zijn dan tien jaar) tegen lagere rechten invoeren. Hiertoe geeft de Indiase overheid op verzoek en na betaling van een vergoeding een vergunning voor kapitaalgoederen-exportbevordering af. Sedert april 2000 geldt in het kader van deze regeling een lager invoerrecht (5 %) dat op alle kapitaalgoederen die in het kader van de regeling worden ingevoerd, van toepassing is. Tot 31 maart 2000 gold een recht van 11 % (inclusief 10 % surtax) en voor goederen met een hoge waarde een nulrecht. Om de verplichting tot uitvoer na te komen, moesten de ingevoerde kapitaalgoederen worden gebruikt om in een bepaalde periode een bepaalde hoeveelheid exportgoederen te vervaardigen.
(100)
De houder van een vergunning voor kapitaalgoederen-exportbevordering mag de kapitaalgoederen ook op de binnenlandse markt aankopen. In dat geval geniet de binnenlandse fabrikant van de kapitaalgoederen het voordeel van de rechtenvrije invoer van de onderdelen die nodig zijn om deze kapitaalgoederen te vervaardigen. Een andere mogelijkheid is dat de binnenlandse fabrikant in aanmerking komt voor de regeling voor „met uitvoer gelijkgestelde verkoop” voor de levering van kapitaalgoederen aan de houder van een vergunning voor kapitaalgoederen-exportbevordering.
d) Reacties op de mededeling van de bevindingen van de Commissie
(101)
De Indiase overheid en een producent/exporteur voerden aan i) dat het de belanghebbende niet duidelijk was gemaakt welke afschrijvingstermijn voor kapitaalgoederen in aanmerking was genomen, en ii) dat niet voldoende duidelijk was uitgelegd waarom en in welke mate rente aan het bedrag van de tot compenserende maatregelen aanleiding gevende subsidie was toegevoegd.
e) Conclusie
(102)
In het kader van de regeling kapitaalgoederen-exportbevordering worden subsidies verleend in de zin van artikel 2, lid 1, onder a) ii) en artikel 2, lid 2, van de basisverordening. De verlaagde rechten zijn een financiële bijdrage van de Indiase overheid daar deze hierdoor inkomsten derft. Bovendien heeft de exporteur door deze rechtenverlaging een voordeel verkregen doordat zijn liquiditeit door het niet betalen van rechten is verbeterd.
(103)
Bovendien is de regeling voor kapitaalgoederen-exportbevordering rechtens afhankelijk van exportprestaties, daar vergunningen in het kader van deze regeling niet kunnen worden verkregen zonder zich tot uitvoer te verplichten. De regeling wordt derhalve geacht specifiek te zijn en aanleiding te geven tot compenserende maatregelen overeenkomstig artikel 3, lid 4, onder a), van de basisverordening.
(104)
De regeling kan ten slotte niet worden beschouwd als een toegelaten terugbetalingsregeling voor inputs of vervangende inputs in de zin van artikel 2, lid 1, onder a), ii), van de basisverordening. Kapitaalgoederen vallen niet onder deze toegelaten regelingen zoals bepaald in bijlage I, punt i), van de basisverordening, omdat zij niet worden verbruikt bij de vervaardiging van het exportproduct.
f) Berekening van het subsidiebedrag
(105)
Het subsidiebedrag werd overeenkomstig artikel 7, lid 3, van de basisverordening berekend door de niet-betaalde douanerechten op ingevoerde kapitaalgoederen te spreiden over een periode die overeenstemt met de normale afschrijvingstermijn voor die goederen in de betrokken sector. Overeenkomstig de vaste praktijk werd het aldus berekende bedrag aan het onderzoektijdvak toegerekend en gecorrigeerd door de toevoeging van de rente over dit onderzoektijdvak om het volledige voordeel in die periode vast te stellen. De toegevoegde rente stemde overeen met het commerciële rentetarief dat in India in het onderzoektijdvak van toepassing was. De kosten om de subsidie te verkrijgen, werden overeenkomstig artikel 7, lid 1, onder a), van de basisverordening van het subsidiebedrag afgetrokken. Overeenkomstig artikel 7, leden 2 en 3, van de basisverordening werd het subsidiebedrag omgeslagen over de uitvoer in het onderzoektijdvak, omdat de subsidie afhankelijk was van exportprestaties en niet van gefabriceerde, geproduceerde, uitgevoerde of vervoerde hoeveelheden. Vier ondernemingen hebben in het onderzoektijdvak van deze regeling gebruikgemaakt, maar het bedrag van de verkregen subsidies was te verwaarlozen.
(106)
Daar de regeling voor kapitaalgoederen-exportbevordering in dit geval geen aanleiding geeft tot compenserende maatregelen, is het niet nodig een beschrijving te geven van de opmerkingen die naar aanleiding van de mededeling van de bevindingen van de Commissie zijn ontvangen.
5. Exportkredieten
a) Rechtsgrond
(107)
Deze regeling is uitvoerig beschreven in Master Circular IECD nr. 5/04.02.02/2002-03 (exportkredieten in buitenlandse valuta) en Master Circular IECD No. 4/04.02.02/2002-03 (exportkredieten in roepie) van de Reserve Bank of India (hierna „de RBI” genoemd), die alle handelsbanken in India hebben ontvangen.
b) In aanmerking komende ondernemingen
(108)
Exporteurs/producenten en exporteurs/handelaren komen voor deze regeling in aanmerking.
c) Toepassing in de praktijk
(109)
De RBI stelt maximumrentetarieven vast in Indiase roepie of in vreemde valuta die handelsbanken exporteurs kunnen aanrekenen om ervoor te zorgen dat deze tegen internationaal concurrerende tarieven exportkredieten kunnen verkrijgen. Er zijn twee soorten exportkredieten, namelijk exportkrediet voorafgaand aan verzending (voorschot aan de exporteur), dat verstrekt wordt voor de financiering van de aankoop, fabricage, productie, verpakking en/of verzending van goederen vóór de uitvoer, en exportkrediet na verzending waarbij bedrijfskapitaal wordt verschaft voor de financiering van vorderingen op buitenlandse debiteuren. De RBI geeft de banken opdracht om een bepaald gedeelte van hun nettobankkrediet voor exportfinanciering beschikbaar te houden.
(110)
Tengevolge van deze Master Circulars van de RBI kunnen de exporteurs exportkredieten verkrijgen tegen een tarief dat voordelig is vergeleken met het gewone handelskrediet (kaskrediet), waarvoor marktvoorwaarden gelden. In de Master Circular betreffende exportkredieten in Indiase roepie wordt gesteld dat de maximumrente bij kredietverlening aan de in deze circulaire beschreven exporteurs lager is dan de maximumrente die doorgaans aan andere wordt aangerekend en die dus als voordelig wordt beschouwd. Er kan een lagere rente worden aangerekend aan ondernemingen met een goede kredietwaardigheid. Deze zouden op die manier op dezelfde voorwaarden exportkredieten en kaskredieten kunnen verkrijgen.
d) Reacties op de mededeling van de bevindingen van de Commissie
(111)
Twee exporteurs voerden aan dat de door hen verkregen exportkredieten geen aanleiding gaven tot compenserende maatregelen, omdat i) slechts bij overdracht van overheidsmiddelen sprake kan zijn van een subsidie die tot compenserende maatregelen aanleiding geeft, ii) de rente in het kader van deze regeling marktconform is omdat verschillende handelsbanken beduidend verschillende rentetarieven aanbieden, en iii) de rentetarieven voor kaskrediet hoger zijn dan die voor exportkrediet omdat exportfinanciering minder riskant is („self-executing”), terwijl exportkredieten in vreemde valuta (vrij converteerbare vreemde valuta zouden minder snel in waarde dalen dan de Indiase roepie) gevolgen zouden hebben voor de rentetarieven.
(112)
Bovendien voerde een exporteur aan - zonder een nieuwe berekening van de subsidiemarge voor te leggen - dat voor de berekening gebruik moest worden gemaakt van de rentetarieven van andere banken en niet van de banken die bij de controlebezoeken als kredietverleners waren geïdentificeerd, en dat slechts de laagste tarieven voor zowel exportkredieten als kaskredieten hadden mogen worden vergeleken. Een andere exporteur voerde aan, zonder dit met bewijsmateriaal te staven, dat het geleende bedrag met 25 % moest worden verlaagd omdat dit eigen kapitaal zou vertegenwoordigen, hoewel het in de boekhouding als vreemd kapitaal was opgevoerd.
e) Conclusie
(113)
Op de eerste plaats kunnen de voordelige rentetarieven voor exportkredieten volgens de instructies in de Master Circulars van de RBI (zie overweging 107) tot lagere rentekosten voor de exporteur leiden dan een marktconforme lening en in dat geval verkrijgt de exporteur een voordeel in de zin van artikel 2, lid 2, van de basisverordening. Slechts voor medewerkende exporteurs waarvoor werd vastgesteld dat er zulk een verschil in rentekosten was, werd geconcludeerd dat zij een voordeel hadden ontvangen. In tegenstelling tot de hierboven aangehaalde beweringen kunnen deze verschillen in rentetarieven niet worden verklaard door een louter marktconform gedrag van de handelsbanken. Exportfinanciering is op zich niet veiliger dan binnenlandse financiering. Doorgaans wordt exportfinanciering als riskanter beschouwd en de zekerheid die voor een bepaald krediet wordt verlangd is, ongeacht het financieringsobject, een zuiver commerciële beslissing van de handelsbank. Tariefverschillen tussen verschillende banken vloeien voort uit het feit dat de RBI voor iedere handelsbank afzonderlijk maximumpercentages heeft vastgesteld. Bovendien zouden handelsbanken, zonder de Master Circulars van de RBI, niet verplicht zijn de misschien gunstiger rentetarieven voor exportfinanciering in vreemde valuta aan hun klanten door te berekenen. In antwoord op de ontvangen opmerkingen, wordt eraan herinnerd dat het doel van de Master Circulars van de RBI is de export tegen internationaal concurrerende tarieven te financieren en de RBI zelf beschouwt de exportkredietrente als „concessief”. Op de tweede plaats - en ondanks het feit dat de voordelige exportkredieten door handelsbanken worden verleend - komt dit voordeel neer op een financiële bijdrage van de overheid in de zin van artikel 2, lid 1, onder iv), van de basisverordening. Om tot de conclusie te komen dat het om een subsidie gaat, is het volgens artikel 2, lid 1, onder iv), van de basisverordening en de WTO-overeenkomst inzake subsidies en compenserende maatregelen niet vereist dat gebruik is gemaakt van overheidsmiddelen, bijvoorbeeld in de vorm van een terugbetaling door de Indiase overheid aan de handelsbanken. Het is voldoende dat de overheid de opdracht heeft gegeven om de functies te vervullen die zijn vermeld in punt i), ii) of iii) van artikel 2, lid 1, van de basisverordening. De RBI is een overheidsorgaan en valt dus onder de definitie van „overheid” in artikel 1, lid 3, van de basisverordening. Deze bank is voor 100 % in het bezit van de overheid, streeft doelstellingen na van het overheidsbeleid, bijvoorbeeld het monetaire beleid, en de bestuursleden worden door de Indiase overheid benoemd. De RBI heeft zeggenschap over particuliere instellingen omdat de handelsbanken zich aan de instructies van de RBI moeten houden, onder meer de instructies in de Master Circulars betreffende maximumrentetarieven voor exportkredieten en dat de handelsbanken een bepaald bedrag van hun nettobankkrediet voor exportfinanciering moeten bestemmen. Hierdoor zijn handelsbanken ertoe verplicht de functies te vervullen die zijn vermeld in artikel 2, lid 1, onder a), i), van de basisverordening, in dit geval exportkredieten te verstrekken tegen gunstige voorwaarden. Een dergelijke rechtstreekse overdracht van middelen in de vorm van kredietverlening op bepaalde voorwaarden zou normalerwijze een taak van de overheid zijn en deze praktijk verschilt in werkelijkheid niet van de praktijken die overheden normalerwijze toepassen (zie artikel 2, lid 1, onder a), iv), van de basisverordening). Deze subsidie wordt geacht specifiek te zijn en aanleiding te geven tot compenserende maatregelen, daar de gunstige rentetarieven slechts gelden voor de financiering van exporttransacties en derhalve van exportprestaties afhankelijk zijn in de zin van artikel 3, lid 4, onder a), van de basisverordening.
f) Berekening van het subsidiebedrag
(114)
Het subsidiebedrag is het verschil tussen de rente betaald voor exportkrediet dat in het onderzoektijdvak is gebruikt, en het bedrag aan rente dat de betrokken onderneming voor een gewoon handelskrediet zou hebben betaald. Dit subsidiebedrag werd omgeslagen over de waarde van de uitvoer in het onderzoektijdvak overeenkomstig artikel 7, lid 2, van de basisverordening, omdat de subsidie afhankelijk was van exportprestaties en niet van gefabriceerde, geproduceerde, uitgevoerde of vervoerde hoeveelheden. Een laattijdig verzoek van een exporteur om het kredietbedrag - zoals ter plaatse gecontroleerd - met 25 % te verlagen omdat het voor 25 % uit eigen middelen zou bestaan - een verzoek dat voordien en zelfs tijdens het controlebezoek niet was gedaan -, was niet met bewijsmateriaal gestaafd en kon derhalve niet worden ingewilligd. Ook kon geen gevolg worden gegeven aan het verzoek om nieuwe gegevens over de kredietverlenende banken te gebruiken in plaats van de gegevens die tijdens het controlebezoek waren verstrekt, omdat deze gegevens niet tijdig zijn verstrekt en dus niet konden worden gecontroleerd. Deze exporteur heeft overigens zijn bewering dat hij slechts exportfinanciering had verkregen van handelsbanken met de gunstigste voorwaarden, niet met bewijsmateriaal gestaafd. Zes ondernemingen zijn in aanmerking gekomen voor de voordelen van de regeling voor exportkredieten. Zij verkregen subsidies tot 2,3 %.
