Nařízení Komise (ES) č. 1520/2000
ze dne 13. července 2000,
kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1222/94 ze dne 30. května 1994 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 701/2000 [3], stanovilo společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad. Nařízení bylo již patnáctkrát změněno, proto je třeba z důvodů jasnosti přistoupit k přepracování výše uvedeného nařízení (ES) č. 1222/94 u příležitosti dalších změn, které v něm mají být provedeny.
(2) Nařízení o společné organizaci trhů v odvětvích vajec, obilovin, rýže, mléka a mléčných výrobků a cukru stanoví, že v nezbytné míře lze, aby byl umožněn vývoz dotyčných zemědělských produktů ve formě některého zpracovaného zboží nezahrnutého v příloze I Smlouvy, na základě kurzů nebo cen výše uvedených produktů na světovém trhu, pokrýt rozdíl mezi těmito kurzy nebo cenami a cenami v Unii vývozními náhradami.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [4] stanoví pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, obecná pravidla pro poskytování vývozních náhrad a kritéria pro stanovení jejich výše. Je však třeba provést některá upřesnění, pokud jde o používání tohoto režimu v odvětví zboží neuvedeného v příloze I.
(4) Článek 11 Dohody o zemědělství, která tvoří přílohu Dohody o založení Světové obchodní organizace, stanoví, že náhrady poskytované pro vývoz zemědělských produktů, které jsou přidány do zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, nemohou přesáhnout náhradu, která by byla vyplacena pro tyto produkty, pokud jsou vyvezeny v nezměněném stavu. Tuto skutečnost je třeba vzít v úvahu, co se týče stanovení sazeb náhrad a pravidel o produktech postavených na roveň.
(5) Bramborový škrob je postavený na roveň kukuřičnému škrobu. Je však třeba, aby bylo možné stanovit zvláštní sazby náhrady pro bramborový škrob v tržních situacích, kdy je jeho cena značně nižší než cena kukuřičného škrobu.
(6) Dotyčné zboží může být získáno buď přímo ze základních produktů, nebo z produktů vzniklých jejich zpracováním, nebo také z produktů, které jsou postaveny na roveň jedné z těchto kategorií. V každém z těchto případů je třeba stanovit pravidla pro stanovení výše vývozní náhrady.
(7) Mnohé zboží, které je vyráběno daným podnikem za přesně stanovených technických podmínek a se stálými vlastnostmi a jakostí, je předmětem pravidelných vývozů. Aby se usnadnily vývozní formality, je nutno u takového zboží podporovat používání zjednodušeného postupu založeného na tom, že výrobce sdělí příslušným orgánům informace, které tyto orgány považují za nezbytné, pokud jde o výrobní podmínky uvedeného zboží.
(8) U většiny vyváženého zboží je složení ze zemědělských produktů podstatně proměnlivé. Výše náhrady musí být tedy stanovena na základě množství výše uvedených produktů, která byla skutečně použita pro výrobu vyváženého zboží. Pokud jde však o některé zboží, jehož složení je jednoduché a poměrně stálé, je třeba pro účely administrativního zjednodušení počítat se stanovením částek náhrady na základě množství zemědělských produktů stanovených paušálně. V případě evidence těchto množství je třeba stanovit každoroční potvrzení této evidence, aby se snížila rizika plynoucí z toho, že se opomene sdělit změna množství produktů používaných při výrobě dotyčného zboží.
(9) Neexistuje-li doklad, že pro zboží, které má být vyvezeno, nebyla poskytnuta produkční náhrada podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č. 1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 87/1999 [6], nebo podle nařízení Rady (EHS) č. 1010/86 ze dne 25. března 1986, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro poskytování produkční náhrady u některých výrobků z cukru používaných v chemickém průmyslu [7], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 2074/98, je třeba stanovit, aby výše vývozní náhrady byla snížena o částku výše uvedené produkční náhrady platnou v den přijetí vývozního prohlášení. Pouze tento režim umožňuje vyloučit jakékoli riziko podvodu.
(10) Nařízení Rady (EHS) č. 565/80 ze dne 4. března 1980 o platbách vývozních náhrad předem pro zemědělské produkty [8], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2026/83 [9], a nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [10], stanovila režim výplaty vývozních náhrad předem, který je třeba brát v úvahu při úpravě vývozních náhrad.
(11) Je důležité přijmout opatření, která zajistí přísné dodržování závazků Společenství. Kromě toho je třeba, aby tato opatření však nebyla pro hospodářské subjekty více omezující, než je nezbytné.
(12) Dohody uzavřené v souladu s článkem 300 Smlouvy omezují výši náhrady, kterou lze poskytnout pro každý rozpočtový rok. Vývozy zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, musí být ostatně možné uskutečňovat za podmínek, které jsou známy předem. Zejména je důležité získat jistotu, že pro uvedené vývozy lzeposkytnout náhradu slučitelnou s dodržováním závazků Společenství vyplývajících z dohod anebo, pokud to již možné není, musí být tato skutečnost sdělena s dostatečným předstihem. Vydávání osvědčení navíc umožňuje zabezpečit sledování žádostí o náhradu a zajistit jejich držitelům, že pokud budou dodržovat ostatní podmínky, které stanoví v oblasti náhrad předpisy Společenství, mohou získat náhradu až do výše částky, pro kterou bylo o osvědčení vydáno.
(13) Uvedené dohody se týkají všech zemědělských produktů vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Uvedené produkty zahrnují některé obiloviny vyvážené ve formě lihovin uvedených v čl. 13 odst. 5 nařízení (EHS) č. 1766/92 [11]. Některá prováděcí pravidla, pokud jde o tyto obiloviny, jsou stanovena nařízením (EHS) č. 2825/93 [12], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 3098/94 [13]. Poskytování náhrad pro všechny zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, je třeba podřídit společným pravidlům.
(14) Žádosti o osvědčení mohou velmi překročit celkový počet, který lze poskytnout. Je tedy třeba rozdělit rok na období, aby se zaručila možnost získat osvědčení jak pro hospodářské subjekty vyvážející na konci rozpočtového roku, tak pro hospodářské subjekty vyvážející na začátku rozpočtového roku. Je třeba rovněž počítat v takovém případě se stanovením koeficientu snížení pro celkové požadované částky.
(15) Pokud se nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [14], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1932/1999 ze dne 9. září 1999 [15], použije na osvědčení, je třeba upřesnit podmínky pro uvolnění jistoty vztahující se k osvědčení.
(16) Některé druhy vývozů, pokud jde o náhrady, nepodléhají omezením vyplývajícím z mezinárodních závazků Unie. Je třeba je vyloučit z jakékoli povinnosti předkládat osvědčení o náhradě.
(17) Většině vývozců jsou poskytovány ročně náhrady v částkách nižších než 50000 EUR. Tyto vývozy představují celkově pouze malou část částek náhrady poskytovaných pro vývozy zemědělských produktů ve formě zboží. Je třeba, aby bylo možné osvobodit uvedené vývozy od předložení osvědčení.
(18) Někteří vývozci se účastní nabídkových řízení vyhlášených dovážejícími třetími zeměmi. Těmto vývozcům musí být umožněno v případě, že nebudou vybranými účastníky, snížit bez sankce částku krytou osvědčením o částku, kterou stanovili pro předložení své nabídky.
(19) Osvědčení o náhradě slouží k tomu, aby bylo zajištěno dodržování závazků Unie vůči Světové obchodní organizaci, a mohou zároveň umožnit stanovení náhrady předem, kterou bude možno poskytnout pro zemědělské produkty používané pro výrobu zboží vyváženého do třetích zemí. Tento cíl se liší v některých hlediscích od cílů, které sledují vývozní licence vydávané pro množství základních produktů vyvážených v nezměněném stavu, které podléhají závazkům vůči Světové obchodní organizaci a které jsou rovněž množstevně omezeny. Je tedy třeba upřesnit, která obecná ustanovení vztahující se na osvědčení a licence v zemědělské oblasti, stanovená v současné době nařízením (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [16], se mají použít na osvědčení o náhradě.
(20) Správa částek náhrad, které mohou být poskytnuty během rozpočtového roku pro vývoz některých zemědělských produktů ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, může vést k nutnosti stanovit různé sazby pro vývoz se stanovením nebo bez stanovení sazby náhrady předem na základě vývoje trhů ve Společenství a světových trhů.
(21) Je třeba stanovit kontrolní systém založený na zásadě prohlášení vývozce příslušným orgánům při příležitosti každého vývozu o množstvích produktů používaných pro výrobu vyváženého zboží. Je povinností příslušných orgánů, aby přijaly veškerá opatření, která považují za nezbytná k ověření správnosti uvedeného prohlášení.
(22) Je třeba umožnit po dohodě s příslušnými orgány členského státu, na jehož území je zboží vyrobeno, provedení zjednodušeného prohlášení o používaných produktech ve formě souhrnných množství těchto produktů pod podmínkou, že dotyčné hospodářské subjekty uchovají pro výše uvedené orgány podrobné informace o použitých produktech.
(23) Není vždy možné pro vývozce zboží, zejména pokud není jeho výrobcem, aby znal přesně množství používaných zemědělských produktů, pro které může žádat o poskytnutí náhrady. Z tohoto důvodu není vývozce vždy schopen vyhotovit prohlášení o daných množstvích. V důsledku toho je třeba podpůrně stanovit systém výpočtu náhrady, o jehož použití bude moci zúčastněná osoba požádat, který je omezen na některé zboží, je založen na chemickém rozboru uvedeného zboží a je používán podle srovnávací tabulky sestavené za tímto účelem. Pokud je pro některé zboží uvedené v příloze nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 použito tohoto systému výpočtu, je původ používaného škrobu neznámý. Pro tento škrob mohla být poskytnuta produkční náhrada, proto u uvedeného zboží nemůže být poskytnuta vývozní náhrada pro škrob.
(24) Příslušné orgány pověřené kontrolou vývozních prohlášení nemusejí mít k dispozici dostatečné doklady, aby přijaly prohlášení o použitých množstvích, i když je prohlášení založeno na chemickém rozboru. Uvedené situace mohou zvláště vzniknout tehdy, pokud zboží, které má být vyvezeno, bylo vyrobeno v jiném členském státě, než je členský stát, z něhož se uskutečňuje vývoz. Je tudíž důležité, aby příslušné orgány členského státu, z něhož se uskutečňuje vývoz zboží, mohly obdržet, je-li třeba, přímo od příslušných orgánů ostatních členských států všechny informace týkající se výrobních podmínek uvedeného zboží, které posledně jmenované příslušné orgány mohou mít k dispozici.
(25) Nařízení Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [17]. povoluje dodávku másla a smetany za sníženou cenu průmyslu vyrábějícímu některé zboží. Je třeba to vzít v úvahu, pokud jde o zboží, pro které je poskytnuta náhrada stanovená na základě rozboru.
(26) Je žádoucí, aby bylo v Unii zajištěno jednotné používání předpisů týkajících se poskytování náhrad v odvětví zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Za tímto účelem je třeba, aby každý členský stát uvědomil ostatní členské státy prostřednictvím Komise o kontrolních nástrojích, které používá na svém území pro jednotlivé druhy vyváženého zboží.
(27) Nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [18] stanoví v čl. 31 odst. 10, 11 a 12 rámec podmínek, které musejí být splněny před poskytnutím náhrady, pokud jde o některé mléčné výrobky, které byly dovezeny, aby byly zpětně vyvezeny ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy.
(28) Je třeba zohlednit zvýšení množství některých mléčných výrobků dovážených za sníženou celní sazbu v rámci dohod uzavřených se třetími zeměmi a možnost poskytnout vyšší vývozní náhradu než sníženou celní sazbu.
(29) S cílem zajistit řádné používání ustanovení nařízení o společné organizaci trhů, která se týkají poskytování vývozních náhrad, je třeba vyloučit z využívání takových náhrad produkty dovážené ze třetích zemí, používané při výrobě zboží, které je vyvezeno poté, co bylo předtím propuštěno do volného oběhu v Unii.
(30) Pro některé zpracované zemědělské produkty je třeba stanovit koeficienty pro stanovení náhrady týkající se těchto produktů a stanovit zveřejnění částek náhrady pro 100 kg těchto používaných produktů.
(31) Řídící výbor pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování náhrad pro vývoz základních produktů uvedených v příloze A (dále jen "základní produkty"), produktů vzniklých jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z ustanovení odstavce 3, pokud jsou tyto různé produkty vyváženy ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a uvedené podle případu v
- příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 [19],
- příloze B nařízení Rady (EHS) č. 1766/92,
- příloze B nařízení Rady (ES) č. 3072/95 [20],
- příloze II nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 [21],
- příloze I nařízení Rady (ES) č. 2038/1999 [22].
Toto zboží uvedené v přílohách B a C tohoto nařízení je dále uváděno jako "zboží".
2. Pro účely tohoto nařízení se
a) "rozpočtovým obdobím" rozumí období od 1. října jednoho roku do 30. září následujícího roku;
b) "osvědčením" nebo "osvědčením o náhradě" rozumí osvědčení vystavené v souladu s články 6 až 14, které je platné v celé Unii, vydané členskými státy každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení v Unii. Osvědčení o náhradě zaručuje, že náhrada bude vyplacena, pokud budou splněny podmínky článku 16. Osvědčení může obsahovat stanovení sazeb náhrady předem. Osvědčení jsou platná pouze během téhož rozpočtového období;
c) "dohodou" rozumí Dohoda o zemědělství uzavřená v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
d) "potravinovou pomocí" rozumí opatření potravinové pomoci splňující podmínky čl. 10 odst. 4 dohody.
3. Pro účely tohoto nařízení je/jsou
a) bramborový škrob kódu KN 11081300, získaný přímo z brambor, kromě vedlejších produktů, postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním kukuřice;
b) syrovátka kódů KN 04041048 až 04041062, nezahuštěná, též zmrazená, postavená na roveň syrovátce sušené uvedené v příloze A (PG 1);
c) - mléko a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04039051 a 04049021, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nejvýše 0,1 % hmotnostních
a
- mléko a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04039011 a 04049021, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nejvýše 1,5 % hmotnostních,
postavené na roveň sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2);
d) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04031013, 04039051, 04039053, 04049021 a 04049023, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku více než 0,1 % hmotnostních, avšak nejvýše 6 % hmotnostních
a
- mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04031013, 04031019, 04039013, 04039019, 04049023 a 04049029, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 1,5 % hmotnostních, avšak nižším než 45 % hmotnostních,
postavené na roveň sušenému plnotučnému mléku uvedenému v příloze A (PG 3);
e) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031019, 04039059, 04049023 a 04049029, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 6 % hmotnostních,
- mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031019, 04039019 a 04049029, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nejméně 45 % hmotnostních
a
- máslo a jiné mléčné tuky, o obsahu mléčného tuku jiném než 82 % hmotnostních, avšak nejméně 62 % hmotnostních, kódů KN 040510, 04052090, 04059010, 04059090,
postavené na roveň máslu uvedenému v příloze A (PG 6);
f) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011 až 04031019, 04039051 až 04039059 a 04049021 až 04049029, zahuštěné, jiné než sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukru ani jiná sladidla
a
- sýr
i) sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2), pokud jde o tukuprostou část obsahu sušiny v na roveň postaveném produktu
a
ii) máslu uvedenému v příloze A (PG 6), pokud jde o obsah mléčného tuku v na roveň postaveném produktu;
g) rýže loupaná kódu KN 100620 je postavená na roveň celoomleté rýži kódů KN 10063061 až 10063098;
h) surový řepný nebo třtinový cukr kódu KN 17011190 nebo KN 17011290, obsahující v sušině nejméně 92 % hmotnostních sacharosy určené polarimetrickou metodou,
- cukry kódů KN 17019100 a 17019990,
- produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (EHS) č. 2038/1999, kromě směsí získaných částečně z produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 1766/92,
- produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm f) a g) nařízení (EHS) č. 2038/1999, kromě směsí získaných částečně z produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 1766/92,
které splňují podmínky stanovené nařízením (EHS) č. 2038/1999 a nařízením (ES) č. 2135/95 [23], aby mohly získat náhradu v případě vývozu v nezměněném stavu, jsou postavené na roveň bílému cukru kódu KN 17019910.
4. Na žádost zúčastněné osoby a po dohodě s příslušným orgánem jsou však mléčné výrobky uvedené v odst. 3 písm. d) postavené na roveň
i) sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2), pokud jde o tukuprostou část obsahu sušiny v na roveň postaveném produktu,
a
ii) máslu uvedenému v příloze A (PG 6), pokud jde o obsah mléčného tuku v na roveň postaveném produktu.
