NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 710/2009
ze dne 5. srpna 2009,
kterým se mění nařízení (ES) č. 889/2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007, pokud jde o stanovení prováděcích pravidel ohledně ekologické produkce živočichů pocházejících z akvakultury a produkce mořských řas
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 834/2007 ze dne 28. června 2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů a o zrušení nařízení (EHS) č. 2092/91 (1), a zejména na článek 11, čl. 13 odst. 3, čl. 15 odst. 2, čl. 16 odst. 1, čl. 16 odst. 3 písm. a) a c), čl. 17 odst. 2, čl. 18 odst. 5, čl. 19 odst. 3 druhý pododstavec, čl. 22 odst. 1, čl. 28 odst. 6 a čl. 38 písm. a), b) a c) a článek 40 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 834/2007 a zejména hlava III uvedeného nařízení stanoví základní požadavky týkající se produkce živočichů pocházejících z akvakultury a produkce mořských řas. Prováděcí pravidla uplatňování těchto požadavků je nutno stanovit změnou nařízení Komise (ES) č. 889/2008 (2), kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 834/2007.
(2)
Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu o strategii udržitelného rozvoje evropské akvakultury (3) stanoví vizi rozvoje tohoto sektoru během desetiletého období s cílem zajistit stabilní odvětví ve venkovských a pobřežních oblastech, které by představovalo alternativu rybolovného průmyslu, co se týče produktů a zaměstnanosti. Toto sdělení upozornilo na potenciál ekologické produkce akvakultury a na potřebu vypracovat příslušné normy a kritéria.
(3)
K zajištění jednotného chápání je nutno doplnit a opravit definice uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 889/2008, aby se zabránilo nejednoznačnostem a aby bylo zaručeno jednotné uplatňování pravidel ekologické produkce živočichů pocházejících z akvakultury a produkce mořských řas.
(4)
Plochy pro ekologické pěstování mořských řas a ekologický chov živočichů pocházejících z akvakultury jsou mimořádně důležité pro zajištění bezpečných a vysoce kvalitních produktů při minimálních dopadech na vodní prostředí. Právní předpisy Společenství o kvalitě vody a kontaminujících látkách v potravinách, včetně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (4), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/56/ES ze dne 17. června 2008, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti mořské environmentální politiky (rámcová směrnice o strategii pro mořské prostředí) (5), nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 ze dne 19. prosince 2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (6), a nařízení (ES) č. 852/2004 (7), (ES) č. 853/2004 (8) a (ES) č. 854/2004 (9) Evropského parlamentu a Rady určují cíle v oblasti životního prostředí týkající se vody a zaručují vysokou kvalitu potravin. Je tudíž vhodné sestavit plán udržitelného řízení pro pěstování mořských řas a produkci akvakultury, který stanoví potřebná opatření jako například snižování množství odpadů.
(5)
Směrnice Rady č. 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (10), směrnice Rady č. 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (11) a směrnice Rady č. 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (12) by měly zajistit správný vzájemný vztah člověka s prostředím a zároveň zohlednit dopady těchto činností na environmentální cíle v oblasti vodního prostředí stanovené v zásadách uplatňování směrnic 2000/60/ES a 2008/56/ES. Je třeba přijmout ustanovení ohledně vypracování hodnocení dopadů těchto činností na životní prostředí, které se bude vztahovat na co nejlepší adaptaci k okolnímu prostředí a na zmírnění možných negativních vlivů. Mělo by se zvážit, zda by takové hodnocení mělo zajistit, aby ekologická produkce mořských řas a živočichů pocházejících z akvakultury, což je ve srovnání s ekologickým zemědělstvím relativně nová činnost, byla z hlediska životního prostředí nejen přijatelná, ale vzhledem k jiným možnostem se nejvíce shodovala se zájmy široké veřejnosti a byla z hlediska životního prostředí i vhodná a udržitelná.
(6)
Specifické rozpustné prostředí vody vyžaduje dostatečné vzájemné oddělení ekologických a konvenčních produkčních jednotek; je proto třeba stanovit příslušná separační opatření. Vzhledem k proměnlivosti sladkovodních a mořských prostředí v celém Společenství je vhodnější stanovit přiměřené odstupy na úrovni členských států, neboť vzhledem k heterogenní povaze takových vodních prostředí jsou členské státy k provádění separace nejlépe vybaveny.
(7)
Pěstování mořských řas může mít v určitých ohledech příznivé účinky, například ve smyslu snížení obsahu živin, a může přispívat k existenci polykultury. Je třeba zabránit nadměrnému sklízení volně se vyskytujících porostů mořských řas, aby byla umožněna jejich regenerace, a také je nutno zajistit, aby jejich produkce neměla závažné dopady na stav vodního prostředí.
(8)
Členské státy se potýkají s čím dál větším nedostatkem zásob ekologických bílkovinných plodin. Zároveň jsou dovozy ekologických bílkovinných krmiv nedostatečné k pokrytí potřeb. Celková rozloha oblasti pěstování ekologických bílkovinných plodin není dostatečně velká na to, aby zajistila uspokojení potřeby ekologických bílkovin; proto by mělo být povoleno, aby bílkovinná krmiva pocházející z pozemků v prvním roce jejich období přechodu mohla být za určitých okolností použita.
(9)
Vzhledem k tomu, že se ekologická produkce živočichů pocházejících z akvakultury nachází teprve v počátečním stádiu, nejsou generační ryby z ekologické produkce k dispozici v dostatečném množství. Je třeba přijmout ustanovení, které za určitých podmínek umožní používání i generačních a mladých ryb nepocházejících z ekologické produkce.
(10)
Ekologická produkce živočichů pocházejících z akvakultury by měla zajistit uspokojování specifických potřeb různých druhů živočichů. V tomto ohledu by měly být dobré životní podmínky živočichů zajištěny vhodnými chovatelskými postupy, systémy řízení a systémy pro oddělení ekologických chovů od okolního prostředí. Je nutno přijmout ustanovení ohledně budování vhodných klecí a síťových ohrad na moři, jakož i chovných systémů na souši. Za účelem minimalizace výskytu škůdců a parazitů a také z důvodu zajištění vysoké úrovně dobrých životních podmínek a zdraví živočichů je nutno stanovit maximální hodnoty hustoty chovů. Vzhledem k široké škále biologických druhů s rozmanitými konkrétními potřebami je nutno přijmout zvláštní ustanovení.
(11)
Současný technický rozvoj vedl v akvakultuře k rostoucímu využívání uzavřených recirkulačních systémů, které jsou závislé na vnějších vstupech a potřebují značné množství energie, ale umožňují snížit množství vypouštěných odpadů a zabránit únikům látek a organismů do okolního prostředí. Vzhledem k zásadě, že ekologická produkce by měla být co nejbližší přírodě, je nutno používání takových systémů pro ekologickou produkci zakázat, dokud nebudou k dispozici další poznatky. Jejich výjimečné používání by mělo být možné jen pro specifickou produkční situaci líhní a odchovných zařízení.
(12)
Celkové zásady ekologické produkce stanovené v článcích 4 a 5 nařízení (ES) č. 834/2007 se musí řídit vhodným plánováním a řízením biologických postupů založených na ekologických systémech využívajících vlastní přírodní zdroje způsoby, které zejména provozují akvakulturu, která jsou v souladu se zásadou udržitelného využívání rybolovných zdrojů. Stanoví rovněž zásadu, že v produkci akvakultury musí být zachována biologická rozmanitost přírodních vodních ekosystémů. Tyto zásady jsou mimo jiné založeny na posouzení rizik a případně na používání bezpečnostních a preventivních opatření. Za tímto účelem by mělo být objasněno, že umělé vyvolávání reprodukce živočichů pocházejících z akvakultury pomocí hormonů a jejich derivátů je neslučitelné s koncepcí ekologické produkce a s vnímáním produktů ekologické akvakultury ze strany spotřebitelů a že takové látky by se tedy neměly v ekologické akvakultuře používat.
(13)
Krmivo pro živočichy pocházející z akvakultury musí uspokojovat jejich nutriční potřeby a také musí splňovat požadavek, že krmivem pocházejícím z určitého živočišného druhu se nesmí krmit tentýž druh živočichů, jak to stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (13). Je proto vhodné přijmout zvláštní ustanovení vztahující se na masožravé a nemasožravé živočichy pocházející z akvakultury.
(14)
Suroviny pro výrobu krmiv určených pro ekologickou produkci masožravých ryb a korýšů by ve smyslu čl. 5 písm. o) nařízení č. 834/2007 měly pokud možno pocházet z udržitelného rybolovu, který je definován v čl. 3 písm. e) nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (14), případně z ekologických krmiv pocházejících ze zdrojů ekologické akvakultury. Vzhledem k tomu, že se ekologická akvakultura a udržitelný rybolov nacházejí teprve v počátečním stádiu rozvoje, takže může nastat nedostatek ekologických krmiv nebo krmiv pocházejících z udržitelného rybolovu, je nutno přijmout ustanovení ohledně používání krmiv nepocházejících z ekologické produkce a založená na nařízení (ES) č. 1774/2002 (15) Evropského parlamentu a Rady, v němž se stanoví hygienická pravidla pro produkty pocházející z ryb, které se mohou používat v akvakultuře, a kterým se zakazuje krmit některými produkty pocházejícími z chovaných ryb chované ryby stejných druhů.
(15)
Pro účely ekologické produkce živočichů pocházejících z akvakultury a produkce mořských řas je používání určitých konvenčně produkovaných surovin, doplňkových látek a činidel v krmivech povoleno za přesně stanovených podmínek. Příslušné nové látky musí být povoleny podle čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 834/2007. Na základě doporučení speciálně zřízené skupiny odborníků (16), jejímž předmětem zkoumání byla „Krmiva pro ryby a čisticí prostředky v ekologické akvakultuře“ a která došla k závěru, že takové látky, které jsou již uvedeny v příloze V a příloze VI nařízení (ES) č. 889/2008 a které jsou povoleny pro ekologickou živočišnou výrobu, by měly být povoleny i pro ekologickou akvakulturu, a také že určité látky jsou pro konkrétní druhy ryb nezbytné, a měly by tudíž být doplněny do přílohy VI uvedeného nařízení.
(16)
Chov mlžů získávajících potravu filtrací vody může mít příznivý účinek na kvalitu pobřežních vod ve smyslu snížení obsahu živin a jejich využívání také může přispívat k existenci polykultury. Ohledně měkkýšů je nutno přijmout zvláštní pravidla s přihlédnutím k tomu, že nevyžadují přikrmování, a že tudíž dopady na životní prostředí mohou být v tomto ohledu nižší než u jiných odvětví akvakultury.
(17)
Péče o zdraví živočichů by měla být především založena na prevenci chorob. Opatřeními stanovenými tímto nařízením by neměla být dotčena směrnice Rady 2006/88/ES ze dne 24. října 2006 o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a produkty akvakultury a o prevenci a tlumení některých nákaz vodních živočichů (17) v případě veterinární léčby. Určité látky k čištění, k zabránění usazování nečistot a k dezinfekci produkčního vybavení by měly být za stanovených podmínek povoleny. Používání dezinfekčních látek v přítomnosti živých zvířat vyžaduje zvláštní opatrnost a opatření, která zajistí, aby jejich aplikace nebyla škodlivá. Takové látky by měly být povolovány podle čl. 16 odst. 1 směrnice (ES) č. 834/2007. Na základě doporučení speciálně zřízené skupiny odborníků by takové látky měly být uvedeny v příloze.
(18)
Je třeba přijmout zvláštní pravidla pro veterinární léčbu, která stanoví jednotlivé typy léčby a omezí frekvenci používání léčiv v případě alopatické léčby.
(19)
Při manipulaci s živými rybami a jejich přepravě je nutno dodržovat opatření, která zajistí uspokojení jejich fyziologických potřeb.
(20)
Přechod k ekologické metodě produkce vyžaduje příslušné přizpůsobení všech prostředků pro dané období. V závislosti na předchozích produkčních systémech by měla být stanovena zvláštní přechodná období.
(21)
Ukázalo se, že některé přílohy nařízení (ES) č. 889/2007 obsahují chyby. Je třeba zavést ustanovení o opravě těchto chyb.
(22)
Je nutno zavést ustanovení ohledně zvláštních požadavků na kontrolu zohledňující specifické charakteristiky akvakultury.
(23)
Aby se zemědělským podnikům, která již uplatňují ekologický způsob produkce podle celostátních nebo soukromých norem, usnadnil přechod k činnosti podle nových předpisů Společenství, je nutno přijmout určitá přechodná opatření.
(24)
Ekologická akvakultura je v porovnání s ekologickým zemědělstvím, kde na úrovni podniků existuje již dlouholetá zkušenost, relativně novou oblastí ekologické produkce. Vzhledem k rostoucímu zájmu spotřebitelů o produkty ekologické akvakultury se dá očekávat narůstající tendence k přechodu akvakulturních jednotek na ekologickou produkci. V důsledku toho budou brzy narůstat zkušenosti a technické vědomosti. Kromě toho se očekává, že plánovaný výzkum přinese nové znalosti, a to zejména pokud jde o systémy pro oddělení ekologických chovů od okolního prostředí, o potřebu složek krmiv neekologického původu, nebo o hustotu chovů u některých druhů. Nové vědomosti a technický vývoj vedoucí k řadě zlepšení ekologické akvakultury by se měly odrazit v pravidlech produkce. Z tohoto důvodu by se mělo zavést ustanovení o přezkoumání stávajících právních předpisů za účelem jejich případné úpravy.
(25)
Nařízení (ES) č. 889/2008 by proto mělo být příslušným způsobem pozměněno.
(26)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem regulativního Výboru pro ekologickou produkci,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 889/2008 se mění takto:
1)
V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Toto nařízení se nevztahuje na:
a)
druhy hospodářských zvířat neuvedené v článku 7; a
b)
živočichy pocházející z akvakultury neuvedené v článku 25a.