6. Regelingen voor inkomstenbelasting
a) Vrijstelling van inkomstenbelasting bij uitvoer
i) Afdeling 80HHC van de Inkomstenbelastingwet 1961
(115)
Vier van de onderzochte exporteurs zijn in het onderzoektijdvak in aanmerking gekomen voor een gedeeltelijke vrijstelling van de inkomstenbelasting op exportinkomsten. De rechtsgrond voor deze vrijstelling is afdeling 80HHC van de Inkomstenbelastingwet.
(116)
Deze bepaling van de Inkomstenbelastingwet werd voor het aangiftejaar 2005-2006 ingetrokken (d.w.z. voor het boekjaar van 1 april 2004 tot en met 31 maart 2005). Dat betekent dat na 31 maart 2004 geen vrijstelling meer is verleend op grond van afdeling 80HHC van de Wet Inkomstenbelasting. Hoewel vier van de onderzochte exporteurs in het onderzoektijdvak een vrijstelling in het kader van deze regeling hebben verkregen, worden hiertegen, omdat de regeling is ingetrokken, geen compenserende maatregelen genomen overeenkomstig artikel 15, lid 1, van de basisverordening.
ii) Alfdelingen 10A en 10B van de Inkomstenbelastingwet
(117)
De volledige vrijstelling van de inkomstenbelasting op exportwinsten gedurende de eerste tien productiejaren voor pas opgerichte bedrijven in bijzondere economische zones, vrijhandelszones en technologieparken voor elektronische hardware of software (afdeling 10A van de Wet Inkomstenbelasting) en voor pas opgerichte exportgerichte bedrijven (afdeling 10B van de Inkomstenbelastingwet) blijft van toepassing tot en met 31 maart 2010.
(118)
Eén onderneming heeft in de laatste tien jaren - vanaf het boekjaar 1993-1994 - voordelen verkregen op grond van afdeling 10B van de Inkomstenbelastingwet. Deze onderneming kan dus geen gebruik meer maken van deze voordelen voor het boekjaar 2003-2004. Overeenkomstig artikel 15, lid 1, van de basisverordening zullen tegen deze regeling geen compenserende maatregelen worden genomen.
b) Vrijstelling van inkomstenbelasting ter bevordering van onderzoek en ontwikkeling
i) Rechtsgrond
(119)
Deze regeling is beschreven in afdeling 35 (2AB) van de Inkomstenbelastingwet.
ii) In aanmerking komende ondernemingen
(120)
Ondernemingen die zich bezighouden met biotechnologie dan wel met het vervaardigen van farmaceutische of scheikundige producten, elektronische uitrusting, computers en computersoftware, uitrusting voor telecommunicatie, helikopters, vliegtuigen of andere, later te bepalen goederen, komen in aanmerking voor deze regeling.
iii) Toepassing in de praktijk
(121)
Voor uitgaven voor onderzoek en ontwikkeling binnen de onderneming die werden goedgekeurd door het ministerie van Wetenschappelijk en Industrieel Onderzoek (met uitzondering van uitgaven voor grond of gebouwen), kan een bedrag van 150 % van de werkelijke uitgaven van het belastbare bedrag worden afgetrokken. Hierdoor wordt de heffingsgrondslag voor de inkomstenbelasting en bijgevolg de inkomstenbelasting zelf artificieel verlaagd.
iv) Reacties op de mededeling van de bevindingen van de Commissie
(122)
Een exporteur die voor deze regeling in aanmerking was gekomen, heeft opgemerkt dat tegen deze regeling geen compenserende maatregelen konden worden genomen omdat i) de regeling ondanks de beperking tot bepaalde sectoren niet specifiek was in de zin van artikel 3, lid 2, van de basisverordening, daar alle ondernemingen in die sectoren ervoor in aanmerking kwamen, en ii) uitgaven die na 31 maart 2005 worden gedaan, overeenkomstig afdeling 35(2AB), subafdeling (5), van de Inkomstenbelastingwet niet meer onder deze regeling vallen.
v) Conclusie
(123)
In het kader van deze regeling worden subsidies verleend in de zin van artikel 2, lid 1, onder a), ii), en lid 2, van de basisverordening. De artificiële verlaging van de heffingsgrondslag voor de inkomstenbelasting overeenkomstig afdeling 35 (2AB) van de Inkomstenbelastingwet is een financiële bijdrage van de Indiase overheid, daar deze hierdoor inkomsten derft. Bovendien verkrijgt de onderneming door de lagere inkomstenbelasting een voordeel, daar haar liquiditeit hierdoor verbetert.
(124)
De Indiase overheid herhaalde in reactie op de mededeling van de bevindingen van de Commissie - evenwel zonder dit met bewijsmateriaal te staven - dat op basis van objectieve criteria wordt geoordeeld of een onderneming voor bedoelde regeling in aanmerking komt en dat deze dus niet specifiek is. Uit de redactie van afdeling 35 (2AB) van de Inkomstenbelastingwet blijkt evenwel duidelijk dat deze regeling rechtens specifiek is in de zin van artikel 3, lid 2, onder a), van de basisverordening en tot compenserende maatregelen aanleiding geeft. Of een onderneming voor deze regeling in aanmerking komt, wordt niet beslist aan de hand van objectieve criteria, dat wil zeggen criteria die neutraal zijn in de zin van artikel 3, lid 2, onder b), van de basisverordening. Slechts bepaalde industriële sectoren, namelijk die welke in overweging 120 zijn genoemd, komen voor deze regeling in aanmerking; de Indiase overheid heeft deze regeling niet voor alle sectoren opengesteld. In tegenstelling tot hetgeen een exporteur beweerde, houdt een dergelijke beperking „specificiteit” in, aangezien de term „groep van ondernemingen” in artikel 3, lid 2, van de basisverordening synoniem is met „beperkt tot bepaalde sectoren”. Deze beperking is niet „economisch van aard en horizontaal van toepassing zoals het aantal werknemers of de ondernemingsgrootte”.
(125)
Bovendien leidt het feit dat uitgaven die na 31 maart 2005 worden gedaan niet meer onder de regeling vallen, er niet toe dat deze regeling geen aanleiding geeft tot compenserende maatregelen in de zin van artikel 15, lid 1, van de basisverordening. Er werd bij de vaststelling van de definitieve bevindingen van dit onderzoek niet aangetoond dat deze regeling reeds was ingetrokken, en evenmin dat de exporteur voortaan in het kader van die regeling geen voordelen meer zal verkrijgen. Integendeel, de regeling geldt voor het gehele aanslagjaar 2005-2006 (d.w.z. het boekjaar 2004-2005) en in het kader van deze regeling kunnen dus verder voordelen worden toegekend. Bovendien kon de exporteur niet aantonen dat de Indiase overheid voornemens is deze regeling niet te verlengen. De regeling werd vroeger al eens verlengd (8). Niets wijst erop dat de regeling bij een toekomstige begrotingswet niet zal worden verlengd, met name omdat de Indiase overheid bij het overleg of in haar reactie op de mededeling van de bevindingen van de Commissie geen enkele aanwijzing heeft gegeven dat de regeling op 31 maart 2005 zou vervallen en niet zou worden vervangen door een vergelijkbare regeling.
vi) Berekening van het subsidiebedrag
(126)
Het subsidiebedrag is het verschil tussen de inkomstenbelasting die in het onderzoektijdvak verschuldigd was met en zonder toepassing van afdeling 35 (2AB) van de Inkomstenbelastingwet. Het subsidiebedrag werd omgeslagen over de totale omzet in het onderzoektijdvak overeenkomstig artikel 7, lid 2, van de basisverordening, omdat de subsidie betrekking had op de gehele - binnenlandse en buitenlandse - verkoop en niet op gefabriceerde, geproduceerde, uitgevoerde of vervoerde hoeveelheden. Eén onderneming bleek in het kader van bedoelde regeling een voordeel te hebben verkregen van 1,5 % (de subsidiemarge).
III. Regionale regelingen
1. Regelingen voor de stimulering van de industrie in Gujarat en Punjab
(127)
De deelstaten Gujarat en Punjab verlenen industriële ondernemingen die voor de regeling in aanmerking komen, subsidies in de vorm van een vrijstelling en/of uitstel van de betaling van omzetbelasting en accijnzen ter bevordering van de industriële ontwikkeling van economisch achtergebleven gebieden. Aangezien deze regelingen in feite identiek zijn, worden zij hieronder samen besproken.
a) Rechtsgrond
(128)
Deze regelingen zijn beschreven in Besluit nr. INC-1090-1023-(2)-I(GR nr. 2) van 16 oktober 1990 van Gujarat en Besluit nr. 15/43/96-51B/2238 van 20 maart 1996 van Punjab.
b) In aanmerking komende ondernemingen
(129)
Ondernemingen die investeren in achtergebleven gebieden, hetzij door de vestiging van een nieuwe fabriek of door de grootschalige uitbreiding van een bestaande fabriek, komen voor de regeling in aanmerking.
c) Toepassing in de praktijk
(130)
Om voor deze regeling in aanmerking te komen, moeten de ondernemingen in achtergebleven gebieden investeren. Deze gebieden zijn al naar gelang van hun economische ontwikkeling ingedeeld in verschillende categorieën, terwijl er ook gebieden zijn die van de toepassing van deze regeling zijn uitgesloten. De belangrijkste criteria om het bedrag van de subsidie vast te stellen, zijn de omvang van de investering en het gebied waarin de onderneming gevestigd is of zal worden.
(131)
Subsidies kunnen op ieder ogenblik worden verleend, aangezien er geen termijnen gelden voor het indienen van de aanvraag of voor het vervullen van de kwantitatieve voorwaarden.
d) Reacties op de mededeling van de bevindingen van de Commissie
(132)
Twee exporteurs die voordelen in het kader van bovengenoemde regeling hebben verkregen, voerden aan dat de regeling i) geen exportsubsidie is, ii) slechts een compensatie is voor extra uitgaven door het ontbreken van een goede infrastructuur in bedoelde achtergebleven gebieden, en iii) dat één exporteur sedert 5 juli 2003 niet langer voor de voordelen van de regeling in aanmerking kwam.
e) Conclusie
(133)
In het kader van deze regelingen worden subsidies verleend in de zin van artikel 2, lid 1, onder a), ii), en lid 2, van de basisverordening. Deze subsidies zijn financiële bijdragen van de overheid van Gujarat en de overheid van Punjab, aangezien deze overheden door het verlenen van die subsidies - in dit geval de vrijstelling van omzetbelasting en accijnzen - inkomsten derven. Bovendien verkrijgen de ondernemingen door deze subsidies een voordeel, omdat hun financiële situatie - door het niet betalen van anders verschuldigde belastingen - verbetert.
(134)
Bovendien zijn de regelingen specifiek in de zin van artikel 3, lid 2, onder a), en lid 3, van de basisverordening, aangezien slechts bepaalde ondernemingen die investeren in bepaalde geografische gebieden in de deelstaten, ervoor in aanmerking komen. Ondernemingen die niet in deze gebieden gevestigd zijn, komen er niet voor in aanmerking en bovendien verschilt het voordeel dat wordt toegekend al naar gelang van het betrokken gebied.
(135)
De Indiase overheid is het met deze beoordeling niet eens. Haar eerste argument is dat bij internationale handel nooit omzetbelasting wordt betaald, hetgeen zelfs in de Indiase grondwet is opgenomen. Daarom derft zij ten gevolge van dergelijke regelingen geen inkomsten en deze regelingen geven bijgevolg geen aanleiding tot compenserende maatregelen. Deze regelingen werden evenwel - in tegenstelling tot hetgeen ook twee exporteurs in antwoord op de mededeling van de bevindingen van de Commissie hebben beweerd - niet als een van exportprestaties afhankelijke subsidie beschouwd in de zin van artikel 3, lid 4, onder a), van de basisverordening, maar als anderszins specifiek (zie overweging 134). Er behoeft geen rechtstreeks verband te bestaan tussen subsidie en exportproduct om tot de conclusie te komen dat het gaat om een subsidieregeling die aanleiding geeft tot compenserende maatregelen. Overeenkomstig artikel 1, lid 1, van de basisverordening behoeft slechts te worden aangetoond dat er een rechtstreeks verband is tussen de subsidie en de onderneming die het product vervaardigt. Aangezien geld „fungibel” is, zal iedere binnenlandse subsidie van die aard - door een prijsverlaging - ook de export ten goede komen, omdat een dergelijke subsidie de liquiditeit van de onderneming in het algemeen verbetert. Bovendien kon de Indiase overheid niet aantonen dat de algemene vrijstelling van omzetbelasting bij uitvoer ook betrekking had op de accijnzen op inputs. In dit geval hebben de ondernemingen in feite van bedoelde regelingen ook gebruikgemaakt om geen accijnzen op inputs te betalen.
