ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 5. října 2005
o postupu při použití článku 81 Smlouvy o ES v případě společností Automobiles Peugeot SA a Peugeot Nederland NV
(věci COMP/E2/36623, 36820 a 37275 - SEP a další/Automobiles Peugeot SA)
(oznámeno pod číslem K(2005) 3683)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/431/ES)
Dne 5. října 2005 přijala Komise rozhodnutí o postupu při použití článku 81 Smlouvy o ES. Komise v souladu s článkem 30 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) zveřejňuje jména stran a hlavní obsah rozhodnutí, včetně všech uložených sankcí a bere přitom v úvahu oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodního tajemství. Celé znění rozhodnutí bez důvěrných údajů je k dispozici v jazycích případu, v nichž je znění rozhodnutí závazné, a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://ec.europa.eu/comm/competition/index_fr.html
1. SOUHRNNÝ PŘEHLED PROTIPRÁVNÍCH JEDNÁNÍ
1.1. Úvod
(1)
Komise na základě stížností, se kterými se na ni obrátili francouzští zprostředkovatelé, přijala dne 5. října 2005 z důvodu porušení článku 81 Smlouvy rozhodnutí podle článku 7 nařízení (ES) č. 1/2003 (dále jen „rozhodnutí“), jež je určeno společnosti Automobiles Peugeot SA, výrobci automobilů, a společnosti Peugeot Nederland NV, její dceřiné společnosti, kterou zcela ovládá a která dováží automobily značky Peugeot do Nizozemska (dále jen „společnost PNE“). Tyto podniky totiž se souhlasem koncesionářů pro síť Peugeot v Nizozemsku porušily článek 81 tím, že prováděly dvě opatření, jež měla narušit přeshraniční prodej automobilů z této země, které byly určeny konečným spotřebitelům v jiných členských státech, zejména ve Francii. První opatření, které bylo prováděno v letech 1997 až 2003, spočívalo v systému bonusů, jež byly vypláceny koncesionářům, kteří omezovali prodeje na vývoz a kteří z hlediska jejich způsobu fungování překračovali rámec toho, co bylo nezbytné pro podnícení nizozemských koncesionářů, aby co největší úsilí věnovali prodeji na území, jež mají vymezeno smlouvou. Druhé opatření, které bylo prováděno v letech 1997 až 2001, spočívalo v tlaku společnosti Automobiles Peugeot SA na koncesionáře, kteří se věnovali vývozu. Toto přímé opatření dále posílilo účinek diskriminačního systému bonusů.
1.2. Skutečnosti
1.2.1. Společnosti a dotčený výrobek
1.2.1.1. Společnosti
(2)
Společnost Peugeot SA (dále jen „společnost PSA“) je druhým evropským výrobcem automobilů s 15,5 % prodeje v roce 2002 (osobní automobily a lehká užitková vozidla), v čemž jsou zahrnuty značky Peugeot a Citroën. Společnost Automobiles Peugeot SA, výrobce běžných modelů automobilů, je zcela ovládána společností PSA, která vyvíjí, vyrábí a distribuuje automobily pod značkou Peugeot. V každém z dvaceti pěti členských států jsou distribuce výrobků a služby značky Peugeot zajištěny prostřednictvím vnitrostátní maloobchodní distribuční sítě. V Nizozemsku tuto síť řídí dovozce, který je zcela ovládán společností Automobiles Peugeot SA, což je v tomto případě společnost PNE, která má sídlo v Utrechtu v Nizozemsku.
(3)
Síť značky Peugeot v Nizozemsku tvoří koncesionáři a prodejci, kteří jsou s nimi smluvně vázáni. Počet koncesionářů a prodejců, kteří jsou členy sítě Peugeot v Nizozemsku, se v letech 1995 až 2003 znatelně snížil.
1.2.1.2. Dotčený trh
(4)
Trh osobních automobilů se dělí na několik segmentů. Omezení hospodářské soutěže, které je předmětem rozhodnutí, je i nadále dosti značné, nejen pokud je na trh pohlíženo prostřednictvím jednotlivých dotčených segmentů, ale i v případě, kdy se má za to, že se segment příslušný pro tuto záležitost a oba sousední segmenty překrývají a tvoří tak relevantní trh, nebo pokud se má za to, že je tento trh tvořen všemi segmenty, jež jsou uvedeny v bodu odůvodnění. V tomto případě tedy není nezbytné přijmout konečné rozhodnutí pro segment, který je třeba považovat za předmětný trh, není ani třeba rozhodnout, zda trh pro osobní vozidla zahrnuje celé Společenství nebo zda každý členský stát představuje zeměpisně samostatný trh.
(5)
V letech 1995 až 2002 se celkový počet nových osobních automobilů, které jsou každoročně zaregistrovány ve státech Evropské unie a Evropského hospodářského prostoru, zvýšil z 12 034 316 na 14 398 718 vozů. Pouze značky Peugeot bylo v roce 1995 zaregistrováno celkem 861 696 vozů a v roce 2002 byl počet registrací 1 277 738; tím se značka Peugeot v Evropské unii posunula ze šesté příčky na třetí a její podíl na trhu, který byl v roce 1995 7,2 %, se v roce 2002 zvýšil na 8,9 % (2). Značka Peugeot v Nizozemsku rovněž zaznamenala značný a nepřetržitý růst svého podílu na trhu, který se v případě osobních automobilů zvýšil z 6,5 % v roce 1997 na 10,7 % v roce 2003.
1.2.2. Předmětná dohoda
(6)
Rozhodnutí odkazuje na protiprávní jednání, k němuž došlo v rámci dohod o výhradní a selektivní distribuci, kterými se řídí vztahy mezi společností Peugeot a nizozemskými koncesionáři. Toto protiprávní jednání bylo spojeno s dvěma opatřeními, jež mohla omezit paralelní obchod: systém odměňování koncesionářů, jenž závisí na tom, kam je vůz určen, a tlak na koncesionáře, kteří se věnovali vývozu.