Článek 2
Výše náhrady poskytované pro množství, které je stanoveno v souladu s článkem 3 pro každý základní produkt vyvážený ve formě stejného zboží, se získá vynásobením tohoto množství sazbou náhrady vztahující se k dotyčnému základnímu produktu, vypočtenou na jednotku váhy v souladu s článkem 4.
Pokud jde však o směsi D-glucitolu (sorbitolu) kódů KN 290544 a 382460, jestliže zúčastněná osoba neuvede v prohlášení uvedeném v čl. 16 odst. 1 specifikace stanovené v odst. 4 čtvrté odrážce téhož článku nebo neposkytne-li vyhovující dokumentaci na podporu svého prohlášení, platnou sazbou náhrady pro tyto směsi je sazba pro dotyčný základní produkt, pro který se použije nejnižší sazba náhrady.
Pokud se mohou použít různé sazby náhrady v souladu s čl. 4 odst. 3 na stejný základní produkt, má být vypočítána zvlášť částka pro každé z množství uvedeného základního produktu, na která je použitelná různá sazba náhrady.
Pokud bylo některé zboží použito při výrobě vyváženého zboží, je sazbou náhrady, která má být vzata v úvahu při výpočtu částky vztahující se ke každému ze základních produktů, produktů vzniklých jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto kategorií vyplývá z čl. 1. odst. 3, které byly použity při výrobě vyváženého zboží, sazba platná v případě vývozu prvního zboží v nezměněném stavu.
Článek 3
1. Pokud jde o zboží uvedené v příloze B, kromě případů, kdy je uveden odkaz na přílohu C nebo kdy se použije čl. 16 odst. 3 druhý pododstavec, stanoví se množství každého ze základních produktů, které má být vzato v úvahu pro výpočet výše náhrady takto:
a) v případě, kdy se použije základní produkt v nezměněném stavu nebo produkt, který je mu postavený na roveň, je uvedeným množstvím množství skutečně použité pro výrobu vyváženého zboží s přihlédnutím k následujícím přepočítacím koeficientům:
- 100 kilogramům syrovátky postavené na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 1 podle čl. 1 odst. 3 písm. b) odpovídá 6,06 kilogramů tohoto pilotního produktu,
- 100 kilogramům mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. c) první odrážky odpovídá 9,1 kilogramu tohoto pilotního produktu,
- tukuprosté části ve 100 kilogramech mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) první odrážky odpovídá 1,01 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tukuprosté sušiny obsažené v dotyčném produktu,
- tukuprosté části sušiny ve 100 kilogramech sýra postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) druhé odrážky odpovídá 0,8 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tukuprosté sušiny obsažené v sýru,
- 100 kilogramům jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) o obsahu mléčného tuku v sušině nejvýše 27 % hmotnostních odpovídá 3,85 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tuku obsažené v dotyčném produktu.
Na žádost zúčastněné osoby však 100 kilogramům mléka v tekutém stavu postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) první odrážky, o obsahu mléčného tuku v mléce v tekutém stavu nejvýše 3,2 % hmotnostních, odpovídá 3,85 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku v dotyčném produktu,
- 100 kilogramům sušiny obsažené v některém z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d), o obsahu mléčného tuku v sušině vyšším než 27 % hmotnostních odpovídá 100 kilogramů tohoto pilotního produktu.
Na žádost zúčastněné osoby však 100 kilogramům mléka v tekutém stavu postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) první odrážky, o obsahu mléčného tuku v mléce v tekutém stavu nejvýše 3,2 % hmotnostních, odpovídá 12,32 kilogramu tohoto pilotního produktu,
- 100 kilogramům jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. e) odpovídá 1,22 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v daném mléčném výrobku,
- podílu tuku ve 100 kilogramech jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) první odrážky nebo čl. 1 odst. 4 bodu ii) odpovídá 1,22 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v daném mléčném výrobku,
- podílu tuku ve 100 kilogramech sýra postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) druhé odrážky odpovídá 0,8 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v sýru,
- 100 kilogramům loupané kulatozrnné rýže uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. g) odpovídá 77,5 kilogramu celoomleté kulatozrnné rýže,
- 100 kilogramům loupané střednězrnné nebo dlouhozrnné rýže uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. g) odpovídá 69 kilogramů celoomleté dlouhozrnné rýže,
- 100 kilogramům surového cukru uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. h) první odrážce odpovídají 92 kilogramy bílého cukru,
- 100 kilogramům cukru uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. h) druhé odrážce odpovídá 1 kilogram bílého cukru na 1 % sacharosy,
- 100 kilogramům jednoho z produktů uvedených v čl. 1 odst. 3 písm. h) třetí odrážce, splňujícího podmínky čl. 3 nařízení (ES) č. 2135/95, odpovídá 1 kilogram bílého cukru na 1 % sacharosy (zvýšené případně o obsah ostatních cukrů vypočítaných v ekvivalentu sacharosy) stanovené v souladu s výše uvedeným článkem 3,
- 100 kilogramům sušiny [stanovené v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 2135/95] obsažené v isoglukose nebo v isoglukosovém sirupu uvedeném v čl. 1 odst. 3 písm. h) čtvrté odrážce, splňující podmínky článku 5 nařízení (ES) č. 2135/95, odpovídá 100 kilogramů bílého cukru;
b) v případě, kdy se použije produkt, na který se vztahuje článek 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 nebo nařízení (ES) č. 3072/95
- buď vzniklý zpracováním základního produktu, nebo produktu postaveného na roveň základnímu produktu,
- anebo postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním základního produktu,
- anebo vzniklý zpracováním produktu, který je postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním základního produktu,
je uvedeným množstvím skutečně použité množství pro výrobu vyváženého zboží, upravené na množství základního produktu podle koeficientů uvedených v příloze E.
Pokud jde však o alkohol z obilovin obsažený v lihovinách kódu KN 2208, je uvedeným množstvím 3,4 kilogramu ječmene na % obj. alkoholu z obilovin na jeden hektolitr vyvážené lihoviny;
c) v případě, kdy se použije
- buď produkt, na který se nevztahuje příloha 1 Smlouvy, vzniklý zpracováním produktu uvedeného v písmenech a) nebo b),
- anebo produkt vzniklý smísením a/nebo zpracováním více produktů uvedených v písmenech a) anebo b) a/nebo produktů uvedených v první odrážce,
se množství, které má být stanoveno na základě množství výše uvedeného produktu skutečně použitého pro výrobu vyváženého zboží, rovná pro každý z dotyčných základních produktů a s výhradou odstavce 3 množství uznanému příslušnými orgány v souladu s čl. 16 odst. 1. Pro výpočet tohoto množství se případně použijí přepočítací koeficienty uvedené v písmenu a), jakož i zvláštní pravidla výpočtu, přepočítací poměry nebo koeficienty uvedené v písmenu b).
Pokud jde však o lihoviny na bázi obilovin obsažené v lihovinách kódu KN 2208, je uvedeným množstvím 3,4 kilogramu ječmene na % obj. alkoholu z obilovin na jeden hektolitr vyvážené lihoviny.
2. Pro účely odstavce 1 jsou za skutečně použité považovány produkty, které byly použity v nezměněném stavu v procesu výroby vyváženého zboží. Pokud během jednoho ze stadií procesu výroby uvedeného zboží je samotný základní produkt zpracován na jiný zpracovanější základní produkt, který je použit v dalším stadiu, je za skutečně použitý považován pouze tento druhý produkt.
Množství skutečně používaných produktů ve smyslu prvního pododstavce musí být stanovena pro každé vyvážené zboží.
V případě pravidelně uskutečňovaných vývozů týkajících se zboží, které, vyráběné daným podnikem za přesně stanovených technických podmínek, má stálé vlastnosti a jakost, mohou být tato množství po dohodě s příslušnými orgány stanovena buď na základě výrobního vzorce výše uvedeného zboží, nebo na základě průměrných množství produktů použitých během stanoveného období pro výrobu daného množství tohoto zboží. Takto stanovená množství produktů jsou brána v úvahu tak dlouho, dokud nedojde ke změně ve výrobních podmínkách dotyčného zboží.
S výjimkou případu výslovného povolení uděleného příslušným orgánem musí být stanovená množství produktů potvrzena nejméně jedenkrát ročně.
Při stanovení skutečně používaných množství je třeba přihlížet k ustanovením nařízení Komise (EHS) č. 3615/92 [24].
3. Pokud jde o zboží uvedené v příloze C, je množstvím základního produktu, které má být vzato v úvahu pro výpočet výše náhrady, množství stanovené ve výše uvedené příloze, oproti každému z tohoto zboží.
Avšak:
a) v případě čerstvých těstovin musí být množství základních produktů uvedená v příloze C upravena na množství rovnající se sušeným těstovinám tak, že se vynásobí tato množství procentem suchého extraktu těstovin a vydělí se číslem 88;
b) pokud bylo dotyčné zboží vyrobeno částečně z produktů propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku a částečně z produktů splňujících podmínky uvedené v článku 23 Smlouvy, pak se množství základního produktu, které má být vzato v úvahu pro výpočet náhrady, která má být poskytnuta pro tuto poslední kategorii produktů, stanoví podle odstavců 1 a 2.
Článek 4
1. Sazba náhrady je stanovena každý měsíc pro 100 kilogramů základního produktu za podmínek podle čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1766/92 a odpovídajících článků ostatních nařízení uvedených v čl. 1 odst. 1.
Sazba může být změněna za podmínek stanovených v čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1766/92 a v odpovídajících článcích ostatních nařízení podle čl. 1 odst. 1.
Platná sazba náhrady pro vejce domácí drůbeže, ve skořápce, čerstvá nebo konzervovaná, jakož i pro vejce bez skořápky a žloutky vhodné k lidské spotřebě, čerstvé, sušené nebo jinak konzervované, neslazené, je stanovena na dobu, která je stejná, jako je doba vzatá v úvahu pro stanovení náhrad pro tytéž produkty vyvážené v nezměněném stavu.
2. Sazba náhrady je stanovena zejména s přihlédnutím
a) na jedné straně k průměrným nákladům vynaloženým na zásobování zpracovatelského průmyslu základními produkty na trhu Unie a k cenám skutečně dosaženým na světovém trhu na straně druhé;
b) k úrovni náhrad pro vývoz zpracovaných zemědělských produktů, na něž se vztahuje příloha I Smlouvy a jejichž výrobní podmínky jsou srovnatelné;
c) k nutnosti zajistit stejné podmínky hospodářské soutěže mezi průmyslovými odvětvími, která používají produkty Společenství, a průmyslovými odvětvími, která používají produkty ze třetích zemí v režimu aktivního zušlechťovacího styku;
d) k vývoji výdajů na jedné straně a k vývoji cen ve Společenství a na světovém trhu na straně druhé;
e) k dodržování omezení vyplývajících z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
Pokud jde o bramborový škrob kódu KN 11081300, je sazba náhrady stanovena odlišně, podle kukuřičného ekvivalentu, a to postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 na základě níže uvedených kritérií. Množství používaného bramborového škrobu jsou převedena na stejná množství kukuřice na základě čl. 3 odst. 1 písm. b).
3. Pro stanovení sazby náhrady jsou vzaty v úvahu případně produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem, která jsou použitelná ve všech členských státech, v souladu s ustanoveními nařízení o společné organizaci trhů v daném odvětví, pokud jde o základní produkty nebo na roveň postavené produkty.
4. S výjimkou obilovin není poskytnuta náhrada pro produkty používané při výrobě alkoholu obsaženého v lihovinách uvedených v příloze B pod kódem KN 2208.
5. Vývoz zboží kódu KN 35051050 umožňuje pouze využívání snížené sazby s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení (EHS) 1722/93 pro používaný základní produkt platnou během předpokládaného období výroby zboží. Takto stanovená uvedená sazba je stanovena postupem podle odstavce 1.
6. a) Náhrada pro škroby kódu KN 11081100 až 11081990 nebo pro produkty, na něž se vztahuje příloha A nařízení (EHS) č. 1766/92, vzniklé zpracováním těchto škrobů, se poskytuje pouze po předložení prohlášení dodavatele těchto produktů potvrzujícího, že škroby byly vyrobeny přímo z obilovin, brambor nebo rýže s vyloučením použití jakýchkoli vedlejších produktů získaných při výrobě jiných zemědělských produktů nebo zboží.
Prohlášení uvedené v prvním pododstavci může být platné až do odvolání pro každou dodávku od stejného výrobce a je kontrolováno v souladu s ustanoveními čl. 16 odst. 1.
b) Je-li obsah suchého extraktu v bramborovém škrobu, který je postaven na roveň kukuřičnému škrobu podle čl. 1 odst. 3 písm. a), nejméně 80 %, bude sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu nižší než 80 %, bude se sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené číslem 80.
Pokud jde o všechny ostatní škroby, je-li obsah suchého extraktu nejméně 87 %, bude platnou sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu nižší než 87 %, bude se platná sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené číslem 87.
Je-li obsah suchého extraktu v glukosovém sirupu nebo v maltodextrinovém sirupu kódů KN 17023059, 17023099, 17024090, 17029050 nebo 21069055 nejméně 78 %, bude sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu v těchto sirupech nižší než 78 %, bude se platná sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené 78.
c) Pro účely písmene b) je obsah sušiny ve škrobech stanoven podle metody uvedené v příloze II nařízení Komise (EHS) č. 1908/84 [25] obsah sušiny v glukosovém sirupu nebo maltodextrinovém sirupu je stanoven metodou 2 uvedenou v příloze II směrnice Rady 79/796/EHS [26] nebo jakoukoli jinou vhodnou analytickou metodou, která nabízí přinejmenším stejné záruky.
d) Při prohlášení uvedeném v čl. 16 odst. 1 je zúčastněná osoba povinna uvést obsah suchého extraktu v používaných škrobech nebo v glukosovém nebo v maltodextrinovém sirupu.
7. Pokud si to vynutí situace v mezinárodním obchodu s kaseiny kódu KN 350110, kaseináty kódu KN 35019090 nebo vaječným albuminem kódů KN 35021190 a 35021990 nebo zvláštní požadavky některých trhů, co se týče tohoto zboží, může být náhrada rozlišena podle místa určení.
8. Náhrada může být rozlišena pro zboží kódů KN 19021100, 190219 a 19024010 podle jejich místa určení.
9. Náhrada může být rozlišena podle toho, zda je sazba náhrady stanovena předem, v souladu s čl. 7 odst. 2, anebo nikoliv.
Článek 5
1. Sazbou náhrady je sazba, která je platná v den vývozu zboží.
2. Použije se však režim stanovení sazby náhrady předem.
V případě použití režimu stanovení sazby náhrady předem je sazba platná v den podání žádosti o stanovení náhrady předem použita pro vývoz, který má být uskutečněn po uvedeném dni během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s ustanoveními čl. 9 odst. 2.
Sazba náhrady stanovená za podmínek stanovených v předchozím pododstavci je upravena podle stejných pravidel, jako jsou pravidla použitelná v oblasti stanovení náhrad předem pro základní produkty vyvážené v nezměněném stavu, avšak s použitím přepočítacích koeficientů stanovených v příloze E pro produkty zpracované z obilovin.
Předchozí pododstavec se nepoužije na žádosti o stanovení náhrady předem předložené do 24. března 2000 včetně.
Článek 6
1. Poskytnutí náhrady pro vývoz zemědělských produktů splňujících podmínky článku 16, jakož i pro obiloviny umístěné pod dohled pro výrobu lihovin uvedených v článku 4 nařízení (EHS) č. 2825/93 je od 1. března 2000 podmíněno předložením osvědčení o náhradě vydaného za podmínek článku 7.
Předchozí pododstavec se nepoužije na vývozy uskutečněné v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 Dohody, na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 třetí odrážce, v článcích 36, 40, 44, 45 a na čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999 a na vývozy uvedené v článku 14.
2. Poskytnutí náhrady v rámci režimu stanovení náhrady předem stanoveného v čl. 5 odst. 2 je podmíněno předložením osvědčení o náhradě obsahujícího stanovení sazeb náhrady předem.
3. Osvědčení o náhradě není převoditelné. Je použito jeho držitelem.
4. Pokud zúčastněná osoba nepočítá uskutečnit vývoz přes jiný členský stát, než je členský stát, kde žádá o osvědčení o náhradě, může být toto osvědčení uchováno příslušným orgánem, zejména v podobě počítačového souboru.