(136)
Voorts beweerde de Indiase overheid dat de regelingen voor de stimulering van de industrie - hoewel zij toegaf dat deze beperkt waren tot bepaalde achtergebleven gebieden in de deelstaten Punjab en Gujarat - niet als specifiek beschouwd mochten worden omdat zij niet bepaalde ondernemingen in de aangewezen regio’s zouden bevoordelen. De Indiase overheid gaf evenwel toe dat niet alle productiesectoren binnen de aangewezen gebieden voor bedoelde regelingen in aanmerking kwamen. In feite maakt de regionale beperking van een subsidie tot ondernemingen die binnen een bepaalde regio van haar grondgebied zijn gevestigd, deze subsidie specifiek. Dergelijke regelingen bevoordelen bepaalde ondernemingen ten opzichte van andere, omdat een onderneming in een regio die voor de regeling in aanmerking komt, steun kan verkrijgen, terwijl een concurrent in een regio die niet voor de regeling in aanmerking komt, dat niet kan. Een dergelijk verschil is geen objectief criterium in de zin van artikel 3, lid 2, onder b), van de basisverordening en daarom gaat het om een specifieke subsidie, omdat deze niet horizontaal op het gehele grondgebied van de deelstaat van toepassing was.
(137)
Dat de regelingen voor de bevordering van de industrie een compensatie zouden zijn voor extra kosten die door de ontoereikende infrastructuur zouden ontstaan, wijzigt de beoordeling niet dat de regelingen aanleiding geven tot compenserende maatregelen, in tegenstelling tot hetgeen een exporteur beweert. Om welke kosten het ging werd overigens niet aangetoond.
(138)
De exporteur die beweerde dat hij niet langer voor de voordelen van bedoelde regeling in aanmerking kwam, heeft deze bewering niet met bewijsmateriaal, bijvoorbeeld een bevestiging door de overheid van Gujarat, gestaafd. Integendeel, in het jaarverslag over de periode 2002-2003 (dat wil zeggen het onderzoektijdvak) van deze exporteur werd vermeld dat hij voornemens was om een aanvraag in te dienen om tot 2012 voor de regeling in aanmerking te blijven komen. Er wordt op gewezen dat een dergelijke verlenging in Gujarat mogelijk is. De onderneming heeft niet aangetoond dat de overheid van Gujarat deze aanvraag heeft afgewezen.
(139)
De argumenten van de Indiase overheid en de reacties op de mededeling van de bevindingen van de Commissie konden derhalve de conclusie niet wijzigen dat de regelingen tot vrijstelling van omzetbelasting en accijnzen aanleiding gaven tot compenserende maatregelen.
f) Berekening van het subsidiebedrag
(140)
Het subsidiebedrag is het bedrag aan omzetbelasting en accijnzen dat in het onderzoektijdvak verschuldigd zou zijn geweest, maar in het kader van deze regelingen niet werd betaald. Overeenkomstig artikel 7, lid 2, van de basisverordening werd het subsidiebedrag omgeslagen over de totale verkoop in het onderzoektijdvak, omdat de subsidie niet afhankelijk was van uitvoer en niet van gefabriceerde, geproduceerde, uitgevoerde of vervoerde hoeveelheden. In het onderzoektijdvak hebben twee ondernemingen in het kader van deze regelingen een subsidie ontvangen van 2,4 % en één onderneming een subsidie van 3,1 %.
2. Regeling „Vrijstelling van de heffing op het elektriciteitsverbruik” van Gujarat
(141)
De deelstaat Gujarat verleent industriële ondernemingen die voor de regeling in aanmerking komen, een subsidie door vrijstelling van de heffing op het elektriciteitsverbruik ter bevordering van de industriële ontwikkeling van economisch achtergebleven gebieden.
a) Rechtsgrond
(142)
De regeling „Vrijstelling van de heffing op het elektriciteitsverbruik” van de deelstaat Gujarat is beschreven in de Wet Elektriciteitsheffing Bombay van 1958, afdeling 3, paragraaf 2, punt vi), en punt vii), onder a) en b), aangepast bij de Wijzigingswet van Gujarat van 1960.
b) In aanmerking komende ondernemingen
(143)
Ondernemingen die investeren in achtergebleven gebieden, hetzij door de vestiging van een nieuwe fabriek of door de grootschalige uitbreiding van een bestaande fabriek, komen voor de regeling in aanmerking.
c) Toepassing in de praktijk
(144)
Slechts ondernemingen die investeren in bepaalde geografische gebieden in de deelstaat Gujarat, komen voor de regeling in aanmerking, op grond waarvan bepaalde gebieden en bepaalde nieuwe industriële ondernemingen van de heffing op het elektriciteitsverbruik kunnen worden vrijgesteld. Bovendien zijn nieuwe fabrieken die gevestigd zijn in bepaalde aangewezen gebieden, gedurende een periode van vijf jaar, vanaf het begin van de productie, volledig of voor de helft vrijgesteld van de heffing op het energieverbruik.
d) Reacties op de mededeling van de bevindingen van de Commissie
(145)
Een exporteur die voor deze regeling in aanmerking was gekomen, voerde aan dat hij op grond daarvan sedert 4 juni 2004 geen voordelen meer ontving. Een andere exporteur voerde aan dat hij van de regeling geen gebruik had gemaakt. Voor de vaststelling van het subsidiebedrag voor laatstgenoemde exporteur is met deze regeling geen rekening gehouden.
e) Conclusie
(146)
In het kader van deze regeling wordt een subsidie verleend in de zin van artikel 2, lid 1, onder a), ii), en lid 2, van de basisverordening. Het gaat immers om een financiële bijdrage van de overheid van Gujarat, die hierdoor inkomsten derft. Bovendien verkrijgt de ontvanger van de bijdrage hierdoor een voordeel. De subsidie is ook regionaal specifiek in de zin van artikel 3, lid 2, onder a), en lid 3, van de basisverordening aangezien slechts ondernemingen die geïnvesteerd hebben in bepaalde geografische gebieden in de deelstaat Gujarat, voor de regeling in aanmerking komen. Bovendien zijn de criteria en voorwaarden om voor deze subsidie in aanmerking te komen, niet duidelijk vastgesteld bij een wet, besluit of ander officieel document. Bij de controlebezoeken bleek dat één onderneming gedurende negen jaar voor de regeling in aanmerking was gekomen. Deze onderneming heeft geen gegevens verstrekt, afgezien van de tekst van de Wet Elektriciteitsheffing Bombay, die deze conclusie hadden kunnen wijzigen.
(147)
De Indiase overheid voerde aan dat, aangezien in het kader van een andere antisubsidieprocedure - uit 1999 - geen compenserende maatregelen tegen de regeling zijn genomen, omdat de criteria horizontaal, in een gehele deelstaat, van toepassing waren, in onderhavig geval ook geen compenserende maatregelen ten aanzien van de regeling mochten worden genomen. De Indiase overheid heeft in dit verband slechts een kennisgeving voorgelegd van het ministerie van Industrie, Energie en Werkgelegenheid van de deelstaat Maharashtra betreffende de Elektriciteitsheffingswet Bombay van 1958. Deze gegevens hebben echter geen betrekking op de deelstaat Gujarat. Bovendien blijkt uit deze kennisgeving dat de subsidie in het kader van de regeling „Vrijstelling van de heffing op het elektriciteitsverbruik” niet verkrijgbaar is in alle districten/regio’s van Maharashtra en dus nog altijd als regionaal specifiek moet worden beschouwd. Een onderzochte exporteur in Gujarat bleek tijdens het onderzoektijdvak van deze regeling gebruik te hebben gemaakt. Bijgevolg wordt geconcludeerd dat deze regeling voor deze exporteur om de in de vorige overweging uiteengezette redenen aanleiding geeft tot compenserende maatregelen.
(148)
De exporteur die beweerde niet langer gebruik te maken van de regeling, heeft die bewering niet met bewijsmateriaal gestaafd, bijvoorbeeld door voorlegging van een daartoe strekkende verklaring van de overheid van Gujarat. Integendeel, in het jaarverslag over de periode 2002-2003 (d.w.z. het onderzoektijdvak) van deze exporteur werd vermeld dat hij voornemens was om een aanvraag in te dienen om tot 2012 voor de regeling in aanmerking te blijven komen, hoewel hij reeds negen jaar gebruik heeft gemaakt van de regeling die volgens de wet slechts voor vijf jaar kan worden toegekend. De onderneming heeft niet aangetoond dat de overheid van Gujarat deze aanvraag heeft afgewezen.
f) Berekening van het subsidiebedrag
(149)
Het voordeel voor de producent/exporteur is het bedrag van de heffing op het elektriciteitsverbruik dat normalerwijze in het onderzoektijdvak verschuldigd zou zijn geweest, maar die in het kader van deze regeling niet werd betaald. Overeenkomstig artikel 7, lid 2, van de basisverordening werd het subsidiebedrag omgeslagen over de totale verkoop in het onderzoektijdvak, omdat de subsidie was toegekend op basis van de - binnenlandse en buitenlandse - verkoop en niet op basis van gefabriceerde, geproduceerde, uitgevoerde of vervoerde hoeveelheden. Voor één onderneming werd aldus in het kader van bedoelde regeling een subsidiemarge van 0,2 % vastgesteld.
3. Pakket stimuleringsmaatregelen van de overheid van Maharashtra
(150)
De betrokken Indiase producenten/exporteurs bleken in het kader van deze regeling geen voordelen te hebben verkregen die tot compenserende maatregelen aanleiding geven.
IV. Totaal van de tot compenserende maatregelen aanleiding gevende subsidies
(151)
Het is een vaste praktijk om ondernemingen die banden met elkaar hebben als één enkele onderneming te beschouwen voor de vaststelling van de subsidiemarge. Indien voor elk van deze ondernemingen een individuele subsidiemarge zou worden vastgesteld, zouden de compenserende maatregelen kunnen worden ontdoken. De betrokken ondernemingen zouden hun producten dan, via de onderneming met het laagste compenserende recht, naar de Europese Gemeenschap kunnen uitvoeren. Om dit te voorkomen werd eerst een individuele subsidiemarge voor iedere regeling en voor iedere betrokken onderneming vastgesteld en vervolgens het gewogen gemiddelde van deze subsidiemarges, dat dan voor elk van die ondernemingen geldt.
(152)
Twee producenten/exporteurs werden beschouwd als gelieerde ondernemingen en voor hen werd één enkele subsidiemarge vastgesteld. Elk van deze ondernemingen kan de activiteiten van de andere immers beïnvloeden. Volgens hun jaarverslagen is het belangrijkste bestuurslid van de ene onderneming verwant met het belangrijkste bestuurslid van de andere en kunnen die bestuursleden „een aanmerkelijke invloed” op elkaars onderneming uitoefenen. „Een aanmerkelijke invloed” betekent volgens de Indiase boekhoudnormen een deelname aan de financiële en/of operationele beslissingen van een onderneming. Indien er van een dergelijke invloed sprake is, hebben de ondernemingen volgens de Indiase boekhoudnormen banden met elkaar. Volgens de douanewetgeving van de Europese Gemeenschap worden partijen geacht verbonden te zijn wanneer de ene zeggenschap heeft over de andere of wanneer zij leden zijn van dezelfde familie (9).
(153)
In antwoord op de mededeling van de bevindingen van de Commissie maakte één van deze ondernemingen bezwaar tegen de bevinding dat zij banden had met de andere onderneming. Volgens haar had zij geen zakelijke banden met de andere onderneming. De in overweging 152 beschreven feiten werden echter niet betwist en er werden evenmin stukken voorgelegd waaruit zou blijken dat beide ondernemingen, niettegenstaande deze feiten, niet beschouwd konden worden als gelieerd. Bijgevolg kon met dit bezwaar geen rekening worden gehouden.
De overeenkomstig de basisverordening tot compenserende maatregelen aanleiding gevende subsidies bedroegen voor de onderzochte producenten/exporteurs 25,3 % tot 35,1 % van de waarde.
(154)
Gezien het hoge niveau van medewerking in India wordt de subsidiemarge voor alle niet-medewerkende ondernemingen gelijkgesteld met de hoogste subsidiemarge die voor een onderneming werd vastgesteld, namelijk 35,1 %.
REGELING →
Voorafgaande vergunning
Passbook-regeling
Exportgerichte bedrijven
Kapitaalgoederen exportbevordering
Exportkredieten
Vrijstelling inkomstenbelasting voor onderzoek en ontwikkeling
Stimulering industrie in Gujarat
Stimulering industrie in Punjab
Vrijstelling heffing elektriciteit
Totaal
ONDERNEMING ↓
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
KDL Biotech Ltd
22,8
4,6
Nul
Verwaarloosbaar
1,0
Nul
Nul
Nul
Nul
Nul
28,4
Nectar Lifesciences Ltd
25,8
3,2
Nul
Verwaarloosbaar
2,3
Nul
Nul
Nul
2,4
Nul
33,7
Nestor Pharmaceuticals Ltd
22,0
3,3
Nul
Nul
Verwaarloosbaar
Nul
Nul
Nul
Nul
Nul
25,3
Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd
Nul
Nul
30,9
Nul
1,1
Nul
Nul
Nul
Nul
Nul
32,0
Ranbaxy Laboratories Ltd
25,6
8,0
Nul
Verwaarloosbaar
Verwaarloosbaar
1,5
Nul
Nul
Nul
Nul
35,1
Surya Pharmaceutical Ltd
25,8
3,2
Nul
Verwaarloosbaar
2,3
Nul
Nul
Nul
2,4
Nul
33,7
Torrent Gujarat Biotech Ltd
24,8
Nul
Nul
Nul
Nul
Nul
Nul
3,1
Nul
0,2
28,1
D. MOGELIJKE VOORTZETTING DAN WEL HERHALING VAN DE SUBSIDIËRING
(155)
Overeenkomstig artikel 18, lid 2, van de basisverordening werd onderzocht of het waarschijnlijk was dat de subsidiëring zou worden voortgezet dan wel herhaald indien de thans geldende rechten zouden vervallen.