1.2.2.1. Diskriminační systém bonusů
(7)
V Nizozemsku se odměna koncesionářů skládala z pevné částky (podíl z vyúčtované částky (3)) a z částky, která závisí na výsledcích koncesionáře (čili bonusů (4)), které koncesionář potřeboval pro dosažení zisku ze své činnosti. Tento bonus však mohl obdržet nizozemský koncesionář pouze za předpokladu, že automobily, které prodal, byly zaregistrovány na území jeho členského státu. Systém, který společnost Peugeot zavedla, rozlišoval dvě fáze, kterými se řídil mechanismus udělování bonusů: právo na udělení bonusu bylo stanoveno na základě toho, zda se stále více daří uskutečňovat cíl, jenž byl stanoven na začátku rozpočtového období, a to podíl prodeje, jehož má být dosaženo na území koncesionáře. Později, jakmile bylo dosaženo cíle týkajícího se prodeje, docházelo k vyplacení takto nabytého nároku rovněž na základě počtu prodaných vozů v rámci daného území. Takovou registraci na území členského státu požadovala společnost Automobiles Peugeot SA jak 1) za účelem splnění cíle týkajícího se prodeje, na jehož základě lze získat nárok na bonus a stanovit slevu na jeden automobil, tak 2) za účelem identifikace každého vozidla, které společnost Automobiles Peugeot SA prodala a na které mohla být využita tato odměna (vyplacení bonusu).
(8)
V období mezi 1. lednem 1997 a 31. prosincem 1999 totiž společnost Automobiles Peugeot SA uplatňovala systém odměňování koncesionářů, který spočíval v tom, že se koncesionářům vyplatila dodatečná paušální odměna („bonus“ a „superbonus“) za prodej všech modelů osobních automobilů, které byly v Nizozemsku registrovány od 1. ledna 1997. V období mezi 1. lednem 2000 až 1. říjnem 2003 změnila společnost Automobiles Peugeot SA systém odměňování koncesionářů s cílem zavést proměnnou část marže, přičemž zachovala „množstevní bonus“, který se vyplatí koncesionáři, jenž dosáhl cílů týkajících se počtu registrací vozidel značky Peugeot v Nizozemsku. Zásada množstevního bonusu se během těchto dvou období pouze mírně změnila. Aby mohl být bonus uplatňován, byli koncesionáři rozděleni do kategorií podle počtu automobilů, které byly uvedeny v jejich cíli. Stanovení bonusu záviselo na modelu automobilu, kategorii koncesionáře a procentuálního podílu dosaženého cíle.
(9)
Od ledna 1997 bylo ve výročních oběžnících všech koncesionářů o provádění nového systému bonusů potvrzených dalšími průkaznými dokumenty stanoveno, že osobní vozidla, na něž se mohlo uplatnit vyplacení bonusu, byla vlastně pouze ta, jež byla zaregistrována na nizozemském trhu.
1.2.2.2. Tlak na koncesionáře
(10)
Druhé uvedené opatření se týká tlaku, který na koncesionáře činí společnost Automobiles Peugeot SA a kterým byl posílen účinek diskriminačního systému bonusů prostřednictvím přímých zásahů u koncesionářů nebo pokusů omezit vývozní činnost, kterou zjevně realizovali, prostřednictvím hrozeb omezení dodávek.
(11)
Zde je třeba zdůraznit, že strategii společnosti Automobiles Peugeot SA, jejímž cílem je omezení vývozu z Nizozemska, pocítili členové distribuční sítě, kteří se obávali dlouhodobých dopadů vývozu na své zisky a kteří v průběhu tří schůzek s dovozcem dali najevo, že se chtějí podílet na cíli opatření, která dovozce požaduje. Společnost Peugeot chtěla zajistit, aby členové nizozemské sítě jednali jednotně; dovozce zasáhne v případě vývozů prostřednictvím přímých hrozeb a omezení dodávky s cílem stvrdit takto stanovenou kázeň.
(12)
Společnost PNE zaprvé uplatnila přímý tlak a příležitostně zasáhla s cílem omezit prodeje na vývoz některých koncesionářů. Společnost PNE uplatnila svůj tlak zejména prostřednictvím svých zaměstnanců Account Managers Dealernet (AMD), kteří jsou součástí útvaru pověřeného prodejem automobilů od dovozce. V části zpráv z inspekce těchto AMD je poznámka o prodejích vozidel spotřebitelům sídlícím v zahraničí. Připomínky těchto AMD jsou uvedeny v rozhodnutí a mají smysl pouze tehdy, kdy z hlediska společnosti Automobiles Peugeot SA měly být vývozy naprosto výjimečné. Jiné příklady potvrzují, že dochází k tlakům, jejichž cíl je stejný a jejichž uplatňování nemá podporu u AMD. Přímá opatření se vztahovala na osm koncesionářů v letech 1997 až 2001.
(13)
Zadruhé od roku 1997 mají tyto tlaky rovněž podobu hrozeb snížení dodávek, zejména modelů, jež se nejvíce vyvážejí, jako například Peugeot 806. V rozpočtovém roce 1997 byly některé modely, jako například 406 Airlines a 106 Accents, určeny pouze pro nizozemský trh: jejich vývoz znamenal porušení právních předpisů, za které nese odpovědnost i vyvážející koncesionář. Hrozby omezení dodávek, po nichž došlo k dílčím omezením, se týkaly zejména modelu 306 break. Z různých zápisů ze schůzí vyplývá, že VPDN od roku 1997 rovněž podporovalo přijetí opatření na omezení zásob některých modelů a na vyřazení nejvíce vyvážených modelů ze sortimentu. V případě modelu Peugeot 206 koncesionáři ze západní části země v roce 1998 konstatovali, že mají zájem, aby vývoz byl ukončen.
2. PRÁVNÍ POSOUZENÍ
2.1. Dohoda o předmětných opatřeních
(14)
Opatření, která společnost Automobiles Peugeot SA přijala s cílem omezit prodeje na vývoz a hospodářskou soutěž mezi jednotlivými značkami, nevycházela z jednostranných rozhodnutí. Vycházela naopak z čl. 81 odst. 1 Smlouvy. Opatření zapadala do rámce smluvních vztahů mezi společností Automobiles Peugeot SA na jedné straně a koncesionáři výhradní a distribuční selektivní sítě v Nizozemsku na straně druhé; týkala se prodeje vozů Peugeot a jiného smluvního zboží.