5. Pro účely použití tohoto článku na obiloviny umístěné pod dohled pro výrobu lihovin uvedených v článku 4 nařízení (EHS) č. 2825/93 se jakýkoli odkaz na termín "vývoz" musí považovat za odkaz na umístění pod výše uvedený dohled.
Článek 7
1. O osvědčení o náhradě se žádá a také se vydává na částku stanovenou v eurech.
Žádost o osvědčení o náhradě a osvědčení o náhradě jsou vystaveny v souladu s přílohou F, s výhradou článku 20.
2. Zúčastněná osoba může požádat o stanovení sazeb náhrady předem platných v den podání své žádosti. V tomto případě se stanovení předem týká všech platných sazeb náhrady. Jediná žádost o stanovení náhrady předem předložená za podmínek přílohy F může být podána buď při žádosti o osvědčení o náhradě, nebo ode dne udělení osvědčení o náhradě a před jeho posledním dnem platnosti.
Stanovení náhrady předem se nevztahuje na vývozy uskutečněné přede dnem uvedené žádosti.
3. Vydání osvědčení o náhradě zavazuje jeho držitele požádat o náhrady pro vývozy uskutečněné po dobu platnosti osvědčení ve výši rovnající se částce, pro kterou bylo osvědčení o náhradě vydáno. Dodržení této povinnosti je zajištěno složením jistoty uvedené v článku 11.
4. Povinnosti uvedené v odstavci 3 tohoto článku jsou zásadními požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Zásadní požadavek je považován za splněný, pokud hospodářský subjekt předal zvláštní žádost nebo žádosti týkající se vývozů uskutečněných během doby platnosti osvědčení o náhradě a za podmínek přílohy F-IV. V případě, že zvláštní žádostí není vývozní prohlášení, musí být podána, s výjimkou případu vyšší moci, do tří měsíců následujících po dni přijetí vývozního prohlášení.
Dodržování zásadního požadavku prokazuje hospodářský subjekt předložením vyhotovení č. 1 osvědčení o náhradě s řádnými odpisy příslušnému orgánu, v souladu s ustanoveními přílohy F-VI. Uvedený doklad musí být předložen nejpozději na konci devátého měsíce, který následuje po konci doby platnosti osvědčení o náhradě.
Článek 8
1. Žádosti o osvědčení mohou být předkládány:
a) do 31. srpna, pokud jde o osvědčení platná od 1. října;
b) do 5. listopadu, pokud jde o osvědčení platná od 1. února;
c) do 5. ledna, pokud jde o osvědčení platná od 1. února;
d) do 5. března, pokud jde o osvědčení platná od 1. dubna;
e) do 5. května, pokud jde o osvědčení platná od 1. června;
f) do 5. července, pokud jde o osvědčení platná od 1. srpna.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději:
- do 5. září žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. a),
- do 12. listopadu žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. b),
- do 12. ledna žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. c),
- do 12. března žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. d),
- do 12. května žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1. písm. e),
- do 12. července žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. f).
3. Komise stanoví částku, pro kterou mohou být osvědčení o náhradě vydána na základě těchto údajů:
a) maximální výše náhrad stanovená v souladu s čl. 9 odst. 2 dohody,
po odečtení
b) případně částky přesahující maximální částku, která mohla být poskytnuta během předchozího rozpočtového roku,
po odečtení
c) částky vyhrazené na krytí vývozů uvedených v článku 14,
po odečtení
d) plateb provedených během rozpočtového roku, vztahujících se k vývozům před 1. březnem 2000,
po odečtení
e) plateb provedených během běžného rozpočtového roku, vztahujících se k vývozům uskutečněným během předchozího rozpočtového období,
po odečtení
f) částek, pro které byla vydána osvědčení o náhradě platná během dotyčného rozpočtového období,
po přičtení
g) částky, pro kterou vydaná osvědčení uvedená v článku 12 byla vrácena,
po přičtení
h) případné nepoužité vyhrazené částky uvedené v písm. c) tohoto odstavce
a
i) prvků nejistoty týkajících se některých z těchto částek.
4. Celková částka, pro kterou mohou být vydána osvědčení pro každé z období uvedených v odstavci 1, činí:
- 30 % částky uvedené v odstavci 3 pro období uvedené v odst. 1 písm. a),
- 20 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. listopadu pro období uvedené v odst. 1 písm b),
- 25 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. ledna pro období uvedené v odst. 1 písm. c),
- 33 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. března pro období uvedené v odst. 1 písm. d),
- 50 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. května pro období uvedené v odst. 1 písm. e),
- 100 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. července pro období uvedené v odst. 1 písm. f).
5. V případě, že by celková částka žádostí obdržených pro jedno z dotyčných období přesáhla maximální částku uvedenou v odstavci 4, stanoví Komise koeficient snížení pro všechny žádosti předložené před odpovídajícími dny stanovenými v odstavci 1 tak, aby byla dodržena maximální částka stanovená v odstavci 4.
Komise zveřejní tento koeficient v Úředním věstníku Evropských společenství do pěti pracovních dnů následujících po dni uvedeném v odstavci 2.
6. V případě, že Komise stanoví koeficient snížení, mohou být osvědčení vydána do výše požadované částky vynásobené 1 méně koeficient snížení stanovený v souladu s odstavcem 5 nebo odstavcem 8.
V tomto případě může žadatel svoji žádost stáhnout ve lhůtě pěti pracovních dnů od zveřejnění koeficientu v Úředním věstníku Evropských společenství.
7. Členské státy sdělí Komisi vždy do 1. října, 1. prosince, 1. února, 1. dubna, 1. června a 1. srpna částky, u nichž někteří žadatelé stáhli svou žádost o osvědčení o náhradě na základě odstavce 6.
8. Žádosti o osvědčení o náhradě mohou být předloženy mimo období uvedená v odstavci 1, a to od 1. října každého rozpočtového období. Žádosti předložené během jednoho týdne jsou sděleny Komisi následující úterý. Uvedená osvědčení mohou být vydávána od pondělí, které následuje po sdělení žádostí, pokud Komise nepřijme žádné opatření.
Pokud se Komise domnívá, že hrozí nedodržení mezinárodních závazků Evropské unie, může použít koeficient snížení na právě posuzované žádosti o osvědčení o náhradě a vezme přitom zejména v úvahu způsob výpočtu uvedený v odstavcích 3 a 4. Komise může rovněž vydávání osvědčení pozastavit.
Komise zveřejní koeficient v Úředním věstníku Evropských společenství do čtyř dnů následujících po dni sdělení žádostí uvedeném v prvním pododstavci.
9. Žádosti o osvědčení o náhradě uvedené v předchozím odstavci mohou být požadovány pouze, pokud nebyl stanoven žádný koeficient snížení na základě odstavce 5 a až do vyčerpání částek uvedených v odstavci 4, zvýšených o částky, pro které nebyla osvědčení skutečně vydána, jakož i částek, pro které byla osvědčení vrácena.
10. Žádosti o osvědčení o náhradě mohou být předkládány od 15. srpna pro vývozy, které mají být uskutečněny do 1. října za podmínek odstavce 8, pokud částky stanovené v souladu s odstavcem 3 zůstávají k dispozici.
11. Ustanovení odstavců 1 až 5, 7, 9 a 10 se použijí ode dne 15. července 2000.
Článek 9
1. Osvědčení o náhradě je platné ode dne uvedeného v žádosti o osvědčení za podmínek přílohy F.
2. Osvědčení o náhradě je platné až do konce pátého měsíce následujícího po měsíci, kdy byla předložena žádost o osvědčení, nebo až do konce rozpočtového období, jestliže toto období nastane dříve.
V případě stanovení sazeb náhrady předem jsou však tyto sazby platné až do konce pátého měsíce následujícího po měsíci, kdy byla předložena žádost o stanovení náhrady předem, nebo až do konce doby platnosti osvědčení, jestliže tato doba nastane dříve.
Pokud jde o osvědčení vydaná od 1. června, může Komise prodloužit dobu platnosti těchto osvědčení.
Pro vývozy uskutečněné od 1. března 2000 a nejpozději do 30. září 2000 jsou v případě stanovení sazeb náhrady předem tyto sazby platné až do konce doby platnosti osvědčení.
Žádosti o stanovení náhrady předem se podávají v souladu s bodem II přílohy F.
Výpisy z osvědčení o náhradě nemohou být předmětem stanovení náhrady předem nezávisle na osvědčení, z něhož byly vyhotoveny.
Článek 10
Žádosti o osvědčení o náhradě a osvědčení o náhradě, která jsou vystavena pro provedení opatření v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody, obsahují v kolonce 20 jednu z těchto poznámek:
"Certificado GATT - Ayuda alimentaria"
"GATT-attest - Fødevarehjælp"
"GATT-Bescheinigung - Nahrungmittelhilfe"
"Πιστοποιητικό ΓΣΔΕ - Εεπισιτιστική βοήεια"
"GATT certificate - Food aid"
"Certificat GATT - Aide alimentaire"
"Titolo GATT - Aiuto alimentare"
"GATT-certificaat - Voedselhulp"
"Certificado GATT - Ajuda alimentar"
"GATT-todistuts - Elintarvikeapu"
"GATT-licens - Livsmedelsbistånd".
Ustanovení článku 8 se na uvedená osvědčení nepoužijí.
Odchylně od nařízení, která stanoví platné sazby náhrady pro vývoz základních produktů ve formě zboží, jsou sazbami náhrady se stanovením předem vztahujícími se na žádosti o osvědčení a na osvědčení vystavená pro provedení opatření v rámci potravinové pomoci sazby platné pro ostatní vývozy bez stanovení sazeb náhrady předem. Sazby, které mají být vzaty v úvahu, jsou sazby platné v den stanovený na základě článku 2 nařízení (ES) 259/98, pokud se jedná o vývozy v rámci potravinové pomoci Společenství, anebo v den stanovený podle čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 174/1999 [27] v případě vývozů mléka nebo mléčných výrobků v rámci vnitrostátních potravinových pomocí.
Článek 11
Žádosti o osvědčení o náhradě, jiné než osvědčení týkající se opatření v rámci potravinové pomoci uvedená v článku 10, jsou platné pouze, pokud byla složena jistota ve výši 25 % požadované částky za podmínek článku 15 nařízení (ES) č. 1291/2000.
Jistota je uvolněna za podmínek stanovených v článku 12.
Článek 12
1. V případě použití koeficientu snížení podle čl. 8 odst. 5 a 8 je jistota neprodleně uvolněna až do výše složené částky vynásobené koeficientem snížení.
2. 94 % jistoty je uvolněno, pokud na základě čl. 8 odst. 6 žadatel svoji žádost o osvědčení stáhne.
3. Jistota je úplně uvolněna, pokud držitel osvědčení požádal o náhrady až do výše 95 % částky, pro kterou bylo osvědčení vydáno.
4. Pokud nebylo osvědčení o náhradě použito až do výše 95 % částky, pro kterou bylo vydáno, jistota propadá až do výše 25 % rozdílu mezi 95 % částky, pro kterou bylo osvědčení vydáno, a skutečně použitou částkou.
5. Pokud však držitel osvědčení toto osvědčení vrátí do 28. února, propadající částka, která je stanovena na základě odstavce 4, je snížena o 50 %. Pokud vrátí osvědčení po uvedeném dni, avšak do 15. srpna 2000 a do 31. května v dalších letech, je propadající částka, která je stanovena na základě odstavce 4, snížena o 25 %.
6. Držitel osvědčení o náhradě, který předložil doklad o tom, že se zúčastnil nabídkového řízení vyhlášeného v dovážející třetí zemi, uvedeného v článku 49 nařízení (ES) č. 1291/2000, a že jeho nabídka nebyla vybrána, může požádat, aby nebyla vyžadována částka rovnající se náhradě, kterou by obdržel, kdyby byla jeho nabídka vybrána. V tomto případě je osvědčení o tuto částku sníženo a odpovídající jistota je uvolněna.
Článek 13
1. Členské státy sdělí Komisi do konce každého měsíce výše náhrady, které poskytly během předchozího měsíce pro vývozy uskutečněné do 1. března 2000.
2. Členské státy sdělí Komisi do 1. ledna každého roku a poprvé do 1. ledna 2001 celkové výše náhrady, které skutečně poskytly až do předchozího 30. září pro vývozy uskutečněné během předchozího rozpočtového období, jakož i poskytnuté částky, předtím nesdělené, pro vývozy uskutečněné během předcházejících rozpočtových období s upřesněním dotyčných období.
3. Pro účely předchozího odstavce jsou platby předem považovány za skutečně poskytnuté náhrady. Vrácení neoprávněně vyplacených náhrad jsou sdělena zvlášť.
4. Členské státy sdělí Komisi do desátého dne každého měsíce:
a) částky, pro které byla osvědčení o náhradě vrácena během předchozího měsíce za podmínek čl. 12 odst. 5;
b) částky, pro které byla osvědčení o náhradě vrácena nebo snížena během předchozího měsíce za podmínek čl. 12 odst. 6;
c) částky, pro které skončila osvědčením doba splatnosti a osvědčení nebyla použita;
d) osvědčení o náhradě vydaná během předchozího měsíce, uvedená v článku 10.
Článek 14
1. Až do 30. září 2000 a pro každé rozpočtové období ode dne 1. října 2000, lze pro vývozy, které nejsou kryté osvědčením, vyplatit náhradu v rozmezí celkové rezervy 30000000 EUR pro každý rozpočtový rok.
Tento článek se však nepoužije na vývozy uskutečněné v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody ani na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 třetí odrážce, v článcích 36, 40, 44, 45 a v čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999.
2. Ustanovení tohoto článku se použijí na vývoz uskutečněný hospodářským subjektem, který nevlastnil osvědčení o náhradě od počátku dotyčného rozpočtového období a který nevlastní osvědčení v den vývozu. Žádosti podané celkem uvedeným hospodářským subjektem za podmínek přílohy F-VI odst. 2 během dotyčného rozpočtového roku a před podáním žádosti týkající se dotyčného vývozu musí být nižší než 50000 EUR.
Použije se výhradně v členském státě, kde je zboží vyráběno nebo spojováno.
3. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do pátého a dvacátého dne každého měsíce částky náhrady poskytnuté podle tohoto článku, a to pro první datum od šestnáctého dne do konce předchozího měsíce a pro druhé datum od prvního do patnáctého dne běžného měsíce.
Pokud celková výše částek sdělených členskými státy dosáhne 20000000 EUR, pozastaví Komise používání odstavců 1 a 2 tohoto článku na vývozy, které nejsou kryté osvědčením o náhradě.
Článek 15
1. Nařízení (ES) č. 1291/2000 se použije na osvědčení o náhradě uvedená tímto nařízením, s výjimkou ustanovení týkajících se dovozních licencí.
Ustanovení o právech a povinnostech vyplývajících z osvědčení stanovených pro množství se použijí přiměřeně na práva a povinnosti vyplývající z osvědčení o náhradě uvedených tímto nařízením a stanovených pro částky v eurech s ohledem na ustanovení přílohy F.
2. Odchylně od odstavce 1 se následující ustanovení nařízení (ES) č. 1291/2000 nepoužijí na osvědčení o náhradě uvedená tímto nařízením:
- články 9, 12, 14, 21, 24, 32, 33, 35, 42, 46, 47, 50,
- čl. 8 odst. 2,
- čl. 8 odst. 4,
- čl. 18 odst. 1,
- čl. 36 odst. 5.
3. Pro účely článku 40 nařízení (ES) č. 1291/2000 nemohou být prodloužena osvědčení platná do 30. září. V tomto případě je třeba zrušit osvědčení týkající se částek, o které nebylo požádáno v důsledku vyšší moci.
Článek 16
1. Použijí se ustanovení nařízení (ES) č. 800/1999. Při vývozu zboží je zúčastněná osoba rovněž povinna uvést v prohlášení množství základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z čl. 1 odst. 3, které byly skutečně použity ve smyslu čl. 3 odst. 2 pro výrobu uvedeného zboží a pro něž bude žádáno o poskytnutí náhrady, nebo učinit odkaz na toto složení, pokud bylo toto složení stanoveno na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce.
Pokud bylo zboží použito při výrobě zboží, které má být vyvezeno, musí prohlášení zúčastněné osoby obsahovat na jedné straně údaj o množství zboží, které bylo skutečně použito, na straně druhé povahu a množství každého ze základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z čl. 1 odst. 3, z nichž bylo získáno dotyčné zboží.
Zúčastněná osoba musí poskytnout příslušným orgánům na podporu svého prohlášení všechny doklady a všechny informace, které uvedené orgány považují za vhodné.
S cílem ověřit správnost prohlášení, které je jim předloženo, orgány pověřené za tímto účelem použijí jakýkoli vhodný kontrolní prostředek.