(156)
In de overwegingen 21 tot en met 153 werd uiteengezet dat de Indiase exporteurs van het betrokken product in het onderzoektijdvak nog steeds voordelen hebben verkregen door subsidies van de Indiase overheid die aanleiding geven tot compenserende maatregelen. Bij dit herzieningsonderzoek werden hogere subsidiemarges vastgesteld dan bij het oorspronkelijke onderzoek. Toen ging het namelijk om subsidiemarges van 0 tot 15,3 % (overweging 43 van Verordening (EG) nr. 2164/98). Slechts de in de overwegingen 115 en 116 vermelde subsidieregeling (80 HHC Inkomstenbelastingwet) is ingetrokken en in enkele gevallen kwamen bepaalde ondernemingen niet meer in aanmerking voor bepaalde regelingen. Hiermee werd bij de berekening van de subsidiemarges rekening gehouden. In het kader van de overige subsidieregelingen worden nog steeds voordelen toegekend en niets wijst erop dat deze regelingen in de nabije toekomst zullen worden afgeschaft of gewijzigd. De exporteurs van het betrokken product zullen dus verder subsidies blijven ontvangen die aanleiding geven tot compenserende maatregelen. Iedere exporteur bleek voor diverse subsidieregelingen in aanmerking te zijn gekomen. Derhalve werd het redelijk geacht te concluderen dat de subsidiëring in de toekomst waarschijnlijk zal worden voortgezet.
(157)
Aangezien gebleken is dat de subsidiëring in het onderzoektijdvak werd voortgezet en waarschijnlijk ook in de toekomst zal worden voortgezet, behoeft niet te worden onderzocht of de subsidiëring waarschijnlijk zal worden hervat.
E. BEDRIJFSTAK VAN DE GEMEENSCHAP
I. Productie van de Europese Gemeenschap
(158)
In het onderzoektijdvak werd het betrokken product in de Europese Gemeenschap vervaardigd door Sandoz, DSM, ACS Dobfar SpA en Antibioticos SA. Sandoz heeft om de combinatie van twee onderzoeken verzocht, namelijk van het tussentijdse onderzoek en van het onderzoek bij het vervallen van de geldende compenserende maatregelen. DSM steunde dit verzoek. Sandoz en DSM hebben volledige medewerking verleend aan het onderzoek. De andere EG-producenten hebben geen medewerking verleend, maar hebben geen bezwaar gemaakt tegen de opening van het gecombineerde onderzoek.
(159)
Een medewerkende EG-producent heeft in de beoordelingsperiode twee soorten van het betrokken product uit India en uit andere derde landen ingevoerd. Dit betekent niet dat deze onderneming niet langer kan worden beschouwd als een EG-producent in de zin van artikel 9, lid 1, van de basisverordening. De hoeveelheden die deze onderneming in het onderzoektijdvak uit India heeft ingevoerd, waren gering in vergelijking met haar productie in de Europese Gemeenschap, namelijk minder dan 10 %. Bovendien was deze invoer uit India slechts van tijdelijke aard, aangezien deze onderneming haar productie in de Europese Gemeenschap herstructureert en gestart is met de productie van de soorten van het betrokken product die zij tot nu toe onder meer uit India heeft ingevoerd.
II. Omschrijving van de bedrijfstak van de Gemeenschap
(160)
De medewerkende EG-producenten waren in het onderzoektijdvak goed voor 70,5 % van de productie van het betrokken product in de Europese Gemeenschap. Deze producenten zijn dus de bedrijfstak van de Gemeenschap in de zin van artikel 9, lid 1, van de basisverordening. Zij worden hierna „de medewerkende EG-producenten” genoemd.
F. ONDERZOEK VAN DE SITUATIE OP DE EG-MARKT
I. Inleiding
(161)
Om de ontwikkeling van hoeveelheden en prijzen te evalueren werd gebruikgemaakt van de statistieken van Eurostat voor de Taric-codes 2941101010, 2941102010 en 2941900030 en van de gecontroleerde antwoorden van de medewerkende EG-producenten op de vragenlijst van de Commissie.
(162)
Voor gegevens over de medewerkende EG-producenten heeft de Commissie zich gebaseerd op de gecontroleerde antwoorden van die producenten op de vragenlijst van de Commissie.
(163)
Wanneer dit om redenen van vertrouwelijkheid noodzakelijk was, werd van geïndexeerde gegevens gebruikgemaakt om de ontwikkelingen aan te tonen.
(164)
Na de mededeling van de bevindingen van de Commissie heeft een Indiase exporteur aangevoerd dat het onderzoek naar schade had moeten plaatsvinden aan de hand van de gegevens over de Europese Gemeenschap van na 1 mei 2004, met andere woorden na de uitbreiding met tien nieuwe lidstaten.
(165)
Daar in artikel 11, lid 1, van de basisverordening is bepaald dat informatie die betrekking heeft op een periode na het onderzoektijdvak, normalerwijze niet in aanmerking wordt genomen en daar de uitbreiding plaatsvond na het onderzoektijdvak, kan dit argument niet worden aanvaard. In ieder geval blijkt uit de beschikbare gegevens dat het betrokken product niet in een van de tien nieuwe lidstaten wordt vervaardigd en dat zich hierdoor dus ook geen wijziging in de situatie van de medewerkende EG-producenten heeft kunnen voordoen.
(166)
Bovendien voerde een Indiase exporteur aan, zonder dit evenwel met bewijsmateriaal te staven, dat bij het onderzoek naar schade, volgens de mededeling van de bevindingen van de Commissie, geen rekening was gehouden met alle factoren die zijn opgesomd in artikel 8 van de basisverordening, en dat de vaststelling van schade niet op positief bewijsmateriaal berustte.
(167)
Concrete bezwaren over bepaalde aspecten van het onderzoek naar schade worden hieronder behandeld. Als antwoord op de algemene opmerking wordt er evenwel op gewezen dat i) als basis voor het onderzoek naar schade gebruik werd gemaakt van met bewijsmateriaal gestaafde en gecontroleerde gegevens en dat ii) zoals hieronder uiteengezet, alle met de invoer verband houdende factoren zoals genoemd in artikel 8, lid 2, van de basisverordening, de 17 indicatoren van de situatie van de medewerkende EG-producenten zoals genoemd in artikel 8, lid 5, van de basisverordening en alle bekende andere factoren dan de invoer van gesubsidieerde producten zoals vermeld in artikel 8, lid 7, van de basisverordening werden onderzocht.
II. De EG-markt voor het betrokken product
(168)
Om vast te stellen of de medewerkende EG-producenten schade hebben geleden en om het verbruik in de Europese Gemeenschap alsmede de ontwikkeling van de diverse economische indicatoren van de situatie van de medewerkende EG-producenten vast te stellen, werd onderzocht of, en in welke mate, bij dit onderzoek rekening moest worden gehouden met het gebruik dat later van het door de medewerkende EG-producenten vervaardigde product werd gemaakt.
(169)
Het betrokken product wordt door de medewerkende EG-producenten immers verkocht aan i) onafhankelijke afnemers en ii) bedrijven die tot hetzelfde concern behoren en die het betrokken product verder verwerken tot formuleringen. De verkoop aan onafhankelijke afnemers werd geacht verkoop op de „vrije markt” te zijn. De verkoop voor verdere verwerking aan bedrijven die tot hetzelfde concern behoren - die de leverancier niet vrij konden kiezen -, werd beschouwd als intern gebruik.
(170)
Voor een zinvolle evaluatie van de situatie van de medewerkende EG-producenten moesten de volgende economische indicatoren worden onderzocht die de situatie bij verkoop op de vrije markt weergeven: omvang van de verkoop en prijzen op de EG-markt, marktaandeel, groei, winstgevendheid, omvang van de uitvoer en prijzen bij uitvoer. Waar mogelijk en van toepassing werden deze bevindingen vergeleken met de gegevens over het interne gebruik om een volledig beeld te verkrijgen van de situatie van de medewerkende EG-producenten.
(171)
Andere economische indicatoren konden redelijkerwijze slechts aan de hand van alle activiteiten worden onderzocht. Productie (zowel voor intern gebruik als voor de vrije markt), capaciteit, bezettingsgraad, investeringen, voorraden, werkgelegenheid, productiviteit, lonen en het vermogen om kapitaal aan te trekken zijn van alle bedrijfsactiviteiten afhankelijk, ongeacht of de productie voor intern gebruik bestemd is dan wel op de vrije markt wordt verkocht.
(172)
Twee exporteurs betwistten de analyse met betrekking tot de productie voor de vrije markt en voor intern gebruik. Zij voerden aan dat deze beoordeling niet objectief was in de zin van artikel 8, lid 2, van de basisverordening.
(173)
De Commissie oordeelt evenwel dat bij het onderhavige onderzoek een duidelijk onderscheid kon worden gemaakt tussen de productie voor de vrije markt en die voor intern gebruik. De tot hetzelfde concern behorende afnemer kon immers niet anders doen dan het product aankopen bij de tot het concern behorende leverancier. In dat geval moet het onderzoek in de eerste plaats betrekking hebben op de vrije markt, aangezien de productie voor intern gebruik niet concurreert met de productie voor de vrije markt. Eerstgenoemde productie ondervindt geen gevolgen van de invoer van gesubsidieerde producten. Voorts is de productie voor intern gebruik, niettegenstaande dit duidelijke onderscheid, bij het onderzoek naar schade niet buiten beschouwing gelaten. De productie voor beide markten werd vergeleken, zoals uit de uiteenzetting hieronder blijkt, om tot een objectieve definitieve vaststelling te komen over de situatie van de medewerkende EG-producenten. Dit argument kan dus niet worden aanvaard.
III. Verbruik in de Europese Gemeenschap
(174)
Het zichtbare verbruik van het betrokken product in de Europese Gemeenschap werd berekend door samenvoeging van:
-
de totale omvang van invoer in de Europese Gemeenschap volgens Eurostat;
-
de omvang van de verkoop in de Europese Gemeenschap door de medewerkende EG-producenten;
-
de omvang van het interne gebruik door de medewerkende EG-producenten en
-
de omvang van de verkoop in de Europese Gemeenschap door de andere bekende EG-producenten, geraamd aan de hand van de gegevens in het verzoek om een herziening van de maatregelen.
Zoals blijkt uit onderstaande tabel steeg het verbruik van het betrokken product in de Europese Gemeenschap in de beoordelingsperiode met 51 %.
Verbruik
(in kg)
1999
2000
2001
2002
Onderzoektijdvak
2 482 053
3 240 481
3 254 464
3 801 666
3 745 549
Index
100
131
131
153
151
(175)
De Indiase overheid en een exporteur voerden aan dat de hierboven vermelde gegevens over het verbruik gedetailleerder hadden moeten zijn, dat met name gegevens per EG-producent hadden moeten worden verstrekt en dat het interne gebruik en het verbruik op de vrije markt separaat hadden moeten worden opgevoerd. Bovendien zou de betrouwbaarheid van de gegevens over andere EG-producenten dan de medewerkende niet zijn gecontroleerd.
(176)
Er wordt opgemerkt dat er slechts twee medewerkende EG-producenten zijn waarvan slechts één voor intern gebruik produceert. Gelet op artikel 29 („vertrouwelijke gegevens”) van de basisverordening is het derhalve niet mogelijk nadere gegevens bekend te maken. Wat de gegevens betreft van andere EG-producenten dan de medewerkende EG-producenten wordt eraan herinnerd dat deze producenten geen medewerking aan het onderzoek hebben verleend. Bij gebrek aan enige andere informatie over hun bijdrage aan het verbruik in de Europese Gemeenschap, werd gebruikgemaakt van de gegevens in het verzoek om een herziening van de medewerkende EG-producenten. Er werden overigens geen gegevens ontvangen die met deze gegevens in strijd waren noch zijn er bij de controle twijfels ontstaan over de betrouwbaarheid van deze gegevens.
IV. Invoer uit India
1. Omvang van de invoer uit India, prijzen en marktaandeel
Invoer
(in kg)
1999
2000
2001
2002
Onderzoektijdvak
Betrokkenproduct
36 800
47 400
72 100
101 800
95 200
Index
100
129
196
277
259
(177)
De omvang van de invoer uit India steeg in de beoordelingsperiode aanmerkelijk. In het onderzoektijdvak was de invoer 159 % hoger dan in 1999. De stijging van de invoer was veel sterker dan de stijging van het verbruik (met 51 %), de stijging van de invoer uit andere derde landen dan India (met 13 %) en de toename van de verkoop van de medewerkende EG-producenten (met 80 %) in die periode. Daar India een ontwikkelingsland is, is artikel 14, lid 4, van de basisverordening van toepassing. De omvang van de invoer uit India in het onderzoektijdvak was echter aanmerkelijk hoger dan 4 % van de totale invoer van het betrokken product in de Europese Gemeenschap.
Gemiddelde prijs bij invoer in EUR (per kg)
1999
2000
2001
2002
Onderzoektijdvak
Betrokkenproduct
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
Index
100
98
102
106
102
(178)
De gemiddelde invoerprijs van het betrokken product uit India steeg aanvankelijk enigszins, bereikte een piek in 2002 en daalde vervolgens tot de prijs van vóór 2001.
Marktaandeel in de Europese Gemeenschap
1999
2000
2001
2002
Onderzoektijdvak
Product concerned
1,5 %
1,5 %
2,2 %
2,7 %
2,5 %
Index
100
99
149
181
171
(179)
Het marktaandeel van het betrokken product uit India op de EG-markt steeg in de beoordelingsperiode met 71 %. Er werd aangevoerd dat het geïndexeerde cijfer voor de stijging slechts 66 % en niet 71 % bedroeg. Uitgaande van het in procenten uitgedrukte marktaandeel dat naar beneden werd afgerond, is deze bewering rekenkundig juist. De bovenstaande index is niettemin correct berekend. Met het oog op een nauwkeurige index werden de procentpunten van het marktaandeel niet afgerond. Dit kan worden vastgesteld bij vergelijking van de geïndexeerde cijfers en de procentpunten voor 1999 en 2000. Deze methode werd consequent toegepast in alle tabellen die in deze verordening zijn opgenomen.