Nicméně hlava II, hlava III a hlava IV se budou obdobně vztahovat na takové produkty, dokud pro ně nebudou přijata podrobná pravidla produkce na základě nařízení (ES) č. 834/2007.“
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
písmeno f) se nahrazuje tímto:
„f)
‚produkční jednotkou‘ se rozumějí veškerá aktiva, která se používají v odvětví produkce, jako jsou produkční zařízení, pozemky, pastviny, otevřená prostranství, budovy pro živočišnou výrobu, rybníky, systémy pro oddělení míst pěstování mořských řas nebo živočichů pocházejících z akvakultury od okolního prostředí, koncesované oblasti pobřeží nebo mořského dna, skladovací prostory pro plodiny, rostlinné produkty, produkty pěstování mořských řas, živočišné produkty, suroviny a jakékoli další vstupy významné pro toto konkrétní odvětví produkce;“
b)
za písmeno i) se vkládají nové body, které zní:
„j)
‚uzavřeným recirkulačním akvakulturním zařízením‘ se rozumí zařízení, kde se provádí akvakultura v uzavřeném prostředí na souši nebo na plavidle za použití úplné recirkulace vody a které je závislé na neustálém externím vstupu energie za účelem stabilizace prostředí pro živočichy pocházející z akvakultury;
k)
‚energií z obnovitelných zdrojů‘ se rozumí obnovitelné nefosilní zdroje energie: větrná energie, sluneční energie, geotermální energie, energie vln, přílivová energie, vodní energie, energie ze skládkového plynu, energie z plynů z čističek odpadních vod a z bioplynů;
l)
‚líhní‘ se rozumí místo rozmnožování, líhnutí a chovu živočichů pocházejících z akvakultury v časných vývojových stadiích, zejména ryb a měkkýšů;
m)
‚odchovným zařízením‘ se rozumí místo, kde se aplikuje přechodný systém chovu mezi stádiem líhně a stádii chovu dospělých jedinců. Stádium chovu v odchovném zařízení končí ještě během první třetiny produkčního cyklu s výjimkou druhů, u nichž probíhá proces smoltifikace;
n)
‚znečištěním‘ se v rámci akvakultury a produkce mořských řas rozumí přímé nebo nepřímé uvádění látek nebo energie do vodního prostředí, jak je vymezuje směrnice 2008/56/ES (18) Evropského parlamentu a Rady a směrnice 2000/60/ES (19) Evropského parlamentu a Rady, a to ve vodách, na které se každá z těchto směrnic vztahuje;
o)
‚polykulturou‘ se v rámci akvakultury a produkce mořských řas rozumí pěstování nebo chov dvou či více druhů obvykle z různých trofických úrovní v téže pěstební nebo chovné jednotce;
p)
‚produkčním cyklem‘ se v rámci akvakultury a produkce mořských řas rozumí doba života živočicha pocházejícího z akvakultury nebo mořské řasy od nejranějšího stádia života až po ulovení nebo sklizeň;
q)
‚místně pěstovanými nebo chovanými druhy‘ se v rámci akvakultury a produkce mořských řas rozumí takové druhy, které nepatří mezi cizí a místně se nevyskytující druhy podle nařízení Rady (ES) č. 708/2007 (20); za místně pěstované nebo chované druhy lze považovat druhy uvedené v příloze IV směrnice (ES) č. 708/2007;
r)
‚hustotou chovu‘ se v rámci akvakultury rozumí živá váha zvířat vztažená na metr krychlový vody v jakémkoliv okamžiku během fáze chovu a v případě platýse a garnátů váha na čtvereční metr hladiny.
3)
V hlavě II se vkládá nová kapitola 1a, která zní:
„KAPITOLA 1a
Produkce mořských řas
Článek 6a
Oblast působnosti
V této kapitole jsou stanoveny prováděcí předpisy produkce pro sběr a pěstování mořských řas. Obdobně se tato pravidla vztahují i na produkci všech mnohobuněčných mořských řas nebo fytoplanktonu a mikroskopických řas dále používaných jako krmivo pro živočichy pocházející z akvakultury.
Článek 6b
Vhodnost vodního prostředí a plán udržitelného řízení
1. Příslušné činnosti musí být provozovány v místech, která nejsou vystavena znečištění produkty nebo látkami, jež nejsou pro ekologickou produkci povoleny, nebo škodlivinami, které by narušily ekologickou povahu produktů.
2. Ekologické a konvenční produkční jednotky musejí být odpovídajícím způsobem odděleny. Taková separační opatření musí být založena na přírodních podmínkách, oddělených systémech rozvodu vody, vzdálenostech, proudění vody při přílivu a na tom, zda jsou produkční jednotky umístěny ve směru po proudu, nebo proti proudu. Orgány členského státu mohou stanovit místa nebo oblasti, která považují za nevhodné pro ekologickou akvakulturu nebo sklízení mořských řas, a mohou rovněž určit minimální odstupy mezi ekologickými a konvenčními produkčními jednotkami.
V případech, kdy se stanoví minimální odstupy, sdělí členské státy tyto informace hospodářským subjektům, dalším členským státům a Komisi.
3. U všech nových provozů žádajících o zařazení do kategorie ekologické produkce a produkujících více než 20 tun produktů akvakultury za rok je vyžadováno provedení hodnocení vlivů na životní prostředí přiměřené dané produkční jednotce, aby byly posouzeny podmínky produkční jednotky a jejího bezprostředního okolí a možné vlivy její činnosti. Hospodářský subjekt musí předložit hodnocení vlivů na životní prostředí kontrolnímu subjektu nebo orgánu. Obsah hodnocení vlivů na životní prostředí musí vycházet z přílohy IV směrnice Rady 85/337/EHS (21). Pokud daná jednotka již byla předmětem rovnocenného hodnocení, bude jeho použití k tomuto účelu povoleno.
4. Hospodářský subjekt předkládá plán udržitelného řízení přiměřený dané produkční jednotce akvakultury a sklízení mořských řas.
Tento plán je každoročně aktualizován a obsahuje podrobný přehled vlivů daného provozu na životní prostředí a způsobů sledování těchto vlivů, které je nutno provádět, a dále obsahuje přehled opatření, která je třeba přijmout za účelem minimalizace nepříznivých dopadů na okolní vodní i suchozemské prostředí, včetně kvantifikace případných úniků živin do okolního prostředí za jednotlivý produkční cyklus nebo za rok. V plánu je zaznamenán prováděný dohled a opravy technického vybavení.
5. Hospodářské subjekty zabývající se akvakulturou a podnikáním v oblasti mořských řas by měly upřednostňovat využívání obnovitelných zdrojů energie a recyklaci materiálů a v rámci plánu udržitelného řízení musí vypracovat harmonogram snižování množství odpadů, který bude uplatněn při zahájení provozu. Pokud je to možné, omezí se využívání zbytkového tepla na energii z obnovitelných zdrojů.
6. Při zahájení sklizně mořských řas je nutno provést jednorázový odhad množství vzniklé biomasy.
Článek 6c
Udržitelné sklízení volně se vyskytujících mořských řas
1. V produkční jednotce nebo provozovně musí být uloženy účetní doklady umožňující hospodářskému subjektu prokázat a kontrolnímu orgánu nebo subjektu ověřit, že producenti dodávali pouze volně se vyskytující mořské řasy vyprodukované v souladu s nařízením (ES) č. 834/2007.
2. Sklízení musí být prováděno takovým způsobem, aby sklízená množství neměla závažný dopad na stav vodního prostředí. Je nutno přijmout taková opatření, která zajistí, aby mořské řasy mohly regenerovat, jako je například technika sklízení, minimální velikost, věk, reprodukční cykly nebo velikost zbývajících mořských řas.
3. Pokud se sklízení provádí ve sdílené nebo společné sklizňové oblasti, musí být k dispozici doklady o tom, že celkové sklízené množství je v souladu s tímto nařízením.
4. S ohledem na čl. 73b odst. 2 písm. b) a c) musí tyto záznamy prokazovat udržitelné řízení těchto činností a také to, že tyto činnosti nemají žádný dlouhodobý dopad na sklizňové oblasti.
Článek 6d
Pěstování mořských řas
1. Při pěstování mořských řas v moři je nutno používat pouze živiny, které se přirozeně vyskytují v prostředí, případně živiny z ekologické produkce živočichů pocházejících z akvakultury, jež se pokud možno nachází v blízkosti jako součást polykulturního systému.
2. V zařízeních na pevnině, kde se používají externí zdroje živin, musí být úrovně obsahu živin v odtékající vodě prokazatelně stejné nebo nižší než v přitékající vodě. Používat se smějí jen živiny rostlinného nebo minerálního původu uvedené v příloze I.
3. Je nutno zaznamenávat hustotu kultury nebo provozní intenzitu, která musí vést k zachování neporušenosti vodního prostředí tím, že bude zajištěno, aby nedocházelo k překračování maximálního množství mořských řas, jež lze pěstovat bez negativních vlivů na životní prostředí.
4. Provazy a další vybavení používané k pěstování mořských řas je nutno pokud možno používat opakovaně nebo recyklovat.
Článek 6e
Opatření na zabránění znečištění a čištění produkčního vybavení a zařízení
1. Organismy, které biologicky znečišťují produkční vybavení a zařízení, je nutno odstranit výhradně fyzikálními prostředky nebo ručně a případně je vrátit do moře v dostatečné vzdálenosti od zemědělského podniku.
2. Čištění vybavení a zařízení se provádí fyzikálně nebo mechanicky. Pokud takové způsoby nejsou uspokojivé, mohou se použít pouze ty přísady, které jsou uvedeny v příloze VII oddílu 2.
4)
V článku 21 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. V průměru až 20 % celkového průměrného množství krmiv pro hospodářská zvířata může pocházet z pastvy či sklizně na trvalých pastvinách, pozemcích s víceletými pícninami či z bílkovinných plodin zasetých podle zásad řízení ekologického pěstování na pozemcích v prvním roce jejich období přechodu, pokud tvoří součást daného zemědělského podniku a během uplynulých pěti let nebyly součástí jednotky ekologické produkce uvedeného podniku. V případě, že se používají jak krmiva z přechodného období, tak krmiva z pozemků v prvním roce jejich období přechodu, nesmí celkový kombinovaný procentní podíl těchto krmiv přesáhnout maximální podíly stanovené v prvním odstavci.“
5)
V hlavě II se vkládá nová kapitola 2a, která zní:
„KAPITOLA 2a
Produkce živočichů pocházejících z akvakultury
Oddíl 1
Společná pravidla
Článek 25a
Oblast působnosti
V této kapitole jsou stanoveny prováděcí předpisy produkce pro druhy ryb, korýšů, ostnokožců a měkkýšů, na něž se vztahuje příloha XIIIa.
Obdobně se tato kapitola vztahuje také na zooplankton, mikroskopické korýše, vířníky, červy a další vodní živočichy využívané jako krmivo.
Článek 25b
Vhodnost vodního prostředí a plán udržitelného řízení
1. Na tuto kapitolu se vztahují ustanovení čl. 6b odst. 1 až 5.
2. V plánu udržitelného řízení musí být zaznamenána ochranná a preventivní opatření přijatá proti predátorům podle směrnice Rady 92/43/EHS (22) a vnitrostátních předpisů.
3. Hospodářské subjekty, kteří spolu sousedí, musí navzájem ověřitelně koordinovat případné sestavování svých plánů řízení.
4. V produkci živočichů pocházejících z akvakultury provozované v rybnících, nádržích nebo náhonech musí být zemědělské podniky vybaveny buď přirozenými filtračními loži, usazovacími nádržemi nebo biologickými filtry nebo mechanickými filtry pro zachycování odpadních živin nebo musí používat mořské řasy a/nebo živočichy (mlže a řasy), kteří přispívají ke zlepšení kvality odtékající vody. Je-li to třeba, odtékající voda se pravidelně kontroluje.
Článek 25c
Souběžná ekologická a konvenční produkce živočichů pocházejících z akvakultury
1. Příslušný orgán může líhním a odchovným zařízením povolit ekologický i konvenční chov nedospělých jedinců ve stejném zemědělském podniku za předpokladu, že jednotky jsou jasně fyzicky odděleny a že je vybudován oddělený systém rozvodu vody.
2. V případě produkce dospělých živočichů může příslušný orgán povolit ekologické i konvenční produkční jednotky pro chov živočichů pocházejících z akvakultury v jednom zemědělském podniku za předpokladu, že jsou dodržena ustanovení čl. 6b odst. 2 tohoto nařízení, pokud se jedná o rozdílné produkční fáze a různé systémy nakládání s živočichy pocházejícími z akvakultury.
3. Hospodářské subjekty musí uchovávat doklady o používání opatření uvedených v tomto článku.
Oddíl 2
Původ živočichů v akvakultuře
Článek 25d
Původ živočichů pocházejících z ekologických chovů akvakultury
1. Je nutno požívat místně chované druhy, přičemž cílem chovu musí být produkce linií druhů, které jsou lépe přizpůsobené podmínkám chovu, mají dobrý zdravotní stav a dokáží optimálně zužitkovat potravní zdroje. Kontrolnímu subjektu nebo orgánu musí být předloženy doklady o jejich původu a zacházení s nimi.
2. Je nutno vybírat druhy, které lze chovat, aniž by docházelo k významnému poškozování volně se vyskytujících populací.
Článek 25e
Původ živočichů pocházejících z neekologických chovů akvakultury a nakládání s nimi
1. K chovným účelům nebo ke zlepšení genetického fondu a v případech, kdy nejsou k dispozici živočichové pocházející z akvakultury z ekologických chovů, mohou být do zemědělského podniku přivezeni jedinci pocházející z akvakultury odchycení ve volné přírodě nebo nepocházející z ekologických chovů. Takoví živočichové se musejí chovat podle zásad řízení ekologického chovu alespoň tři měsíce předtím, než mohou být použiti k chovným účelům.
2. Pro účely odchovu a v případě, že nejsou k dispozici juvenilní jedinci pocházející z ekologické akvakultury, mohou být do zemědělského podniku přivezeni juvenilní jedinci nepocházející z ekologické akvakultury. Nejméně poslední dvě třetiny trvání produkčního cyklu musí proběhnout způsobem odpovídajícím zásadám řízení ekologického chovu.
3. Maximální podíl juvenilních jedinců nepocházející z ekologické akvakultury přivezených do zemědělského podniku může být 80 % do 31. prosince 2011, 50 % do 31. prosince 2013 a 0 % do 31. prosince 2015.
4. Pro účely odchovu je odchyt juvenilních jedinců pocházejících z akvakultury ve volné přírodě omezen na následující konkrétní případy:
a)
larvy a juvenilní jedinci ryb nebo korýšů, kteří se dostali do rybníků, do systémů oddělujících produkční jednotky od okolí a do ohrazených prostor při jejich napouštění;
b)
úhoř říční, pokud je pro danou lokalitu schválen plán chovu a lovu úhořů a pokud umělá reprodukce úhořů zůstane i nadále nevyřešena.
Oddíl 3
Chovatelské postupy v akvakultuře
Článek 25f
Všeobecná chovatelská pravidla v akvakultuře
1. Prostředí chovu živočichů pocházejících z akvakultury musí být navrženo tak, aby v souladu se specifickými potřebami daného biologického druhu:
a)
měli živočichové pocházející z akvakultury dostatek prostoru zajišťující jejich dobré životní podmínky;
b)
byli živočichové pocházející z akvakultury chováni v kvalitní vodě s dostatkem kyslíku a
c)
aby byli chováni v tepelných a světelných podmínkách odpovídajících požadavkům daného biologického druhu a zohledňujících zeměpisnou polohu;
d)
v případě sladkovodních ryb byl typ dna co nejpodobnější přírodním podmínkám;
e)
v případě kaprů bylo dno tvořeno přírodní zeminou.