Na žádost příslušných orgánů členského státu, na jehož území se provádějí vývozní celní formality, jim sdělí příslušné orgány ostatních členských států přímo všechny informace, které jsou schopné mít k dispozici, aby umožnily kontrolu prohlášení zúčastněné osoby.
2. Odchylně od předchozího odstavce a po dohodě s příslušnými orgány může být prohlášení o použitých produktech a/nebo zboží nahrazeno souhrnným prohlášením o množství použitých produktů nebo odkazem na prohlášení o těchto množstvích, pokud již uvedená množství byla stanovena na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce, s výhradou skutečnosti, že výrobce ponechá k dispozici uvedeným orgánům všechny informace nutné k ověření prohlášení.
3. Pokud zúčastněná osoba nevyhotoví prohlášení uvedené v odstavci 1 nebo neposkytne na podporu svého prohlášení uspokojivé informace, nemůže získat náhradu.
Pokud však zúčastněná osoba prokáže ke spokojenosti příslušných orgánů, že nemá nebo že není schopna poskytnout požadované informace týkající se výrobních podmínek zboží, které má být vyvezeno, a pokud je toto zboží uvedeno ve sloupcích 1 a 2 přílohy D, získá zúčastněná osoba na svou výslovnou žádost náhradu, pro jejíž výpočet jsou povaha a množství základních produktů, které mají být vzaty v úvahu, stanoveny na základě údajů poskytnutých rozborem zboží, které má být vyvezeno, podle srovnávací tabulky stanovené v příloze D. Příslušný orgán stanoví podmínky, podle nichž má být rozbor proveden.
Náklady na výše uvedený rozbor hradí zúčastněná osoba.
Pokud se na vyvážené zboží vztahuje čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2571/97, je sazbou náhrady pro mléčné výrobky sazba vyplývající z použití mléčných výrobků za sníženou cenu, ledaže by vývozce prokázal, že zboží neobsahuje mléčné výrobky za sníženou cenou.
4. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na množství zemědělských produktů stanovená podle přílohy C, s výjimkou:
- množství produktů uvedených v odst. 1 prvním pododstavci, vyvážená ve formě zboží získaného částečně pomocí produktů propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 3 písm. b),
- množství vajec nebo vaječných produktů vyvážených ve formě těstovin kódu KN 19021100,
- obsahu sušiny v čerstvých těstovinách uvedených v čl. 3 odst. 3 písm. a),
- povahy základních produktů skutečně použitých při výrobě D-glucitolu (sorbitolu) kódů KN 290544 a 382460, jakož i případně podílů D-glucitolu (sorbitolu) získaných ze škrobových látek nebo ze sacharosy,
- množství kaseinů vyvážených ve formě zboží kódu KN 35019090,
- stupně Plato piva ze sladu kódu KN 22029010,
- množství nesladovnického ječmene schváleného příslušnými orgány.
Popis zboží uvedený ve vývozním prohlášení a v žádosti o náhradu pro zboží uvedené v příloze C musí být proveden v souladu s nomenklaturou této přílohy.
5. Pokud je proveden rozbor zboží pro účely tohoto článku, použitými metodami jsou metody stanovené nařízením Komise (EHS) č. 4056/87 [28] nebo, pokud neexistují, metody použitelné pro zařazení podobného zboží dováženého do Evropské unie do společného celního sazebníku.
6. Doklad potvrzující vývoz uvádí na jedné straně množství vyváženého zboží a na straně druhé množství produktů uvedených v odst. 1 prvním pododstavci nebo odkaz na složení stanovené na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce. Avšak v případě použití odst. 2 druhého pododstavce tohoto článku, se místo posledního údaje uvede údaj o množstvích základních produktů uvedených ve sloupci 4 přílohy D odpovídající údajům, které poskytne rozbor vyváženého zboží.
7. Pro účely odstavců 1 a 2 uvědomí každý členský stát Komisi o kontrolních opatřeních používaných na jeho území pro různé druhy vyváženého zboží. Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
8. Pokud jde o vývozy uskutečněné mezi 1. říjnem a 15. říjnem každého roku, nemůže se výplata náhrad konat před 16. říjnem.
Článek 17
1. V souladu s článkem 16, pokud jde o zboží kódů 04052010, 04052030, 18069060 až 18069090, kódu 1901 a kódu 21069098 kombinované nomenklatury obsahující vysoké procento mléčných výrobků kódů 04021019, 04022119, 040500 a 0406 kombinované nomenklatury (dále jen "mléčné výrobky"), je zúčastněná osoba povinna uvést v prohlášení:
a) že žádné množství mléčných výrobků nebylo dovezeno ze třetí země v rámci zvláštního režimu, kterým se stanoví snížený tarif,
nebo
b) že množství mléčných výrobků jsou dovážena ze třetí země v rámci zvláštního režimu, kterým se stanoví snížený tarif.
2. Pro účely odstavce 1 termín "obsahující vysoké procento" znamená 51 kilogramů a více mléčných výrobků použitých na 100 kilogramů vyváženého zboží.
3. V případě, že je žádost podána pro množství, která by měla být stanovena na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce, může příslušný orgán přijmout osvědčení poskytnuté zúčastněnou osobou prohlašující, že použitá množství mléčných výrobků nebudou využívat zvláštních režimů, kterými se stanoví snížený tarif při dovozu.
4. Prohlášení učiněné v souladu s odstavcem 1 nebo osvědčením podle odstavce 3 může být přijato příslušným orgánem, ukáže-li se, že cena zaplacená za mléčný výrobek přidaný do vyváženého zboží je stejná anebo skoro stejná jako cena převažující na trhu Společenství za rovnocenný produkt. Při cenovém porovnání bude vzat v úvahu okamžik, kdy byl mléčný výrobek nakoupen.
5. Pokud jsou použita množství, která využívala zvláštního režimu se sníženým tarifem, bude náhrada vypočtena v souladu s ustanoveními článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999.
Článek 18
Náhrada uvedená v čl. 1 odst. 1 se neposkytuje pro zboží, které bylo propuštěno do volného oběhu v souladu s článkem 24 Smlouvy a které bylo zpětně vyvezeno.
Náhrada se také neposkytuje pro uvedené zboží, pokud je vyvezeno po zpracování nebo přidáno do jiného zboží.
Článek 19
Komise provede v tomto nařízení nezbytné úpravy podle změn kombinované nomenklatury nebo úprav přílohy B, které jsou nezbytné, aby byl zachován soulad s příslušnými přílohami nařízení uvedených v čl. 1 odst. 1.
Článek 20
Až do 31. prosince 2000 mohou zúčastněné osoby, s výhradou souhlasu příslušných orgánů, moci používat tiskopis přiložený k příloze F nařízení (ES) č. 1222/94 v rámci ustanovení uvedených v příloze F téhož nařízení namísto přílohy F tohoto nařízení.
Článek 21
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1222/94.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze G.
Článek 22
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. července 2000.
Verordening (EG) Nr. 1520/2000 van de Commissie
van 13 juli 2000
tot vaststelling van de gemeenschappelijke uitvoeringsbepalingen voor de regeling aangaande de toekenning van restituties bij uitvoer en de criteria voor de vaststelling van het restitutiebedrag betreffende bepaalde landbouwproducten, uitgevoerd in de vorm van goederen die niet onder bijlage I van het Verdrag vallen
DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap,
Gelet op Verordening (EG) nr. 3448/93 van de Raad van 6 december 1993 tot vaststelling van de handelsregeling voor bepaalde, door verwerking van landbouwproducten verkregen goederen(1), inzonderheid op artikel 8, lid 3, eerste alinea,
Overwegende hetgeen volgt:
(1) Overeenkomstig Verordening (EG) nr. 1222/94(2) van de Commissie van 30 mei 1994, laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 701/2000(3), worden er voor bepaalde landbouwproducten die worden uitgevoerd in de vorm van niet onder bijlage I van het Verdrag vallende goederen, gemeenschappelijke uitvoeringsbepalingen vastgesteld voor de regeling aangaande de toekenning van uitvoerrestituties en de criteria voor de vaststelling van het restitutiebedrag. Aangezien deze verordening al vijftien keer is gewijzigd, is het met het oog op de duidelijkheid passend om ter gelegenheid van nieuwe wijzigingen die moeten worden aangebracht, over te gaan tot een herziening van genoemde Verordening (EG) nr. 1222/94.
(2) In de verordeningen houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sectoren melk en zuivelproducten, eieren, rijst, suiker en granen wordt bepaald dat, voor zover dit nodig is om de uitvoer van de betrokken landbouwproducten in de vorm van niet in bijlage I van het Verdrag vermelde goederen mogelijk te maken op basis van de noteringen of de prijzen van eerstgenoemde producten op de wereldmarkt, het verschil tussen deze prijzen en de prijzen van de Gemeenschap kan worden overbrugd door een restitutie bij de uitvoer.
(3) Bij Verordening (EG) nr. 800/1999(4) van de Commissie zijn voor bepaalde landbouwproducten, uitgevoerd in de vorm van goederen die niet onder bijlage I van het Verdrag vallen, de algemene regels voor de toekenning van de uitvoerrestituties en de criteria ter bepaling van de bedragen daarvan vastgesteld. Het is evenwel passend om bepaalde preciseringen aan te brengen inzake de toepassing van deze regeling in de sector van de goederen die niet onder bijlage I vallen.
(4) Krachtens artikel 11 van de overeenkomst inzake de landbouw die is gehecht aan de overeenkomst tot oprichting van de Wereldhandelsorganisatie, mogen de restituties die worden toegekend bij de uitvoer van landbouwproducten die zijn verwerkt in goederen die niet onder bijlage I van het Verdrag vallen, niet hoger zijn dan de restituties die voor deze producten zouden moeten worden betaald wanneer zij als zodanig worden uitgevoerd. Daarmee moet rekening worden gehouden bij de vaststelling van de restititutievoeten en bij de regels voor de gelijkstelling.
(5) Aardappelzetmeel is gelijkgesteld met maïszetmeel. Het is evenwel dienstig om voor aardappelzetmeel een specifieke restitutievoet te kunnen vaststellen in marktsituaties waar de prijs voor dat zetmeel aanzienlijk lager is dan de prijs van maïszetmeel.
(6) De betrokken goederen kunnen worden verkregen, hetzij rechtstreeks uit basisproducten, hetzij uit producten verkregen door de verwerking daarvan, hetzij uit producten die met één van deze categorieën zijn gelijkgesteld. Voor al deze gevallen is het dienstig toepasselijke regels vast te stellen ter bepaling van het bedrag van de uitvoerrestitutie.
(7) Talrijke goederen die door een bepaalde onderneming in welomschreven technische omstandigheden worden geproduceerd en die constante kenmerken en een constante hoedanigheid bezitten, worden regelmatig uitgevoerd. Teneinde het verzwaren van de uitvoerformaliteiten te vermijden, is het nodig voor de betrokken goederen de instelling van een vereenvoudigde procedure te bevorderen, die berust op de mededeling door de fabrikant aan de bevoegde instanties van de gegevens betreffende de fabricagevoorwaarden van genoemde goederen die deze instanties nodig achten.
(8) De samenstelling uit landbouwproducten van de meeste uitgevoerde goederen varieert in grote mate. Het bedrag van de restitutie moet derhalve worden bepaald naar gelang van de hoeveelheid producten die bij de vervaardiging van de uitgevoerde goederen daadwerkelijk is gebruikt. Wat bepaalde goederen van eenvoudige en betrekkelijk constante samenstelling betreft, dient dit bedrag echter met het oog op een vereenvoudiging van de administratie te worden bepaald op basis van een forfaitair vastgestelde hoeveelheid landbouwproducten. In geval van registratie van deze hoeveelheid is het dienstig te voorzien in een jaarlijkse bevestiging van deze registratie teneinde de risico's te verminderen die resulteren uit niet-mededeling van een wijziging van de hoeveelheid producten die bij de fabricage van de desbetreffende goederen is gebruikt.
(9) Bij gebreke van het bewijs dat voor de uit te voeren goederen geen restitutie bij de productie is betaald op grond van Verordening (EEG) nr. 1722/93 van de Commissie van 30 juni 1993 tot vaststelling van de toepassingsbepalingen van de Verordeningen (EEG) nr. 1766/92 en (EEG) nr. 1418/76 van de Raad wat de regelingen inzake de productierestituties in de sector granen respectievelijk rijst betreft(5), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 87/1999(6), of Verordening (EEG) nr. 1010/86 van de Raad van 25 maart 1986 houdende vaststelling van de algemene voorschriften inzake de restitutie bij de productie voor bepaalde in de chemische industrie gebruikte producten van de sector suiker(7), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 2074/98(8) van de Commissie, moet worden vastgesteld dat op de uitvoerrestitutie het bedrag van de betrokken productierestitutie in mindering wordt gebracht die geldt op de dag van aanvaarding van de uitvoeraangifte. Dit stelsel is het enige dat het mogelijk maakt iedere vorm van fraude te voorkomen.
(10) Bij Verordening (EEG) nr. 565/80 van de Raad van 4 maart 1980 betreffende de vooruitbetaling van de uitvoerrestituties van landbouwproducten(9), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EEG) nr. 2026/83(10), en bij Verordening (EG) nr. 800/1999 van de Commissie van 15 april 1999 houdende gemeenschappelijke uitvoeringsbepalingen van het stelsel van restituties bij uitvoer voor landbouwproducten(11) is een stelsel vastgesteld voor vooruitbetaling van de uitvoerrestituties, waarmee rekening moet worden gehouden bij de aanpassing van de uitvoerrestituties.
(11) Er dienen maatregelen te worden vastgesteld teneinde de strikte naleving van de toezeggingen van de Gemeenschap te waarborgen. Daarnaast dienen deze maatregelen voor de ondernemingen echter niet strikter te zijn dan nodig is.
(12) In de in toepassing van artikel 300 van het Verdrag gesloten overeenkomsten wordt de hoogte van de restitutie die per begrotingsjaar kan worden verstrekt, beperkt. Overigens moet de uitvoer van goederen die niet onder bijlage I van het Verdrag vallen, kunnen plaatsvinden onder voorwaarden die vooraf bekend zijn. Met name dient de garantie te kunnen worden verkregen dat voor deze uitvoer een restitutie kan worden verkregen die in overeenstemming is met de uit de overeenkomsten voortvloeiende toezeggingen van de Gemeenschap of, indien dit niet het geval kan zijn, dat dit tijdig op voorhand wordt meegedeeld. Daarnaast is via de afgifte van certificaten een follow-up van de restitutieaanvragen mogelijk en kan aan de houders de waarborg worden gegeven dat zij restitutie kunnen ontvangen tot het bedrag waarvoor een certificaat is afgegeven, voorzover zij voldoen aan de overige voorwaarden waarin de communautaire regeling met betrekking tot restituties voorziet.
(13) Deze overeenkomsten hebben betrekking op alle landbouwproducten die worden uitgevoerd in de vorm van goederen die niet onder bijlage I van het Verdrag vallen. Onder deze producten vallen ook bepaalde granen die worden geëxporteerd in de vorm van alcoholhoudende dranken als bedoeld in artikel 13, lid 5, van Verordening (EEG) nr. 1766/92(12). Voor deze granen zijn bepaalde uitvoeringsbepalingen vastgesteld bij Verordening (EEG) nr. 2825/93(13), als gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 3098/94(14). Het is passend de toekenning van restituties voor alle landbouwproducten die worden uitgevoerd in de vorm van goederen die niet onder bijlage I van het Verdrag vallen, te onderwerpen aan gemeenschappelijke regels.
(14) Het aantal certificaataanvragen ligt waarschijnlijk ver boven het aantal dat kan worden toegekend. Het jaar moet daarom worden verdeeld in periodes, zodat zowel aan betrokkenen die tegen het einde van het begrotingsjaar als aan betrokkenen die in het begin van het begrotingsjaar exporteren, de mogelijkheid kan worden gegeven om certificaten te verkrijgen. In voorkomend geval moet tevens worden voorzien in de vaststelling van een coëfficiënt ter verlaging van het totaal van de aangevraagde bedragen.
(15) In de mate dat Verordening (EEG) nr. 2220/85 van de Commissie van 22 juli 1985 tot vaststelling van gemeenschappelijke uitvoeringsbepalingen inzake de regeling voor het stellen van zekerheden voor landbouwproducten(15), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 1932/1999(16), van toepassing is op certificaten, is het dienstig de voorwaarden voor het vrijgeven van de zekerheid van een certificaat nader te omschrijven.