2. Prijsonderbieding
(180)
Voor de vaststelling van de prijsonderbieding werden de prijsgegevens over het onderzoektijdvak onderzocht. Hiertoe werden de prijzen af fabriek van de medewerkende EG-producenten bij verkoop aan de eerste onafhankelijke afnemer vergeleken met de cif-invoerprijzen van de Indiase producenten/exporteurs bij verkoop aan de eerste onafhankelijke afnemers in de Europese Gemeenschap, in beide gevallen na aftrek van kortingen en commissielonen.
(181)
Aan de hand van de antwoorden op de vragenlijst konden verschillende subsoorten van het betrokken product (amoxicillinetrihydraat, ampicillinetrihydraat en cefalexine) en de aanbiedingsvormen (poeder of in vaste vorm) worden onderscheiden.
(182)
De verkoopprijzen van de medewerkende EG-producenten en de cif-invoerprijzen van de Indiase producenten/exporteurs werden vergeleken voor hetzelfde verkoopkanaal - namelijk handelaren/distributeurs op de EG-markt - en op basis van gewogen gemiddelde prijzen per subsoort. In het onderzoektijdvak werd het betrokken product van de Indiase producenten/exporteurs in de Europese Gemeenschap bijna altijd verkocht via handelaren/distributeurs.
(183)
Bij deze vergelijking bleek dat de Indiase producenten/exporteurs de prijzen van de medewerkende EG-producenten aanmerkelijk onderboden, namelijk van 11,5 % tot 17,1 %. Deze prijsonderbiedingsmarges wijzen er dus op dat het betrokken product uit India niettegenstaande de compenserende maatregelen nog steeds druk op de prijzen uitoefende.
V. Economische situatie van de medewerkende EG-producenten
1. Productie, productiecapaciteit en bezettingsgraad
1999
(= index 100)
2000
2001
2002
Onderzoektijdvak
Productie
100
121
127
154
160
Capaciteit
100
117
123
148
157
Bezettingsgraad
100
103
103
104
102
(184)
Door de voortdurende stijging van het verbruik in de Europese Gemeenschap in de beoordelingsperiode steeg ook de productie van de medewerkende EG-producenten voortdurend. Deze positieve ontwikkeling zette zich sterker door in het onderzoektijdvak toen één van deze producenten in de Europese Gemeenschap een soort begon te produceren die hij tot dan toe had ingevoerd.
(185)
De productiecapaciteit van de medewerkende EG-producenten vertoonde dezelfde positieve ontwikkeling als de productie. Dit is gedeeltelijk het gevolg van aanzienlijke investeringen in een nieuwe productie-installatie door een van de medewerkende EG-producenten in het onderzoektijdvak.
(186)
De bezettingsgraad bleef in de gehele beoordelingsperiode op een vrij hoog niveau. Een hoge bezettingsgraad is in deze sector niet ongewoon vanwege het „continu batch proces” waarvan voor de vervaardiging van het betrokken product gebruik wordt gemaakt en - in het geval van de medewerkende EG-producenten - ook vanwege de productie voor intern gebruik.
(187)
Drie exporteurs voerden na de mededeling van de bevindingen van de Commissie aan dat de ontwikkeling van deze factoren niet wijzen op schade. De conclusie dat de EG-producenten schade hebben geleden, was echter niet op deze factoren gebaseerd.
2. Omvang van de verkoop, verkoopprijs, marktaandeel en groei
a) Verkoop op de vrije markt
Verkoop op de vrije markt in de Europese Gemeenschap
1999
(= index 100)
2000
2001
2002
Onderzoektijdvak
Hoeveelheden
100
170
162
192
180
Gemiddelde verkoopprijs
100
94
94
94
95
Marktaandeel
100
130
123
125
120
(188)
Door de gunstige ontwikkeling van het verbruik in de Europese Gemeenschap steeg de omvang van de verkoop van het betrokken product door de medewerkende EG-producenten in de beoordelingsperiode. De verkoop van de medewerkende EG-producenten op de vrije markt van de Europese Gemeenschap groeide in de beoordelingsperiode in een sneller tempo dan het verbruik. Van 2000 tot in het onderzoektijdvak steeg de verkoop van de medewerkende EG-producenten op de vrije markt van de Europese Gemeenschap evenwel minder snel dan het verbruik in de Europese Gemeenschap. De aanzienlijke stijging van de verkoop van de medewerkende EG-producenten op de vrije markt van 1999 op 2000 moet hoofdzakelijk worden toegeschreven aan de overname van andere EG-bedrijven door de medewerkende EG-producenten. De stijging van de verkoop van de medewerkende EG-producenten op de vrije markt van de Europese Gemeenschap in de beoordelingsperiode (met 80 %) was niettemin minder uitgesproken dan de stijging van de invoer van het betrokken product in die periode (met 159 %).
(189)
De Indiase overheid en vier exporteurs oordeelden dat de algemene stijging van de verkoop van de medewerkende EG-producenten een positief teken was en voerden aan dat dit in strijd is met de conclusie dat deze producenten schade hebben geleden. Voorts voerden zij aan dat een vergelijking van de prestaties van de medewerkende EG-producenten met die van de Indiase exporteurs in relatieve termen misleidend was gezien het aanzienlijke verschil in grootte van de bedrijven.
(190)
In antwoord op dit argument wordt erop gewezen dat de ontwikkeling van de verkoop in dit geval niet werd beschouwd als een belangrijke schade-indicator. Daar de stijging van de verkoop van de medewerkende EG-producenten evenwel grotendeels kan worden toegeschreven aan een overname in 2000 - d.w.z. door de samenvoeging met de verkoopcijfers van een voormalige concurrent en niet aan nieuwe verkoop -, kan deze indicator die op groei schijnt te wijzen evenwel niet worden gebruikt als bewijs dat er geen schade was. Voorts daalde de verkoop van de medewerkende EG-producenten op de vrije markt in 2001 en in het onderzoektijdvak.
(191)
Ondanks de groeiende vraag als gevolg van het groeiende verbruik in de Europese Gemeenschap daalden de gemiddelde verkoopprijzen van de medewerkende EG-producenten op de vrije markt van 1999 op 2000. Dit wijst erop dat concurrenten druk op de prijzen uitoefenden. De prijzen bleven tot het einde van het onderzoektijdvak op dit lagere niveau ondanks de verdere groei van de vraag.
(192)
De Indiase overheid en drie exporteurs voerden aan dat de ontwikkeling van de prijzen als positief voor de medewerkende EG-producenten moest worden beschouwd.
(193)
Dit argument kan niet worden aanvaard. De prijzen van de medewerkende EG-producenten waren gedurende de gehele beoordelingsperiode op een niveau waarop schade werd geleden.
(194)
De medewerkende EG-producenten zagen hun marktaandeel van 1999 op 2000 met 30 % stijgen ten nadele van het marktaandeel van andere EG-producenten en van exporteurs in andere derde landen dan India. Het marktaandeel van de medewerkende EG-producenten daalde evenwel vanaf 2000 totdat in het onderzoektijdvak het laagste niveau sedert 1999 werd bereikt. In dezelfde periode kon een sterke groei van het marktaandeel van het betrokken product uit India worden vastgesteld.
(195)
Een exporteur voerde aan dat de daling van het marktaandeel van de medewerkende EG-producenten in 2001 en in het onderzoektijdvak niet significant was gezien de stijging in 2000, en wees erop dat het marktaandeel over de gehele beoordelingsperiode was toegenomen.
(196)
Dit argument kan evenwel niet worden aanvaard, omdat de exporteur uitsluitend gelet heeft op de cijfers voor 1999 en het onderzoektijdvak en bovendien geen rekening heeft gehouden met het uitzonderlijke karakter van de toename in 2000. De exporteur lichtte niet toe waarom de duidelijke daling van het aandeel van de medewerkende EG-producenten op de vrije markt na 2000 niet als een negatieve ontwikkeling moest worden beschouwd.
(197)
Twee andere exporteurs voerden aan dat de gunstigere ontwikkeling van het interne verbruik van de medewerkende EG-producenten het resultaat was van een bewuste keuze van die producenten die voor de meer winstgevende markt voor formuleringen zouden hebben gekozen.
(198)
Dit argument kan niet worden aanvaard omdat het geen rekening houdt met de gestegen voorraden, hoeveelheden die anders op de vrije markt zouden zijn verkocht.
b) Verkoop voor intern gebruik
Verkoop voor intern gebruik in de Europese Gemeenschap
1999
(= index 100)
2000
2001
2002
Onderzoektijdvak
Hoeveelheden
100
88
124
180
189
Gemiddelde verkoopprijs
100
102
104
102
99
Marktaandeel
100
67
95
117
125
(199)
De verkoop van de medewerkende EG-producenten op de vrije markt steeg in de beoordelingsperiode met 80 %, terwijl de verkoop voor intern gebruik met 89 % steeg. Met name vanaf 2001 kon een stijging van de verkoop voor intern gebruik worden vastgesteld, terwijl de verkoop op de vrije markt vrijwel ongewijzigd bleef. Deze ontwikkeling valt samen met de sterke opkomst van het betrokken product uit India op de vrije markt hetgeen impliceert dat de medewerkende EG-producenten in ieder geval tot op zekere hoogte gebruikmaakten van de mogelijkheid om een rechtstreekse concurrentie met gesubsidieerde producten uit de weg te gaan.
(200)
Eenzelfde patroon kan worden vastgesteld wanneer de groei van het marktaandeel op de vrije markt en de groei van het interne gebruik van de medewerkende EG-producenten met elkaar worden vergeleken. Ook hieruit blijkt het steeds grotere belang van de verkoop voor intern gebruik vanaf 2001.
(201)
Terwijl de prijzen op de vrije markt reeds in 2000 begonnen te dalen, bleven de verrekenprijzen bij intern gebruik tot 2001 matig stijgen. Na enige tijd, namelijk vanaf 2002, begonnen de verrekenprijzen voor intern gebruik ook te dalen. Dit kan worden verklaard door het feit dat verrekenprijzen in het algemeen niet zo snel worden aangepast omdat zij niet rechtstreeks door concurrentie worden beïnvloed. Er was in de beoordelingsperiode eenzelfde ontwikkeling van de prijzen op de vrije markt en voor intern gebruik.
3. Voorraden
Voorraden
1999
(= index 100)
2000
2001
2002
Onderzoektijdvak
Index
100
74
100
141
161
(202)
Ten opzichte van de productie daalden de eindejaarsvoorraden van de medewerkende EG-producenten van 1999 op 2000 met 26 %; daarna volgde evenwel een snelle toename zodat zij aan het einde van het onderzoektijdvak met meer dan 115 % waren gestegen. In dezelfde periode deed zich een verdubbeling van de Indiase invoer voor.
(203)
De Indiase overheid en vier exporteurs voerden aan dat de toename van de voorraden niet abnormaal hoog was en dus niet op schade wees. Bovendien maakten zij bezwaar tegen het gebruik van eindejaarscijfers. Volgens hen waren bijvoorbeeld voortschrijdende gemiddelden of de omlooptijd van voorraden betere indicatoren.
(204)
Als antwoord op deze opmerking wordt opgemerkt dat gebruik was gemaakt van de standaardmethode van de Europese Gemeenschap om voorraden te kwantificeren. Deze aanpak is objectief en is in overeenstemming met de voorschriften van de Wereldhandelsorganisatie. Het verzoek om een andere methode was niet met redenen omkleed en werd derhalve afgewezen. Voorts kan op basis van gecontroleerde gegevens niet worden ontkend dat de voorraden sterk toenamen.
4. Winstgevendheid
a) Verkoop op de vrije markt
Winstgevendheid
(verkoop op de vrije markt van de Europese Gemeenschap)
1999
(= index 100)
2000
2001
2002
Onderzoektijdvak
Index
- 100
113
239
146
87
(205)
De winstgevendheid van de medewerkende EG-producenten, in rendement van de nettoverkoop op de vrije markt, verbeterde, na verliezen in 1999, aanmerkelijk. Na de instelling van de thans geldende compenserende maatregelen in 1998 steeg de winstgevendheid tot 2001, maar ging daarna tot in het onderzoektijdvak sterk achteruit. Bovendien konden de medewerkende EG-producenten in geen enkel jaar van de beoordelingsperiode zelfs maar de helft van de winstmarge behalen die zij volgens de bevindingen van het oorspronkelijke onderzoek redelijkerwijze hadden kunnen behalen (namelijk 15 %) indien zij niet hadden moeten concurreren met gesubsidieerde producten. De ontwikkeling van de winstgevendheid, en met name de daling vanaf 2002, wordt heel belangrijk geacht, daar deze van invloed is op de financiële middelen die voor investeringen in onderzoek en ontwikkeling beschikbaar zijn, welke investeringen noodzakelijk zijn voor een verdere verbetering van het productieproces en de ontwikkeling van nieuwe producten.
(206)
De Indiase overheid en vier exporteurs reageerden op de analyse van de winstgevendheid. Zij voerden aan dat i) de medewerkende EG-producenten redelijke winsten hadden geboekt, ii) een schademarge van 10 % (zie overweging 260) te hoog was en 5 % voldoende was, iii) de daling van de winstgevendheid hoofdzakelijk moest worden toegeschreven aan het investeringsbeleid van de medewerkende EG-producenten, iv) één partij zichzelf schade had toegebracht door opstartactiviteiten en v) de ontwikkeling van de winstgevendheid van elke EG-producent had moeten worden bekendgemaakt.