(15)
Společnost Automobiles Peugeot SA a členové její nizozemské sítě uzavřeli v této záležitosti dohodu týkající se diskriminačního systému bonusů. Způsob, jakým byla v praxi provozována síť společnosti Peugeot v letech 1997 až 2003, totiž dokládá, že koncesionáři společnosti Peugeot v Nizozemsku s uvedenou skutečností mlčky souhlasili, a že tedy ke každému prodeji (5) došlo ze svobodné vůle zúčastněných.
(16)
V souvislosti s tlakem na koncesionáře zaslala Společnost Automobiles Peugeot SA prostřednictvím VPDN svým nizozemským koncesionářům jasně formulovanou výzvu, na jejímž základě by měla být alespoň od roku 1997 zavedena kázeň ohledně omezení vývozů do jiných členských států. Tlaky na koncesionáře, ke kterým čas od času dochází a které jsou popsány v rozhodnutí, dokládají, že k výzvě, kterou společnost Automobiles Peugeot SA/PNE zaslala svým koncesionářům a jež měla zajistit, že koncesionáři budou i nadále vyvážet pouze výjimečně, se všichni členové sítě v zásadě přihlásili, aniž tím jsou dotčeny občasné zásahy, jimiž výrobce mohl udržovat takto stanovenou kázeň.
2.2. Porušení předpisů v souvislosti s oběma opatřeními
(17)
Společnosti Automobiles Peugeot SA a PNE přijaly strategii, jejímž cílem je omezit prodeje na vývoz z Nizozemska. Tato strategie, jež byla prováděna po dohodě s koncesionáři a společně s VPDN, a jednotlivá opatření, jež ji tvoří, měla za cíl omezit hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 81 odst. 1.
2.2.1. Diskriminační systém bonusů, který může ztěžovat vývoz
(18)
Společnost Automobiles Peugeot SA ve své odpovědi na námitky zdůraznila, že množstevní bonus uplatňovaný v Nizozemsku je ve prospěch hospodářské soutěže a že jeho „jediným a zjevným“ cílem bylo motivování koncesionářů tím, že se jim ve formě bonusů poskytly hospodářské pobídky, aby se při prodeji co nejvíce soustředili na území vymezené smlouvou a aby tak společnost Automobiles Peugeot SA mohla zvyšovat svůj podíl na nizozemském trhu.
(19)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že rozhodnutí neupírá výrobci možnost, aby svou obchodní politiku přizpůsoboval požadavkům jednotlivých trhů členských států s cílem více proniknout na tyto trhy. Rozhodnutí totiž výrobci neupírá ani možnost, aby se se svými koncesionáři dohodl na cílech prodeje, které byly určeny ve zprávě o prodeji a které mají být uskutečněny na území vymezeném smlouvou, ani možnost, aby přijal vhodná motivující opatření, zejména v podobě bonusů založených na výkonnosti, jež by koncesionáře motivovala k zvyšování jejich objemu prodeje na území, které jim bylo smluvně vymezeno. Tato možnost, jež podněcuje konkurenci mezi značkami, byla ostatně výslovně stanovena v nařízení Komise (ES) č. 1475/95 (6) (nařízení o blokové výjimce).
(20)
Od ledna 1997 však bylo ve výročních oběžnících všech koncesionářů o provádění nového systému bonusů potvrzených dalšími průkaznými dokumenty stanoveno, že osobní vozidla, na něž se mohlo uplatnit vyplacení bonusu, byla pouze ta, jež byla zaregistrována na nizozemském trhu. Proto každému koncesionáři, který beze zbytku splnil své cíle prodeje na daném území a který tedy získal nárok na bonusy, je nicméně upřen prospěch z bonusu takto získaný za vyplacení tohoto nároku za prodej spotřebitelům, kteří na daném území nemají bydliště. Takový systém z hlediska způsobu fungování překračoval rámec toho, co bylo nezbytné pro podnícení nizozemských koncesionářů, aby co největší úsilí věnovali prodeji na území, jež mají vymezeno smlouvou. Mohl tedy představovat jedno z charakterizovaných omezení, jež jsou uvedena v nařízení (ES) č. 1475/95, a mohl porušovat čl. 6 odst. 1 bod 8, podle něhož výjimka neplatí, „jestliže dodavatel bez objektivního důvodu poskytne obchodníkům odměny vypočítané na základě místa určení prodávaných motorových vozidel nebo místa bydliště kupujícího“. Kromě toho společnost PNE omezila koncesionářům možnost tento systém obcházet ověřením souladu mezi údaji z objednávky automobilu, které koncesionář zadal do programu, jehož prostřednictvím výrobce udržuje vztahy se svou sítí (DIALOG), a mezi údaji získanými od vnitrostátního registrujícího subjektu.
(21)
Společnost Automobiles Peugeot SA ve své odpovědi na námitky zpochybnila účinnost takového opatření a tvrdila, že výše tohoto bonusu je příliš nízká, aby její vyplacení koncesionáře odradilo od vývozu.
(22)
Nejdříve je však třeba zdůraznit, že obhajoba společnosti Automobiles Peugeot SA je vnitřně rozporná. Na jedné straně totiž společnost Automobiles Peugeot SA tvrdí, že výše bonusu uplatňovaného v letech 1997 až 2003 byla příliš nízká, aby mohla ovlivňovat jednání koncesionáře. Společnost Automobiles Peugeot SA na druhé straně zdůrazňuje, že předmětný systém a zejména výše rabatu pro koncesionáře, kteří dosáhli svých cílů prodeje, byl nezbytný pro poskytnutí vhodných hospodářských pobídek, jimiž se mělo zajistit vyšší úsilí koncesionářů při prodeji na územích, jež jim byla vymezena smlouvou. Průkazné dokumenty shromážděné v průběhu šetření potvrzují námitky ohledně značného dopadu opatření a prokazují, že systém bonusů byl pro koncesionáře během celého období významný a že jeho ztráta měla, pokud jde o prodej na vývoz, značný dopad na zájem koncesionářů prodávat spotřebitelům, kteří na daném území nemají bydliště.