(16) Voor bepaalde types uitvoer gelden wat restituties betreft geen beperkingen uit hoofde van de internationale verbintenissen van de Unie. Dergelijke uitvoer moet worden uitgesloten van de verplichting tot het overleggen van een restitutiecertificaat.
(17) De meeste exporteurs ontvangen per jaar voor minder dan 50000 euro aan restituties. Al deze exporten vertegenwoordigen slechts een klein deel van de restitutiebedragen die worden toegekend voor de in de vorm van goederen uitgevoerde landbouwproducten. Deze uitvoer moet kunnen worden vrijgesteld van de verplichting tot het overleggen van een certificaat.
(18) Bepaalde exporteurs nemen deel aan door derde invoerende landen gehouden openbare inschrijvingen. Wanneer zij de opdracht niet ontvangen, moeten deze exporteurs ongestraft het door het certificaat gedekte bedrag kunnen verminderen met het bedrag dat zij bij indiening van hun offerte hadden opgegeven.
(19) De restitutiecertificaten dienen in de eerste plaats om de naleving van de verplichtingen van de Unie ten aanzien van de Wereldhandelsorganisatie (WTO) te waarborgen, en zij maken het tegelijkertijd mogelijk om vooraf de restitutie te bepalen die kan worden toegekend voor de landbouwproducten die zijn gebruikt bij de vervaardiging van naar derde landen uitgevoerde goederen. Dit doel verschilt in bepaalde opzichten van het doel van de uitvoercertificaten die worden afgegeven voor hoeveelheden basisproducten die in ongewijzigde staat worden uitgevoerd en die onderworpen zijn aan verplichtingen in het kader van de WTO en qua hoeveelheid eveneens beperkt zijn. Derhalve moet worden gepreciseerd welke algemene bepalingen die van toepassing zijn op certificaten in de landbouwsector, welke momenteel zijn neergelegd in Verordening (EG) nr. 1291/2000(17) houdende gemeenschappelijke uitvoeringsbepalingen inzake het stelsel van invoer-, uitvoer- en voorfixatiecertificaten voor landbouwproducten, laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 1127/1999(18), op restitutiecertificaten moeten worden toegepast.
(20) Het beheer van de restitutiebedragen die in de loop van een begrotingsjaar kunnen worden toegekend voor de uitvoer van bepaalde landbouwproducten in de vorm van niet onder bijlage I van het Verdrag vallende goederen, kan ertoe leiden dat er op basis van de verwachte ontwikkeling van de marktsituatie in de Gemeenschap en in de wereld verschillende restitutievoeten voor de uitvoer moeten worden vastgesteld met of zonder vaststelling vooraf van de restitutievoet.
(21) Er is reden om een controlesysteem in te voeren dat gebaseerd is op het beginsel dat de exporteur bij iedere uitvoer bij de bevoegde instanties aangifte doet van de hoeveelheid producten die bij de vervaardiging van de uit te voeren goederen is verwerkt. Het is aan de bevoegde autoriteiten alle door hen nodig geachte maatregelen te nemen om de juistheid van deze opgaven te verifiëren.
(22) Met de instemming van de bevoegde instanties van de lidstaat waar de productie plaatsheeft, moet worden toegestaan dat een vereenvoudigde aangifte van de gebruikte producten wordt ingediend in de vorm van de gecumuleerde hoeveelheden van die producten, op voorwaarde dat de betrokken fabrikanten de gedetailleerde informatie over de gebruikte producten ter beschikking van de genoemde instanties houden.
(23) De exporteur van de goederen kan, met name wanneer hij niet de fabrikant ervan is, niet altijd met juistheid weten hoeveel landbouwproducten waarvoor hij restitutie kan vragen, voor de vervaardiging ervan zijn gebruikt. Deze exporteur is hierdoor niet altijd in staat de hoeveelheden aan te geven. Als subsidiaire oplossing moet daarom een regeling voor de berekening van de restitutie worden ingevoerd, waarvoor de belanghebbende kan vragen in aanmerking te komen, die slechts geldt voor bepaalde goederen, uitgaat van een chemische analyse van deze goederen en gebruikmaakt van een voor dit doel opgestelde omrekeningstabel. Wanneer gebruik wordt gemaakt van dit berekeningssysteem voor bepaalde goederen, als bedoeld in de bijlage bij Verordening (EEG) nr. 1722/93 van de Commissie, is de oorsprong van het gebruikte zetmeel onbekend. Voor dit zetmeel kan restitutie bij de productie zijn toegekend. Voor bedoelde goederen kan derhalve geen uitvoerrestitutie voor zetmeel worden toegekend.
(24) Het kan voorkomen dat de bevoegde instanties die belast zijn met de controle op de uitvoeraangifte niet over voldoende bewijsstukken beschikken om de aangifte van de gebruikte goederen te accepteren, zelfs als de aanvraag gebaseerd is op een chemische analyse. Deze situaties dreigen zich vooral voor te doen wanneer de uit te voeren goederen vervaardigd zijn in een andere lidstaat dan die waaruit de uitvoer plaatsvindt. Het is derhalve van belang dat de bevoegde instanties van de lidstaat waaruit de uitvoer van de goederen plaatsvindt, zo nodig rechtstreeks van de bevoegde instanties van de andere lidstaten alle bij deze instanties beschikbare gegevens over de vervaardiging van bedoelde goederen kunnen verkrijgen.
(25) Krachtens Verordening (EG) nr. 2571/97 van de Commissie van 15 december 1997 betreffende de verkoop van boter tegen verlaagde prijs en de toekenning van steun voor room, boter en boterconcentraat voor de vervaardiging van banketbakkerswerk, consumptie-ijs en andere voedingsmiddelen(19) is de levering van boter en room tegen verlaagde prijs toegestaan aan bedrijven die bepaalde goederen vervaardigen. Daarmee moet rekening worden gehouden bij goederen waarvoor een aan de hand van een analyse bepaalde restitutie wordt verleend.
(26) Het is wenselijk te zorgen voor een gelijke toepassing in de Unie van de bepalingen met betrekking tot het verlenen van restituties in de sector van de goederen die niet onder bijlage I van het Verdrag vallen. Te dien einde is het passend dat elke lidstaat de andere lidstaten door tussenkomst van de Commissie informeert over de controlemiddelen waarvan hij op zijn grondgebied gebruik maakt voor de verschillende soorten uitgevoerde goederen.
(27) Bij Verordening (EG) nr. 1255/1999(20) van de Raad van 17 mei 1999 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector melk en zuivelproducten, worden in artikel 31, leden 10, 11 en 12, de algemene voorwaarden vastgesteld die voor het toekennen van een restitutie moeten zijn vervuld met betrekking tot bepaalde ingevoerde zuivelproducten die in de vorm van bepaalde niet onder bijlage I van het Verdrag vallende goederen weer worden uitgevoerd.
(28) Er moet rekening worden gehouden met de stijgende invoer uit derde landen van bepaalde zuivelproducten onder met die landen gesloten speciale regelingen voor verlaagde invoerheffingen, hetgeen de mogelijkheid opent van toekenning van restituties welke hoger zijn dan die verlaagde heffingen.
(29) Producten van herkomst uit derde landen die zijn verwerkt in goederen die worden uitgevoerd na eerst in de Gemeenschap in het vrije verkeer te zijn geweest, moeten van deze restituties worden uitgesloten, teneinde een juiste toepassing van de bepalingen van de verordeningen houdende een gemeenschappelijke ordening der markten betreffende de toekenning van uitvoerrestituties te waarborgen.
(30) Het is passend om voor bepaalde verwerkte landbouwproducten coëfficiënten vast te stellen die van toepassing zijn voor de bepaling van de aan deze producten toekomende restituties en te voorzien in de publicatie van de restitutiebedragen per 100 kilogram van een dergelijk gebruikt product.
(31) Het Comité van beheer voor horizontale vraagstukken inzake het handelsverkeer in verwerkte landbouwproducten die niet onder bijlage I van het Verdrag vallen, heeft geen advies uitgebracht binnen de door zijn voorzitter bepaalde termijn,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
1. In deze verordening worden de gemeenschappelijke uitvoeringsbepalingen vastgesteld voor de regeling aangaande de toekenning van restituties bij uitvoer van de in bijlage A opgenomen basisproducten (hierna "basisproducten" genoemd), van de producten verkregen door de verwerking daarvan en van producten waarvan de gelijkstelling met één van deze twee categorieën voortvloeit uit het bepaalde in lid 3, wanneer deze producten worden uitgevoerd in de vorm van goederen welke niet onder bijlage I van het Verdrag vallen, al naar gelang van het geval opgesomd in:
- bijlage I van Verordening (EEG) nr. 2771/75 van de Raad(21);
- bijlage B van Verordening (EEG) nr. 1766/92 van de Raad;
- bijlage B van Verordening (EG) nr. 3072/95 van de Raad(22);
- bijlage II van Verordening (EG) nr. 1255/1999 van de Raad(23);
- bijlage I van Verordening (EG) nr. 2038/1999 van de Raad(24).
Deze goederen, als vermeld in de bijlagen B en C van onderhavige verordening, worden hierna "goederen" genoemd.
2. In de zin van deze verordening wordt verstaan onder:
a) "begrotingsperiode": de periode van 1 oktober van een bepaald jaar tot en met 30 september van het daaropvolgende jaar;
b) "certificaat" of "restitutiecertificaat": het overeenkomstig de bepalingen van de artikelen 6 tot en met 14 opgestelde certificaat dat geldig is in de gehele Unie en op aanvraag door de lidstaten aan iedere belanghebbende wordt afgegeven, ongeacht zijn plaats van vestiging in de Unie. Het restitutiecertificaat garandeert de betaling van de restitutie, voor zover de voorwaarden van artikel 16 zijn vervuld. In het certificaat kunnen de restitutievoeten vooraf worden vastgesteld. De certificaten zijn uitsluitend gedurende één begrotingsjaar geldig;
c) "de overeenkomst": de landbouwovereenkomst afgesloten bij de multilaterale handelsbesprekingen in het kader van de Uruguayronde;
d) "voedselhulp": de voedselhulptransacties die beantwoorden aan de voorwaarden van artikel 10, lid 4, van de overeenkomst.
3. Voor de toepassing van deze verordening geldt het volgende:
a) aardappelzetmeel van GN-code 1108 13 00, rechtstreeks verkregen uit aardappelen met uitsluiting van bijproducten, is gelijkgesteld aan een verwerkingsproduct van maïs;
b) melkwei van de GN-codes 0404 10 48 tot en met 04041062, niet ingedikt, ook indien bevroren, is gelijkgesteld met wei in poeder als bedoeld in bijlage A (goederengroep 1);
c) - melk en zuivelproducten van de GN-codes 0403 10 11, 0403 90 51 en 0404 90 21, niet ingedikt, zonder toegevoegde suiker of andere zoetstoffen, ook indien bevroren, met een gehalte aan vet uit melk van ten hoogste 0,1 gewichtspercent,
en
- melk en zuivelproducten van de GN-codes 0403 10 11, 0403 90 11 en 0404 90 21, in poeder, in korrels of in andere vaste vorm, zonder toegevoegde suiker of andere zoetstoffen, met een gehalte aan vet uit melk van 1,5 gewichtspercent of minder,
zijn gelijkgesteld met magere-melkpoeder als bedoeld in bijlage A (goederengroep 2);
d) - melk, room en zuivelproducten van de GN-codes 04031011, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 en 04049023, niet ingedikt, zonder toegevoegde suiker of andere zoetstoffen, ook indien bevroren, met een gehalte aan vet uit melk van meer dan 0,1 en ten hoogste 6 gewichtspercenten,
en
- melk, room en zuivelproducten van de GN-codes 04031011, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 04049023 en 0404 90 29, in poeder, in korrels of in andere vaste vorm, zonder toegevoegde suiker of andere zoetstoffen, met een gehalte aan vet uit melk van meer dan 1,5 % maar minder dan 45 gewichtspercenten,
zijn gelijkgesteld met volle-melkpoeder als bedoeld in bijlage A (goederengroep 3);
e) - melk, room en zuivelproducten van de GN-codes 04031019, 0403 90 59, 0404 90 23 en 0404 90 29, niet ingedikt, zonder toegevoegde suiker of andere zoetstoffen, met een gehalte aan vet uit melk van meer dan 6 gewichtspercenten,
- melk, room en zuivelproducten van de GN-codes 04031019, 0403 90 19 en 0404 90 29, in poeder, in korrels of in andere vaste vorm, zonder toegevoegde suiker of andere zoetstoffen, met een gehalte aan vet uit melk van 45 of meer gewichtspercenten,
en
- boter en andere melkvetten, met een gehalte aan vet uit melk van ten minste 62 gewichtpercenten, maar niet gelijk aan 82 gewichtspercenten, van GN-codes 040510, 0405 20 90, 0405 90 10 en 0405 90 90,
zijn gelijkgesteld met boter zoals bedoeld in bijlage A (goederengroep 6);
f) - melk, room en zuivelproducten van de GN-codes 04031011 tot en met 0403 10 19, 04039051 tot en met 0403 90 59 en 04049021 tot en met 0404 90 29, ingedikt, andere dan in poeder, in korrels of in andere vaste vorm, zonder toegevoegde suiker of andere zoetstoffen
en
- kaas
zijn gelijkgesteld met:
i) melk in poeder zoals vermeld in bijlage A (goederengroep 2), wat het niet-vette gedeelte van de droge stof van het gelijkgestelde product betreft,
en
ii) boter zoals vermeld in bijlage A (goederengroep 6), wat het gedeelte melkvet van het gelijkgestelde product betreft;
g) - gedopte rijst van GN-code 1006 20 is gelijkgesteld met volwitte rijst van GN-code 10063061 tot en met 1006 30 98;
h) - rietsuiker en beetwortelsuiker van GN-code 1701 11 90 of GN-code 1701 12 90 die in droge toestand 92 of meer gewichtspercenten sacharose bevat, bepaald met behulp van de polarimeter,
- suiker van de GN-codes 1701 91 00 en 17019990,
- de producten bedoeld in artikel 1, lid 1, onder d), van Verordening (EG) nr. 2038/1999, met uitsluiting van de mengsels die gedeeltelijk zijn verkregen uit producten die onder Verordening (EEG) nr. 1766/92 vallen,
- de producten bedoeld in artikel 1, lid 1, onder f) en g), van Verordening (EG) nr. 2038/1999, met uitsluiting van de mengsels die gedeeltelijk zijn verkregen uit producten die onder Verordening (EEG) nr. 1766/92 vallen,
die voldoen aan de bij Verordening (EG) nr. 2038/1999 en Verordening (EG) nr. 2135/95(25) vastgestelde voorwaarden om een restitutie te kunnen krijgen bij uitvoer als zodanig, zijn gelijkgesteld met witte suiker van GN-code 17019910.
4. Op verzoek van de belanghebbende en met toestemming van de bevoegde instantie kunnen de in lid 3, onder d), bedoelde zuivelproducten echter worden gelijkgesteld met:
i) melk in poeder zoals vermeld in bijlage A (goederengroep 2), wat het niet-vette gedeelte van de droge stof van het gelijkgestelde product betreft,
en
ii) boter zoals vermeld in bijlage A (goederengroep 6), wat het gedeelte melkvet van het gelijkgestelde product betreft.
Artikel 2
Het bedrag van de restitutie, toegekend voor de overeenkomstig artikel 3 bepaalde hoeveelheid van elk der basisproducten, uitgevoerd in de vorm van een zelfde goed, wordt verkregen door deze hoeveelheid te vermenigvuldigen met de restitutievoet voor het betrokken basisproduct zoals deze per gewichtseenheid voortvloeit uit de toepassing van artikel 4.
Wanneer evenwel voor mengsels van D-glucitol (sorbitol) van de GN-codes 290544 en 3824 60 de belanghebbende in de in artikel 16, lid 1, bedoelde aangifte geen opgave doet van de in lid 4, vierde streepje, van dat artikel bedoelde specificaties of wanneer hij bij zijn aangifte niet voldoende gegevens verstrekt, wordt voor die mengsels de restitutievoet toegepast die geldt voor het basisproduct in het betrokken mengsel waarvoor de restitutievoet het laagst is.
Wanneer overeenkomstig artikel 4, lid 3, verschillende restitutievoeten kunnen worden toegepast ten aanzien van een zelfde basisproduct, moet een afzonderlijk bedrag worden berekend voor elke hoeveelheid van dit basisproduct waarop een afzonderlijke restitutievoet van toepassing is.
