ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 24. dubna 2007
o státní podpoře C 26/2006 (ex N 110/2006), dočasný obranný mechanismus pro odvětví stavby lodí - Portugalsko
(oznámeno pod číslem K(2007) 1756)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2007/581/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po vyzvání zúčastněných stran k předložení připomínek v souladu s těmito ustanoveními (1) a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 7. února 2006 (zaevidovaným dne 10. února 2006) oznámilo Portugalsko Komisi svůj záměr poskytnout provozní podporu ve prospěch loděnice Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA (dále jen „ENVC“). Dopisem ze dne 13. března 2006 si Komise vyžádala doplňující informace. Portugalsko zaslalo svou odpověď elektronickou poštou dne 28. dubna 2006.
(2)
Dopisem ze dne 23. června 2006 informovala Komise Portugalsko o rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES ohledně dotčené podpory.
(3)
V dopise ze dne 25. července 2006 (zaevidovaném dne 26. července 2006) předložily portugalské orgány své připomínky v souvislosti s výše uvedeným řízením.
(4)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení připomínek. Žádné připomínky třetích stran předloženy nebyly.
II. POPIS OPATŘENÍ PODPORY
(5)
Podpora by měla být poskytnuta společnosti Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA (dále jen „ENVC“), portugalské loděnici, jež má v současné době přibližně 1 000 zaměstnanců.
(6)
Dne 14. listopadu 2003 uzavřela společnost ENVC smlouvu s francouzskou rejdařskou společností Fouquet Sacops SA, týkající se dodávky tankeru na ropné a chemické produkty (trup č. 227) za smluvní cenu ve výši 22 900 000 EUR. Loď byla fakticky dodána dne 26. dubna 2005.
(7)
Portugalsko navrhuje v souvislosti s touto smlouvou poskytnout společnosti ENVC podporu ve formě subvence ve výši 1 461 702 EUR, a to na základě nařízení Rady (ES) č. 1177/2002 o dočasném obranném mechanismu pro stavbu lodí (3), ve znění nařízení Rady (ES) č. 502/2004 (4) (dále jen „nařízení DOM“). Nařízení DOM vstoupilo v platnost dne 3. července 2002 a jeho použitelnost skončila dnem 31. března 2005. V době, kdy Portugalsko podporu oznámilo, již tedy nařízení platné nebylo.
(8)
Portugalsko namítá, že smlouva je i přesto způsobilá pro poskytnutí podpory na základě nařízení DOM, a to z těchto důvodů:
(9)
Článek 4 nařízení DOM stanoví: „Toto nařízení se použije na konečné smlouvy podepsané od vstupu tohoto nařízení v platnost až do konce jeho použitelnosti (…)“. Portugalsko v této spojitosti poukazuje na to, že dotčená smlouva byla podepsána dne 14. listopadu 2003, kdy bylo nařízení DOM ještě platné, a je proto nadále způsobilá pro poskytnutí podpory.
(10)
Portugalsko rovněž uvádí, že dotčená smlouva byla předmětem nabídek s nižší cenou od korejských loděnic, čímž jsou splněny podmínky stanovené v článku 2 nařízení DOM, a že je tedy podpora opodstatněná jako způsob obrany před nekalou hospodářskou soutěží ze strany korejských loděnic.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(11)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v souvislosti s tímto případem zdůraznila, že měla na základě nařízení DOM pochybnosti ohledně slučitelnosti podpory se společným trhem, a to z následujících důvodů:
(12)
Za prvé, Komise měla pochybnosti ohledně pobídkového účinku podpory. Komise v souvislosti s tímto hlediskem zdůraznila, že Portugalsko nepředložilo důkazní prvky, jež by prokázaly, že by předtím, než společnost ENVC podepsala smlouvu, obdržela nějaké veřejné záruky poskytnutí podpory. Právě naopak, Portugalsko nedisponovalo platným režimem DOM. Kromě toho bylo, dle dostupných informací, rozhodnutí portugalských orgánů poskytnout podporu společnosti ENVC (podléhající schválení Komisí) přijato až dne 28. prosince 2005, tedy dlouho po uzavření smlouvy a dodání lodi. Vše proto nasvědčovalo tomu, že státní podpory pro loděnici ENVC nebyly pobídkou k podepsání smlouvy, vzhledem k tomu, že v době uzavření projektu podpora nebyla k dispozici.