2.2.2. Tlaky prokazující záměr společnosti Peugeot ztěžovat vývoz
(23)
Společnost Automobiles Peugeot SA od roku 1997 až do roku 2001 určitým způsobem zasahovala s cílem odradit některé nizozemské koncesionáře od dodávání automobilů konečným spotřebitelům z jiných členských států. Předmětem tlaků na nizozemské koncesionáře, jako např. složky odměny ve svém důsledku znevýhodňující vývoz, bylo ztížení přeshraničního obchodu automobilů mezi nizozemskými koncesionáři a koncesionáři z jiných členských států s cílem odříznout nizozemský trh od ostatních trhů Evropské unie. Dokumenty ze spisu týkajícího se tlaků na koncesionáře je třeba hodnotit v rámci této strategie.
2.3. Značný a vyčíslený dopad opatření
(24)
Nejprve je třeba zdůraznit, že v daném případě jsme svědky snižování vývozů z Nizozemska po roce 1997, kdy se začal uplatňovat předmětný systém odměňování, a dále poklesu těchto vývozů po roce 1999, a to přibližně o 50 %. Společnost Automobiles Peugeot SA přičítá ve své odpovědi na námitky tento pokles jiným faktorům, než je zpochybňovaný systém odměňování, a to sice „zásadní úloze“, kterou má snižování rozdílů v cenách. Různé údaje však popírají tento rozbor.
(25)
Zejména je třeba poznamenat, že v daném období nedošlo na úrovni Společenství k významnému kolísání rozdílu v cenách.
(26)
Za druhé, v interním záznamu společnosti PNE z roku 2002 je vyčíslen dopad systému odměňování na souběžný obchod prostřednictvím odhadu objemu doplňkových prodejů konečným spotřebitelům, kteří na daném území nemají bydliště, ve vztahu k předcházejícímu roku, jehož by bývalo mohlo být dosaženo, pokud by bonus býval byl v roce 2003 skutečně vyplacen na vozidla prodaná na vývoz.
(27)
Za třetí, celkem dvacet dva francouzských spotřebitelů podalo Komisi v souvislosti s tlaky na koncesionáře stížnost ohledně újmy způsobené prodleními při dodání, jež byla spjata s hrozbami společnosti Peugeot.
3. POKUTA
(28)
Komise měla za to, že je proto třeba uložit pokutu, která by byla patřičným postihem tohoto protiprávního jednání a jejíž odrazující účinek by vylučoval jakékoli opětovné protiprávní jednání. Komise při stanovování výše pokuty přihlíží k závažnosti a k délce trvání protiprávního jednání, což jsou kritéria výslovně uvedená v čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003.
(29)
Při zohlednění výše uvedených skutečností bylo porušení článku 81 společností Automobiles Peugeot SA a její dceřinou společností PNE posouzeno jako velmi závažné, přičemž se toto hodnocení vztahuje jak na politiku v oblasti bonusů, tak v případě ostatních nátlakových opatření, která společnost Automobiles Peugeot SA přijala. Společnost Automobiles Peugeot SA totiž jednala vědomě, jelikož musela vědět, že zpochybňovaná opatření měla omezit hospodářskou soutěž. Komise a Soudní dvůr již měly příležitost vyslovit se k diskriminačním systémům odměňování na základě místa určení automobilu (7). Hodnocení závažnosti protiprávního jednání vychází z pokynů pro výpočet pokut (8).
(30)
Jedná se rovněž o dlouhotrvající protiprávní jednání. Od začátku ledna 1997 do konce září 2003 totiž společnost Automobiles Peugeot SA každoročně prodlužovala diskriminační systém odměňování za vývozy v rámci svých výročních oběžníků. Společnost Automobiles Peugeot SA v letech 1997 až 2001 rovněž plně prováděla strategii na omezení vývozů prostřednictvím varování a příkazů, které byly přímo určeny více koncesionářům V případě ukončení protiprávního jednání nelze na základě údajů ve spisu tvrdit, že k protiprávnímu jednání docházelo i po listopadu 2001, pokud jde o tlaky na koncesionáře, a po říjnu 2003, což je datum, kdy došlo ke změně systému odměňování, jenž je uveden v tomto rozhodnutí.
(31)
V daném případě neexistují přitěžující ani polehčující okolnosti.
4. ROZHODNUTÍ
(32)
Společnost Automobiles Peugeot SA a její dceřiná společnost Peugeot Nederland NV porušily čl. 81 odst. 1 Smlouvy tím, že uzavřely dohody s koncesionáři distribuční sítě společnosti Peugeot v Nizozemsku, jež měly ztěžovat prodeje konečným spotřebitelům v jiných členských státech, a to jak osobně, tak v zastoupení zprostředkovateli, kteří jednají jejich jménem. Protiprávní jednání začalo v prvních dnech měsíce ledna 1997 a trvalo až do konce září 2003.
(33)
Pokud to již neučinily, ukončí podniky uvedené v článku 1 protiprávní jednání prokázané v uvedeném článku. V budoucnu nebudou provádět nebo nebudou pokračovat v provádění jakéhokoli opatření, jež by zakládalo uvedené protiprávní jednání, a nepřijmou opatření se stejným cílem či účinkem.
(34)
Za protiprávní jednání uvedené v článku 1 se ukládá pokuta ve výši 49,5 milionu EUR společnosti Automobiles Peugeot SA a její dceřiné společnosti Peugeot Nederland NV, jež nesou společně a nerozdílně odpovědnost.
BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE
van 5 oktober 2005
betreffende een procedure op grond van artikel 81 van het EG-Verdrag ten aanzien van Automobiles Peugeot SA en Peugeot Nederland NV
(Zaken COMP/E2/36623 36820 37275 - SEP e.a./Automobiles Peugeot SA)
(Kennisgeving geschied onder nummer C(2005) 3683)
(Slechts de tekst in de Franse taal is authentiek)
(Voor de EER relevante tekst)
(2006/431/EG)
De Commissie heeft op 5 oktober 2005 een beschikking gegeven in een procedure op grond van artikel 81 van het EG-Verdrag. Overeenkomstig artikel 30 van Verordening (EG) nr. 1/2003 van de Raad (1) publiceert de Commissie hierbij de namen van de partijen en de belangrijkste punten van de beschikking, met inbegrip van de opgelegde sancties, rekening houdend met het rechtmatige belang van ondernemingen bij de bescherming van hun bedrijfsgeheimen. Een niet-vertrouwelijke versie van de volledige tekst van de beschikking in de authentieke talen van de zaak en in de werktalen van de Commissie is te vinden op de website van DG COMP op het volgende adres: http://europa.eu.int/comm/competition/index_fr.html
1. BEKNOPTE BESCHRIJVING VAN DE INBREUK
1.1. Inleiding
(1)
Naar aanleiding van de klachten die door bepaalde Franse tussenpersonen bij de Commissie werden ingediend, heeft de Commissie op 5 oktober 2005 een beschikking in de zin van artikel 7 van Verordening (EG) nr. 1/2003 van de Raad gegeven (hierna „de beschikking” genoemd) die gericht was tot de automobielproducent Automobiles Peugeot SA en Peugeot Nederland NV (hierna „PNE” genoemd), haar volle dochteronderneming, die auto's van het merk Peugeot in Nederland importeert, wegens schending van artikel 81 van het EG-Verdrag. Deze ondernemingen hebben immers in samenspraak met de dealers van het Peugeot-verkoopnetwerk in Nederland inbreuk gemaakt op artikel 81 van het EG-Verdrag door twee maatregelen te treffen die tot doel hadden de grensoverschrijdende verkoop te belemmeren van uit Nederland afkomstige auto's die bestemd waren voor in andere lidstaten - en in het bijzonder Frankrijk - gevestigde eindverbruikers. De eerste maatregel, die in periode 1997-2003 van kracht was, bestond in een bonusregeling voor dealers die voorzag in een ongelijke behandeling van de exportverkopen en die, in het licht van de objectieve werking van de maatregel, verder ging dan hetgeen noodzakelijk was om de Nederlandse dealers ertoe aan te sporen hun grootste verkoopinspanningen op hun contractgebied toe te spitsen. In het kader van de tweede maatregel, die in periode 1997-2001 van kracht was, heeft Automobiles Peugeot SA druk uitgeoefend op de dealers die exportactiviteiten verrichten. Met deze rechtstreekse maatregel werd het effect van de discriminerende bonus versterkt.
1.2. Feiten
1.2.1. De ondernemingen en het betrokken product
1.2.1.1. De ondernemingen
(2)
Peugeot SA (hierna „PSA” genoemd) is de op één na grootste Europese automobielproducent met een marktaandeel van 15,5 % in 2002 (personenauto's en lichte bedrijfsvoertuigen) die de merken Peugeot en Citroën omvat. Automobiles Peugeot SA is een automobielproducent en een volle dochteronderneming van PSA, die onder de merknaam Peugeot auto's ontwikkelt, produceert en distribueert. In alle vijfentwintig lidstaten is de distributie van producten en diensten van Peugeot in handen van een nationaal retaildistributienetwerk. In Nederland wordt dit netwerk georganiseerd en beheerd door een importeur waarover Automobiles Peugeot SA de volledige zeggenschap heeft, namelijk PNE, een in Utrecht (Nederland) gevestigde onderneming.
(3)
In Nederland bestaat het Peugeot-netwerk uit dealers en verkoopsagenten die contractueel aan hen zijn gebonden. Het aantal dealers en verkoopsagenten die deel uitmaken van het Nederlandse Peugeot-verkoopnetwerk is in de periode 1995-2003 aanzienlijk gereduceerd.
1.2.1.2. De relevante markt
(4)
De markt voor personenauto's kan in een aantal segmenten worden opgesplitst. De praktijken waarop deze beschikking betrekking heeft, hadden een mededingingsbeperkende strekking, niet alleen wanneer elk van de betrokken marktsegmenten afzonderlijk wordt beschouwd, maar ook wanneer men ermee rekening houdt dat een voor deze zaak relevant segment, en de twee aangrenzende segmenten elkaar gedeeltelijk overlappen door één relevante markt te vormen of indien ervan wordt uitgegaan dat deze relevante markt alle segmenten omvat. Thans is het dus niet noodzakelijk om een definitieve beslissing te nemen met betrekking tot het segment dat als relevante markt moet worden beschouwd. Voorts hoeft evenmin te worden ingegaan op de vraag of de markt voor personenauto's de gehele Gemeenschap omvat dan wel of elke lidstaat een afzonderlijke geografische markt vormt.
(5)
In de periode 1995-2002 is het totale aantal jaarlijks ingeschreven nieuwe personenauto's in de Europese Unie en de Europese Economische Ruimte gestegen van 12 034 316 tot 14 398 718 eenheden. Het merk Peugeot, op zichzelf beschouwd, is goed voor een totaal van 861 696 inschrijvingen in 1995 en 1 277 738 inschrijvingen in 2002. Hiermee klom Peugeot op van het zesde tot het derde best verkopende merk in de Europese Unie, met een marktaandeel dat steeg van 7,2 % in 1995 tot 8,9 % in 2002 (2). Ook in Nederland werden de marktaandelen van het merk Peugeot gekenmerkt door een sterke en continue groei. Wat de personenauto's betreft, deed zich een stijging voor van 6,5 % in 1997 tot 10,7 % in 2003.
1.2.2. De betrokken overeenkomst
(6)
De beschikking heeft betrekking op een inbreuk die werd gepleegd in het kader van de exclusieve- en selectieve-distributieovereenkomsten die de betrekkingen tussen Peugeot en haar Nederlandse dealers regelen. Deze inbreuk bestaat uit twee specifieke maatregelen die tot doel hadden de parallelhandel in te perken: een beloningssysteem van de dealers dat was gekoppeld aan de geografische bestemming van het voertuig en de druk die werd uitgeoefend op dealers die exportactiviteiten verrichten.
1.2.2.1. Discriminerende bonus
(7)
In Nederland was het beloningssysteem van de dealers samengesteld uit een vast gedeelte (de marge op de factuur (3)) en een variabel, door de resultaten van de dealer bepaald gedeelte (of bonus (4)), dat de dealer nodig had om ervoor te zorgen dat zijn activiteit tot winst leidde. Welnu, de Nederlandse dealer kon deze bonus slechts verkrijgen op voorwaarde dat de door hem verkochte auto's op het Nederlandse grondgebied werden ingeschreven. In het door Peugeot gehanteerde systeem werd een onderscheid gemaakt tussen twee fasen met betrekking tot het toekenningsmechanisme van de bonus: het recht op de bonus werd verkregen op basis van de mate waarin een bij de aanvang van het boekjaar afgesproken doelstelling werd bereikt, namelijk het aantal auto's dat op het grondgebied van de dealer moet worden verkocht. In een tweede fase - als de verkoopsdoelstelling was bereikt - vond de uitbetaling plaats van het aldus verworven recht op basis van de in het grondgebied verkochte voertuigen. Een inschrijving op het grondgebied van de lidstaat werd door Automobiles Peugeot SA geëist, zowel 1) voor het bereiken van elke verkoopsdoelstelling op grond waarvan het recht op de bonus kon worden verworven en voor het vaststellen van het kortingniveau per auto alsmede 2) om elke door Automobiles Peugeot SA verkochte auto te identificeren die aanspraak op deze beloning kon maken (uitbetaling van de bonus).