Indien een goed in uitgevoerde goederen is verwerkt, is de restitutievoet voor de berekening van het bedrag voor elk der basisproducten, uit verwerking daarvan verkregen producten of producten waarvan de gelijkstelling met een van deze twee categorieën voortvloeit uit het bepaalde in artikel 1, lid 3, die bij de vervaardiging van het uitgevoerde goed is verwerkt, dezelfde als in het geval van uitvoer van dit eerste goed als zodanig.
Artikel 3
1. Met betrekking tot de goederen die vermeld worden in bijlage B, behoudens wanneer er verwijzing is naar bijlage C of wanneer er toepassing is van artikel 16, lid 3, tweede alinea, de voor de berekening van het restitutiebedrag in aanmerking te nemen hoeveelheid van elk der basisproducten als volgt bepaald:
a) bij gebruikmaking van een basisproduct of van een daarmee gelijkgesteld product in ongewijzigde toestand, is deze hoeveelheid de voor de vervaardiging van de uitgevoerde goederen werkelijk gebruikte hoeveelheid, met inachtneming van de volgende omrekeningsnormen:
- 100 kg van overeenkomstig artikel 1, lid 3, onder b), met het hoofdproduct van groep nr. 1 gelijkgestelde wei komt overeen met 6,06 kg van dat hoofdproduct;
- 100 kg van een van de overeenkomstig artikel 1, lid 3, onder c), eerste streepje, met het hoofdproduct van groep nr. 2 gelijkgestelde zuivelproducten komt overeen met 9,1 kg van dat hoofdproduct;
- de niet-vetbestanddelen van 100 kg van een van de overeenkomstig artikel 1, lid 3, onder f), eerste streepje, of lid 4, onder i), met het hoofdproduct van groep nr. 2 gelijkgestelde zuivelproducten komen overeen met 1,01 kg van dat hoofdproduct per gewichtspercent niet-vette droge stof in het desbetreffende zuivelproduct;
- de niet-vetbestanddelen van 100 kg overeenkomstig artikel 1, lid 3, onder f), tweede streepje, met het hoofdproduct van groep nr. 2 gelijkgestelde kaas komen overeen met 0,8 kg van dat hoofdproduct per gewichtspercent niet-vette droge stof in de kaas;
- 100 kg van een van de zuivelproducten die met het hoofdproduct van groep nr. 3 zijn gelijkgesteld, en wel overeenkomstig artikel 1, lid 3, onder d), met een gehalte aan vet uit melk in de droge stof van niet meer dan 27 gewichtspercenten, komt overeen met 3,85 kg van dit hoofdproduct per gewichtspercent vet uit melk in het desbetreffende product.
Op verzoek van de belanghebbende evenwel komt 100 kg van de overeenkomstig artikel 1, lid 3, onder d), eerste streepje, met het hoofdproduct van groep nr. 3 gelijkgestelde vloeibare melk met een gehalte aan vet uit melk in de vloeibare melk van 3,2 gewichtspercenten of minder overeen met 3,85 kg van dat hoofdproduct per gewichtspercent vet uit melk in het desbetreffende product;
- 100 kg droge stof in een van de overeenkomstig artikel 1, lid 3, onder d), met het hoofdproduct van groep nr. 3 gelijkgestelde zuivelproducten, met een gehalte aan vet uit melk van meer dan 27 gewichtspercenten in de droge stof, komt overeen met 100 kg van dat hoofdproduct.
Op verzoek van de belanghebbende evenwel komt 100 kg van de overeenkomstig artikel 1, lid 3, onder d), eerste streepje, met het hoofdproduct van groep nr. 3 gelijkgestelde vloeibare melk met een gehalte aan vet uit melk in de vloeibare melk van meer dan 3,2 gewichtspercenten overeen met 12,32 kg van dat hoofdproduct;
- 100 kg van een van de overeenkomstig artikel 1, lid 3, onder e), met het hoofdproduct van groep nr. 6 gelijkgestelde zuivelproducten, komt overeen met 1,22 kg van dat hoofdproduct per gewichtspercent vet uit melk in het desbetreffende zuivelproduct;
- de vetbestanddelen van 100 kg van een van de overeenkomstig artikel 1, lid 3, onder f), eerste streepje, of lid 4, onder ii), met het hoofdproduct van groep nr. 6 gelijkgestelde zuivelproducten komen overeen met 1,22 kg van dat hoofdproduct per gewichtspercent aan vet uit melk in het desbetreffende zuivelproduct;
- de vetbestanddelen van 100 kg overeenkomstig artikel 1, lid 3, onder f), tweede streepje, met het hoofdproduct van groep nr. 6 gelijkgestelde kaas komen overeen met 0,8 kg van dat hoofdproduct per gewichtspercent vet uit melk in de kaas;
- 100 kg rondkorrelige gedopte rijst, als bedoeld in artikel 1, lid 3, onder g), komt overeen met 77,5 kg rondkorrelige volwitte rijst;
- 100 kg halflangkorrelige of langkorrelige gedopte rijst, als bedoeld in artikel 1, lid 3, onder g), komt overeen met 69 kg langkorrelige witte rijst;
- 100 kg ruwe suiker, als bedoeld in artikel 1, lid 3, onder h), eerste streepje, komt overeen met 92 kg witte suiker;
- 100 kg suiker, als bedoeld in artikel 1, lid 3, onder h), tweede streepje, komt overeen met 1 kg witte suiker per 1 % sacharose;
- 100 kg van één van de producten als bedoeld in artikel 1, lid 3, onder h), derde streepje, die voldoen aan de voorwaarden van artikel 3 van Verordening (EG) nr. 2135/95, komt overeen met 1 kg witte suiker per 1 % sacharose (in voorkomend geval verhoogd met het gehalte aan andere suiker, berekend in sacharose), vastgesteld overeenkomstig het genoemde artikel 3;
- 100 kg droge stof vastgesteld overeenkomstig artikel 5 van Verordening (EG) nr. 2135/95 in de isoglucose of de isoglucosesiroop, als bedoeld in artikel 1, lid 3, onder h), vierde streepje, die voldoet aan de voorwaarden van artikel 5 van Verordening (EG) nr. 2135/95, komt overeen met 100 kg witte suiker;
b) bij gebruikmaking van een onder artikel 1 van Verordening (EEG) nr. 1766/92 of van Verordening (EG) nr. 3072/95 vallend product:
- hetzij verkregen door verwerking van een basisproduct of van een daarmee gelijkgesteld product,
- hetzij gelijkgesteld met een product dat wordt verkregen door verwerking van een basisproduct,
- hetzij verkregen door verwerking van een product, gelijkgesteld met een product dat wordt verkregen door verwerking van een basisproduct,
is deze hoeveelheid de voor de vervaardiging van de uitgevoerde goederen werkelijk gebruikte hoeveelheid, herleid tot een hoeveelheid van het basisproduct door toepassing van de in bijlage E bedoelde coëfficiënten.
Voor alcohol uit granen die is verwerkt in alcoholhoudende dranken van GN-code 2208 bedraagt deze hoeveelheid evenwel 3,4 kg gerst per % vol alcohol uit granen per hectoliter uitgevoerde drank;
c) bij gebruikmaking
- hetzij van een niet onder bijlage I van het Verdrag vallend product dat wordt verkregen door verwerking van een onder a) of b) bedoeld product,
- hetzij van een product, verkregen door menging en/of verwerking van verscheidene onder a) en/of b) bedoelde producten en/of onder het eerste streepje bedoelde producten,
is deze hoeveelheid, te bepalen op grond van de voor de vervaardiging van het uitgevoerde goed werkelijk gebruikte hoeveelheid van het genoemde product, voor elk der betrokken basisproducten, en behoudens het bepaalde in lid 3, gelijk aan de hoeveelheid die door de bevoegde instanties overeenkomstig artikel 16, lid 1, is erkend. Voor de berekening van deze hoeveelheid zijn, in voorkomend geval, de onder a) bedoelde omrekeningsnormen en de onder b) bedoelde bijzondere berekeningsregels, gelijkwaardigheidsverhoudingen of coëfficiënten van toepassing.
Voor alcoholhoudende dranken op basis van granen, die zijn verwerkt in alcoholhoudende dranken van GN-code 2208, bedraagt deze hoeveelheid evenwel 3,4 kg gerst per % vol alcohol uit granen per hectoliter uitgevoerde drank.
2. Voor de toepassing van het bepaalde in lid 1 worden beschouwd als werkelijk gebruikt, de producten die in ongewijzigde toestand in het bereidingsproces van het uitgevoerde goed zijn gebruikt. Indien in een fase van het productieproces van dit goed een basisproduct zelf wordt verwerkt tot een ander verder verwerkt basisproduct dat in een volgende fase wordt gebruikt, wordt alleen dit laatste basisproduct beschouwd als werkelijk gebruikt.
De werkelijk gebruikte hoeveelheden producten, in de zin van de eerste alinea, dienen te worden bepaald voor elk goed dat wordt uitgevoerd.
In geval van regelmatig plaatsvindende uitvoer van goederen die, door een bepaalde onderneming in welomschreven technische omstandigheden vervaardigd, constante kenmerken en een constante hoedanigheid bezitten, kunnen deze hoeveelheden met goedvinden van de bevoegde instantie worden bepaald, hetzij op basis van de vervaardigingswijze van genoemde goederen, hetzij op basis van de gemiddelde hoeveelheden van de producten die over een bepaalde periode voor de vervaardiging van een gegeven hoeveelheid van deze goederen zijn gebruikt. De aldus bepaalde hoeveelheden producten worden in aanmerking genomen zolang er geen wijziging optreedt in de fabricageomstandigheden van de betrokken goederen.
De bepaalde hoeveelheden producten moeten ten minste eenmaal per jaar worden bevestigd, tenzij de bevoegde instantie officieel toestemming heeft gegeven om hiervan af te wijken.
Bij de bepaling van de werkelijk gebruikte hoeveelheden dient rekening te worden gehouden met de voorschriften van Verordening (EEG) nr. 3615/92 van de Commissie(26).
3. Voor de in bijlage C opgenomen goederen moet bij de berekening van het restitutiebedrag worden uitgegaan van de hoeveelheid basisproducten die in genoemde bijlage voor elk van deze goederen is vastgesteld.
Evenwel:
a) moeten voor verse deegwaren de in bijlage C vermelde hoeveelheden basisproducten worden omgerekend in een daarmee overeenkomende hoeveelheid droge deegwaren door deze hoeveelheden te vermenigvuldigen met het in procent uitgedrukte gehalte aan droge stof van de deegwaren en het resultaat te delen door 88;
b) wordt, indien de betrokken goederen gedeeltelijk zijn vervaardigd van producten die onder de regeling actieve veredeling zijn gebracht, en gedeeltelijk van producten die aan de in artikel 23 van het Verdrag bedoelde voorwaarden voldoen, de hoeveelheid basisproducten waarvan bij de berekening van de uit hoofde van deze categorie producten toe te kennen restitutie moet worden uitgegaan, bepaald overeenkomstig de leden 1 en 2.
Artikel 4
1. De restitutievoet wordt maandelijks vastgesteld per 100 kg basisproduct, overeenkomstig de voorwaarden als bedoeld in artikel 13, lid 3 van Verordening (EEG) nr. 1766/92 en in de overeenkomstige artikelen van de andere in artikel 1, lid 1, vermelde verordeningen.
Hij kan worden gewijzigd onder de voorwaarden van artikel 13, lid 3, van Verordening (EEG) nr. 1766/92 en van de overeenkomstige artikelen van de overige in artikel 1, lid 1, vermelde verordeningen.
De restitutievoet voor eieren in de schaal van pluimvee, vers of verduurzaamd, alsmede voor eieren uit de schaal en eigeel, geschikt voor voedingsdoeleinden, vers, gedroogd of op andere wijze verduurzaamd, zonder toegevoegde suiker, wordt echter vastgesteld voor dezelfde periode als die welke is gekozen voor de vaststelling van de restituties voor deze zelfde producten die in ongewijzigde toestand worden uitgevoerd.
2. Bij de vaststelling van de restitutievoet wordt met name rekening gehouden:
a) enerzijds met de gemiddelde kosten waartegen de verwerkende industrieën zich op de markt van de Unie van basisproducten kunnen voorzien en anderzijds met de op de wereldmarkt geldende prijzen;
b) met het niveau van de restituties dat van toepassing is op de uitvoer van verwerkte landbouwproducten die onder bijlage I van het Verdrag vallen en waarvan de vervaardiging onder vergelijkbare voorwaarden geschiedt;
c) met de noodzaak om gelijke mededingingsvoorwaarden te waarborgen tussen de industrieën die producten uit de Gemeenschap gebruiken en die welke producten uit derde landen onder de regeling van het actieve veredelingsverkeer gebruiken;
d) met de te verwachten ontwikkeling enerzijds van de uitgaven en anderzijds van de prijzen in de Gemeenschap en op de wereldmarkt;
e) met de grenzen ten gevolge van de overeenkomsten, gesloten in toepassing van artikel 300 van het Verdrag.
Wat aardappelzetmeel van GN-code 1108 13 00 betreft, wordt het restitutiebedrag afzonderlijk vastgesteld in maïsequivalenten overeenkomstig de procedure van artikel 23 van Verordening (EEG) nr. 1766/92 en conform de hierboven genoemde criteria. De verwerkte hoeveelheid aardappelzetmeel wordt omgerekend in een equivalente hoeveelheid maïs conform artikel 3, lid 1, onder b).
3. Ter vaststelling van de restitutievoet wordt in voorkomend geval rekening gehouden met de restituties bij de productie, de steunmaatregelen of andere maatregelen van gelijke werking, die voor de basisproducten of de daarmee gelijkgestelde producten in alle lidstaten worden toegepast uit hoofde van de verordening houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de betrokken sector.
4. Behalve voor granen, worden geen restituties toegekend voor de producten die worden gebruikt bij de vervaardiging van de alcohol die aanwezig is in de alcoholhoudende dranken als vermeld in bijlage B onder GN-code 2208.
5. Voor de uitvoer van goederen van GN-code 35051050 kan slechts een verlaagde restititutievoet worden toegekend, rekening houdend met het bedrag van de productierestitutie dat uit hoofde van Verordening (EEG) nr. 1722/93 tijdens de veronderstelde periode waarin de goederen werden vervaardigd van toepassing was op het verwerkte basisproduct. De aldus bepaalde restitutievoet wordt volgens de procedure van lid 1 vastgesteld.
6. a) De restitutie voor zetmeel van GN-code 1108 11 00 tot 1108 19 90 of voor de producten, vermeld in bijlage A van Verordening (EEG) nr. 1766/92, welke zijn verkregen door verwerking van zetmeel, wordt slechts verleend na overlegging van een verklaring van de leverancier dat de producten rechtstreeks uit graan, aardappelen of rijst zijn verkregen met uitsluiting van het gebruik van bijproducten verkregen bij de productie van andere landbouwproducten of goederen.
De in de eerste alinea bedoelde verklaring blijft, behoudens herroeping, geldig voor elke volgende levering afkomstig van dezelfde fabrikant; zij wordt gecontroleerd overeenkomstig het bepaalde in artikel 16, lid 1.
b) Indien het droge-stofgehalte van aardappelzetmeel dat krachtens artikel 1, lid 3, onder a), met dat van maïs is gelijkgesteld, gelijk is aan of hoger is dan 80 %, is de volgens lid 1 vastgestelde restitutievoet van toepassing; indien het droge-stofgehalte lager is dan 80 %, is de restitutievoet gelijk aan de volgens lid 1 vastgestelde restitutievoet, vermenigvuldigd met het feitelijke percentage van het droge-stofgehalte en gedeeld door 80.
Voor alle andere zetmeelsoorten geldt dat, indien het droge-stofgehalte gelijk is aan of hoger is dan 87 %, de volgens lid 1 vastgestelde restitutievoet van toepassing is; indien het drogestofgehalte lager is dan 87 %, is de restitutievoet gelijk aan de volgens lid 1 vastgestelde restitutievoet, vermenigvuldigd met het feitelijke percentage van het droge-stofgehalte en gedeeld door 87.