(207)
De Commissie wijst er nogmaals op dat de medewerkende EG-producenten in geen enkel jaar van de beoordelingsperiode de bovenvermelde redelijke winstmarges hebben kunnen behalen. De achteruitgang vanaf 2002 was slechts de verslechtering van een reeds onbevredigende situatie. Bovendien wordt een winstmarge van 5 %, gezien de bijzondere omstandigheden van de farmaceutische sector, ontoereikend geacht. De medewerkende EG-producenten hebben bewijsmateriaal overgelegd waaruit blijkt dat zij op vergelijkbare medicijnen in bulk een winst van meer dan 10 % kunnen maken. Een dergelijke winst is noodzakelijk om de farmaceutische sector op een duurzame wijze van de nodige financiële middelen te voorzien opdat deze nieuwe producten kan aanbieden, hetgeen altijd met grote economische risico’s gepaard gaat. Bovendien kan het uitblijven van redelijke winstmarges niet zomaar worden verklaard door het investeringsbeleid van de medewerkende EG-producenten. Een klagende EG-producent bevond zich in de beoordelingsperiode in een opstartfase, maar de andere EG-producent heeft evenmin een redelijke winst behaald. Ten slotte is het niet mogelijk meer gegevens bekend te maken gelet op artikel 29 („vertrouwelijke gegevens”) van de basisverordening.
b) Intern gebruik
Winstgevendheid
(bij verkoop voor intern gebruik in de Europese Gemeenschap)
1999
2000
2001
2002
Onderzoektijdvak
Index
100
482
564
431
325
(208)
De winst bij verkoop voor intern gebruik is hoger, maar kent eenzelfde ontwikkeling, d.w.z. er werd een stijging vastgesteld tot 2001; daarna volgde een daling. Het verschil in winstniveaus kan hoofdzakelijk worden toegeschreven aan het feit dat i) de verkoopkosten en de algemene en administratieve kosten bij verkoop voor intern gebruik lager zijn omdat marketingkosten overbodig zijn en ii) de verrekenprijzen hoger zijn dan de prijzen op de vrije markt. Zonder de hogere winstmarges bij verkoop voor intern gebruik zou de algemene financiële situatie van de medewerkende EG-producenten er nog slechter uitzien.
5. Investeringen, opbrengst van investeringen, kasstroom en vermogen om kapitaal aan te trekken
1999
(= index 100)
2000
2001
2002
Onderzoektijdvak
Investeringen
0
100
300
1 123
351
Opbrengst van investeringen
- 100
160
286
161
91
Kasstroom
100
186
71
160
33
(209)
Na 1999 hebben de medewerkende EG-producenten voortdurend geïnvesteerd in de productie van het betrokken product. Met name in 2002 werd sterk in nieuwe productietechnieken geïnvesteerd om het concurrentievermogen te handhaven, beter te voldoen aan milieu- en veiligheidsnormen en de productiecapaciteit te verhogen.
(210)
In 1999, 2000 en 2001, d.w.z. na de instelling van compenserende maatregelen, verbeterde de opbrengst van investeringen, maar deze ging daarna weer sterk achteruit. Hoewel dit ten dele kan worden toegeschreven aan de opstartfase van een nieuwe productie-installatie, heeft de onbevredigende winstgevendheid als gevolg van prijsdrukkende concurrentie tot deze situatie bijgedragen.
(211)
De schommelingen in de kasstroom, gegenereerd door de verkoop van het betrokken product, zijn tot op zekere hoogte het gevolg van het investeringsbeleid van de medewerkende EG-producenten in de beoordelingsperiode. De drastische daling van de kasstroom van 2002 tot in het onderzoektijdvak kan evenwel niet uitsluitend door deze factor worden verklaard. De door de concurrentie veroorzaakte prijsdruk droeg ook bij tot de onbevredigende ontwikkeling van de kasstroom.
(212)
De medewerkende EG-producenten ondervonden geen grote problemen om kapitaal aan te trekken.
(213)
Na de mededeling van de bevindingen van de Commissie voerden de Indiase overheid en exporteurs aan dat i) de bovenstaande gegevens voor elke EG-producent afzonderlijk hadden moeten worden bekendgemaakt, ii) de indicator „vermogen om kapitaal aan te trekken” niet op schade wees, iii) de indicator „kasstroom” de beschreven ontwikkeling niet kon hebben gevolgd gezien de ontwikkeling van de indicatoren „opbrengst van investeringen” en „winstgevendheid” en derhalve opnieuw moest worden geëvalueerd en iv) de analyse zonder verder bewijsmateriaal ontoereikend was.
(214)
In antwoord op deze opmerkingen herinnert de Commissie eraan dat overeenkomstig artikel 29 („vertrouwelijke gegevens”) van de basisverordening geen gegevens voor elke EG-producent afzonderlijk bekendgemaakt kunnen worden. Aan de hand van de indicator „vermogen om kapitaal aan te trekken” werd geen negatieve conclusie inzake schade getrokken. De indexcijfers voor kasstroom worden na zorgvuldig heronderzoek bevestigd. In verband met de algemene opmerking dat de analyse van bovenvermelde indicatoren ontoereikend is, merkt de Commissie op i) dat de bevinding dat schade is geleden, niet in hoofdzaak op deze indicatoren is gebaseerd en ii) dat er geen argumenten waren waaruit bleek dat deze algemene vaststelling door een nader onderzoek zou kunnen worden gewijzigd.
6. Werkgelegenheid, productiviteit en lonen
1999
(= index 100)
2000
2001
2002
Onderzoektijdvak
Werkgelegenheid
100
101
101
187
185
Productiviteit
100
120
127
83
86
Lonen
100
103
106
185
178
(215)
De werkgelegenheid in verband met het betrokken product bleef stabiel tot 2001, maar nam in 2002 aanzienlijk toe tengevolge van de nieuwe productie-installatie van een medewerkende EG-producent. De totale loonkosten kenden eenzelfde verloop. De productiviteit per werknemer, die tot 2001 steeg, daalde in 2002. Het opstarten van een nieuwe productie-installatie biedt hiervoor een duidelijke verklaring. Bij onderzoek bleek niet dat de efficiency was gedaald.
(216)
De Indiase overheid en vier exporteurs voerden aan dat de ontwikkeling van de werkgelegenheid, de productiviteit en de lonen niet in overeenstemming was met de bevinding dat er sprake was van aanmerkelijke schade.
(217)
Deze conclusie werd echter niet getrokken aan de hand van de gegevens over werkgelegenheid en productiviteit. Wat de lonen betreft, steeg slechts de totale loonsom. Het gemiddelde loon per werknemer daalde zelfs enigszins (zie tabel hieronder). Hieruit blijkt i) dat er per werknemer geen positieve ontwikkeling was, en ii) het streven van de medewerkende EG-producenten om kostenefficiënt te zijn.
1999
(= index 100)
2000
2001
2002
Onderzoektijdvak
Loon per werknemer
100
103
105
99
96
7. Omvang van de subsidie en herstel van subsidiëring in het verleden
(218)
Rekening houdend met de omvang van de invoer van het betrokken product uit India en de prijzen van dat product kunnen de gevolgen van de subsidiëring - die significant is - niet als verwaarloosbaar worden beschouwd.
(219)
De Indiase overheid en drie exporteurs voerden aan dat de berekende subsidiemarges te hoog waren.
(220)
Zoals vermeld in de overwegingen 153 en 154 is uit het onderzoek gebleken dat de subsidies die aanleiding geven tot compenserende maatregelen, in waarde uitgedrukt, 25,3 % tot 35,1 % bedroegen voor de onderzochte producenten/exporteurs. Hieruit blijkt duidelijk dat er een aanmerkelijke mate van subsidiëring was.
(221)
De situatie van de medewerkende EG-producenten is in de beoordelingsperiode verbeterd. Deze producenten konden evenwel niet volledig herstellen van de subsidiëring die in het verleden had plaatsgevonden en hun positie blijft precair.
VI. Conclusie
(222)
In de beoordelingsperiode steeg de invoer van het betrokken gesubsidieerde product uit India aanzienlijk, namelijk met 159 %, en groeide het aandeel van dit product op de EG-markt met 70 %. Deze ontwikkeling contrasteert met de veel ongunstiger ontwikkeling voor exporteurs uit andere landen en de medewerkende EG-producenten. De invoer uit andere landen groeide in de beoordelingsperiode slechts met 7 % en het marktaandeel van deze andere landen daalde zelfs met 29 %. De verkoop van de medewerkende EG-producenten steeg in de beoordelingsperiode met 80 % en hun marktaandeel met 20 %. Deze positieve ontwikkeling is evenwel vooral toe te schrijven aan de overname van andere EG-producenten door de medewerkende EG-producenten in 2000. Sedert 2001 is het marktaandeel van de medewerkende EG-producenten zelfs gekrompen. Met name vanaf 2000 heeft de verkoop van de medewerkende EG-producenten - in relatieve termen - geen gelijke tred meer gehouden met het stijgende verbruik in de Europese Gemeenschap en de steeds sterkere aanwezigheid van de Indiase producten op de EG-markt.
(223)
De gemiddelde prijzen van de Indiase exporteurs waren in de beoordelingsperiode aanmerkelijk lager dan die van de medewerkende EG-producenten. Bovendien werden de prijzen van het betrokken EG-product in het onderzoektijdvak door de prijzen van het betrokken product uit India onderboden. De gewogen gemiddelde prijsonderbieding bedroeg in het onderzoektijdvak 11,5 % tot 17,1 %.
(224)
Door deze prijsdruk konden de medewerkende EG-producenten op geen enkel ogenblik in de beoordelingsperiode prijzen toepassen die géén schade veroorzaakten. Hoewel de winstgevendheid van de medewerkende EG-producenten na de instelling van de maatregelen aanvankelijk verbeterde, ging deze vanaf 2001 weer achteruit; momenteel is de winstgevendheid veel lager dan die zou kunnen zijn in afwezigheid van gesubsidieerde producten (10 % over de omzet - zie overweging 260). Slechts bij aanvaardbare winsten kan de EG-productie blijven voortbestaan.
(225)
De negatieve ontwikkelingen voor de medewerkende EG-producenten blijken voorts uit de indicatoren „opbrengst van investeringen” en „kasstroom”.
(226)
Door de mogelijkheid om een deel van de productie voor intern gebruik te verkopen, konden de medewerkende EG-producenten een hoge bezettingsgraad handhaven. Een hoge bezettingsgraad leidt vanwege schaalvoordelen tot lagere productiekosten per eenheid. Bovendien, zoals reeds eerder vermeld, was de ontwikkeling van de verkoop, de prijzen en het marktaandeel bij verkoop op de vrije markt niet veel anders dan bij verkoop voor intern gebruik. Indien de medewerkende EG-producenten geen hogere winsten hadden kunnen maken bij de verkoop voor intern gebruik, zouden zij zich in een nog slechtere financiële situatie bevinden. De verkoop voor intern gebruik heeft derhalve niet bijgedragen tot de ongunstige situatie. Integendeel zonder deze verkoop zouden de medewerkende EG-producenten nog meer schade hebben geleden.
(227)
Twee exporteurs voerden aan dat niet geconcludeerd kon worden dat de verkoop voor intern gebruik niet had bijgedragen tot de schade die de medewerkende EG-producenten hadden geleden, daar de prijzen bij verkoop voor intern gebruik onbetrouwbaar waren, m.a.w. de winst op de verkoop voor intern gebruik was kunstmatig hoog.
(228)
De hogere winstgevendheid bij verkoop voor intern gebruik was evenwel niet hoofdzakelijk het resultaat van hogere verrekenprijzen, maar wél van lagere verkoopkosten en algemene en administratieve kosten (zie overweging 208). Bovendien gaan deze exporteurs voorbij aan schaalvoordelen. De conclusie dat de verkoop voor intern gebruik niet mede de oorzaak was van de schade, kan er dus niet door worden gewijzigd.
(229)
Er werd dus bevestigd dat de medewerkende EG-producenten aanmerkelijke schade hebben geleden in de zin van artikel 8, lid 1, van de basisverordening. Volgens artikel 8, lid 5, van de basisverordening behoeven niet alle economische indicatoren voor de EG-producenten negatief te zijn om te kunnen gewagen van aanmerkelijke schade. Bovendien zijn niet alle economische indicatoren even belangrijk. De winstgevendheid is evenwel één van de belangrijkste economische indicatoren, aangezien winst het uiteindelijke doel is van iedere economische activiteit. In dit geval werden ontoereikende winstniveaus vastgesteld. Een andere belangrijke schade-indicator die aanzienlijke gevolgen had voor de winstgevendheid, is het prijsniveau. De medewerkende EG-producenten konden door de externe prijsdruk, die hoofdzakelijk door de sterk gesubsidieerde Indiase producten werd veroorzaakt, op geen enkel ogenblik van de beoordelingsperiode op de vrije markt niet-schadelijke prijzen toepassen.
VII. Gevolgen van de invoer van gesubsidieerde producten
(230)
In 2000 verloor India - zeer waarschijnlijk tengevolge van de instelling van compenserende maatregelen - tijdelijk zijn plaats als de op een na grootste importeur op de EG-markt, terwijl met name het marktaandeel van het betrokken product uit Oman toenam. Sedertdien heeft India niet alleen zijn plaats heroverd, maar is dit land in het onderzoektijdvak zelfs de grootste importeur op de EG-markt geworden.