2. Hustota chovu je stanovena v příloze XIIIa podle jednotlivých biologických druhů nebo jejich skupin. Při posuzování účinků hustoty chovu na dobré životní podmínky chovaných ryb se sleduje stav těchto ryb (jako například poškození ploutví, jiná zranění, rychlost růstu, chování a celkový zdravotní stav) a kvalita vody.
3. Návrh a konstrukce systémů pro oddělení chovů od okolního vodního prostředí musí umožňovat takové hodnoty průtoku a fyzikálně chemické parametry, které zajišťují zdraví a dobré životní podmínky živočichů a uspokojují jejich etologické potřeby.
4. Systémy pro oddělení chovů od okolního prostředí musí být navrženy, umístěny a provozovány tak, aby minimalizovaly nebezpečí úniku živočichů.
5. Pokud ryby nebo korýši uniknou, musí být podniknuta vhodná opatření k omezení dopadů na místní ekosystém, a to včetně jejich opětovného odchytu, je-li to třeba. Je nutno uchovávat příslušné doklady.
Článek 25g
Zvláštní pravidla pro systémy oddělení chovů od okolního vodního prostředí
1. Uzavřená recirkulační akvakulturní zařízení pro živočišnou produkci jsou zakázána s výjimkou líhní a odchovných zařízení a s výjimkou produkce druhů organismů používaných v ekologických chovech jako krmivo.
2. Chovné jednotky na souši musí splňovat následující podmínky:
a)
u průtočných systémů musí být umožněno sledovat a regulovat průtok a kvalitu přitékající i odtékající vody;
b)
nejméně pět procent obvodu (‚rozhraní země-voda‘) rozlohy oblasti musí mít přirozenou vegetaci.
3. Systémy pro oddělení chovů od okolního prostředí na moři:
a)
musí být umístěny tam, kde existují odpovídající hodnoty průtoku, hloubky a výměny vody k minimalizaci dopadů na mořské dno a okolní vodní těleso;
b)
musí mít vhodný návrh a konstrukci klecí a musí umožňovat správnou údržbu vzhledem k tomu, že jsou vystaveny vlivům provozního prostředí.
4. Umělé ohřívání nebo chlazení vody je povoleno pouze v líhních a odchovných zařízeních. Ve všech produkčních stádiích je možno k ohřevu nebo chlazení vody používat přírodní vodu z vrtů.
Článek 25h
Nakládání s živočichy pocházejícími z akvakultury
1. Manipulování s živočichy pocházejícími z akvakultury je nutno omezit na minimum a provádět s maximální péčí a za použití vhodného vybavení a postupů sloužících k zamezení stresu a fyzického poškození spojeného s manipulací s živočichy. S generačními jedinci je nutno zacházet způsobem, který minimalizuje fyzické poškození a stres, případně s použitím anestézie. Třídění živočichů je nutno omezit na minimum a je třeba při něm dodržovat dobré životní podmínky ryb.
2. Na používání umělého osvětlení se vztahují následující omezení:
a)
za účelem prodloužení přirozené délky světlého dne nesmí použití umělého osvětlení přesáhnout maximum, které respektuje etologické potřeby, zeměpisné podmínky a celkový zdravotní stav chovaných živočichů, přičemž toto maximum nesmí přesáhnout 16 hodin denně s výjimkou případů používání umělého osvětlení k reprodukčním účelům;
b)
při zapínání a vypínání umělého osvětlení je nutno se vyhnout náhlým změnám intenzity světla použitím stmívatelných světel nebo nepřímého osvětlení.
3. Za účelem zajištění dobrých životních podmínek a zdraví živočichů je povoleno provzdušňování za podmínky, že k pohánění mechanických provzdušňovače se přednostně použije energie z obnovitelných zdrojů.
Veškeré takové případy použití je nutno podchytit v evidenci produkce akvakultury.
4. Použití kyslíku je povoleno jen k účelům souvisejícím se zdravotním stavem živočichů a v kritických obdobích produkce a přepravy v těchto případech:
a)
výjimečné případy zvýšení teploty nebo poklesu atmosférického tlaku nebo náhodného znečištění;
b)
příležitostné postupy správy chovu, jako je odebírání vzorků a třídění;
c)
situace, kdy je nutno zajistit přežití chovu.
Je nutno uchovávat příslušné doklady.
5. Způsoby usmrcování musí být takové, aby ryby okamžitě ztratily vědomí a necítily bolest. Při zvažování optimálních metod usmrcování je nutno zohlednit rozdíly ve velikosti usmrcovaných jedinců, rozdíly mezi jednotlivými biologickými druhy a také rozdíly mezi různými produkčními místy.
Oddíl 4
Rozmnožování
Článek 25i
Zákaz používání hormonů
Používání hormonů a jejich derivátů je zakázáno.
Oddíl 5
Krmivo pro ryby, korýše a ostnokožce
Článek 25j
Všeobecná pravidla o krmivech
Režimy krmení musí být koncipovány na základě následujících priorit:
a)
zdraví zvířat;
b)
vysoká kvalita produktu včetně nutričního složení, kterým se zaručí vysoká kvalita konečného poživatelného produktu;
c)
nízké dopady na životní prostředí.
Článek 25k
Zvláštní pravidla ohledně krmiv pro masožravé živočichy pocházející z akvakultury
1. Krmivo pro masožravé živočichy pocházející z akvakultury musí být získáváno na základě následujících priorit:
a)
ekologické krmné produkty pocházející z prostředí akvakultury;
b)
rybí moučka a rybí olej z odřezků pocházejících z ekologické akvakultury;
c)
rybí moučka a rybí olej a složky rybího původu pocházející z odřezků ryb ulovených v rámci udržitelného rybolovu pro účely lidské spotřeby;
d)
ekologické krmné suroviny rostlinného a živočišného původu uvedené v příloze V, přičemž je nutno dodržovat omezení, která jsou touto přílohou stanovena.
2. Pokud krmivo podle odstavce 1 není k dispozici, lze použít rybí moučku a rybí olej z odřezků ryb pocházejících z konvenční akvakultury nebo z odřezků ryb ulovených pro lidskou spotřebu, a to po dobu přechodného období do 31. prosince 2014. Množství takových krmných surovin nesmí přesáhnout 30 % denní krmné dávky.
3. Krmivo může obsahovat maximálně 60 % ekologických rostlinných produktů.
4. Astaxantin pocházející především z ekologických zdrojů, jako jsou organické ulity korýšů, se může použít v krmivu pro lososy a pstruhy v mezích jejich fyziologických potřeb. Pokud nejsou k dispozici ekologické zdroje, je možné použít přírodní zdroje astaxantinu (jako je například kvasinka Phaffia rhodozyma).
Článek 25l
Zvláštní pravidla ohledně krmiv pro některé živočichy pocházející z akvakultury
1. Živočichy pocházející z akvakultury uvedené v příloze XIII oddílu 6, oddílu 7 a oddílu 9 je nutno krmit krmivy, která jsou přirozeně dostupná v rybnících a jezerech.
2. Pokud nejsou přirozené krmné zdroje uvedené v odstavci 1 k dispozici v dostatečných množstvích, lze použít ekologické krmivo rostlinného původu, pokud možno vypěstované přímo v daném zemědělském podniku, nebo mořské řasy. Hospodářské subjekty musí uchovávat doklady o nezbytnosti přikrmování.
3. Pokud se přidává přirozené krmivo podle odstavce 2, může krmivo pro druhy uvedené v oddílu 7 a pro pangase (Pangasius sp.) uvedeného v oddílu 9 obsahovat maximálně 10 % rybí moučky nebo rybího oleje pocházejících z udržitelného rybolovu.
Článek 25m
Produkty a látky uvedené v čl. 15 odst. 1 písm. d) bodu iii) nařízení (ES) č. 834/2007
1. V ekologické akvakultuře se mohou používat pouze krmiva živočišného nebo minerálního původu, která jsou uvedena v příloze V.
2. Doplňkové látky, určité produkty používané ve výživě živočichů a činidla lze v krmivech používat za předpokladu jejich uvedení v příloze VI a pod podmínkou dodržování omezení stanovených tamtéž.
Oddíl 6
Zvláštní pravidla pro měkkýše
Článek 25n
Chovná oblast
1. Chov mlžů lze provádět v téže oblasti vodního tělesa jako ekologický chov ryb a ekologické pěstování mořských řas v rámci polykulturního systému, který je nutno zdokumentovat v plánu udržitelného řízení. Mlže je také možno chovat v rámci polykultury spolu s plži, jako jsou například plážovky.
2. Ekologická produkce mlžů se musí provádět v oblastech vymezených kůly, bójemi nebo jinými jasně viditelnými značkami a chovaní živočichové musí být podle potřeby zadržováni v síťovinových pytlích, klecích nebo jiných umělých prostředcích.
3. Zemědělské podniky provozující ekologický chov měkkýšů musí minimalizovat rizika ohrožující biologické druhy významné z hlediska ochrany přírody. V případě použití sítí na ochranu proti predátorům musí být tyto sítě konstruovány tak, aby nemohly způsobit újmu ptákům, kteří se za potravou potápějí pod hladinu.
Článek 25o
Získávání zárodečného materiálu
1. Za předpokladu, že nedojde k významnému poškození životního prostředí a že to povolují místní právní předpisy, lze však v případě mlžů používat zárodečný materiál získaný z přírodního prostředí mimo hranice produkční jednotky, pokud pochází:
a)
ze škeblových lavic, které pravděpodobně nevydrží zimní počasí nebo které představují přebytek oproti potřebnému množství, nebo
b)
z přirozené populace zárodečného materiálu mlžů uchycených na sběrném zařízení.
Je nutno vést záznamy o tom, jak, kde a kdy byl přírodní zárodečný materiál získán, aby bylo možno zpětně zjistit, z jaké oblasti pochází.
Do ekologických produkčních jednotek je však možno vložit zárodečný materiál pocházející z konvenčních líhní mlžů, a to v těchto maximálních podílech: 80 % do 31. prosince 2011, 50 % do 31. prosince 2013 a 0 % do 31. prosince 2015.
2. V případě ústřice obrovské (Crassostrea gigas) je nutno upřednostňovat populaci, která se chová selektivně, aby se omezilo vypouštění pohlavních buněk do volné přírody.
Článek 25p
Správa
1. Při produkci se musí používat hustota chovu, která nepřesahuje hustoty používané v konvenčních chovech měkkýšů v dané oblasti. Třídění, probírka a úpravy hustoty chovů je nutno provádět podle celkového množství biomasy a se zajištěním dobrých životních podmínek živočichů a vysoké kvality produktu.
2. Organismy, které biologicky znečišťují produkční vybavení a zařízení, je nutno fyzikálními prostředky nebo ručně odstranit a vrátit do moře v dostatečné vzdálenosti od zemědělského podniku. Měkkýše je možno jednou za produkční cyklus ošetřit vápenným roztokem za účelem omezení množství konkurenčních organismů způsobujících biologické znečištění.
Článek 25q
Pravidla pro pěstování
1. Pro ekologickou produkci může být způsobilé pěstování na provazech a další metody uvedené v příloze XIIIa oddílu 8.
2. Pěstování měkkýšů na dně je povoleno pouze pokud na místech sběru a pěstování nebude docházet k žádným závažným dopadům na životní prostředí. Doklady o minimálních dopadech na životní prostředí musí být podloženy šetřením a zprávou o využívané oblasti, které musí hospodářský subjekt předložit kontrolnímu subjektu nebo orgánu. Tuto zprávu je nutno začlenit jako samostatnou kapitolu do plánu udržitelného řízení.
Článek 25r
Zvláštní pravidla pro pěstování ústřic
Je povoleno pěstování v pytlích na kůlech. Tato nebo jiná zařízení, ve kterých jsou ústřice pěstovány, musí být uspořádána tak, aby nedošlo k vytvoření úplné bariéry podél pobřeží. Chovný materiál je nutno pečlivě umístit na škeblové lavice s ohledem na proudění vody při přílivu a odlivu tak, aby byla optimalizována produkce. Produkce musí splňovat kritéria uvedená v příloze XIIIa oddílu 8.
Oddíl 7
Prevence chorob a veterinární péče
Článek 25s
Všeobecná pravidla prevence chorob
1. V souladu s článkem 9 směrnice 2006/88/ES musí plán veterinární péče obsahovat podrobný popis postupů k zajištění biologické bezpečnosti a prevence chorob, včetně písemné smlouvy o poradenství přiměřené dané produkční jednotce ohledně zdravotního stavu uzavřené s kvalifikovanými poskytovateli služeb v oblasti zdravotní péče o živočichy pocházející z akvakultury, kteří budou zemědělský podnik pravidelně navštěvovat nejméně jednou ročně, respektive nejméně jednou za dva roky v případě mlžů.
2. Systémy, vybavení a pomůcky zemědělského podniku je nutno řádně čistit a dezinfikovat. Používat se smějí jen produkty uvedené v příloze VII oddílech 2.1 až 2.2.
3. Co se týče ponechání ladem:
a)
příslušný orgán stanoví nezbytnost ponechání ladem a jeho vhodné trvání, které je nutno uplatnit a zdokumentovat po každém produkčním cyklu v otevřených systémech pro oddělení chovů od okolního prostředí na moři. Ponechání ladem se doporučuje i u jiných metod za použití nádrží, rybníků a klecí;
b)
není povinné při pěstování mlžů;
c)
po dobu ponechání ladem se klece nebo jiná zařízení používaná k produkci živočichů pocházejících z akvakultury vyprázdní, vydezinfikují a ponechají prázdná, než budou znovu použita.
4. Případné nezkonzumované krmivo pro ryby, exkrementy a mrtvé živočichy je nutno neprodleně odstranit, aby se zabránilo případnému riziku významného poškození životního prostředí, co se týče stavu kvality vody, aby se minimalizovalo nebezpečí chorob a aby nedocházelo k přilákání hmyzu nebo hlodavců.
5. Ultrafialové záření a ozón je povoleno používat pouze v líhních a odchovných zařízeních.
6. Za účelem biologického omezení výskytu ektoparazitů je nutno používat pokud možno ryby-čističe.
Článek 25t
Veterinární léčení
1. Pokud se i přes preventivní opatření k zajištění zdraví živočichů podle čl. 15 odst. 1 písm. f) bodu i) nařízení č. 834/2007 vyskytne nějaký zdravotní problém, lze použít následující způsoby léčby v uvedeném pořadí:
a)
látky rostlinného, živočišného nebo minerálního původu v homeopatickém zředění;
b)
rostliny a rostlinné výtažky, které nemají anestetické účinky, a
c)
látky jako například: stopové prvky, kovy, přírodní imunostimulancia nebo povolená probiotika.