Indien het droge-stofgehalte van glucose- of maltodextrinestropen van GN-codes 17023059, 1702 30 99, 1702 40 90, 1702 90 50 of 2106 90 55 gelijk is aan of hoger is dan 78 %, is de volgens lid 1 vastgestelde restitutievoet van toepassing; indien het droge-stofgehalte van dergelijke stropen lager is dan 78 % is de restitutievoet gelijk aan de volgens lid 1 vastgestelde restitutievoet vermenigvuldigd met het feitelijke percentage van het droge-stofgehalte en gedeeld door 78.
c) Voor de toepassing van punt b) wordt het droge-stofgehalte van het zetmeel bepaald volgens de in bijlage II van Verordening (EEG) nr. 1908/84 van de Commissie(27) vermelde methode; het droge-stofgehalte van de glucose- en maltodextrinestropen wordt bepaald volgens methode 2 van bijlage II van Richtlijn 79/796/EEG van de Raad(28) of elke andere geschikte analysemethode die ten minste dezelfde waarborgen biedt.
d) Bij de in artikel 16, lid 1, bedoelde aangifte moet de belanghebbende het droge-stofgehalte van het gebruikte zetmeel of van de gebruikte glucose- of maltodextrinestroop aangeven.
7. Wanneer de toestand in de internationale handel in caseïne van GN-code 350110, caseïnaten van GN-code 3501 90 90 of ovoalbumine van GN-codes 3502 11 90 en 3502 19 90 of de specifieke eisen van sommige markten zulks voor deze goederen noodzakelijk maken, kan de restitutie al naar gelang van de bestemming worden gedifferentieerd.
8. De restitutie kan al naar gelang van de bestemming worden gedifferentieerd voor producten van de GN-codes 19021100, 1902 19 en 1902 40 10.
9. De restitutie kan verschillend zijn naar gelang de restitutievoet overeenkomstig artikel 7, lid 2, vooraf is vastgesteld of niet.
Artikel 5
1. De restitutievoet is die welke geldt op de dag van uitvoer van de goederen.
2. Evenwel is een stelsel van vaststelling vooraf van de restitutievoet van toepassing.
In geval van toepassing van het stelsel van vaststelling vooraf van de restitutievoet, is de restitutievoet die geldt op de dag van de indiening van het verzoek om vaststelling vooraf, van toepassing op een na deze datum te realiseren uitvoer, tijdens de geldigheidsduur van het restitutiecertificaat, overeenkomstig de bepalingen van artikel 9, lid 2.
De restitutievoet, bepaald volgens de in de voorgaande alinea vermelde voorwaarden, wordt aangepast volgens dezelfde regels als die welke worden toegepast bij de vaststelling vooraf van de restitutievoet voor basisproducten die in ongewijzigde toestand worden uitgevoerd, evenwel met gebruikmaking van de in bijlage E vastgestelde omzettingscoëfficiënten voor verwerkte producten op basis van granen.
De voorgaande alinea is niet van toepassing op verzoeken om vaststelling vooraf die tot en met 24 maart 2000 zijn ingediend.
Artikel 6
1. De toekenning van restitutie voor de uitvoer van landbouwproducten die voldoen aan de voorwaarden van artikel 16 en overeenkomen met onder controle geplaatste granen voor de vervaardiging van alcoholhoudende dranken als bedoeld in artikel 4 van Verordening (EEG) nr. 2825/93, is met ingang van 1 maart 2000 afhankelijk van de overlegging van een overeenkomstig artikel 7 afgegeven restitutiecertificaat.
De voorgaande alinea is niet van toepassing op uitvoer in het kader van een internationale voedselhulptransactie in de zin van artikel 10, lid 4, van de overeenkomst, op leveringen als bedoeld in artikel 4, lid 1, derde streepje, de artikelen 36, 40, 44 en 45 en artikel 46, lid 1, van Verordening (EG) nr. 800/1999, en op uitvoer als bedoeld in artikel 14.
2. De toekenning van de restitutie uit hoofde van het stelsel van vaststelling vooraf, als bedoeld in artikel 5, lid 2, is afhankelijk van de overlegging van een restitutiecertificaat waarin de vaststelling vooraf van de restitutievoeten is opgenomen.
3. Het restitutiecertificaat is niet overdraagbaar. Het wordt gebruikt door de titularis.
4. Wanneer de belanghebbende niet voornemens is uitvoer te verrichten vanuit een andere lidstaat dan die waar hij het restitutiecertificaat aanvraagt, kan dit door de bevoegde instantie bewaard worden, met name in de vorm van een elektronisch bestand.
5. Voor de toepassing van dit artikel op de granen die onder controle zijn geplaatst voor de vervaardiging van alcoholhoudende dranken, bedoeld in artikel 4 van Verordening (EEG) nr. 2825/93, moet elke verwijzing naar de term "uitvoer" worden opgevat als een verwijzing naar de plaatsing onder genoemde controle.
Artikel 7
1. Het restitutiecertificaat wordt aangevraagd en afgegeven voor een vast bedrag, uitgedrukt in euro.
De aanvraag voor het restitutiecertificaat en het restitutiecertificaat zelf worden opgesteld overeenkomstig bijlage F of ingevolge de bepalingen van artikel 20.
2. De belanghebbende kan verzoeken om vaststelling vooraf van de restitutievoeten die van kracht zijn op de dag van indiening van zijn verzoek. In dat geval heeft de vaststelling vooraf betrekking op alle van toepassing zijnde restitutievoeten. Het eenmalige verzoek om vaststelling vooraf, ingediend overeenkomstig de voorwaarden van bijlage F, kan uitsluitend worden gedaan bij aanvraag van het restitutiecertificaat, dan wel vanaf de dag waarop het restitutiecertificaat is toegekend, en vóór de laatste dag van de geldigheidstermijn ervan.
De vaststelling vooraf is niet van toepassing op uitvoer die vóór de dag van de aanvraag plaatsvindt.
3. De afgifte van een restitutiecertificaat verplicht de titularis tot het aanvragen van restituties, voor de uitvoer die tijdens de geldigheidsduur van het certificaat plaatsvindt, tot een bedrag dat gelijk is aan het bedrag waarvoor het restitutiecertificaat is afgegeven. De naleving van deze verplichting wordt gegarandeerd door het stellen van de in artikel 11 bedoelde zekerheid.
4. De in lid 3 van dit artikel bedoelde verplichtingen zijn primaire eisen in de zin van artikel 20 van Verordening (EEG) nr. 2220/85.
De primaire eis wordt geacht vervuld te zijn indien de marktdeelnemer de specifieke aanvraag (aanvragen) betreffende de uitvoer die heeft plaatsgevonden tijdens de geldigheidsduur van het restitutiecertificaat, heeft toegezonden overeenkomstig de voorwaarden van bijlage F-VI. In het geval dat de specifieke aanvraag niet de uitvoeraangifte is, moet hij, behoudens overmacht, worden ingediend binnen drie maanden na de datum van aanvaarding van de uitvoeraangifte.
Het bewijs dat de primaire eis door de marktdeelnemer is nagekomen, wordt geleverd door aan de bevoegde instantie exemplaar nr. 1 over te leggen van het naar behoren afgeboekte restitutiecertificaat, conform de bepalingen van bijlage F-VI. Dit bewijs dient uiterlijk aan het einde van de negende maand die volgt op het einde van de geldigheidsduur van het restitutiecertificaat te worden geleverd.
Artikel 8
1. De aanvragen voor een restitutiecertificaat kunnen worden ingediend:
a) vóór 31 augustus voor certificaten die geldig zijn vanaf 1 oktober;
b) vóór 5 november voor certificaten die geldig zijn vanaf 1 december;
c) vóór 5 januari voor certificaten die geldig zijn vanaf 1 februari;
d) vóór 5 maart voor certificaten die geldig zijn vanaf 1 april;
e) vóór 5 mei voor certificaten die geldig zijn vanaf 1 juni;
f) voor 5 juli vóór certificaten die geldig zijn vanaf 1 augustus.
2. De lidstaten delen aan de Commissie uiterlijk op:
- 5 september de in lid 1, onder a), bedoelde certificaataanvragen mee;
- 12 november de in lid 1, onder b), bedoelde certificaataanvragen mee;
- 12 januari de in lid 1, onder c), bedoelde certificaataanvragen mee;
- 12 maart de in lid 1, onder d), bedoelde certificaataanvragen mee;
- 12 mei de in lid 1, onder e), bedoelde certificaataanvragen mee;
- 12 juli de in lid 1, onder f), bedoelde certificaataanvragen mee.
3. De Commissie bepaalt het bedrag waarvoor restitutiecertificaten kunnen worden afgegeven op basis van de volgende elementen:
a) het overeenkomstig artikel 9, lid 2, van de overeenkomst vastgestelde maximumbedrag van de restituties,
minus
b) in voorkomend geval, de overschrijding van het maximumbedrag dat in de loop van het voorgaande begrotingsjaar kan worden toegekend,
minus
c) het bedrag dat is voorbehouden voor uitvoer als bedoeld in artikel 14,
minus
d) de betalingen die in de loop van het begrotingsjaar zijn verricht in verband met uitvoer die plaatsvindt vóór 1 maart 2000,
minus
e) de betalingen die in de loop van het lopende begrotingsjaar zijn verricht in verband met uitvoer die plaatsvond in de loop van het voorgaande begrotingsjaar,
minus
f) de bedragen waarvoor restitutiecertificaten zijn afgegeven in de loop van de in aanmerking genomen begrotingsperiode,
plus
g) het bedrag waarvoor afgegeven certificaten, als bedoeld in artikel 12, zijn teruggegeven,
plus
h) het eventueel nog niet gebruikte deel van het in letter c) hierboven bedoelde bedrag,
en
i) de onzekere elementen met betrekking tot sommige van deze bedragen.
4. Het totale bedrag waarvoor certificaten voor elk van de in lid 1 bedoelde periodes kunnen worden uitgegeven bedraagt:
- 30 % van het in lid 3 bedoelde bedrag voor de in lid 1, onder a), bedoelde periode;
- 20 % van het in lid 3 bedoelde bedrag, vastgesteld op 12 november voor de in lid 1, onder b), bedoelde periode;
- 25 % van het in lid 3 bedoelde bedrag, vastgesteld op 12 januari voor de in lid 1, onder c), bedoelde periode;
- 33 % van het in lid 3 bedoelde bedrag, vastgesteld op 12 maart voor de in lid 1, onder d), bedoelde periode;
- 50 % van het in lid 3 bedoelde bedrag, vastgesteld op 12 mei voor de in lid 1, onder e), bedoelde periode;
- 100 % van het in lid 3 bedoelde bedrag, vastgesteld op 12 juli voor de in lid 1, onder f), bedoelde periode.
5. Wanneer het totale bedrag voor elk van de betrokken periodes ontvangen aanvragen het in lid 4 bedoelde maximum overschrijdt, stelt de Commissie een verlagingscoëfficiënt vast die van toepassing is op alle aanvragen die vóór de in lid 1 genoemde relevante datums zijn ontvangen, teneinde het in lid 4 bedoelde maximum in acht te nemen.
De Commissie maakt de coëfficiënt binnen vijf werkdagen na de in lid 2 bedoelde datum bekend in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen.
6. In het geval van vaststelling van een verlagingscoëfficiënt door de Commissie, kunnen de certificaten worden toegekend tot het gevraagde bedrag, vermenigvuldigd met 1 minus de overeenkomstig lid 5 of lid 8 vastgestelde verlagingscoëfficiënt.
In dat geval kan de aanvrager binnen vijf werkdagen na de bekendmaking van de verlagingscoëfficiënt in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen zijn aanvraag intrekken.
7. De lidstaten delen de Commissie vóór respectievelijk 1 oktober, 1 december, 1 februari, 1 april, 1 juni en 1 augustus de bedragen mee waarvoor bepaalde aanvragers hun certificaataanvragen overeenkomstig lid 6 hebben ingetrokken.
8. Vanaf 1 oktober van elke begrotingsperiode kunnen certificaataanvragen buiten de in lid 1 bedoelde periodes worden ingediend. De aanvragen die in de loop van een week zijn ingediend worden de daaropvolgende dinsdag aan de Commissie meegedeeld. De desbetreffende certificaten kunnen worden afgegeven vanaf de maandag die volgt op de mededeling, op voorwaarde dat de Commissie geen andere maatregelen vaststelt.
Wanneer de Commissie van oordeel is dat de kans bestaat dat de nakoming van de internationale verbintenissen van de Europese Unie in het gedrang dreigt te komen, kan zij een verlagingscoëfficiënt toepassen op de in behandeling zijnde certificaataanvragen, waarbij zij met name de in lid 3 en lid 4 uiteengezette berekeningsmethode gebruikt. Zij kan de afgifte van de certificaten ook opschorten.
De Commissie maakt de coëfficiënt binnen vier werkdagen na de in de eerste alinea bedoelde datum bekend in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen.
9. De in het vorige lid bedoelde certificaataanvragen kunnen alleen worden ingediend indien er geen enkele verlagingscoëfficiënt op grond van lid 5 is vastgesteld en totdat de in lid 4 bedoelde bedragen, vermeerderd met de bedragen waarvoor geen certificaten zijn afgegeven, alsmede met de bedragen waarvoor certificaten zijn teruggegeven, geheel zijn opgebruikt.
10. Voor uitvoer die vóór 1 oktober plaatsvindt volgens de voorwaarden van lid 8, kunnen vanaf 15 augustus certificaataanvragen worden ingediend indien de overeenkomstig lid 3 vastgestelde bedragen beschikbaar blijven.
11. De bepalingen van de leden 1 tot en met 5, lid 7, lid 9 en lid 10 zijn van toepassing met ingang van 15 juli 2000.
Artikel 9
1. Het restitutiecertificaat is geldig vanaf de dag die op de certificaataanvraag is aangegeven, volgens de voorwaarden van bijlage F.
2. Het restitutiecertificaat is geldig tot aan het einde van de vijfde maand volgend op die van de aanvraag doch uiterlijk tot het einde begrotingsperiode.
In het geval van vaststelling vooraf van de restitutievoeten zijn de restitutievoeten echter geldig tot het eind van de vijfde maand die volgt op het verzoek om vaststelling vooraf, dan wel tot het eind van de geldigheidstermijn van het certificaat, indien dit op een eerdere datum afloopt.
In geval de certificaten zijn afgegeven na 1 juni, kan de Commissie besluiten de geldigheidstermijn te verlengen.
Voor de uitvoer die heeft plaatsgevonden vanaf 1 maart 2000 en uiterlijk tot en met 30 september 2000 zijn bij vaststelling vooraf van de restitutievoeten deze voeten geldig tot aan het einde van de geldigheidsduur van het certificaat.
De verzoeken om vaststelling vooraf worden gedaan conform punt II van bijlage F.
Met betrekking tot uittreksels van restitutiecertificaten kunnen geen vaststellingen vooraf worden verricht los van het certificaat waarop zij betrekking hebben.
Artikel 10
In aanvragen voor restitutiecertificaten en restitutiecertificaten die worden gebruikt voor een internationale voedselhulptransactie in de zin van artikel 10, lid 4, van de overeenkomst wordt in vak 20 een van de volgende vermeldingen aangebracht:
"Certificado GATT - Ayuda alimentaria"
"GATT-attest - Fødevarehjælp"
"GATT-Bescheinigung - Nahrungsmittelhilfe"
"Πιστοποιητικό ΓΣΔE - Επισιτιστική βοήθεια"
"GATT certificate - Food aid"
"Certificat GATT - Aide alimentaire"
"Titolo GATT - Aiuto alimentare"
"GATT-certificaat - Voedselhulp"
"Certificado GATT - Ajuda alimentar"
"GATT-todistus - Elintarvikeapu"
"GATT-licens - Livsmedelsbistånd".
De bepalingen van artikel 8 zijn niet van toepassing op deze certificaten.
In afwijking van de verordeningen houdende vaststelling van de restituties bij de uitvoer van basisproducten in de vorm van goederen, zijn de vooraf vastgestelde restitutievoeten die worden toegepast op certificaataanvragen en certificaten die worden opgesteld voor het uitvoeren van een voedselhulptransactie, de restitutievoeten welke van toepassing zijn op andere uitvoer waarbij de restitutievoeten niet vooraf worden vastgesteld. De restitutievoet die in aanmerking moet worden genomen, is die welke geldt op de dag die bepaald is overeenkomstig artikel 2 van Verordening (EG) nr. 259/98, wanneer het uitvoer in het kader van communautaire voedselhulp betreft, of op de dag die bepaald is overeenkomstig artikel 13, lid 2, van Verordening (EG) nr. 174/1999(29), wanneer het uitvoer van melk of zuivelproducten in het kader van nationale voedselhulp betreft.
Artikel 11
Aanvragen voor restitutiecertificaten waarbij het geen certificaat voor de in artikel 10 bedoelde voedselhulptransacties betreft, zijn slechts geldig indien een zekerheid die gelijk is aan 25 % van het aangevraagde bedrag, wordt gesteld volgens de voorwaarden van artikel 15 van Verordening (EG) nr. 1291/2000.