(231)
Deze toename van de omvang van de invoer uit India, met name sedert 2002, viel samen met een daling van de winstgevendheid van de medewerkende EG-producenten met 36 % in dat jaar in vergelijking met 2001. Eén EG-producent heeft in deze periode een nieuwe fabriek opgericht die zich dus in een opstartfase bevond, hetgeen in die periode ook gevolgen voor de winstgevendheid kan hebben gehad. De andere EG-producent, die geen fabriek in een opstartfase had, zag zijn winstgevendheid echter ook dalen, namelijk met 17 % in vergelijking met 2001, en deze winstgevendheid ging in het onderzoektijdvak verder achteruit. Bovendien konden de medewerkende EG-producenten - zoals in overweging 207 vermeld - op geen enkel ogenblik prijzen toepassen waarbij zij geen verlies leden. De medewerkende EG-producenten moesten zelfs vanaf 2002 hun prijzen verminderen om marktaandeel te behouden.
(232)
Na de mededeling van de bevindingen van de Commissie voerden drie exporteurs aan dat het aandeel van het betrokken product uit India op de EG-markt - 2,5 % in het onderzoektijdvak - en het aandeel van het betrokken product uit India in de totale invoer - 8,4 % in het onderzoektijdvak - die beide in het onderzoektijdvak in vergelijking met 2002 enigszins waren gedaald - te gering en te marginaal waren om schadelijke gevolgen te kunnen hebben voor met name het grotere marktaandeel van de medewerkende EG-producenten. Bovendien zou een beoordeling in relatieve termen misleidend zijn omdat India op een zeer laag niveau was begonnen, namelijk met een marktaandeel van 1,5 % en een aandeel in de invoer van 3,7 % in 1999.
(233)
Als antwoord op deze opmerking mag niet uit het oog worden verloren dat zowel het marktaandeel van India als de omvang van de invoer uit India in het onderzoektijdvak ruimschoots meer was dan het minimale niveau volgens artikel 10, lid 11, en artikel 14, lid 4, van de basisverordening en dat dus wel van een oorzakelijk verband kan worden gesproken. Volgens artikel 8, lid 6, van de basisverordening kan een oorzakelijk verband blijken uit het invoervolume en/of het prijsniveau van de ingevoerde gesubsidieerde producten. Van een dergelijk gevolg van de prijzen is in dit geval duidelijk sprake. Zoals reeds in het oorspronkelijke onderzoek werd aangetoond is het onderzochte product - een basisproduct in bulk - uiterst prijsgevoelig en reageert het snel op prijsdruk. In een dergelijk geval kunnen geringe hoeveelheden de prijzen op de markt beïnvloeden. In de beoordelingsperiode hebben de Indiase producten doorgaans de gemiddelde standaardprijs bepaald en dus de prijs gedrukt.
(234)
Derhalve wordt bevestigd dat de invoer van gesubsidieerde producten uit India met name op het gebied van winstgevendheid aanmerkelijke negatieve gevolgen heeft gehad voor de situatie van de medewerkende EG-producenten in de beoordelingsperiode.
VIII. Gevolgen van andere factoren
1. Invoer uit andere derde landen
Invoer uit derde landen
1999
2000
2001
2002
Onderzoektijdvak
Hoeveelheid (kg)
India
36 800
47 400
72 100
101 800
95 200
Index
100
129
196
277
259
Oman
77 400
119 700
85 100
88 400
93 500
Index
100
155
110
114
121
Verenigde Staten
11 100
2 800
16 600
106 300
70 000
Index
100
25
149
932
631
China
0
3 900
21 800
75 600
63 000
Index
0
100
559
1 938
1 615
Zuid-Korea
19 800
75 300
40 200
54 500
45 000
Index
100
380
203
275
227
Singapore
0
4 600
128 300
62 700
37 700
Index
0
100
2 789
1 363
820
Gemiddelde invoerprijs per kg (EUR)
India
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
Index
100
98
102
106
102
Oman
36,10
36,21
39,30
39,15
38,34
Index
100
100
109
108
106
Verenigde Staten
74,87
115,35
108,90
101,40
48,74
Index
100
154
145
135
65
China
0,00
188,97
116,06
68,22
58,59
Index
0
100
61
36
31
Zuid-Korea
34,84
37,52
37,66
45,59
48,06
Index
100
108
108
131
138
Singapore
0,00
76,88
57,47
57,47
51,28
Index
0
100
75
75
67
(235)
De invoer van het betrokken product uit andere landen dan India steeg in de beoordelingsperiode met slechts 7 % en hield dus absoluut geen gelijke tred met de stijging van het verbruik in de Europese Gemeenschap. Van deze landen zijn Oman, de Verenigde Staten, China, Zuid-Korea en Singapore de belangrijkste leveranciers op de EG-markt. Hun gemiddelde invoerprijzen lagen evenwel beduidend hoger dan de Indiase invoerprijzen en - met uitzondering van Oman - de prijzen van de medewerkende EG-producenten. De prijzen bij invoer uit Oman waren vergelijkbaar met de prijzen van de medewerkende EG-producenten, maar de stijging van het marktaandeel van Oman was in de beoordelingsperiode minder uitgesproken dan die van de andere derde landen.
(236)
Na de mededeling van de bevindingen van de Commissie voerden de Indiase overheid en twee exporteurs aan dat het reeds geldende compenserende recht op het betrokken product uit India in aanmerking had moeten worden genomen bij de vergelijking van de gemiddelde verkoopprijzen. Dan zouden de prijzen bij invoer uit India en Oman praktisch gelijk zijn geweest. Bovendien werd opgemerkt dat de gemiddelde prijzen bij invoer uit sommige derde landen, met name de Verenigde Staten en China, in de beoordelingsperiode sterk waren gedaald, terwijl de prijs van het betrokken product uit onder meer India was gestegen. Een andere exporteur voerde bovendien aan dat met de daling van de omvang van de invoer uit India vanaf 2002 tot in het onderzoektijdvak bij de analyse geen rekening was gehouden, dat andere derde landen de belangrijkste leveranciers waren en dat de gemiddelde prijzen bij invoer uit Zuid-Korea en India in de periode in 1999, 2000 en 2001 vergelijkbaar waren.
(237)
Wat het oorspronkelijke compenserende recht betreft, wordt erop gewezen dat het grootste deel van de invoer uit India onderworpen was hetzij aan een nulrecht hetzij aan een recht dat toch nog in lagere gemiddelde invoerprijzen dan de gemiddelde prijzen bij invoer uit Oman resulteerde. Gemiddeld ging er dus van de invoer uit Oman niet dezelfde prijsdruk uit. Bovendien waren ook de prijzen bij invoer uit alle andere derde landen in de beoordelingsperiode gemiddeld hoger dan de prijzen bij invoer uit India, waaruit nogmaals duidelijk blijkt dat India de belangrijkste „prijsdrukker” is. Wat de omvang van de invoer betreft, is de opmerking correct dat India niet de enige bron van aanzienlijke invoer in de beoordelingsperiode was. Er wordt evenwel aan herinnerd dat India het enige land is dat aan compenserende maatregelen was onderworpen, wat het betrokken product betreft. Dit had natuurlijk gevolgen voor het handelsverkeer in het betrokken product. Bovendien nam de invoer uit India, niettegenstaande de maatregelen, sterk toe vanaf 2001; India heroverde in 2002 zijn plaats als op een na grootste importeur in de Europese Gemeenschap en was in het onderzoektijdvak zelfs de grootste importeur. De geringe daling van de invoer uit India van 2002 tot in het onderzoektijdvak had derhalve geen gevolgen voor de markt waarop het Indiase prijsbeleid uiteindelijk werd beloond. Bijgevolg kunnen deze argumenten niet worden aanvaard. Derhalve wordt bevestigd dat de medewerkende EG-producenten door de invoer uit derde landen geen zodanige schade kunnen hebben geleden dat hierdoor het oorzakelijke verband wordt verbroken tussen de invoer van gesubsidieerde producten uit India en de schade die zij hebben geleden.
2. Ontwikkeling van het verbruik op de EG-markt
(238)
Het verbruik van het betrokken product op de EG-markt steeg in de beoordelingsperiode met 51 %. De schade die de medewerkende EG-producenten hebben geleden, kan dus niet worden toegeschreven aan een daling van de vraag op de EG-markt.
3. Uitvoer van de medewerkende EG-producenten
(239)
De uitvoer van de medewerkende EG-producenten steeg in de beoordelingsperiode met 16 %. De exportprijzen van de medewerkende EG-producenten waren gemiddeld 10 % tot 15 % hoger dan de verkoopprijzen in de Europese Gemeenschap. De uitvoer van de medewerkende EG-producenten kan dus niet mede de oorzaak zijn geweest van de schade.
(240)
In dat verband voerden de Indiase overheid en één exporteur aan dat de medewerkende EG-producenten in hun antwoorden op de vragenlijst melding hadden gemaakt van zware concurrentie met Indiase producten in derde landen, hetgeen ertoe leidde dat deze producenten in derde landen lage prijzen hanteerden en marktaandeel hadden verloren; op het eerste gezicht lijkt dit in strijd met bovenstaande bevinding. Op basis van deze beoordeling van de medewerkende EG-producenten zou er op de EG-markt geen schade zijn of geen oorzakelijk verband tussen deze schade en de invoer uit India.
(241)
In dit verband wordt er op gewezen dat het, gezien de wereldwijde groei van de markt voor dergelijke producten, goed mogelijk is dat de exportprijzen en het marktaandeel van de medewerkende EG-producenten in derde landen zijn gedaald, terwijl de export van de medewerkende EG-producenten toch was gestegen en de prijzen bij uitvoer hoger waren dan de prijzen in de Europese Gemeenschap. Hoewel de exportprestaties van de medewerkende EG-producenten beter hadden kunnen zijn indien zij in derde landen geen concurrentie hadden ondervonden door gesubsidieerde producten uit India, wijst niets erop dat de medewerkende EG-producenten, vanwege hun export, niet te kampen had met schadelijke prijsconcurrentie op de EG-markt, een concurrentie die hoofdzakelijk was veroorzaakt door de invoer tegen lage, gesubsidieerde prijzen uit India. Het argument moet dus worden afgewezen.
4. Concurrentievermogen van de medewerkende EG-producenten
(242)
De medewerkende EG-producenten zijn een belangrijke concurrent op de markt voor het betrokken product zoals blijkt uit het marktaandeel; deze producenten hebben voortdurend geïnvesteerd om op het meest moderne niveau te blijven produceren. De daling van de productiviteit per kg per werknemer na 2001 moet uitsluitend worden toegeschreven aan het opstarten van een nieuwe productie-installatie door een EG-producent. Deze daling was derhalve slechts van tijdelijke aard. Bijgevolg kan niet worden aangetoond dat een gebrekkig concurrentievermogen het oorzakelijke verband heeft verbroken tussen de invoer uit India en de schade die de medewerkende EG-producenten hebben geleden.
5. Productie voor intern gebruik
(243)
Zoals in overweging 226 vermeld, wordt geoordeeld dat de productie voor intern gebruik niet mede de oorzaak is van de schadelijke situatie. Zonder deze productie voor intern gebruik zou de situatie van de medewerkende EG-producenten nog slechter zijn geweest.
G. WAARSCHIJNLIJKHEID VAN EEN VOORTZETTING DAN WEL HERHALING VAN SCHADE
(244)
Overeenkomstig artikel 18, lid 2, van de basisverordening werd nagegaan of het vervallen van de momenteel geldende maatregelen zou kunnen leiden tot een voortzetting dan wel herhaling van de schade.
(245)
In de overwegingen 161 tot en met 243 werd aangetoond dat de medewerkende EG-producenten in het onderzoektijdvak, niettegenstaande de geldende maatregelen, nog steeds schade leden en dat deze was veroorzaakt door de invoer van het betrokken gesubsidieerde product uit India. De schademarge die in het kader van onderhavig onderzoek werd vastgesteld, varieerde van 17,3 % tot 48,1 % en is hoger dan de schademarge die in het kader van het oorspronkelijke onderzoek werd vastgesteld (van 12,6 % tot 28,9 %), ondanks het feit dat in het kader van onderhavig onderzoek de redelijke winstmarge voor de medewerkende EG-producenten ten opzichte van het oorspronkelijke onderzoek met één derde werd verlaagd (zie overweging 260). Bovendien bleek uit het onderzoek dat er in India, ondanks de binnenlandse verkoop en uitvoer naar andere landen, nog steeds een aanzienlijke overcapaciteit aanwezig is, met name bij producenten die in de Europese Gemeenschap aan betrekkelijk hoge rechten zijn onderworpen. Derhalve werd het redelijk geacht te concluderen dat, indien de maatregelen vervallen, de invoer van gesubsidieerde producten uit India zal blijven toenemen en bijgevolg zal ook de schade waarschijnlijk blijven toenemen.
(246)
Aangezien de medewerkende EG-producenten ondanks de geldende maatregelen nog steeds aanmerkelijke schade lijden door de invoer van gesubsidieerde producten behoefde niet te worden nagegaan of het waarschijnlijk was dat de schade zich opnieuw zou voordoen.
H. BELANG VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAP
I. Inleiding
(247)
Onderzocht werd of er dwingende redenen waren om te concluderen dat het in dit geval niet in het belang van de Europese Gemeenschap was om de maatregelen te handhaven. Hiertoe werden, overeenkomstig artikel 31, lid 1, van de basisverordening, de mogelijke gevolgen nagegaan van maatregelen voor alle belanghebbenden. Om te kunnen beoordelen of het in het belang van de Europese Gemeenschap was dat de maatregelen werden voortgezet, werd een vragenlijst toegezonden aan bedrijven die het betrokken product verwerken, de importeurs van het betrokken product, alsmede de toeleveranciers van de EG-producenten.