2. Používání alopatické léčby je omezeno na dvě léčebné kúry za rok s výjimkou očkování a povinných programů eradikace některých chorob. Nicméně v případech ryb s produkčním cyklem kratším než jeden rok platí limit jedné alopatické léčebné kúry. Jsou-li uvedené limity pro alopatické léčebné kúry překročeny, nesmějí se dotčení živočichové pocházející z akvakultury prodávat jako ekologické produkty.
3. Ošetření proti parazitům, kromě povinných kontrolních systémů vykonávaných členskými státy, je omezeno na dvě kúry za rok, respektive jednu kúru za rok, pokud je produkční cyklus kratší než 18 měsíců.
4. Délka ochranné lhůty pro alopatickou veterinární léčbu a ošetření proti parazitům podle odstavce 3, včetně léčby v rámci povinných programů tlumení a eradikace některých chorob, činí dvojnásobek zákonné ochranné lhůty uvedené v článku 11 směrnice 2001/82/ES nebo, pokud není tato lhůta stanovena, 48 hodin.
5. Při každém použití veterinárních léčiv je nutno nahlásit tato léčiva kontrolnímu subjektu nebo orgánu předtím, než budou příslušní živočichové uvedeni na trh jakožto ekologický produkt. Léčená populace musí být jasně identifikovatelná.
6)
V kapitole 3 hlavy II se za článek 29 vkládá nový článek 29a, který zní:
„Článek 29a
Zvláštní ustanovení ohledně mořských řas
1. Pokud konečným produktem jsou čerstvé mořské řasy, je nutno k proplachování právě sklizených řas používat mořskou vodu.
Pokud konečným produktem jsou sušené mořské řasy, je možno k proplachování používat i pitnou vodu. K odstranění vlhkosti se smí používat sůl.
2. Sušení se nesmí provádět otevřeným ohněm, jehož plameny přicházejí do přímého styku s řasami. Pokud se při sušení používají provazy nebo jiné vybavení, nesmějí být ošetřeny proti usazování nečistot a čištěny nebo desinfikovány jinými látkami než těmi, které jsou k tomuto účelu určeny v příloze VII.“
7)
V kapitole 4 hlavy II se vkládá nový článek 32a, který zní:
„Článek 32a
Přeprava živých ryb
1. Živé ryby se musí převážet ve vhodných nádržích s čistou vodou, která splňuje jejich fyziologické potřeby, co se týče teploty a množství rozpuštěného kyslíku.
2. Před přepravou ekologicky produkovaných ryb a rybích produktů je nutno nádrže, důkladně vyčistit, vydezinfikovat a vypláchnout.
3. Je nutno přijmout opatření k omezení stresování ryb. Během přepravy nesmí hustota přepravované populace dosáhnout úrovně, která je pro daný druh ryb škodlivá.
4. Je nutno vést dokumentaci dokládající dodržování ustanovení odstavců 1 až 3.“
8)
V článku 35 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
„2. V případě jednotek pro ekologickou produkci rostlin, mořských řas, hospodářských zvířat a živočišných produktů akvakultury se v produkční jednotce nesmějí skladovat jiné vstupní produkty než ty, které jsou povoleny tímto nařízením.
3. Skladování alopatických veterinárních léčiv a antibiotik v zemědělských podnicích je povoleno, pokud je předepsal veterinární lékař v souvislosti s léčením uvedeným v čl. 14 odst. 1 písm. e) bodu ii) nebo čl. 15 odst. 1 písm. f) bodu ii) nařízení (ES) č. 834/2007, pokud jsou uložena v místě, které je pod dohledem, a pokud jsou zapsána v evidenci hospodářských zvířat podle článku 76 tohoto nařízení, případně v evidenci produkce akvakultury podle článku 79b tohoto nařízení.“
9)
V kapitole 5 hlavy II se vkládá nový článek 36a, který zní:
„Článek 36a
Mořské řasy
1. Přechodné období pro místo sklizně mořských řas je šest měsíců.
2. Přechodné období pro jednotku pěstování mořských řas je buď šest měsíců, nebo jeden celý produkční cyklus, podle toho, které z obou období je delší.“
10)
V kapitole 5 hlavy II se za článek 38 vkládá nový článek 38a, který zní:
„Článek 38a
Produkce živočichů pocházejících z akvakultury
1. Následující přechodná období pro akvakulturní produkční jednotky se vztahují na následující druhy akvakulturních zařízení, včetně stávajících jednotek pro produkci živočichů pocházejících z akvakultury:
a)
pro zařízení, která nelze vypustit, vyčistit a vydezinfikovat, se stanoví přechodné období v délce 24 měsíců;
b)
pro zařízení, která byla vypuštěna nebo ponechána ladem, se stanoví přechodné období v délce 12 měsíců;
c)
pro zařízení, která byla vypuštěna, vyčištěna a vydezinfikována, se stanoví přechodné období v délce 6 měsíců;
d)
pro zařízení v otevřených vodách včetně zařízení pro chov mlžů se stanoví přechodné období v délce 3 měsíců.
2. Příslušný orgán se může rozhodnout retroaktivně uznat za součást přechodného období jakékoli dříve zdokumentované období, ve kterém nebyla zařízení ošetřována produkty, jež nejsou pro ekologickou produkci povoleny, a ani jim nebyla vystavena.“
11)
Nadpis článku 43 se nahrazuje tímto:
„Používání krmiv rostlinného a živočišného původu nepocházejících z ekologické produkce ke krmení chovaných živočichů“;
12)
V článku 59 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„Tato kapitola se nepoužije pro krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a pro krmiva pro kožešinová zvířata.“
13)
Ustanovení čl. 60 odst. 1 písm. a) nahrazuje tímto:
„a)
zpracovaná krmiva splňují ustanovení nařízení (ES) č. 834/2007, a zejména čl. 14 odst. 1 písm. d) bodů iv) a v) pro hospodářská zvířata nebo čl. 15 odst. 1 písm. d) pro živočichy pocházející z akvakultury a článku 18 uvedeného nařízení;“
14)
V hlavě IV se vkládá nová kapitola 2a, která zní:
„KAPITOLA 2a
Zvláštní požadavky na kontrolu ohledně mořských řas
Článek 73a
Kontrolní opatření ohledně mořských řas
Při prvním uplatnění kontrolního systému, který se týká výslovně mořských řas, musí celkový popis místa uvedený v čl. 63 odst. 1 písm. a) obsahovat:
a)
úplný popis zařízení na souši a na moři;
b)
případné hodnocení vlivů na životní prostředí podle čl. 6b odst. 3;
c)
případný plán udržitelného řízení podle čl. 6b odst. 4;
d)
v případě volně rostoucích mořských řas je nutno vypracovat úplný popis a mapu pobřežních a mořských oblastí sklizně a také oblastí na souši, kde probíhají posklizňové činnosti.
Článek 73b
Evidence produkce mořských řas
1. Záznamy o produkci mořských řas jsou hospodářským subjektem vypracovávány ve formě registru a kontrolním orgánům nebo subjektům jsou neustále k dispozici v prostorách zemědělského podniku. Registr obsahuje alespoň tyto informace:
a)
seznam druhů, datum sklizně a sklizené množství;
b)
datum aplikace, typ a množství použitého hnojiva.
2. V případě sběru volně rostoucích mořských řas musí registr dále obsahovat tyto informace:
a)
historie sklizňových činností pro každý biologický druh na jednotlivých pojmenovaných místech sklizně;
b)
odhadované objemy sklizně za sezónu;
c)
zdroje možného znečištění míst sklizně;
d)
udržitelný roční výnos pro každé místo sklizně.“
15)
V hlavě IV se vkládá nová kapitola 3a, která zní:
„KAPITOLA 3a
Zvláštní požadavky na kontrolu ohledně produkce živočichů pocházejících z akvakultury
Článek 79a
Kontrolní opatření pro produkci živočichů pocházejících z akvakultury
Při prvním uplatnění kontrolního systému, který se týká výslovně produkce živočichů pocházejících z akvakultury, musí celkový popis jednotky uvedený v čl. 63 odst. 1 písm. a) obsahovat:
a)
úplný popis zařízení na souši a na moři;
b)
případné hodnocení vlivů na životní prostředí podle čl. 6b odst. 3;
c)
případný plán udržitelného řízení podle čl. 6b odst. 4;
d)
v případě měkkýšů souhrn zvláštní kapitoly plánu udržitelného řízení požadované na základě čl. 25q odst. 2.
Článek 79b
Evidence produkce živočichů pocházejících z akvakultury
Hospodářský subjekt vypracovává následující informace ve formě registru, který je nutno průběžně aktualizovat a který musí být kontrolním orgánům nebo subjektům neustále k dispozici v prostorách zemědělského podniku:
a)
u živočichů vstupujících do zemědělského podniku: původ, datum přivezení a přechodné období;
b)
u živočichů opouštějících zemědělský podnik: počet šarží, věk, hmotnost a místo určení;
c)
záznamy o únicích ryb;
d)
u ryb: typ a množství krmiva a v případě kaprů a příbuzných druhů ryb je nutno uchovávat doklady o přikrmování;
e)
údaje o veterinární léčbě s uvedením podrobností o účelu, datu a metodě aplikace, typu látky a ochranné lhůtě;
f)
opatření k prevenci chorob s uvedením podrobností o ponechání ladem, čištění a ošetření vody.
Článek 79c
Zvláštní kontrolní návštěvy v chovech mlžů
V případě produkce mlžů se před a během období nejvyšší produkce (podle množství biomasy) provádějí kontrolní návštěvy.
Článek 79d
Několik produkčních jednotek provozovaných jedním hospodářským subjektem
Pokud hospodářský subjekt provozuje několik produkčních jednotek podle článku 25c, potom kontrolnímu systému stanovenému v kapitole 1 a v této kapitole podléhají i jednotky, které produkují živočichy pocházející z akvakultury konvenčním způsobem.“
16)
V hlavě IV se nadpis kapitoly 4 nahrazuje tímto:
17)
V hlavě IV se nadpis kapitoly 5 nahrazuje tímto:
18)
V čl. 93 odst. 2 se doplňují nová písmena, která znějí:
„e)
počet jednotek pro produkci živočichů pocházejících z ekologické akvakultury;
f)
objem produkce živočichů pocházejících z ekologické akvakultury;
g)
případně počet jednotek pro ekologickou produkci mořských řas a objem ekologické produkce mořských řas.“
19)
V článku 95 se odstavec 6 nahrazuje tímto:
„6. Pro účely čl. 12 odst. 1 písm. j) nařízení (ES) č. 834/2007 a až do zařazení specifických látek podle čl. 16 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení lze používat pouze produkty povolené příslušným orgánem.“
20)
V článku 95 se vkládá nový odstavec, který zní:
„11. Příslušný orgán může na období do 1. července 2013 povolit takové jednotky pro produkci živočichů pocházejících z akvakultury a mořských řas, které jsou založeny a produkují podle celostátně přijatých ekologických předpisů před vstupem tohoto nařízení v platnost, aby si ponechaly ekologický statut po dobu přizpůsobení se podmínkám tohoto nařízení, pokud ovšem nedojde ke znečištění vod látkami, které nejsou pro ekologickou produkci povoleny. Hospodářské subjekty, které toto opatření využijí, oznámí příslušnému orgánu příslušná zařízení, rybníky, klece nebo porosty mořských řas.“
21)
Přílohy se pozměňují v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2010 s těmito výjimkami:
a)
ustanovení čl. 1 bodu 4 se použije v den vstupu tohoto nařízení v platnost;
b)
nápravná opatření stanovená v čl. 1 bodu 9 a v bodu 1 písm. b) a c) přílohy se použijí od začátku používání nařízení (ES) č. 889/2008.
Za účelem pozměnění tohoto nařízení od 1. července 2013 může být toto nařízení přezkoumáno na základě příslušných návrhů členských států doprovázených řádným odůvodněním.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a je přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 5. srpna 2009.
VERORDENING (EG) Nr. 710/2009 VAN DE COMMISSIE
van 5 augustus 2009
houdende wijziging van Verordening (EG) nr. 889/2008 tot vaststelling van de bepalingen ter uitvoering van Verordening (EG) nr. 834/2007 van de Raad, betreffende de vaststelling van uitvoeringsbepalingen voor de biologische dierlijke aquacultuurproductie en de biologische productie van zeewier
DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap,
Gelet op Verordening (EG) nr. 834/2007 van de Raad van 28 juni 2007 inzake de biologische productie en de etikettering van biologische producten en tot intrekking van Verordening (EEG) nr. 2092/91 (1), en met name op artikel 11, artikel 13, lid 3, artikel 15, lid 2, artikel 16, lid 1 en lid 3, onder a) en c), artikel 17, lid 2, artikel 18, lid 5, artikel 19, lid 3, tweede alinea, artikel 22, lid 1, artikel 28, lid 6, artikel 38, onder a), b) en c), en artikel 40,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
In Verordening (EG) nr. 834/2007, met name in titel III, zijn basisvoorschriften voor de dierlijke aquacultuurproductie en de productie van zeewier vastgesteld. Er moeten bepalingen voor de uitvoering van deze voorschriften worden vastgesteld door Verordening (EG) nr. 889/2008 van de Commissie (2) tot vaststelling van bepalingen ter uitvoering van Verordening (EG) nr. 834/2007, in die zin te wijzigen.
(2)
In de mededeling van de Commissie aan de Raad en het Europees Parlement inzake een strategie voor de duurzame ontwikkeling van de Europese aquacultuur (3) wordt uiteengezet hoe deze sector zich de komende tien jaar in rurale en kustgebieden kan ontwikkelen tot een stabiele bedrijfstak die op het gebied van zowel productie als werkgelegenheid alternatieven voor de visserijsector kan bieden. In deze mededeling wordt gewezen op het potentieel van de biologische aquacultuurproductie en de dringende behoefte aan normen en criteria in dit verband.
(3)
De definities in artikel 2 van Verordening (EG) nr. 889/2008 moeten worden aangevuld en gecorrigeerd in het belang van een eenduidig begrip ervan door alle partijen en met het oog op de uniforme toepassing van de voorschriften voor de biologische dierlijke aquacultuurproductie en de biologische aquacultuurproductie van zeewier.