(8)
In de periode tussen 1 januari 1997 en 31 december 1999 heeft Automobiles Peugeot SA inderdaad een beloningssysteem voor de dealers toegepast dat bestond in de toekenning aan de dealers van een aanvullende forfaitaire beloning („bonus” en „superbonus”) voor de verkoop van alle modellen personenauto's die vanaf 1 januari 1997 in Nederland waren ingeschreven. Vervolgens heeft Automobiles Peugeot SA in de periode van 1 januari 2000 tot 1 oktober 2003 het beloningssysteem van de dealers gewijzigd met het oog op het variabel maken van een gedeelte van de marge en tegelijkertijd een „kwantitatieve bonus” te behouden die werd uitbetaald aan de dealer die zijn doelstellingen inzake inschrijvingen van voertuigen van het merk Peugeot in Nederland had behaald. Het beginsel van de kwantitatieve bonus heeft in beide periodes nauwelijks wijzigingen ondergaan. Voor de toekenning van de bonus zijn de dealers in categorieën onderverdeeld op basis van het aantal in hun doelstelling vermelde auto's. De bonus werd vastgesteld op basis van het model van de auto, de categorie van de dealer en het percentage van de doelstelling dat was bereikt.
(9)
Vanaf januari 1997 werd in de jaarlijkse circulaires aan alle dealers met betrekking tot de invoering van een nieuw bonussysteem meegedeeld dat in het algemeen voor de uitbetaling van de bonus uitsluitend rekening zou worden gehouden met de in Nederland ingeschreven personenauto's, hetgeen door andere bewijsstukken werd bevestigd.
1.2.2.2. Het uitoefenen van druk op de dealers
(10)
De tweede maatregel bestaat in het uitoefenen van druk door Automobiles Peugeot SA op de dealers. De effecten van het discriminerende bonussysteem werden versterkt door directe tussenkomsten bij de dealers of pogingen om de exportactiviteiten die dealers klaarblijkelijk hadden ontwikkeld, aan banden te leggen door te dreigen met leveringsbeperkingen.
(11)
Er dient te worden opgemerkt dat de leden van het dealersnetwerk op de hoogte waren van de strategie van Automobiles Peugeot SA met oog op het aan banden leggen van de uitvoer vanuit Nederland en dat zij vreesden voor de langetermijngevolgen van de uitvoer op hun winst. Voorts hebben zij tijdens drie bijeenkomsten met de invoerder erop gewezen dat zij instemden met de doelstelling die werd beoogd met door de invoerder gevraagde maatregelen. Peugeot wenste een coherent optreden van de leden van het Nederlandse netwerk en daartoe greep de invoerder in wanneer auto's werden uitgevoerd door middel van directe bedreigingen en leveringsbeperkingen om de discipline te herstellen.
(12)
In de eerste plaats heeft PNE rechtstreekse druk uitgeoefend door occasioneel in te grijpen met het oog op het aan banden leggen van de uitvoer van auto's door bepaalde dealers. In het bijzonder werd druk uitgeoefend door de account managers dealernet (hierna „account managers” genoemd) van PNE, personeelsleden die deel uitmaakten van de afdeling die bij de invoerder belast was met de verkoop van auto's. In een aantal van de inspectierapporten van deze account managers wordt melding gemaakt van verkopen van auto's aan in het buitenland verblijvende consumenten. De opmerkingen van deze account managers, die in de beschikking werden aangehaald, krijgen slechts betekenis in een kader waarin de uitvoer van auto's volgens Automobiles Peugeot SA uitsluitend in zeer uitzonderlijke gevallen kon plaatsvinden. Uit andere voorbeelden blijkt ook dat met het oog op dezelfde doelstelling druk werd uitgeoefend waarbij de account managers niet werden ingeschakeld. In de periode 1997-2001 werd bij acht dealers rechtstreeks ingegrepen.
(13)
In de tweede plaats werd vanaf 1997 ook druk geoefend door te dreigen met leveringsbeperkingen, in het bijzonder met betrekking tot de modellen die het vaakst werden uitgevoerd, zoals de 806. Voor het boekjaar 1997 zijn bepaalde modellen zoals de 406 Airlines en de 106 Accents strikt beperkt tot de Nederlandse markt: de uitvoer van deze modellen vormde een ernstige misstand waarmee de verantwoordelijkheid van de dealer-exporteur in het gedrang kwam. Met name met betrekking tot het model 306 break werd gedreigd met leveringsbeperkingen, die door gerichte maatregelen werden gevolgd. Uit talrijke notulen van vergaderingen blijkt dat de Vereniging Peugeot Dealers Nederland (hierna „VPDN” genoemd) eveneens vanaf 1997 het nemen van beperkende maatregelen inzake de aanvoer van bepaalde modellen en het verwijderen van de meest geëxporteerde modellenreeksen heeft ondersteund. Voorts is in 1998 met betrekking tot het model 206 aan de dealers in het westen van Nederland te verstaan gegeven dat het in hun belang was om de export van auto's te beëindigen.
2. JURIDISCHE BEOORDELING
2.1. De overeenkomst inzake de relevante maatregelen
(14)
De door Automobiles Peugeot SA genomen maatregelen met het oog op het beperken van de export en de intrabrand-concurrentie vormen geen eenzijdige gedragingen. Zij vallen daarentegen onder artikel 81, lid 1, van het EG-Verdrag. De maatregelen dienen te worden bezien in het kader van de contractuele betrekkingen tussen Automobiles Peugeot SA enerzijds en de dealers die deel uitmaken van het selectieve- en exclusieve- distributienetwerk van Peugeot in Nederland anderzijds, die de verkoop van auto's van het merk Peugeot en andere contractuele goederen tot oogmerk hebben.