II. Belang van de medewerkende EG-producenten
(248)
Zoals eerder vermeld, hebben de medewerkende EG-producenten hun productie voortdurend verhoogd. Dit was mogelijk dankzij voortdurende investeringen om hun concurrentievermogen te handhaven, zoals passend is voor belangrijke concurrenten op de markt van het betrokken product. Er wordt aan herinnerd dat de medewerkende EG-producenten in het onderzoektijdvak hun productie-installaties hebben uitgebreid, een nieuwe fabriek in de Europese Gemeenschap hebben opgericht en plannen hebben uitgewerkt om nog een nieuwe fabriek in de Europese Gemeenschap op te richten. De voortdurende investeringen van de medewerkende EG-producenten werden met name ondermijnd door de onbevredigende ontwikkeling van de winstgevendheid die het gevolg was van de voortdurende druk die door het betrokken product uit India werd uitgeoefend.
De Commissie oordeelt dat de medewerkende EG-producenten, indien geen maatregelen worden genomen om de invoer van gesubsidieerde producten te neutraliseren, verder te kampen zullen hebben met prijsonderbieding, en dus ook met een prijsdaling, hetgeen weer ongunstige gevolgen zal hebben voor de winstgevendheid, de opbrengst van investeringen en de kasstroom. Uiteindelijk zou zelfs het voortbestaan van de EG-productie in gevaar komen. Bijgevolg werd geoordeeld dat het niet in het belang van de medewerkende EG-producenten zou zijn indien de maatregelen vervielen.
III. Belang van de importeurs/handelaren
(249)
Er werd een vragenlijst gezonden aan alle bekende handelaren/importeurs van het betrokken product, maar slechts één van de 19 importeurs beantwoordde deze vragenlijst. Deze medewerkende importeur gaf evenwel geen commentaar op de mogelijke gevolgen van een voortzetting van de maatregelen voor zijn zakelijke belangen. Op basis van beschikbare gegevens blijkt dat handelaren/importeurs in de Europese Gemeenschap het onderzochte product bij diverse leveranciers aankopen. Aangezien er geen essentiële kwaliteitsverschillen zijn tussen het product uit India en het product van andere leveranciers wordt geoordeeld dat de handelaren/importeurs in de Europese Gemeenschap, mochten de maatregelen worden gehandhaafd, geen moeilijkheden zullen ondervinden om het product bij andere leveranciers aan te kopen. Bovendien drijft de medewerkende importeur ook handel in een groot aantal andere producten, zodat het betrokken product voor hem niet van vitaal belang is. Hoewel zijn verkoop van het product uit India in de beoordelingsperiode zeer sterk steeg (met een factor 7), maakt deze verkoop slechts een klein deel uit van zijn totale omzet (ongeveer 1,4 % in het onderzoektijdvak). Ten slotte meldde deze importeur niet dat de voortzetting van de maatregelen gevolgen zou hebben voor de werkgelegenheid aangezien invoer niet arbeidsintensief is.
(250)
Hoewel handelaren/importeurs misschien geen voorstander zijn van maatregelen, kan op basis van de beschikbare gegevens geconcludeerd worden dat het belang dat deze importeurs mogelijk hebben bij het vervallen van de maatregelen, niet opweegt tegen het belang van de medewerkende EG-producenten bij de voortzetting van de maatregelen om een einde te maken aan door India toegepaste onbillijke en schadelijke handelspraktijken zoals in overweging 248 is samengevat.
IV. Belang van de toeleveranciers
(251)
Om de waarschijnlijke gevolgen van de voortzetting van compenserende maatregelen voor de toeleveranciers van de medewerkende EG-producenten te beoordelen, werd alle bekende toeleveranciers een vragenlijst toegezonden. Van de zes vragenlijsten werden er twee beantwoord. Deze toeleveranciers, die de medewerkende EG-producenten hoofdzakelijk glucose en dextrose leveren, zijn voorstander van een voortzetting van de maatregelen. Hoewel de medewerkende EG-producenten niet tot hun belangrijkste afnemers behoren, dragen deze producenten toch bij aan de werkgelegenheid bij deze leveranciers en aan hun winstgevendheid. Indien de medewerkende EG-producenten hun productie zouden beperken of staken, zou een gunstige handelsrelatie in gevaar komen.
(252)
Bij gebrek aan bewijs van het tegendeel wordt derhalve geconcludeerd dat de voortzetting van de maatregelen in het belang is van de toeleveranciers.
V. Belang van de verwerkende bedrijven
(253)
Er werden ook vragenlijsten gezonden aan vijf bekende verwerkende bedrijven van het betrokken product in de Europese Gemeenschap, dat wil zeggen farmaceutische ondernemingen. De Commissie verzocht hun, naast andere gegevens, mee te delen of de handhaving van de maatregelen in het belang van de Europese Gemeenschap zou zijn en welke de verdere gevolgen van deze maatregelen voor hun ondernemingen zouden zijn. De vragenlijsten werden evenwel niet beantwoord en de Commissie heeft geen reacties ontvangen. Rekening houdend met het feit dat de verwerkende bedrijven het betrokken product niet alleen in India maar ook bij andere leveranciers kunnen aankopen en met het feit dat zij geen gegevens hebben verstrekt over de economische gevolgen van maatregelen voor hen (bijvoorbeeld voor de werkgelegenheid, de winstgevendheid of het investeringsbeleid), kon niet worden vastgesteld of zij een aanmerkelijk belang hebben bij de maatregelen.
(254)
Ook al zijn de verwerkende bedrijven - hoewel zij niet reageerden - misschien geen voorstander van de maatregelen, hetgeen wordt geconcludeerd uit de gegevens die medewerkende belanghebbenden hebben verstrekt, toch weegt een eventueel belang van de verwerkende bedrijven bij het vervallen van de maatregelen niet op tegen het belang van de medewerkende EG-producenten bij de beëindiging van de onbillijke en schadelijke Indiase handelspraktijken zoals in overweging 248 samengevat.
(255)
Een exporteur voerde aan dat geen rekening was gehouden met de belangen van de consumenten in de Europese Gemeenschap en dat het onderzoek naar het belang van de Europese Gemeenschap derhalve niet volledig in overeenstemming was met artikel 31 van de basisverordening. Hij voerde aan dat de maatregelen negatieve gevolgen voor de consument konden hebben indien de producenten van formuleringen kostenstijgingen zouden doorberekenen bij de productie van einddoseringen.
(256)
In antwoord op deze opmerking wordt eraan herinnerd dat geen enkele consumentenorganisatie tijdens dit onderzoek heeft gereageerd. Bovendien zijn de consumenten in de Europese Gemeenschap in het algemeen verzekerd tegen medische kosten. Er is geen bewijsmateriaal dat de ziektekostenverzekering in belangrijke mate beïnvloed kan worden door de stijging van de kosten van bepaalde antibioticaformuleringen. Bovendien is het niet duidelijk in welke mate de fabrikanten van bepaalde antibioticaformuleringen, d.w.z. de verwerkende bedrijven, de stijging van de kosten kunnen doorberekenen. Het is derhalve niet mogelijk belangrijke negatieve gevolgen voor de consumenten in de Europese Gemeenschap vast te stellen.
VI. Conclusie
(257)
Na de diverse belangen te hebben onderzocht, oordeelt de Commissie dat geen ander belang in de Europese Gemeenschap opweegt tegen het belang van de medewerkende EG-producenten bij de handhaving van de maatregelen. Door de handhaving van de maatregelen zullen de medewerkende EG-producenten waarschijnlijk in staat zijn opnieuw een redelijke winst te maken en hun investeringsprogramma in de Europese Gemeenschap uit te voeren, hetgeen positieve gevolgen zal hebben voor de werkgelegenheid en het concurrentievermogen. Anderzijds werd aan de hand van de beschikbare gegevens niet vastgesteld dat andere belanghebbenden in de Europese Gemeenschap (dat wil zeggen handelaren/importeurs, toeleveranciers, verwerkende bedrijven en de consument) een aanmerkelijk tegengesteld belang hadden.
I. COMPENSERENDE MAATREGELEN
(258)
Op grond van de conclusies over de voortzetting van subsidiëring en schade en het belang van de Europese Gemeenschap wordt het raadzaam geacht de compenserende maatregelen ten aanzien van het betrokken product uit India te handhaven. Om het niveau van deze maatregelen vast te stellen werd rekening gehouden met de vastgestelde subsidie- en schademarges.
I. Schademarge
(259)
De prijsstijging die nodig is om een einde te maken aan de schade, werd vastgesteld door de gewogen gemiddelde invoerprijs van het betrokken product te vergelijken met de niet-schadelijke prijs van de EG-producenten op de EG-markt. Deze vergelijking werd voor iedere onderneming gemaakt. Het prijsverschil werd uitgedrukt in procenten van de cif-invoerwaarde.
(260)
De niet-schadelijke prijs werd verkregen door aan de gewogen gemiddelde productiekosten van de medewerkende EG-producenten een winst van 10 % toe te voegen. Deze winst die één derde lager is dan de winst die in het kader van het oorspronkelijke onderzoek werd gehanteerd (zie overweging 205), stemt overeen met de winst die gemaakt kan worden op soortgelijke producten van de medewerkende EG-producenten die niet aan onbillijke concurrentie onderhevig zijn. Rekening houdend met de toegenomen concurrentie werd deze winst als een passend en redelijk minimum beschouwd in plaats van de winst van 15 % die in het kader van het oorspronkelijke onderzoek was vastgesteld. Met deze winst zouden de medewerkende EG-producenten in staat moeten zijn verder te investeren in onderzoek en ontwikkeling teneinde hun concurrentievermogen te handhaven.
II. Vorm en niveau van de maatregelen
(261)
Aangezien er geen bijzondere omstandigheden zijn, werd het passend geacht een standaardrecht, d.w.z. een ad-valoremrecht, in te stellen.
(262)
Voor vier medewerkende exporteurs was de subsidiemarge hoger dan de schademarge. Voor deze exporteurs moest het recht, overeenkomstig artikel 15, lid 1, van de basisverordening, worden afgestemd op de lagere schademarge omdat dit voldoende was om een eind te maken aan de schade die de medewerkende EG-producenten hebben geleden. Op het betrokken product vervaardigd door deze vier exporteurs moet een recht van 17,3 % tot 30,3 % worden ingesteld. Voor de drie andere exporteurs was de schademarge hoger dan de subsidiemarge, zodat de maatregelen voor deze exporteurs op de lagere subsidiemarge moeten worden afgestemd. Op het betrokken product vervaardigd door deze drie exporteurs moet een recht van 25,3 % tot 32 % worden ingesteld. Aangezien het niveau van medewerking in India hoog was (de medewerkende ondernemingen vertegenwoordigden meer dan 80 % van de invoer), moet het recht voor alle andere ondernemingen worden afgestemd op het hoogste individuele recht dat voor een medewerkende onderneming werd vastgesteld, namelijk 32 %.
(263)
De bij deze verordening vastgestelde compenserende rechten voor individuele ondernemingen zijn in overeenstemming met de situatie die bij dit onderzoek voor die ondernemingen werd vastgesteld. Deze rechten zijn dus uitsluitend van toepassing op het betrokken product dat door deze ondernemingen is vervaardigd. Producten van andere ondernemingen die niet specifiek in het dispositief van deze verordening zijn vermeld, met inbegrip van ondernemingen die banden hebben met de specifiek vermelde ondernemingen, komen niet voor deze rechten in aanmerking. Op deze producten is het recht van toepassing dat geldt voor „alle andere ondernemingen”.
(264)
Verzoeken in verband met de toepassing van een individueel compenserend recht (bijvoorbeeld na een naamswijziging van de onderneming of na de oprichting van een nieuwe fabriek of handelsmaatschappij) moeten onverwijld aan de Commissie worden gericht (10) en vergezeld gaan van alle relevante gegevens, met name over wijzigingen in de activiteiten van de onderneming die verband houden met de productie, de binnenlandse verkoop en de uitvoer die bijvoorbeeld tot die naamswijziging, de oprichting van een fabriek of handelsmaatschappij hebben geleid. Indien gerechtvaardigd zal de verordening na overleg in het raadgevend comité worden gewijzigd door een aanpassing van de lijst van de ondernemingen waarop individuele rechten van toepassing zijn,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
1. Er wordt een definitief compenserend recht ingesteld op amoxicillinetrihydraat, ampicillinetrihydraat en cefalexine, niet opgemaakt in afgemeten doses of in vormen of verpakkingen voor de kleinhandel, ingedeeld onder de GN-codes ex 2941 10 10 (Taric-code 2941101010), ex 2941 10 20 (Taric-code 2941102010) en ex 2941 90 00 (Taric-code 2941900030) uit India.
2. Het recht dat van toepassing is op de nettoprijs, franco grens Europese Gemeenschap, vóór inklaring, is als volgt voor het in lid 1 genoemde product, vervaardigd door onderstaande ondernemingen:
-
17,3 % voor KDL Biotech Ltd, Mumbai (aanvullende Taric-code A580),
-
28,1 % voor Nectar Lifesciences Ltd, Chandigarh (aanvullende Taric-code A581),
-
25,3 % voor Nestor Pharmaceuticals Ltd, New Delhi (aanvullende Taric-code A582),
-
30,3 % voor Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi (aanvullende Taric-code 8221),
-
28,1 % voor Torrent Gujarat Biotech Ltd, Ahmedabad (aanvullende Taric-code A583),
-
28,1 % voor Surya Pharmaceuticals Ltd, Chandigarh (aanvullende Taric-code A584),
-
32 % voor alle andere ondernemingen (aanvullende Taric-code 8900).
3. Tenzij anders vermeld, zijn de voorschriften inzake douanerechten van toepassing.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 10 mei 2005.