(4)
De kenmerken van het aquatische gebied waar biologisch zeewier en biologische aquacultuurdieren groeien, bepalen of veilige kwaliteitsproducten kunnen worden voortgebracht met een minimale impact op het aquatische milieu. Milieudoelstellingen voor water en garanties voor kwaliteitsvoeding zijn vastgesteld in de Gemeenschapswetgeving inzake waterkwaliteit en contaminanten in levensmiddelen, zoals Richtlijn 2000/60/EG van het Europees Parlement en de Raad van 23 oktober 2000 tot vaststelling van een kader voor communautaire maatregelen betreffende het waterbeleid (4), Richtlijn 2008/56/EG van het Europees Parlement en de Raad van 17 juni 2008 tot vaststelling van een kader voor communautaire maatregelen betreffende het beleid ten aanzien van het mariene milieu (Kaderrichtlijn mariene strategie) (5), Verordening (EG) nr. 1881/2006 van de Commissie van 19 december 2006 tot vaststelling van de maximumgehalten aan bepaalde verontreinigingen in levensmiddelen (6), en de verordeningen (EG) nr. 852/2004 (7), (EG) nr. 853/2004 (8) en (EG) nr. 854/2004 (9) van het Europees Parlement en de Raad. Tegen deze achtergrond verdient het aanbeveling een duurzaambeheerplan op te stellen voor de aquacultuur- en de zeewierproductie, met daarin specifieke maatregelen, onder meer op het gebied van afvalvermindering.
(5)
Richtlijn 85/337/EEG van de Raad van 27 juni 1985 betreffende de milieueffectbeoordeling van bepaalde openbare en particuliere projecten (10), Richtlijn 92/43/EEG van de Raad van 21 mei 1992 inzake de instandhouding van de natuurlijke habitats en de wilde flora en fauna (11), en Richtlijn 79/409/EEG van de Raad van 2 april 1979 inzake het behoud van de vogelstand (12) moeten borg staan voor een goede interactie met het milieu en voor de verrekening van de impact van deze activiteiten op de milieudoelstellingen voor water die zijn vastgesteld op grond van de Richtlijnen 2000/60/EG en 2008/56/EG. Er moeten bepalingen worden vastgesteld voor het opstellen van een milieubeoordeling over optimale aanpassing aan de omgeving en mildering van potentiële negatieve gevolgen. Dergelijke beoordelingen moeten ervoor zorgen dat de in vergelijking met de biologische landbouw relatief nieuwe biologische productie van zeewier en aquacultuurdieren zowel uit milieuoogpunt als uit het oogpunt van andere opties aanvaardbaar is, optimaal beantwoordt aan de belangen van het brede publiek en ecologisch geschikt en duurzaam is.
(6)
Vanwege de oplosbaarheid van het medium water moeten biologische en niet-biologische aquacultuurproductie-eenheden adequaat van elkaar worden gescheiden; hiertoe moeten gepaste scheidingsafstanden worden vastgesteld. Gezien de verschillen tussen de zoet- en zoutwateromgevingen in de Gemeenschap dienen de scheidingsafstanden bij voorkeur op het niveau van de lidstaten te worden vastgesteld, aangezien zij deze afstand het best op de verschillende kenmerken van de aquatische omgeving kunnen afstemmen.
(7)
De teelt van zeewier kan een gunstig effect hebben op, onder meer, de verwijdering van nutriënten en kan de polycultuur bevorderen. Om wilde zeewierbedden de kans te geven te regenereren en om te voorkomen dat de betrokken productie de toestand van het aquatische milieu significant beïnvloedt, moet er nauwkeurig op worden toegezien dat deze bedden niet te intensief worden geoogst.
(8)
De lidstaten kampen met toenemende tekorten in de bevoorrading met biologische eiwithoudende gewassen. Tegelijkertijd volstaat de invoer van biologische eiwithoudende voeders niet om aan de behoeften te voldoen. Het totale teeltareaal voor biologische eiwithoudende gewassen is niet groot genoeg om de behoefte aan biologische eiwitten op te vangen; daarom dient het vervoederen van eiwithoudende voeders afkomstig van percelen die zich in hun eerste omschakelingsjaar bevinden, onder bepaalde voorwaarden te worden toegestaan.
(9)
De biologische dierlijke aquacultuurproductie bevindt zich in een zo pril stadium dat onvoldoende biologisch reproductiemateriaal beschikbaar is. Daarom dient het gebruik van niet-biologisch reproductiemateriaal en niet-biologische juvenielen onder bepaalde voorwaarden te worden toegestaan.
(10)
In het kader van de biologische dierlijke aquacultuurproductie moet ervoor worden gezorgd dat aan de soortspecifieke behoeften van de dieren wordt voldaan. Houderijpraktijken, beheerssystemen en inperkingssystemen moeten aan de welzijnsbehoeften van de dieren tegemoetkomen. Er dienen constructievoorschriften voor de kooien en pens op zee en voor de kweeksystemen op het land te worden vastgesteld. Om het voorkomen van plagen en parasieten tot een minimum te beperken en een hoog dierenwelzijns- en gezondheidsniveau te verzekeren, moeten maximale bezettingsdichtheden worden vastgesteld. De grote diversiteit aan soorten met specifieke behoeften moet worden opgevangen aan de hand van specifieke bepalingen.
(11)
Als gevolg van recente technologische ontwikkelingen wordt in de aquacultuurproductie steeds meer gebruik gemaakt van gesloten recirculatiesystemen, die enerzijds externe input en veel energie vergen, maar anderzijds de afvallozingen verminderen en ontsnapping van de dieren voorkomen. Gezien het beginsel dat de biologische productie zo dicht mogelijk bij de natuur moet aansluiten, mag het gebruik van dergelijke systemen in de biologische productie niet worden toegestaan totdat hierover meer gegevens beschikbaar zijn. Voor broed- en kweekkamers kan een uitzondering op dit verbod worden toegestaan.
(12)
De voor de biologische productie geldende algemene beginselen die zijn vastgesteld in de artikelen 4 en 5 van Verordening (EG) nr. 834/2007, moeten uitgaan van een adequate opzet en een adequaat beheer van biologische processen op basis van ecologische systemen waarin systeeminherente natuurlijke hulpbronnen worden gebruikt aan de hand van aquacultuurmethoden die in overeenstemming zijn met het beginsel van de duurzame exploitatie van de visserij. Dit impliceert tevens dat de aquacultuurproductie moet beantwoorden aan het beginsel van de instandhouding van de biodiversiteit van natuurlijke aquatische ecosystemen. Deze beginselen zijn voorts gebaseerd op risicobeoordeling en, in voorkomend geval, op het gebruik van voorzorgsmaatregelen en preventieve maatregelen. In dit verband moet worden verduidelijkt dat de kunstmatige inductie van de reproductie van aquacultuurdieren met hormonen en hormoonderivaten onverenigbaar is met de opzet van de biologische productie en met de bij de consument levende perceptie van biologische aquacultuurproducten, en dat dergelijke stoffen bijgevolg niet in de biologische aquacultuur mogen worden gebruikt.
(13)
Het voeder voor aquacultuurdieren moet voldoen aan de nutritionele behoeften en mag niet afkomstig zijn van de soort waaraan het wordt gevoederd, zoals is vastgesteld in Verordening (EG) nr. 999/2001 van het Europees Parlement en de Raad van 22 mei 2001 houdende vaststelling van voorschriften inzake preventie, bestrijding en uitroeiing van bepaalde overdraagbare spongiforme encefalopathieën (13). Daarom moeten specifieke bepalingen worden vastgesteld voor carnivore en niet-carnivore aquacultuurdieren.
(14)
De grondstoffen voor het voeder van biologisch gekweekte carnivore vissen, schaaldieren en schelpdieren moeten bij voorkeur bestaan uit biologisch diervoeder van biologische aquacultuurbronnen of afkomstig zijn van de duurzaam geëxploiteerde visserij, zoals bedoeld in artikel 5, onder o), van Verordening (EG) nr. 834/2007 en zoals gedefinieerd in artikel 3, onder e), van Verordening (EG) nr. 2371/2002 van de Raad van 20 december 2002 inzake de instandhouding en de duurzame exploitatie van de visbestanden in het kader van het gemeenschappelijk visserijbeleid (14). Omdat de biologische aquacultuur en de duurzame visserij zich nog in een prille fase bevinden en zich als gevolg daarvan tekorten in de bevoorrading met biologisch diervoeder en diervoeder uit de duurzame visserij kunnen voordoen, moet worden vastgesteld onder welke voorwaarden niet-biologisch diervoeder mag worden gebruikt, met inachtneming van Verordening (EG) nr. 1774/2002 (15) van het Europees Parlement en de Raad, waarbij gezondheidsvoorschriften zijn vastgesteld voor van vis afkomstig materiaal dat in de aquacultuur mag worden gebruikt, en waarbij het voederen van bepaald van kweekvis afgeleid materiaal aan kweekvis van dezelfde soort is verboden.
(15)
Het gebruik van bepaalde niet-biologische voedermiddelen, toevoegingsmiddelen voor diervoeders en technische hulpmiddelen voor diervoeders in de biologische dierlijke aquacultuurproductie en de biologische aquacultuurproductie van zeewier dient onder duidelijk omschreven voorwaarden te worden toegestaan. De desbetreffende nieuwe stoffen moeten overeenkomstig artikel 16, lid 1, van Verordening (EG) nr. 834/2007 worden toegestaan. Aangezien een ad-hocgroep van deskundigen inzake visvoeders en reinigingsproducten in de biologische aquacultuur (16) heeft geconcludeerd dat producten van die aard die reeds in bijlage V en VI van Verordening (EG) nr. 889/2008 zijn opgenomen en zijn toegestaan in de biologische dierhouderij, tevens moeten worden toegestaan in de biologische aquacultuur en dat bepaalde stoffen essentieel zijn voor specifieke vissoorten, dienen deze stoffen te worden toegevoegd aan bijlage VI van die verordening.
(16)
De kweek van tweekleppige weekdieren die via filtrering voedsel opnemen, kan de kwaliteit van de kustwateren bevorderen dankzij de verwijdering van nutriënten en kan bovendien de polycultuur stimuleren. Er moeten specifieke regels voor weekdieren worden vastgesteld met inachtneming van het feit dat in deze bedrijfstak niet hoeft te worden bijgevoederd en de overeenkomstige milieu-impact bijgevolg geringer kan zijn dan in andere takken van de aquacultuur.
(17)
Het beheer van de diergezondheid moeten vooral gebaseerd zijn op ziektepreventie. De op het gebied van diergeneeskundige behandelingen in deze verordening vastgestelde maatregelen gelden onverminderd Richtlijn 2006/88/EG van de Raad van 24 oktober 2006 betreffende veterinairrechtelijke voorschriften voor aquacultuurdieren en de producten daarvan en betreffende de preventie en bestrijding van bepaalde ziekten bij waterdieren (17). Bepaalde reinigingsproducten, groeiwerende producten en producten voor het ontsmetten van productiemateriaal en -voorzieningen moeten onder bepaalde voorwaarden worden toegestaan. Het gebruik van ontsmettingsproducten in de aanwezigheid van levende dieren vergt bijzondere nauwlettendheid en de garantie dat deze stoffen niet schadelijk zijn. Voor de toelating van dergelijke stoffen dient gebruik te worden gemaakt van artikel 16, lid 1, van Verordening (EG) nr. 834/2007. Overeenkomstig de aanbeveling van een ad-hocgroep van deskundigen moeten deze stoffen in de bijlage worden opgenomen.
(18)
Aan de hand van een ranglijst van de verschillende soorten behandelingen moeten specifieke voorschriften voor diergeneeskundige behandelingen worden vastgesteld met gebruiksbeperkingen voor de allopathie.
(19)
Tijdens de behandeling en het vervoer van levende vis moeten in het licht van de fysiologische behoeften van de dieren voorzorgsmaatregelen worden genomen.
(20)
Tijdens de periode van omschakeling naar de biologische productie moeten alle productiemiddelen gedurende een bepaalde tijd aan de biologische methode worden aangepast. Afhankelijk van de vorige productiesystemen moeten specifieke omschakelingsperioden worden bepaald.
(21)
Bepaalde bijlagen bij Verordening (EG) nr. 889/2007 blijken kleine fouten te bevatten; er moeten maatregelen worden genomen om deze fouten te corrigeren.
(22)
Er moeten bepalingen inzake specifieke controlevoorschriften worden vastgesteld waarin rekening wordt gehouden met de specifieke kenmerken van de aquacultuur.
(23)
Om het bedrijven die reeds overeenkomstig nationale of particuliere normen biologisch produceren, gemakkelijker te maken om te schakelen naar de nieuwe Gemeenschapsregelgeving, moeten overgangsmaatregelen worden vastgesteld.
(24)
In vergelijking met de biologische landbouw en de langdurige ervaring die de landbouwbedrijven met deze methode hebben opgedaan, is de biologische aquacultuur een relatieve nieuwkomer in de biologische productie. Gezien de toenemende belangstelling van de consument voor biologische aquacultuurproducten is het waarschijnlijk dat meer en meer aquacultuureenheden op de biologische productie zullen overschakelen. De ervaring en de technische knowhow zullen overeenkomstig toenemen. Bovendien zal het onderzoek dat in de steigers staat, uitmonden in nieuwe kennis, met name over inperkingssystemen, de noodzaak van niet-biologische voederingrediënten of bezettingsdichtheden voor bepaalde soorten. Nieuwe kennis en technische ontwikkelingen die tot een verbetering van de biologische aquacultuur leiden, moeten in de productievoorschriften worden verwerkt. Daarom dienen bepalingen te worden vastgesteld om de huidige wetgeving te herzien en in voorkomend geval te wijzigen.
(25)
Verordening (EG) nr. 889/2008 moet daarom dienovereenkomstig worden gewijzigd.
(26)
De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Regelgevend Comité voor biologische productie,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Verordening (EG) nr. 889/2008 wordt als volgt gewijzigd:
1.
Artikel 1, lid 2, wordt vervangen door:
„2. Deze verordening is niet van toepassing op:
a)
andere dan de in artikel 7 genoemde diersoorten; en
b)
andere dan de in artikel 25 bis genoemde aquacultuurdieren.
Titel II, titel III en titel IV zijn evenwel van overeenkomstige toepassing op dergelijke producten totdat de productievoorschriften voor deze producten zijn vastgesteld op grond van Verordening (EG) nr. 834/2007.”
2.