(15)
In deze zaak is, wat de discriminerende bonus betreft, een overeenkomst tot stand gekomen tussen Automobiles Peugeot SA en de leden van haar Nederlands netwerk. Uit de praktische schikkingen voor de werking van het Peugeot-netwerk in de periode 1997-2003 blijkt namelijk een stilzwijgende instemming van de Peugeot-dealers in Nederland. Bij elke verkoop kwam er dus een vorm van wilsovereenstemming tot stand (5).
(16)
Wat de druk op de dealers betreft, heeft Automobiles Peugeot SA via VPDN haar Nederlandse dealers duidelijk verzocht om ten minste vanaf 1997 de uitvoer van auto's naar andere lidstaten strak te beperken. Vervolgens blijkt uit de in de beschikking omschreven voorvallen waarbij op de dealers druk werd uitgeoefend, dat het verzoek van Automobiles Peugeot SA/PNE aan haar dealers om hun exportactiviteiten tot uitzonderlijke gevallen te beperken, in beginsel door alle leden van het netwerk werd nageleefd, behoudens de gerichte ingrepen waarmee de constructeur de aldus vastgelegde afspraken kon doen naleven.
2.2. De doelstelling van de inbreuk met betrekking tot beide maatregelen
(17)
Automobiles Peugeot SA en PNE hebben een strategie aangenomen om de verkoop vanuit Nederland van voor de export bestemde auto's aan banden te leggen. Deze strategie, die in overleg met de dealers en in samenspraak met VPDN ten uitvoer is gelegd alsmede de maatregelen die deel uitmaken van de strategie, hebben tot doel en ten gevolge om de mededinging in de zin van artikel 81, lid 1, van het EG-Verdrag te beperken.
2.2.1. Een discriminerende bonus die uitvoerbeperking tot doel had
(18)
In haar antwoord op de mededeling van punten van bezwaar heeft Automobiles Peugeot SA zich beroepen op het concurrentiebevorderende karakter van de in Nederland gehanteerde kwantitatieve bonus, waarvan de „enige en duidelijke” doelstelling erin zou hebben bestaan de dealers te motiveren door hun in de vorm van een bonus de noodzakelijke financiële prikkels te geven om hun beste verkoopinspanningen op hun contractgebied te richten en Automobiles Peugeot SA aldus in staat te stellen haar marktaandeel in Nederland te vergroten.
(19)
In dit verband dient te worden opgemerkt dat in de beschikking niet wordt betwist dat de automobielproducent de mogelijkheid heeft zijn commercieel beleid aan te passen aan de vereisten van de verschillende nationale markten om een zo hoog mogelijke penetratiegraad op deze markten te behalen. In de beschikking wordt inderdaad niet betwist dat de automobielproducent met zijn dealers afspraken kan maken over verkoopsdoelstellingen die worden vastgesteld op grond van de verkoopcijfers die in het contractgebied moeten worden gehaald en evenmin wordt betwist dat de automobielproducent passende stimulerende maatregelen kan treffen, in het bijzonder in de vorm van een prestatiebonus, om zijn dealers aan te sporen hun verkoopvolume te verhogen in het aan hen toegewezen gebied. Verorderning (EG) nr. 1475/95 van de Commissie (6) (vrijstellingsverordening) voorziet trouwens uitdrukkelijk in deze mogelijkheid om de intrabrand-concurrentie te bevorderen.
(20)
Vanaf januari 1997 werd in de jaarlijkse circulaires aan alle dealers met betrekking tot de invoering van een nieuw bonussysteem meegedeeld dat voor de uitbetaling van de bonus uitsluitend rekening zou worden gehouden met de in Nederland ingeschreven personenauto's, hetgeen door andere bewijsstukken werd bevestigd. Elke dealer die zijn territoriale verkoopsdoelstellingen volledig had bereikt en die dus het recht op een bonus had verworven, kon evenwel geen aanspraak maken op het voordeel van de bonus bij de uitbetaling van dit recht, wanneer zij aan niet-ingezetenen verkochten. In het licht van zijn objectieve werking ging een dergelijk systeem dus verder dan hetgeen noodzakelijk was om de Nederlandse dealers aan te sporen hun beste inspanningen toe te spitsen op hun contractgebied. Dergelijk systeem is een van de hardcore beperkingen die worden omschreven in Verordening (EG) nr. 1475/95 en indruisen tegen artikel 6, lid 1, punt 8, waarin wordt bepaald dat de vrijstelling niet geldt wanneer „de leverancier zonder objectief gerechtvaardigde reden aan de dealers vergoedingen toekent, die worden berekend volgens de plaats van bestemming van de wederverkochte motorvoertuigen of volgens de woonplaats van de koper”. Voorts legde PNE de mogelijkheden van de dealers aan banden om dit systeem te omzeilen door na te gaan of de bestelgegevens van de auto die de dealer had ingebracht in het programma waarmee de automobielproducent zijn netwerk beheerde (DIALOG), overeenstemden met de gegevens die werden verkregen van de nationale registratriedienst.
(21)
Bovendien had Automobiles Peugeot SA in haar antwoord op de mededeling van punten van bezwaar de doeltreffendheid van zulke maatregel betwist door erop te wijzen dat deze bonus te gering was opdat de niet-uitbetaling de dealers ervan zou kunnen afbrengen te exporteren.
(22)
Eerst dient te worden opgemerkt dat de verdediging van Automobiles Peugeot SA intrinsieke tegenstrijdigheden vertoont. Enerzijds voert Automobiles Peugeot SA aan dat het niveau van de bonus in de periode 1997-2003 te gering zou zijn geweest om het gedrag van de dealer te kunnen beïnvloeden. Anderzijds wijst Automobiles Peugeot SA erop dat het desbetreffende systeem, en in het bijzonder het niveau van de kortingen dat werd toegestaan aan de dealers die hun verkoopsdoelstellingen hadden bereikt, essentieel zou zijn geweest om de passende financiële stimulansen te geven opdat de dealers hun verkoopinspanningen het sterkst toespitsen op hun respectieve contractgebieden. Voorts worden de bezwaren over de aanzienlijke effecten van de maatregelen bevestigd in de bewijsstukken die in de loop van het onderzoek werden vergaard, aangezien uit deze stukken blijkt dat de bonus tijdens de gehele periode voor de dealers belangrijk was en dat het verlies van de bonus op de voor de uitvoer bestemde verkopen een aanzienlijk effect had op de interesse van de dealers voor het verkopen van auto's aan niet-ingezetenen.