De zekerheid wordt vrijgegeven volgens de voorwaarden van artikel 12.
Artikel 12
1. Bij toepassing van de in artikel 8, lid 5 en 8, bedoelde verlagingscoëfficiënt wordt de zekerheid onverwijld vrijgegeven, met dien verstande dat het als zekerheid gestelde bedrag wordt vermenigvuldigd met de verlagingscoëfficiënt.
2. 94 % van de zekerheid wordt vrijgegeven wanneer de aanvrager overeenkomstig artikel 8, lid 6, afziet van zijn certificaataanvraag.
3. De zekerheid wordt geheel vrijgegeven wanneer de titularis van het certificaat restituties heeft aangevraagd ten belope van 95 % van het bedrag waarvoor het certificaat is afgegeven.
4. Wanneer het restitutiecertificaat niet is opgebruikt tot 95 % van het bedrag waarvoor het is afgegeven, wordt de zekerheid ingehouden tot een bedrag van 25 % van het verschil tussen 95 % van het bedrag waarvoor het certificaat is afgegeven en het daadwerkelijk gebruikte bedrag.
5. Wanneer de titularis het certificaat evenwel vóór 28 februari teruggeeft, wordt het overeenkomstig lid 4 ingehouden bedrag verminderd met 50 %. Wanneer de titularis het certificaat na deze datum maar vóór 15 augustus 2000 en vóór 31 mei van de andere jaren teruggeeft, wordt het overeenkomstig lid 4 ingehouden bedrag met 25 % verminderd.
6. De titularis van een restitutiecertificaat die aantoont dat hij heeft deelgenomen aan een door een invoerend derde land gehouden openbare inschrijving volgens artikel 49 van Verordening (EG) nr. 1291/2000 en dat hem de opdracht niet gegund is, kan verzoeken om af te zien van een bedrag dat gelijk is aan de restitutie die hij zou hebben ontvangen wanneer de opdracht aan hem gegund was. In dat geval wordt het certificaat verminderd met dit bedrag en wordt de overeenkomende zekerheid vrijgegeven.
Artikel 13
1. De lidstaten delen de Commissie vóór het eind van elke maand de restitutiebedragen mee die zij gedurende de voorgaande maand hebben toegekend voor uitvoer die vóór 1 maart 2000 plaatsvindt.
2. De lidstaten delen de Commissie vóór 1 januari van elk jaar, en voor de eerste maal vóór 1 januari 2001, het totale bedrag mee dat zij daadwerkelijk aan restituties hebben toegekend voor uitvoer die voor 30 september heeft plaatsgevonden, alsmede de niet reeds eerder meegedeelde bedragen die zijn toegekend voor uitvoer die in eerdere begrotingsperiodes heeft plaatsgevonden, met precisering van de betrokken periodes.
3. Voor de toepassing van het vorige lid worden vooruitbetalingen beschouwd als effectief toegekende restituties. De terugbetalingen van ten onrechte betaalde restituties worden afzonderlijk meegedeeld.
4. De lidstaten delen de Commissie vóór de 10e van elke maand mee:
a) de bedragen waarvoor in de loop van de vorige maand restitutiecertificaten zijn teruggegeven onder de voorwaarden van artikel 12, lid 5;
b) de bedragen waarvoor in de loop van de vorige maand restitutiecertificaten zijn teruggegeven of verlaagd onder de voorwaarden van artikel 12, lid 6;
c) de bedragen waarvoor restitutiecertificaten verlopen zijn en niet gebruikt zijn;
d) de in artikel 10 bedoelde restitutiecertificaten die tijdens de voorgaande maand zijn afgegeven.
Artikel 14
1. Tot en met 30 september 2000 en voor elke begrotingsperiode vanaf 1 oktober 2000 kan voor uitvoer die niet door een certificaat wordt gedekt een restitutie worden betaald binnen de grenzen van een globale reserve van 30 miljoen euro voor elk begrotingsjaar.
Dit artikel is evenwel niet van toepassing op uitvoer in het kader van internationale voedselhulptransacties in de zin van artikel 10, lid 4, van de overeenkomst, noch op leveringen als bedoeld in artikel 4, lid 1, derde streepje, de artikelen 36, 40, 44 en 45 en artikel 46, lid 1, van Verordening (EG) nr. 800/1999.
2. De bepalingen van dit artikel zijn van toepassing op de uitvoer door marktdeelnemers die geen restitutiecertificaat hebben gehad sinds het begin van de betrokken begrotingsperiode en die geen certificaat hebben op de dag van export. Het totale aantal door deze marktdeelnemers ingediende aanvragen onder de voorwaarden van bijlage F-VI, punt 2, in het betrokken begrotingsjaar en vóór de indiening van de aanvraag voor de uitvoer in kwestie moet minder dan 50000 [fmxeuro] bedragen.
Het is uitsluitend van toepassing in de lidstaat waar de goederen worden vervaardigd of samengesteld.
3. De lidstaten delen de Commissie uiterlijk op de 5e en de 20e van elke maand de restitutiebedragen mee die uit hoofde van dit artikel zijn toegekend gedurende de periode van de 16e tot het eind van de vorige maand, respectievelijk van de le tot de 15e van de lopende maand.
Wanneer het totaal van de door de lidstaten meegedeelde bedragen oploopt tot 20000000 [fmxeuro], schort de Commissie, wat niet door een restitutiecertificaat gedekte uitvoer betreft, de toepassing van de leden 1 en 2 van dit artikel op.
Artikel 15
1. Verordening (EG) nr. 1291/2000 is van toepassing op de in deze verordening bedoelde restitutiecertificaten, met uitzondering van de bepalingen betreffende invoercertificaten.
De bepalingen betreffende de rechten en de verplichtingen van de restitutiecertificaten die in hoeveelheden zijn gespecificeerd, zijn mutatis mutandis van toepassing op de rechten en de verplichtingen die verband houden met de in deze verordening bedoelde certificaten gespecificeerd in euro, rekening houdend met het bepaalde in bijlage F.
2. In afwijking van lid 1 zijn de volgende bepalingen van Verordening (EG) nr. 1291/2000 niet van toepassing op de in deze verordening bedoelde restitutiecertificaten:
- de artikelen 9, 12, 14, 21, 24, 32, 33, 35, 42, 46, 47,50;
- artikel 8, lid 2;
- artikel 8, lid 4;
- artikel 16, lid l;
- artikel 36, lid 5.
3. Voor de toepassing van artikel 40 van Verordening (EG) nr. 1291/2000 kunnen certificaten die tot 30 september geldig zijn, niet worden verlengd. In dit geval moet het certificaat worden geannuleerd voor de als gevolg van overmacht niet aangevraagde bedragen.
Artikel 16
1. De bepalingen van Verordening (EG) nr. 800/1999 zijn van toepassing. Voorts is de belanghebbende verplicht bij uitvoer van de goederen aangifte te doen van de hoeveelheden van de basisproducten, van de producten verkregen door de verwerking daarvan of van de producten waarvan de gelijkstelling met één van deze twee categorieën voortvloeit uit het bepaalde in artikel 1, lid 3, welke in de zin van artikel 3, lid 2, werkelijk bij de vervaardiging van de goederen zijn gebruikt en waarvoor restitutie wordt gevraagd, of wel te verwijzen naar de hoeveelheden als deze overeenkomstig artikel 3, lid 2, derde alinea, zijn bepaald.
Indien in uit te voeren goederen andere goederen zijn verwerkt, moet de aangifte van de belanghebbende niet alleen de hoeveelheid van de werkelijk gebruikte goederen vermelden, maar ook de aard en de hoeveelheid van elk van de basisproducten, van de producten verkregen door de verwerking daarvan en van de producten waarvan de gelijkstelling met één van deze twee categorieën voortvloeit uit artikel 1, lid 3, waarvan deze andere goederen zijn vervaardigd.
Tot staving van zijn aangifte moet de belanghebbende aan de bevoegde instanties alle door deze dienstig geachte bescheiden en inlichtingen verstrekken.
Om de juistheid van de aangifte te controleren, gebruiken de bevoegde instanties alle passende controlemiddelen.
Op verzoek van de bevoegde instanties van de lidstaat op het grondgebied waarvan de douaneformaliteiten bij uitvoer plaatsvinden, verschaffen de bevoegde instanties van de andere lidstaten hun rechtstreeks alle inlichtingen waarover zij kunnen beschikken om controle van de aangifte van de belanghebbende mogelijk te maken.
2. In afwijking van het voorgaande lid en met de instemming van de bevoegde instanties mag de aangifte van de gebruikte producten en/of goederen worden vervangen door de gecumuleerde aangifte van de hoeveelheden van de gebruikte producten of door een verwijzing naar de aangifte van die hoeveelheden, indien die reeds werden bepaald op grond van artikel 3, lid 2, derde alinea, op voorwaarde dat de fabrikant alle nodige informatie voor de controle op de aangifte ter beschikking van die instanties houdt.
3. Wanneer de belanghebbende geen aangifte als bedoeld in lid 1 doet of bij zijn aangifte niet voldoende gegevens verstrekt, kan hij geen restitutie verkrijgen.
Indien de belanghebbende echter ten genoegen van de bevoegde instanties aantoont dat hij de vereiste gegevens betreffende de vervaardigingswijze van de uit te voeren goederen niet in zijn bezit heeft of niet kan voorleggen en indien deze goederen zijn vermeld in kolom 1 en 2 van bijlage D, kan de belanghebbende, op zijn uitdrukkelijk verzoek, een restitutie verkrijgen, voor de berekening waarvan de aard en de hoeveelheid van de basisproducten die in aanmerking moeten worden genomen, worden vastgesteld op grond van de gegevens die de analyse van de uit te voeren goederen oplevert en volgens de in bijlage D vastgestelde gelijkwaardigheidstabel. De bevoegde instantie bepaalt op welke wijze de analyse moet worden uitgevoerd.
De belanghebbende betaalt de kosten van bovengenoemde analyse.
In geval van uitvoer van in artikel 4, lid 1, van Verordening (EG) nr. 2571/97 bedoelde goederen, wordt als restitutiebedrag voor zuivelproducten het bedrag aangehouden dat geldt bij gebruik van zuivelproducten tegen verlaagde prijs, tenzij de exporteur het bewijs levert dat het product geen zuivelproducten tegen verlaagde prijs bevat.
4. De leden 1 en 2 zijn niet van toepassing op de overeenkomstig bijlage C bepaalde hoeveelheden landbouwproducten behoudens wat betreft:
- de hoeveelheden van de producten, bedoeld in lid 1, eerste alinea, uitgevoerd in de vorm van goederen welke gedeeltelijk zijn verkregen uit producten die onder de regeling actieve veredeling zijn gebracht onder de voorwaarden van artikel 3, lid 3, onder b);
- de hoeveelheden eieren of eiproducten, uitgevoerd in de vorm van deegwaren van GN-code 19021100;
- het droge-stofgehalte van verse deegwaren als bedoeld in artikel 3, lid 3, onder a);
- de aard van de basisproducten welke werkelijk zijn gebruikt bij de vervaardiging van D-glucitol (sorbitol) van de GN-codes 290544 en 3824 60, en, in voorkomend geval, de gehalten aan D-glucitol (sorbitol) verkregen uit respectievelijk zetmeelproducten en sacharose;
- de hoeveelheden caseïne, uitgevoerd in de vorm van goederen van GN-code 35019090;
- het aantal graden plato van bier van mout van GN-code 22029010;
- de door de bevoegde instanties geaccepteerde niet-gemoute hoeveelheden gerst.
De beschrijving van de goederen op de uitvoeraangifte en de restitutieaanvraag voor in bijlage C bedoelde goederen moet in overeenstemming zijn met de nomenclatuur van deze bijlage.
5. Indien ter uitvoering van dit artikel goederen worden geanalyseerd, worden de in Verordening (EEG) nr. 4056/87 van de Commissie(30) bedoelde analysemethoden gebruikt of, bij gebreke daarvan, die welke gelden voor de indeling in het gemeenschappelijk douanetarief van gelijksoortige in de Europese Unie ingevoerde goederen.
6. Het document waaruit de uitvoer blijkt, vermeldt enerzijds de hoeveelheden uitgevoerde goederen en anderzijds de hoeveelheden van de in lid 1, eerste alinea, bedoelde producten of een verwijzing naar de receptuur bepaald overeenkomstig artikel 3, lid 2, derde alinea. Indien evenwel lid 2, tweede alinea, van onderhavig artikel wordt toegepast, vermeldt de uitvoeraangifte, in plaats van deze laatste hoeveelheden, die hoeveelheden van de in kolom 4 van bijlage D genoemde basisproducten welke overeenkomen met de gegevens die de analyse van de uitgevoerde goederen oplevert.
7. Ter uitvoering van de leden 1 en 2 deelt elke lidstaat de Commissie de controlemaatregelen mee waarvan op zijn grondgebied gebruik wordt gemaakt voor de verschillende soorten uitgevoerde goederen. De Commissie brengt de andere lidstaten daarvan op de hoogte.
8. Voor uitvoer die geschiedt tussen 1 oktober en 15 oktober van elk jaar, kunnen de restituties niet worden betaald vóór 16 oktober.
Artikel 17
1. Overeenkomstig artikel 16 moet de belanghebbende met betrekking tot goederen vallende onder de GN-codes 04052010, 0405 20 30, 1806 90 60 tot en met 1806 90 90, 1901 en 2106 90 98, met een hoog gehalte aan zuivelproducten vallende onder de GN-codes 04021019, 0402 21 19, 0405 00 en 0406, hieronder "zuivelproducten" genoemd, verklaren:
a) dat geen van de betrokken hoeveelheden zuivelproducten uit een derde land is ingevoerd onder een speciale regeling voor verlaagde invoerrechten,
of
b) welke hoeveelheden zuivelproducten uit derde landen zijn ingevoerd onder een speciale regeling voor verlaagde invoerrechten.
2. Voor de toepassing van lid 1 wordt onder goederen "met een hoog gehalte aan zuivelproducten" verstaan, goederen waarin ten minste 51 kg zuivelproducten per 100 kg uitgevoerde goederen is verwerkt.
3. Wanneer een aanvraag is ingediend voor hoeveelheden die conform artikel 3, lid 2, derde alinea, moesten worden bepaald, mag de bevoegde instantie genoegen nemen met een attest van de belanghebbende waarin deze verklaart dat bij de invoer van de hoeveelheden zuivelproducten die zullen worden verwerkt, geen speciale regeling voor verlaagde invoerrechten is toegepast.
4. De overeenkomstig lid 1 overgelegde verklaring respectievelijk het overeenkomstig lid 3 verstrekte attest mogen door de bevoegde instantie worden aanvaard als is aangetoond dat de prijs die voor het in de uitgevoerde goederen verwerkte zuivelproduct is betaald, gelijk is aan of weinig verschilt van de prijs die op de communautaire markt voor een gelijkwaardig product wordt betaald. Bij de vergelijking van de prijzen wordt rekening gehouden met het tijdstip waarop het zuivelproduct is aangekocht.
5. Indien hoeveelheden zijn gebruikt welke hebben geprofiteerd van speciale regelingen voor verlaagde invoerrechten, wordt de restitutie berekend volgens artikel 17 van Verordening (EG) nr. 1255/1999 van de Raad.
Artikel 18
De in artikel 1, lid 1, bedoelde restitutie wordt niet verleend voor goederen die in de zin van artikel 24 van het Verdrag in het vrije verkeer zijn gebracht en die opnieuw zijn uitgevoerd.
De restitutie wordt ook niet verleend voor deze goederen wanneer zij worden uitgevoerd na verwerking of wanneer zij in andere goederen zijn verwerkt.
Artikel 19
De Commissie brengt in deze verordening de wijzigingen aan die noodzakelijk zijn geworden ten gevolge van wijzigingen van de gemeenschappelijke nomenclatuur of de wijzigingen van bijlage B die noodzakelijk zijn om de concordantie met de respectieve bijlagen als vermeld in artikel 1, lid 1, te behouden.
Artikel 20
Tot en met 31 december 2000 kunnen belanghebbenden, met instemming van de bevoegde autoriteiten, gebruik maken van bijlage F van Verordening (EG) nr. 1222/94 in plaats van de huidige bijlage F.
Artikel 21
Verordening (EG) nr. 1222/94 wordt ingetrokken.
Verwijzingen naar de ingetrokken verordening gelden als verwijzingen naar de onderhavige verordening en worden gelezen volgens de in bijlage G opgenomen concordantietabel.
Artikel 22
Deze verordening treedt in werking op de dag volgende op die van haar publicatie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 13 juli 2000.