Artikel 2 wordt als volgt gewijzigd:
a)
de tekst onder f) wordt vervangen door:
„f) „productie-eenheid”: het geheel van de in een productiesector gebruikte productiemiddelen, zoals productieruimten, percelen grond, weilanden, openluchtruimten, stallen, visvijvers, inperkingssystemen voor zeewier of aquacultuurdieren, geconcessioneerde kust- of zeebodemlocaties, plaatsen voor de opslag van gewassen, plantaardige producten, zeewierproducten, dierlĳke producten, grondstoffen en andere voor de betrokken productiesector relevante productiemiddelen;”
b)
na punt i) worden de volgende punten toegevoegd:
„j) „gesloten recirculatievoorziening voor aquacultuur”: een op het land of op een vaartuig gelegen aquacultuurvoorziening waarin het water in een gesloten circuit wordt rondgepompt en permanent gebruik wordt gemaakt van externe energie om de omgeving voor de aquacultuurdieren te stabiliseren;
k) „energie uit hernieuwbare bronnen”: energie uit hernieuwbare niet-fossiele energiebronnen: wind, zon, geothermische warmte, golfslag, getij, waterkracht, stortgas, gas van rioolzuiveringsinstallaties en biogassen;
l) „broedkamer” („hatchery”): ruimte voor het reproduceren, het uitbroeden en het kweken in vroege levensstadia van aquacultuurdieren, en met name vis, schelpdieren en schaaldieren;
m) „kweekkamer” („nursery”): ruimte voor een tussenkweekfase die volgt op die in de broedkamer en voorafgaat aan die van de opkweek. De kweekkamerfase wordt tijdens het eerste derde deel van de productiecyclus afgerond, behalve wanneer de soorten zich in een smoltificatieproces bevinden;
n) „verontreiniging” (in het kader van de aquacultuur- en de zeewierproductie): de directe of indirecte introductie van in Richtlijn 2008/56/EG van het Europees Parlement en de Raad (18) en Richtlijn 2000/60/EG van het Europees Parlement en de Raad (19) omschreven stoffen of energie in de wateren waarop deze richtlijnen van toepassing zijn;
o) „polycultuur” (in het kader van de aquacultuur- en de zeewierproductie): het kweken van twee of meer soorten van doorgaans verschillende trofische niveaus in één kweekeenheid;
p) „productiecyclus” (in het kader van de aquacultuur- en de zeewierproductie): de levenscyclus van aquacultuurdieren of zeewier vanaf de prilste levensfase tot de oogst;
q) „plaatselijk gekweekte soorten” (in het kader van de aquacultuur en de zeewierproductie): andere dan in Verordening (EG) nr. 708/2007 (20) van de Raad bedoelde uitheemse en plaatselijk niet-voorkomende soorten. De in bijlage IV van Verordening (EG) nr. 708/2007 genoemde soorten mogen als plaatselijk gekweekte soorten worden beschouwd.
r) „bezettingsdichtheid” (in het kader van de aquacultuur): het levend gewicht van de dieren per kubieke meter water op elk moment van de opkweekfase en, in het geval van platvis en garnalen, het gewicht per vierkante meter oppervlakte.
3.
In titel II wordt het volgende hoofdstuk 1 bis ingevoegd:
„HOOFDSTUK 1 bis
Zeewierproductie
Artikel 6 bis
Toepassingsgebied
In dit hoofdstuk worden productievoorschriften voor het verzamelen en kweken van zeewier vastgesteld. Dit hoofdstuk is van overeenkomstige toepassing op alle voor vervoedering aan aquacultuurdieren bestemde meercellige mariene algen, fytoplankton en microalgen.
Artikel 6 ter
Geschiktheid van het aquatische medium en duurzaambeheerplan
1. De bedrijven moeten gevestigd zijn op locaties die niet zijn verontreinigd door niet voor de biologische productie toegestane producten of stoffen, noch door verontreinigende stoffen die de biologische aard van de producten in het gedrang zouden brengen.
2. Biologische en niet-biologische productie-eenheden moeten adequaat van elkaar worden gescheiden. Deze scheiding moet aan de hand van aparte waterdistributiesystemen en adequate afstanden worden aangebracht op basis van natuurlijke omstandigheden zoals de getijdenstroming en de stroomopwaarts of stroomafwaarts gelegen locatie van de biologische productie-eenheid. De autoriteiten van de lidstaten mogen locaties of gebieden aanwijzen die volgens hen ongeschikt zijn voor de biologische aquacultuur of de oogst van zeewier en mogen tevens minimumafstanden voor de scheiding tussen biologische en niet-biologische productie-eenheden vaststellen.
Indien minimumscheidingsafstanden worden vastgesteld, dienen de lidstaten de betrokken informatie aan de marktdeelnemers, de overige lidstaten en de Commissie te verstrekken.
3. Met betrekking tot nieuwe, voor de biologische productie geplande bedrijven die meer dan 20 ton aquacultuurproducten per jaar produceren, moeten de omstandigheden van de productie-eenheid en van de onmiddellijke omgeving daarvan, alsmede de verwachte impact van de exploitatie van die eenheid worden geëvalueerd in een milieubeoordeling die in verhouding staat tot de productie-eenheid. De marktdeelnemer stelt de milieubeoordeling ter beschikking van het controleorgaan of de controleautoriteit. Inhoudelijk dient de milieubeoordeling gebaseerd te zijn op bijlage IV bij Richtlijn 85/337/EEG van de Raad (21). Indien voor de betrokken eenheid reeds een gelijkwaardige beoordeling is opgesteld, mag deze ook in dit verband worden gebruikt.
4. De marktdeelnemer dient een duurzaambeheerplan in dat in verhouding staat tot de productie-eenheid waar aan biologische aquacultuur wordt gedaan of zeewier wordt geoogst.
Dit plan dient jaarlijks te worden bijgewerkt, moet gedetailleerde gegevens bevatten over de milieu-impact van het bedrijf en de uit te voeren milieumonitoring, alsmede maatregelen voor het optimaal beperken van negatieve gevolgen voor de omliggende water- en bodemomgeving, met inbegrip, in voorkomend geval, van gegevens inzake de lozing van nutriënten in het milieu per productiecyclus of per jaar. Controles en reparaties van technische apparatuur dienen in het plan te worden geregistreerd.
5. Marktdeelnemers van aquacultuur- en zeewierbedrijven dienen bij voorkeur gebruik te maken van hernieuwbare energiebronnen en recyclagemateriaal en moeten in het duurzaambeheerplan een afvalbeperkingsschema opnemen dat vanaf het begin van de exploitatie van het bedrijf moet worden toegepast. Waar mogelijk mag restwarmte alleen worden gebruikt indien zij afkomstig is van hernieuwbare energiebronnen.
6. Zodra met de zeewieroogst wordt begonnen, dient een eenmalige biomassaraming te worden verricht.
Artikel 6 quater
Duurzame oogst van wild zeewier
1. De bewijsstukken moeten in de eenheid of de bedrijfskantoren worden bewaard en moeten de marktdeelnemer, respectievelijk de controleautoriteit of het controleorgaan in staat stellen na te gaan, respectievelijk te verifiëren of de oogsters uitsluitend overeenkomstig Verordening (EG) nr. 834/2007 geproduceerd wild zeewier hebben geleverd.
2. De omvang van de oogst mag niet zo groot zijn dat de toestand van het aquatische milieu er significante gevolgen van ondervindt. Met het oog op de regeneratie van het zeewier moeten maatregelen worden genomen op het gebied van, onder meer, oogsttechnieken, minimumgrootte, leeftijd, reproductiecycli of de grootte van het resterende weewier.
3. Indien zeewier van een gedeeld of gemeenschappelijk oogstgebied wordt geoogst, moet uit bewijsstukken blijken dat de volledige oogst aan de bepalingen van deze verordening voldoet.
4. Uit de in artikel 73 ter, lid 2, onder b) en c), bedoelde registers moet blijken dat het beheer op een duurzame manier heeft plaatsgevonden en dat de oogstgebieden geen langetermijngevolgen hebben ondergaan.
Artikel 6 quinquies
Zeewierteelt
1. Bij de zeewierteelt op zee mag slechts gebruik worden gemaakt van natuurlijk in het plaatselijke milieu voorkomende nutriënten of van nutriënten afkomstig van een bij voorkeur dichtbijgelegen aquacultuureenheid voor de biologische dierlijke productie die deel uitmaakt van een polycultuursysteem.
2. In op het land gelegen voorzieningen waar gebruik wordt gemaakt van externe bronnen van nutriënten, moet worden geconstateerd dat de nutriëntenniveaus in de effluenten niet hoger zijn dan die in het instromende water. Er mag enkel gebruik worden gemaakt van de in bijlage I opgenomen nutriënten van plantaardige of minerale oorsprong.
3. De teeltdichtheid of de exploitatie-intensiteit moet worden geregistreerd en moet worden afgestemd op het behoud van het aquatische milieu door ervoor te zorgen dat de maximumhoeveelheid zeewier die het milieu aankan zonder daar negatieve gevolgen van te ondervinden, niet wordt overschreden.
4. Touwen en andere materialen die bij de zeewierteelt worden gebruikt, moeten waar mogelijk worden hergebruikt of gerecycled.
Artikel 6 sexies
Groeiwerende behandelingen en reiniging van productieapparatuur en productievoorzieningen
1. Biologische aangroeiorganismen mogen slechts fysiek of met de hand worden verwijderd en moeten, wanneer gepast, op enige afstand van de kwekerij weer in zee worden gezet.
2. De apparatuur en de voorzieningen moeten op fysieke of mechanische wijze worden gereinigd. Indien deze maatregelen niet het gewenste resultaat opleveren, mag slechts gebruik worden gemaakt van de in bijlage VII, deel 2, opgenomen stoffen.
4.
Artikel 21, lid 2, wordt vervangen door:
„2. Het begrazen of de oogst van percelen blijvend grasland, blijvende voedergewassen of eiwithoudende gewassen die in het kader van biologisch beheer tijdens het eerste omschakelingsjaar zijn ingezaaid, mag maximaal 20 % van de totale gemiddelde hoeveelheid gevoederde diervoeders vormen, op voorwaarde dat deze percelen van het eigen bedrijf zijn en tijdens de laatste vijf jaar geen deel hebben uitgemaakt van een biologische productie-eenheid van dat bedrijf. Wanneer gebruik wordt gemaakt van zowel omschakelingsdiervoeders als diervoeders afkomstig van percelen die zich in het eerste omschakelingsjaar bevinden, mag het totale percentage van die diervoeders samen niet hoger zijn dan de in lid 1 vastgestelde maxima.”
5.
In titel II wordt het volgende hoofdstuk 2 bis ingevoegd:
„HOOFDSTUK 2 bis
Dierlijke aquacultuurproductie
Deel 1
Algemene voorschriften
Artikel 25 bis
Toepassingsgebied
In dit hoofdstuk worden gedetailleerde productievoorschriften vastgesteld voor in bijlage XIII bis genoemde soorten vissen, schelpdieren, schaaldieren, stekelhuidigen en weekdieren.
Dit hoofdstuk is van overeenkomstige toepassing op zoöplankton, microschelpdieren, microschaaldieren, rotiferen, wormen en andere als voer gebruikte waterdieren.
Artikel 25 ter
Geschiktheid van het aquatische medium en duurzaambeheerplan
1. De bepalingen van artikel 6 ter, leden 1 tot en met 5, zijn van toepassing op dit hoofdstuk.
2. Defensieve en preventieve maatregelen die in het kader van Richtlijn 92/43/EEG (22) en overeenkomstig nationale regels worden genomen tegen predatoren, moeten in het duurzaambeheerplan worden geregistreerd.
3. In voorkomend geval moeten marktdeelnemers met aan elkaar grenzende bedrijven het opstellen van hun beheersplannen op verifieerbare wijze coördineren.
4. Met betrekking tot de dierlijke aquacultuurproductie in visvijvers, vistanks of doorstroomsystemen („raceways”) moeten de bedrijven zijn uitgerust met natuurlijke filterbedden, bezinkingsvijvers, biologische filters of mechanische filters voor de verzameling van afvalnutriënten, of moeten zij gebruik maken van zeewier en/of dieren (tweekleppigen en algen) die bijdragen tot de verbetering van de kwaliteit van de effluenten. In voorkomend geval moeten de effluenten regelmatig worden gecontroleerd.
Artikel 25 quater
Gelijktijdige productie van biologisch en niet-biologisch gehouden aquacultuurdieren
1. De bevoegde autoriteit mag de kweek van zowel biologische als niet-biologische juvenielen in broedkamers en kweekkamers op hetzelfde bedrijf toestaan, op voorwaarde dat de eenheden duidelijk fysiek van elkaar zijn gescheiden en een afzonderlijk waterdistributiesysteem is geïnstalleerd.
2. Met betrekking tot de opkweek mag, wanneer daarbij verschillende productiefasen en verschillende perioden voor de behandeling van de aquacultuurdieren betrokken zijn, de bevoegde autoriteit de aanwezigheid van zowel biologische als niet-biologische eenheden voor de dierlijke aquacultuurproductie op hetzelfde bedrijf toestaan op voorwaarde dat artikel 6 ter, lid 2, van de onderhavige verordening wordt nageleefd.
3. De marktdeelnemers bewaren bewijsstukken inzake de toepassing van de in dit artikel bedoelde bepalingen.
Deel 2
Herkomst van de aquacultuurdieren
Artikel 25 quinquies
Herkomst van biologische aquacultuurdieren
1. Er moet gebruik worden gemaakt van plaatselijk gekweekte soorten en de reproductie moet erop gericht zijn stammen op te leveren die beter zijn aangepast aan de kweekomstandigheden, een goede gezondheid hebben en goed gebruik maken van de voedselbronnen. De bewijsstukken met betrekking tot de herkomst en de behandeling van de dieren moet ter beschikking van het controleorgaan of de controleautoriteit worden gehouden.
2. Er moeten soorten worden gekozen die kunnen worden gekweekt zonder significante schade aan wilde bestanden toe te brengen.
Artikel 25 sexies
Herkomst en beheer van niet-biologische aquacultuurdieren
1. Met het oog op de reproductie of de verbetering van het genetisch materiaal mogen, wanneer geen biologische aquacultuurdieren beschikbaar zijn, in het wild gevangen of niet-biologische aquacultuurdieren in een bedrijf worden binnengebracht. Deze dieren moeten ten minste drie maanden volgens de biologische methode worden beheerd alvorens zij voor reproductiedoeleinden mogen worden gebruikt.
2. Met het oog op de opkweek mogen niet-biologische aquacultuurjuvenielen op een bedrijf worden binnengebracht wanneer geen biologische aquacultuurjuvenielen beschikbaar zijn. Ten minste twee derde van de productiecyclus moet volgens de biologische methode worden beheerd.
3. Het maximumpercentage niet-biologische aquacultuurjuvenielen die op een bedrijf mogen worden binnengebracht, bedraagt: 80 % tegen 31 december 2011, 50 % tegen 31 december 2013 en 0 % tegen 31 december 2015.
4. Het verzamelen van wilde aquacultuurjuvenielen voor opkweekdoeleinden is slechts in de volgende gevallen toegestaan:
a)
wanneer het de natuurlijke instroom van larven en juvenielen van vissen of schaal- en schelpdieren bij het vullen van vijvers, inperkingssystemen en afgebakende ruimten betreft;
b)
wanneer het de Europese glasaal betreft, op voorwaarde dat op de betrokken locatie een goedgekeurd beheersprogramma voor aal van toepassing is en nog geen oplossing is gevonden voor het probleem van de kunstmatige reproductie van aal.