2.2.2. Het uitoefenen van druk als bewijs dat Peugeot de bedoeling had de uitvoer aan banden te leggen
(23)
Vanaf 1997 tot een recentere periode in 2001 deed Automobiles Peugeot SA gerichte tussenkomsten om bepaalde Nederlandse dealers te ontraden auto's te leveren aan eindgebruikers uit andere lidstaten. Net zoals de beloningsonderdelen waarbij de uitvoer van auto's de facto werd benadeeld, had het uitoefenen van druk op de Nederlandse dealers tot doel de grensoverschrijdende handel van auto's tussen Nederlandse dealers en die van andere lidstaten aan banden te leggen met het oog op de afscherming van de Nederlandse markt van de andere markten van de Europese Unie. In het kader van deze strategie dienen de in het dossier opgenomen documenten betreffende het uitoefenen van druk op de dealers te worden beoordeeld.
2.3. Merkbare en kwantificeerbare gevolgen van de maatregelen
(24)
In de eerste plaats dient te worden opgemerkt dat in deze zaak een vermindering van de parallelexport uit Nederland wordt vastgesteld na 1997, het jaar waarin het desbetreffende beloningssysteem werd ingevoerd. Vervolgens daalde de uitvoer van auto's na 1999 met ongeveer 50 %. In haar antwoord op de mededeling van punten van bezwaar voert Automobiles Peugeot SA aan dat deze daling andere oorzaken heeft dan het betwiste beloningssysteem, namelijk de „essentiële rol” van de vermindering van prijsverschillen. Deze analyse wordt evenwel op verschillende punten tegengesproken.
(25)
Ten eerste wordt tijdens de desbetreffende periode op het communautaire niveau geen aanzienlijke wijziging van het prijsverschil vastgesteld.
(26)
Ten tweede worden in een interne notitie van PNE van 2002 de effecten berekend van het beloningssysteem op de parallelhandel. Hierbij werd een raming gemaakt van het extra verkoopvolume aan niet-ingezetenen dat in vergelijking met het voorgaande jaar had kunnen worden bereikt, indien de bonus in 2003 daadwerkelijk was toegekend met betrekking tot auto's die in het kader van de uitvoer waren verkocht.
(27)
Ten derde hebben - wat het uitoefenen van druk op de dealers betreft - in totaal tweeëntwintig Franse consumenten een klacht ingediend bij de Commissie met betrekking tot de schade die werd opgelopen door vertragingen bij de levering als gevolg van de dreigementen van Peugeot.
3. GELDBOETE
(28)
De Commissie was van oordeel dat bijgevolg een boete diende te worden opgelegd om deze inbreuk op passende wijze te bestraffen en dat de afschrikkende werking daarvan elke recidive moest verhinderen. Bij het bepalen van het bedrag van de geldboete heeft de Commissie rekening gehouden met alle relevante omstandigheden, en in het bijzonder met de zwaarte en de duur van de inbreuk, de criteria die expliciet in artikel 23, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1/2003 worden genoemd.
(29)
Rekening houdende met hetgeen voorafgaat, werd de door Automobiles Peugeot SA en haar dochteronderneming PNE gemaakte inbreuk op artikel 81 als zeer zwaar beschouwd. Deze beoordeling gold zowel voor het bonusbeleid als voor de maatregelen waarbij door Automobiles Peugeot SA druk werd uitgeoefend. Automobiles Peugeot SA heeft namelijk opzettelijk gehandeld en kan niet ontkennen dat de betwiste maatregelen tot doel hadden de concurrentie in te perken. De Commissie en het Hof van Justitie hebben zich reeds kunnen uitspreken over discriminerende beloningssystemen die op de bestemming van de auto waren gebaseerd (7). De beoordeling van de zwaarte van de inbreuk is gebaseerd op de bepalingen van de richtsnoeren voor de berekening van geldboeten (8).
(30)
Het betreft hier eveneens een inbreuk van een aanzienlijke duur. Vanaf begin januari 1997 tot einde september 2003 heeft Automobiles Peugeot SA in het kader van haar jaarlijkse circulaires het discriminerende beloningssysteem voor de uitvoer van auto's telkens verlengd. Van 1997 tot 2001 heeft Automobiles Peugeot SA eveneens de tenuitvoerlegging van haar strategie van uitvoerbeperkingen aangevuld met waarschuwingen en aanmaningen die rechtstreeks gericht waren aan verscheidene dealers. Wat de beëindiging van de inbreuk betreft, kan op grond van de elementen uit het dossier niet worden vastgesteld dat de inbreuk werd voortgezet na november 2001 wat het uitoefenen van druk op de dealers betreft en na oktober 2003, de maand waarin het in deze beschikking beoogde beloningssysteem werd gewijzigd.
(31)
In deze zaak zijn er geen verzwarende en evenmin verzachtende omstandigheden.
4. BESLUIT
(32)
Automobiles Peugeot SA en haar dochteronderneming Peugeot Nederland NV hebben inbreuk gemaakt op artikel 81, lid 1, van het EG-Verdrag door overeenkomsten te sluiten met de dealers van het Peugeot-distributienetwerk in Nederland die tot doel en ten gevolge hadden de verkoop van auto's aan eindgebruikers uit andere lidstaten, hetzij in eigen persoon, hetzij vertegenwoordigd door een tussenpersoon die in hun naam optrad, aan banden te leggen. De inbreuk ging van start begin januari 1997 en is voortgezet tot einde van september 2003.
(33)
Voorzover zij dit nog niet hebben gedaan, maken beide ondernemingen een einde aan de vastgestelde inbreuk Zij onthouden zich in de toekomst van herhaling of voortzetting van alle inbreukmakende maatregelen en zien af van het nemen van maatregelen met gelijk doel of effect.
(34)
Voor de desbetreffende inbreuk wordt een geldboete van 49,5 miljoen EUR opgelegd aan Automobiles Peugeot SA en haar dochteronderneming Peugeot Nederland NV, die hoofdelijk aansprakelijk worden gesteld.