Deel 3
Aquacultuurhouderijpraktijken
Artikel 25 septies
Algemene aquacultuurhouderijvoorschriften
1. De houderijomgeving van de aquacultuurdieren moet zo zijn ontworpen dat de aquacultuurdieren overeenkomstig hun soortspecifieke behoeften:
a)
voldoende ruimte hebben om zich goed te voelen;
b)
worden gehouden in water van een goede kwaliteit met voldoende zuurstof, en
c)
worden gehouden bij een temperatuur en een lichtintensiteit die, tevens rekening houdend met de geografische locatie, overeenstemmen met de vereisten van de soort;
d)
worden gehouden in een omgeving met een bodem die zo goed mogelijk lijkt op die in hun natuurlijke omgeving, in het geval van demersale zoetwatervissen;
e)
worden gehouden in een omgeving met een bodem van natuurlijke aarde in het geval van karper.
2. De bezettingsdichtheid per soort of soortengroep is vastgesteld in bijlage XIII bis. Bij het beoordelen van de effecten van de bezettingsdichtheid op het welzijn van de kweekvis wordt toezicht gehouden op de toestand van de vis (zoals schade aan de vinnen, andere verwondingen, groeitempo, vertoond gedrag en algemene gezondheid) en op de waterkwaliteit.
3. De aquatische inperkingssystemen moeten zijn ontworpen en gebouwd met het oog op stromingsniveaus en fysisch-chemische parameters die borg staan voor de gezondheid en het welzijn van de dieren en zijn afgestemd op hun ethologische behoeften.
4. Het ontwerp, de locatie en de exploitatie van de inperkingssystemen moeten erop gericht zijn het risico van ontsnappingsincidenten tot een minimum te beperken.
5. Indien vissen, schaaldieren of schelpdieren ontsnappen, moeten adequate maatregelen worden genomen om de impact op het plaatselijke ecosysteem te verminderen, onder meer door de dieren waar mogelijk weer te vangen. Hiervan moeten bewijsstukken worden bewaard.
Artikel 25 octies
Speciale voorschriften voor aquatische inperkingssystemen
1. Gesloten recirculatievoorzieningen voor de dierlijke aquacultuurproductie zijn verboden, behalve voor broedkamers, kweekkamers en voorzieningen voor de productie van soorten die worden gebruikt als biologische voedingsorganismen.
2. Kweekeenheden op het land moeten aan de volgende voorwaarden voldoen:
a)
met betrekking tot doorstroomsystemen moet zowel het stroomniveau als de kwaliteit van het in- en uitstromende water kunnen worden gemonitored en gecontroleerd;
b)
op ten minste 5 % van het perimetergebied („land-water interface”) moet natuurlijke vegetatie voorkomen.
3. Inperkingssystemen op zee moeten:
a)
zich bevinden op een locatie met de juiste waterdoorstroming, waterkwaliteit en uitwisseling tussen de verschillende waterlichamen om de impact op de zeebodem en het omgevende waterlichaam tot een minimum te beperken;
b)
uitgerust zijn met kooien die qua ontwerp, constructie en onderhoud afgestemd zijn op de exploitatieomgeving.
4. Kunstmatige verwarming of koeling van het water is slechts toegestaan in broed- en kweekkamers. In alle productiefasen mag gebruik worden gemaakt van natuurlijk putwater voor het verwarmen of koelen van het water.
Artikel 25 nonies
Beheer van aquacultuurdieren
1. De aquacultuurdieren moeten zo weinig mogelijk, met de grootst mogelijke zorg en de juiste apparatuur, en aan de hand van adequate protocollen worden gehanteerd om stress en fysieke schade als gevolg van de behandelingsprocessen te voorkomen. De wijze van hantering van het reproductiemateriaal moet gericht zijn op het optimaal beperken van fysieke schade en stress en dient zo nodig onder anesthesie plaats te vinden. Groottesortering moet tot een minimum worden beperkt en zo te worden verricht dat het welzijn van de vis gegarandeerd is.
2. De volgende beperkingen gelden voor het gebruik van kunstlicht:
a)
de natuurlijke dagduur mag, gezien de ethologische behoeften, de geografische omstandigheden en de algemene gezondheid van de gekweekte dieren, met kunstlicht worden verlengd tot maximaal 16 uur per dag, behalve voor reproductiedoeleinden;
b)
bij het overschakelen van natuurlijk naar kunstlicht of omgekeerd moet gebruik worden gemaakt van dimmers of achtergrondverlichting om plotse veranderingen in de lichtintensiteit te voorkomen.
3. Ter waarborging van het welzijn en de gezondheid van de dieren is verluchting toegestaan met dien verstande dat mechanische verluchters bij voorkeur door hernieuwbare energiebronnen worden aangedreven.
Dergelijke gebruiksomstandigheden moeten in het aquacultuurproductieregister worden vermeld.
4. Zuurstof mag met het oog op diergezondheidsvereisten en tijdens kritieke fasen van de productie en het vervoer slechts in de volgende gevallen worden gebruikt:
a)
bij uitzonderlijke temperatuurstijging, luchtdrukdaling of incidentele verontreiniging,
b)
bij occasioneel bestandsbeheer, zoals bemonstering en sortering,
c)
teneinde het overleven van het kweekbestand te garanderen.
Hiervan moeten bewijsstukken worden bewaard.
5. De slachttechnieken moeten onmiddellijke bewusteloosheid en ongevoeligheid voor pijn tot gevolg hebben. Bij het overwegen van de optimale slachtmethoden moet rekening worden gehouden met verschillen in oogstomvang, soort en productielocatie.
Deel 4
Reproductie
Artikel 25 decies
Verbod op het gebruik van hormonen
Het gebruik van hormonen en hormoonderivaten is verboden.
Deel 5
Voeder voor vissen, schaaldieren, schelpdieren en stekelhuidigen
Artikel 25 undecies
Algemene voorschriften inzake voeder
Het voederrantsoen moet worden samengesteld in het licht van de volgende prioriteiten:
a)
de gezondheid van de dieren;
b)
de hoge productkwaliteit, onder meer op het gebied van de nutritionele samenstelling die de hoge kwaliteit van het eetbare eindproduct moet garanderen;
c)
de geringe impact op het milieu.
Artikel 25 duodecies
Specifieke voorschriften inzake voeder voor carnivore aquacultuurdieren
1. Het voeder voor carnivore aquacultuurdieren dient prioritair te bestaan uit:
a)
biologische voederproducten van oorsprong uit de aquacultuur;
b)
vismeel en visolie van uit de biologische aquacultuur afkomstige afsnijdsels;
c)
vismeel, visolie en andere visingrediënten van uit de duurzame visserij afkomstige afsnijdsels van voor menselijke consumptie gevangen vis;
d)
biologische voedermiddelen van plantaardige en dierlijke oorsprong als vermeld in bijlage V en met inachtneming van de daarin vastgestelde beperking.
2. Indien geen in lid 1 bedoeld voeder beschikbaar is, mag gedurende een overgangsperiode die afloopt op 31 december 2014, gebruik worden gemaakt van vismelen en visoliën die afkomstig zijn van afsnijdsels uit de niet-biologische aquacultuur of van afsnijdsels van voor menselijke consumptie gevangen vis. Dergelijke voedermiddelen mogen ten hoogste 30 % van het dagelijkse voederrantsoen uitmaken.
3. Het voederrantsoen mag ten hoogste 60 % biologische plantaardige producten bevatten.
4. Voornamelijk van biologische bronnen afgeleide astaxanthine, zoals schelpen en schalen van biologische schelp- of schaaldieren, mag worden gebruikt in het voederrantsoen van zalm en forel binnen de grenzen van de fysiologische behoeften van deze dieren. Indien geen biologische bronnen beschikbaar zijn, mogen natuurlijke bronnen van astaxanthine (zoals Phaffia-gist) worden gebruikt.
Artikel 25 terdecies
Specifieke voorschriften inzake voeder voor bepaalde aquacultuurdieren
1. Het voederrantsoen van in bijlage XIII bis, delen 6, 7 en 9, bedoelde aquacultuurdieren moet bestaan uit voeder dat van nature in vijvers en meren beschikbaar is.
2. Bij gebrek aan voldoende in lid 1 bedoelde van nature beschikbare voedselbronnen mag gebruik worden gemaakt van bij voorkeur in het bedrijf gekweekt biologisch voeder van plantaardige oorsprong of van zeewier. De marktdeelnemers bewaren bewijsstukken waarin de noodzaak van bijvoederen wordt aangetoond.
3. Indien het natuurlijke voeder overeenkomstig lid 2 wordt aangevuld, mag het voederrantsoen van de soorten als genoemd in deel 7 van bijlage XIII bis en van pangasius (Pangasius sp.) als genoemd in deel 9 van die bijlage maximaal 10 % vismeel of visolie van duurzame visserijtakken bevatten.
Artikel 25 quaterdecies
Producten en stoffen als bedoeld in artikel 15, lid 1, onder d) iii), van Verordening (EG) nr. 834/2007
1. In de biologische aquacultuur mag alleen gebruik worden gemaakt van in bijlage V opgenomen voedermiddelen van dierlijke en minerale oorsprong.
2. Toevoegingsmiddelen voor diervoeders, bepaalde in diervoeding gebruikte producten en technische hulpstoffen mogen slechts worden gebruikt wanneer deze zijn opgenomen in bijlage VI en de in die bijlage vastgestelde beperkingen in acht worden genomen.
Deel 6
Specifieke voorschriften voor weekdieren
Artikel 25 quindecies
Kweekgebied
1. Tweekleppige weekdieren mogen in het kader van de polycultuur samen met biologische vis en zeewier worden gekweekt, mits dit in het duurzaambeheerplan wordt gedocumenteerd. Tweekleppige weekdieren mogen in het kader van de polycultuur tevens samen worden gekweekt met buikpotigen, zoals alikruiken.
2. De biologische productie van tweekleppige weekdieren moet plaatsvinden in een met palen, boeien of andere duidelijke bakens afgebakend gebied, en moet, indien gepast, worden ingeperkt aan de hand van pens, kooien of andere door de mens gemaakte voorzieningen.
3. Biologische kwekerijen van schaaldieren en schelpdieren moeten eventuele risico's voor uit instandhoudingoogpunt belangrijke soorten tot een minimum beperken. Duikvogels mogen geen schade ondervinden van afweernetten tegen roofdieren.
Artikel 25 sexdecies
Verwerving van zaad
1. Met betrekking tot tweekleppige schaal- of scheldieren mag wild zaad van buiten de grenzen van de productie-eenheid worden gebruikt, mits deze praktijk geen significante schade toebrengt aan het milieu en is toegestaan krachtens de plaatselijke wetgeving en mits het zaad afkomstig is van:
a)
banken die het winterweer waarschijnlijk niet zullen overleven of boventallig zijn ten opzichte van de behoeften, of
b)
collectoren waarop het schelpdierzaad zich op natuurlijke wijze heeft vastgehecht.
Met het oog op de traceerbaarheid naar het verzamelgebied moet worden geregistreerd hoe, waar en wanneer wild zaad is verzameld.
Er mag evenwel zaad van broedkamers voor niet-biologische tweekleppige schaal- of schelpdieren in de biologische productie-eenheden worden binnengebracht, mits daarbij de volgende maximumpercentages in acht worden genomen: 80 % tegen 31 december 2011, 50 % tegen 31 december 2013 en 0 % tegen 31 december 2015.
2. Met betrekking tot de holle oester, Crassostrea gigas, dient de voorkeur uit te gaan naar jonge exemplaren die selectief zijn gekweekt om melken in het wild te beperken.
Artikel 25 septdecies
Beheer
1. De bezettingsdichtheid bij de productie mag niet groter zijn dan de plaatselijke bezettingsdichtheid in de niet-biologische productie van schaal- en schelpdieren. Het sorteren, uitdunnen en anderszins aanpassen van de bezettingsdichtheid dienen plaats te vinden overeenkomstig de biomassa en met het oog op het dierenwelzijn en de hoge productkwaliteit.
2. Biologische aangroeiorganismen moeten fysiek of met de hand worden verwijderd en in voorkomend geval op enige afstand van de schelp- en schaaldierkwekerij weer in zee worden gezet. De schaal- en schelpdieren mogen tijdens de productiecyclus één keer tegen concurrerende aangroeiorganismen worden behandeld met een kalkoplossing.
Artikel 25 octodecies
Kweekvoorschriften
1. De kweek op mosseltouwen en aan de hand van andere in bijlage XIII bis, deel 8, vermelde methoden kan als biologische productie worden aangemerkt.
2. De bodemkweek van weekdieren is slechts toegestaan op voorwaarde dat op de verzamel- en kweeklocaties geen significante schade aan het milieu wordt toegebracht. Het bewijs van de minimale milieu-impact moet vergezeld gaan van een door de marktdeelnemer aan het controleorgaan of de controleautoriteit over te leggen onderzoek en verslag over het geëxploiteerde gebied. Het verslag dient als afzonderlijk hoofdstuk bij het duurzaambeheerplan te worden gevoegd.
Artikel 25 novodecies
Speciale kweekvoorschriften voor oesters
De kweek in op roosters aangebrachte zakken is toegestaan. Deze of andere structuren waarin de oesters worden geplaatst, moeten zo worden uitgezet dat de vorming van een volledige barrière langs de kustlijn wordt voorkomen. Met het oog op een optimale productie moeten de kweekoesters zorgvuldig en overeenkomstig de getijdenstroming op de bedden worden geplaatst. De productie moet voldoen aan de in bijlage XIII bis, deel 8, vermelde criteria.
Deel 7
Ziektepreventie en diergeneeskundige behandeling
Artikel 25 vicies
Algemene voorschriften inzake ziektepreventie
1. Het overeenkomstig artikel 9 van Richtlijn 2006/88/EG opgestelde plan inzake diergezondheidsbeheer moet gedetailleerde gegevens over op bioveiligheid en ziektepreventie gerichte methoden bevatten, inclusief een schriftelijk akkoord dat rekening zal worden gehouden met in verhouding tot de productie-eenheid staand advies van op het gebied van de gezondheid van aquacultuurdieren gekwalificeerde diensten die het bedrijf ten minste eens per jaar of, in het geval van tweekleppige schaal- en schelpdieren, ten minste eens om de twee jaar bezoeken.
2. Zowel de houderijsystemen als het materiaal en het gereedschap moeten goed worden gereinigd en ontsmet. Enkel de in bijlage VII, punten 2.1 en 2.2, vermelde producten mogen hiertoe worden gebruikt.
3. Met betrekking tot het stilleggen van de kwekerijen gelden de volgende bepalingen:
a)
de bevoegde autoriteit moet vaststellen of stillegging noodzakelijk is, hoelang deze na elke productiecyclus in in open water op zee gelegen inperkingssystemen moet worden toegepast en hoe deze moet worden gedocumenteerd. Het stilleggen wordt tevens aanbevolen voor andere productiesystemen waarin gebruik wordt gemaakt van tanks, visvijvers of kooien;
b)
deze praktijk is niet verplicht voor de kweek van tweekleppige weekdieren;
c)
de kooien en andere voor de productie van aquacultuurdieren gebruikte structuren mogen pas weer in gebruik worden genomen nadat deze tijdens de stillegging zijn leeggemaakt, ontsmet en enige tijd leeg hebben gestaan.
4. Niet-opgegeten visvoeder, faeces en dode dieren worden in voorkomend geval zo snel mogelijk verwijderd om significante milieuschade aan de waterkwaliteit te voorkomen, het risico van ziektes tot een minimum te beperken en het aantrekken van insecten of knaagdieren te voorkomen.
5. Het gebruik van ultraviolet licht en ozon is slechts toegestaan in broed- en kweekkamers.
6. Voor het biologisch controleren van ectoparasieten wordt bij voorkeur gebruik gemaakt van poetsvissen.
Artikel 25 unvicies
Diergeneeskundige behandelingen
1. Wanneer ondanks de overeenkomstig artikel 15, lid 1, onder f) i), van Verordening (EG) nr. 834/2007 genomen preventieve maatregelen ter waarborging van de gezondheid van de dieren zich toch een gezondheidsprobleem voordoet, mogen in de onderstaande volgorde van voorkeur de volgende diergeneeskundige behandelingen worden gebruikt:
a)
van planten, dieren of mineralen afkomstige stoffen in een homeopathische verdunning;
b)
planten zonder verdovend effect, alsmede de extracten daarvan, en
c)
stoffen zoals: spoorelementen, metalen, natuurlijke immunostimulanten en toegestane probiotica.
2. Er mogen niet meer dan twee allopathische behandelingskuren per jaar worden toegediend, behalve wanneer het vaccins en behandelingen in het kader van verplichte uitroeiingsregelingen betreft. Voor productiecycli van minder dan een jaar geldt evenwel een maximum van één allopathische behandeling. Indien de hier vermelde beperkingen voor allopathische behandelingen worden overschreden, mogen de betrokken aquacultuurdieren niet als biologische producten worden verkocht.
3. Het gebruik van parasietenbehandelingen, exclusief verplichte, door de lidstaten uitgevoerde bestrijdings- en uitroeiingsregelingen, moet beperkt worden tot twee per jaar, of één per jaar wanneer de productiecyclus korter is dan 18 maanden.
4. De wachttijd voor allopathische diergeneeskundige behandelingen en parasietenbehandelingen overeenkomstig lid 3, inclusief behandelingen in het kader van verplichte bestrijdings- en uitroeiingsregelingen, bedraagt het dubbel van de in artikel 11 van Richtlijn 2001/82/EG aangegeven wachttijd, of 48 uur wanneer deze periode niet is gespecificeerd.
5. Indien diergeneesmiddelen worden gebruikt, dient dit bij het controleorgaan of de controleautoriteit te worden aangemeld alvorens de dieren als biologisch op de markt worden gebracht. Behandelde bestanden moeten duidelijk identificeerbaar zijn.
6.
In hoofdstuk 3 van titel II wordt het volgende artikel 29 bis ingevoegd na artikel 29:
„Artikel 29 bis
Specifieke bepalingen voor zeewier
1. Indien het eindproduct vers zeewier is, moet voor het spoelen van het pas geoogste zeewier zeewater worden gebruikt.
Indien het eindproduct gedroogd zeewier is, mag voor het spoelen drinkwater worden gebruikt. Voor het verwijderen van vocht mag zout worden gebruikt.
2. Voor het drogen van zeewier mag geen gebruik worden gemaakt van rechtstreekse vlammen die direct in contact komen met het zeewier. Eventueel bij het drogen gebruikte touwen of andere materialen mogen niet tegen aangroei zijn behandeld, noch reinigings- of ontsmettingsproducten bevatten, behalve wanneer daarvoor een in bijlage VII vermeld product is gebruikt.”
7.
In hoofdstuk 4 van titel II wordt het volgende artikel 32 bis ingevoegd:
„Artikel 32 bis
Vervoer van levende vis
1. Levende vis moet worden vervoerd in geschikte tanks met schoon water dat op het gebied van temperatuur en gehalte aan opgeloste zuurstof voldoet aan de fysiologische behoeften van de vis.
2. De tanks voor het transport van biologische vis en biologische visproducten moeten vóór het vervoer goed worden gereinigd, ontsmet en gespoeld.
3. Met het oog op het verminderen van stress moeten voorzorgsmaatregelen worden genomen. De bezettingsdichtheid tijdens het vervoer mag niet schadelijk zijn voor de vis.
4. Met betrekking tot het bepaalde in de leden 1, 2 en 3 dienen bewijsstukken te worden bewaard.”
8.
In artikel 35 worden de leden 2 en 3 vervangen door:
„2. In eenheden voor de biologische productie van plantaardige producten, zeewier, dieren en de dierlijke aquacultuurproductie mogen geen andere dan de in het kader van deze verordening toegestane productiemiddelen worden opgeslagen.
3. De opslag van allopathische geneesmiddelen en antibiotica voor diergeneeskundig gebruik op het bedrijf is toegestaan wanneer deze middelen door een dierenarts zijn voorgeschreven in het kader van een in artikel 14, lid 1, onder e) ii), of artikel 15, lid 1, onder f) ii), van Verordening (EG) nr. 834/2007 bedoelde behandeling, zijn opgeslagen op een plaats die onder toezicht staat en zijn vermeld in het in artikel 76 van de onderhavige verordening bedoelde veeboek of, in voorkomend geval, in het in artikel 79 ter van de onderhavige verordening bedoelde aquacultuurproductieregister.”
9.
In hoofdstuk 5 van titel II wordt het volgende artikel 36 bis ingevoegd:
„Artikel 36 bis
Zeewier
1. De omschakelingsperiode voor een zeewieroogstlocatie bedraagt zes maanden.
2. De omschakelingsperiode voor een zeewierkweekeenheid bedraagt zes maanden of een volledige productiecyclus, afhankelijk van welke periode de langste is.”
10.
In hoofdstuk 5 van titel II wordt het volgende artikel 38 bis ingevoegd na artikel 38:
„Artikel 38 bis
Dierlijke aquacultuurproductie
1. Voor de volgende soorten aquacultuurvoorzieningen, inclusief de daarin levende aquacultuurdieren, gelden met betrekking tot de aquacultuurproductie-eenheden de volgende omschakelingsperioden:
a)
24 maanden voor voorzieningen die niet kunnen worden geleegd, gereinigd en ontsmet;
b)
12 maanden voor voorzieningen die zijn geleegd en stilgelegd;
c)
6 maanden voor voorzieningen die zijn geleegd, gereinigd en ontsmet;
d)
3 maanden voor in open water gelegen voorzieningen, onder meer voor de kweek van tweekleppige weekdieren.
2. De bevoegde autoriteit mag met terugwerkende kracht een eerder gedocumenteerde periode waarin de voorzieningen niet zijn behandeld met of blootgesteld aan stoffen die niet voor de biologische productie zijn toegestaan, erkennen als deel van de omschakelingsperiode.”
11.
De titel van artikel 43 wordt vervangen door:
„Gebruik van niet-biologische diervoeders van plantaardige en dierlijke oorsprong”;
12.
Artikel 59, lid 1, wordt vervangen door:
„Diervoeders voor gezelschapsdieren en voor pelsdieren vallen niet onder dit hoofdstuk.”
13.
Artikel 60, lid 1, onder a), wordt vervangen door:
„a)
de verwerkte diervoeders voldoen aan de bepalingen van Verordening (EG) nr. 834/2007, en met name aan artikel 14, lid 1, onder d) iv) en v), met betrekking tot de veehouderij of aan artikel 15, lid 1, onder d), voor aquacultuurdieren en aan artikel 18;”
14.
In titel IV wordt het volgende hoofdstuk 2 bis ingevoegd:
„HOOFDSTUK 2 bis
Specifieke controlevoorschriften met betrekking tot zeewier
Artikel 73 bis
Controleregelingen voor zeewier
De in artikel 63, lid 1, onder a), bedoelde volledige beschrijving van de locatie die bĳ het begin van de toepassing van de specifieke controleregeling voor zeewier moet worden opgesteld, moet bevatten:
a)
een volledige beschrijving van de op het land en op zee gelegen installaties;
b)
in voorkomend geval, de in artikel 6 ter, lid 3, bedoelde milieubeoordeling;
c)
in voorkomend geval, het in artikel 6 ter, lid 4, bedoelde duurzaambeheerplan;
d)
met betrekking tot wild zeewier, een volledige beschrijving en een kaart van de verzamelgebieden aan de kust en op zee en van de gebieden op het land waar de op het verzamelen volgende activiteiten plaatsvinden.
Artikel 73 ter
Zeewierproductieregister
1. De marktdeelnemer dient een register van de zeewierproductie bij te houden dat op het bedrijf permanent ter beschikking van de controleautoriteiten of controleorganen moet worden gehouden. Dit register bevat ten minste de volgende gegevens:
a)
de lijst van geoogste soorten, de oogstdatum en de geoogste hoeveelheid;
b)
de datum van toepassing, de aard en de hoeveelheid van de gebruikte meststoffen.
2. Met betrekking tot het verzamelen van zeewier bevat het register tevens:
a)
de historiek van de oogstactiviteit per soort per bed;
b)
de oogstraming per seizoen (volume);
c)
de mogelijke bronnen van verontreiniging van de oogstbedden;
d)
de duurzame jaarlijkse opbrengst per bed.”
15.
In titel IV wordt het volgende hoofdstuk 3 bis ingevoegd:
„Hoofdstuk 3 bis
Specifieke controlevoorschriften voor de dierlijke aquacultuurproductie
Artikel 79 bis
Controleregelingen voor de dierlijke aquacultuurproductie
De in artikel 63, lid 1, onder a), bedoelde volledige beschrijving van de eenheid die bĳ het begin van de toepassing van de specifieke controleregeling op de dierlijke aquacultuurproductie moet worden opgesteld, moet bevatten:
a)
een volledige beschrijving van de op het land en op zee gelegen installaties;
b)
in voorkomend geval, de in artikel 6 ter, lid 3, bedoelde milieubeoordeling;
c)
in voorkomend geval, het in artikel 6 ter, lid 4, bedoelde duurzaambeheerplan;
d)
met betrekking tot weekdieren, een samenvatting van het op grond van artikel 25 octodecies, lid 2, vereiste afzonderlijke hoofdstuk van het duurzaambeheerplan.
Artikel 79 ter
Register voor de dierlijke aquacultuurproductie
De marktdeelnemer dient een register bij te houden dat op het bedrijf permanent ter beschikking van de controleautoriteiten of controleorganen moet worden gehouden en de volgende gegevens moet bevatten:
a)
met betrekking tot op het bedrijf aankomende dieren, de oorsprong, de datum van aankomst en de omschakelingsperiode;
b)
met betrekking tot dieren die het bedrijf verlaten, het aantal partijen, de leeftijd, het gewicht en de bestemming;
c)
bewijsstukken over ontsnappingen van vis;
d)
met betrekking tot vis, het type en de hoeveelheid voeder en, in het geval van karper en verwante soorten, de bewijsstukken inzake het bijvoederen;
e)
met betrekking tot diergeneeskundige behandelingen, doel, datum van toediening, toedieningswijze, type product en wachttijd;
f)
met betrekking tot ziektepreventiemaatregelen, nauwkeurige gegevens over stillegging, reiniging en waterbehandeling.
Artikel 79 quater
Specifieke controlebezoeken voor tweekleppige weekdieren
Met betrekking tot de productie van tweekleppige weekdieren vinden vóór en tijdens de maximale biomassaproductie inspectiebezoeken plaats.
Artikel 79 quinquies
Exploitatie van verscheidene productie-eenheden door dezelfde marktdeelnemer
Wanneer een marktdeelnemer verscheidene productie-eenheden beheert als bedoeld in artikelen 25 quater, is het in hoofdstuk 1 en in het onderhavige hoofdstuk vastgestelde controlesysteem tevens van toepassing op de eenheden die niet-biologische aquacultuurdieren produceren.”
16.
De titel van hoofdstuk 4 van titel IV wordt vervangen door:
17.
De titel van hoofdstuk 5 van titel IV wordt vervangen door:
18.
Aan artikel 93, lid 2, worden de volgende punten toegevoegd:
„e)
het aantal eenheden voor de biologische dierlijke aquacultuurproductie;
f)
het volume van de biologische dierlijke aquacultuurproductie;
g)
facultatief, het aantal biologische zeewiereenheden en het volume van de biologische zeewierproductie.”
19.
Artikel 95, lid 6, wordt vervangen door:
„6. Voor de toepassing van artikel 12, lid 1, onder j), van Verordening (EG) nr. 834/2007 en in afwachting van de opname van specifieke stoffen overeenkomstig artikel 16, lid 1, onder f), van die verordening, mogen slechts door de bevoegde autoriteiten toegestane producten worden gebruikt.”
20.
Aan artikel 95 wordt het volgende lid toegevoegd:
„11. De bevoegde autoriteit mag eenheden die vóór de inwerkingtreding van deze verordening zijn gevestigd en aquacultuurdieren en zeewier produceren krachtens nationaal aanvaarde biologische voorschriften, toestaan om tot uiterlijk 1 juli 2013 hun biologische status te behouden terwijl zij zich aan de voorschriften van deze verordening aanpassen, op voorwaarde dat het water niet onaanvaardbaar wordt verontreinigd door niet in de biologische productie toegestane stoffen. Marktdeelnemers die van deze maatregel gebruik maken, dienen de betrokken voorzieningen, visvijvers, kooien of zeewierpercelen bij de bevoegde autoriteit aan te melden.”
21.
De bijlagen worden gewijzigd overeenkomstig de bijlage bij de onderhavige verordening.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de derde dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Zij is van toepassing met ingang van 1 juli 2010, behalve wat betreft:
a)
artikel 1, punt 4, dat van toepassing is met ingang van de datum van inwerkingtreding van deze verordening;
b)
de in artikel 1, punt 19, en in punt 1, onder b) en c), van de bijlage bedoelde corrigerende maatregelen, die van toepassing zijn vanaf de datum waarop Verordening (EG) nr. 889/2008 van toepassing is.
Deze verordening kan met het oog op een wijziging ervan met ingang van 1 juli 2013 worden herzien op basis van relevante, naar behoren gemotiveerde voorstellen van de lidstaten.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselĳk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 5 augustus 2009.