(13)
Za druhé, Komise pokládala za sporný právní základ pro schválení podpory. Komise upozornila, že použitelnost nařízení DOM skončila dnem 31. března 2005, a že tedy v době oznámení podpory Portugalskem již nařízení nebylo platné. Ačkoli se nařízení používalo na smlouvy uzavřené během období její platnosti, pochybnosti se týkaly toho, zda by Komise ještě mohla oznámené opatření posuzovat na základě nástroje, jež přestal být součástí právního řádu EU.
(14)
Kromě toho Komise zdůraznila, že Korea zpochybnila slučitelnost nařízení DOM s pravidly Světové obchodní organizace (dále jen „WTO“). Dne 22. dubna 2005 vydal panel WTO svou zprávu, v níž se vyjádřil v tom smyslu, že režim DOM a národní režimy přijaté v rámci tohoto mechanismu, existující v době, kdy Korea podala stížnost u WTO, byly v rozporu s ustanovením čl. 23 odst. 1 Ujednání o pravidlech a řízení při řešení sporů (5). Dne 20. června 2005 přijal orgán WTO pro řešení sporů zprávu tohoto panelu, včetně doporučení, aby Společenství uvedlo nařízení DOM a vnitrostátní režimy přijaté na základě tohoto mechanismu do souladu s povinnostmi vyplývajícími z dohod WTO (6). Dne 20. července 2005 Společenství informovalo orgán pro řešení sporů, že již splnilo rozhodnutí a doporučení orgánu, jelikož použitelnost nařízení DOM skončila dnem 31. března 2005 a členské státy již nadále nemohou poskytovat provozní podpory na základě tohoto nařízení.
(15)
Povolit nyní poskytnutí navrhované podpory by znamenalo pokračovat v používání nařízení DOM a v porušování povinnosti Společenství plnit rozhodnutí orgánu pro řešení sporů. Komise se tudíž v této fázi domnívala, že podpora není slučitelná s mezinárodními závazky Společenství.
(16)
Za třetí, co se týče míry podpory, Komise poukázala na to, že její výše podle všeho převyšuje 6 % smluvní hodnoty, a tedy nedodržuje maximální povolenou výši stanovenou v čl. 2 odst. 3 nařízení DOM.
IV. PŘIPOMÍNKY PORTUGALSKÝCH ORGÁNŮ
(17)
Portugalsko uvedlo, že částka podpory uvedená Komisí v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (1 401 702 EUR) (7) se neshoduje s výší oznámené podpory (1 461 702 EUR).
(18)
Co se týče míry podpory, Portugalsko zdůraznilo, že podle nařízení DOM činí maximální výše podpory 6 % smluvní hodnoty před podporou (na rozdíl od 6 % smluvní hodnoty uvedené v rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (8)), a že tedy míra podpory je v tomto smyslu v souladu s nařízením DOM.
(19)
Z obecnějšího hlediska Portugalsko zdůraznilo, že účelem nařízení DOM je čelit nekalé hospodářské soutěži ze strany Koreje a že všechny loděnice z EU měly stejné podmínky pro získání podpory na základě nařízení DOM. Podle Portugalska tedy podpora neovlivňuje obchod na společném trhu, a je proto nejisté, zda může být považována za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(20)
Ohledně pobídkového účinku podpory předložilo Portugalsko nové důkazní prvky, které dokládají, že loděnice požádala o podporu dne 25. září 2003, tedy před podpisem smlouvy. V této souvislosti Portugalsko předložilo kopii dopisu portugalských orgánů zaslaného loděnici dne 26. září 2003, v němž potvrzovaly příjem žádosti o podporu a připomínaly loděnici, že poskytnutí podpory je podmíněno schválením Komisí. Dle Portugalska tento dopis dokazuje připravenost portugalských orgánů k poskytnutí podpory, pokud by byly splněny veškeré zákonné podmínky.
(21)
Portugalsko také uvedlo, že na základě předchozí praxe existovala dohoda, podle níž mělo Portugalsko žádosti o podporu v odvětví lodního stavitelství podporovat, pokud by existoval právní základ, jež by to umožňoval (v tomto případě nařízení DOM). To, že byla podpora Portugalskem formálně schválena až v prosinci 2005, bylo způsobeno interním administrativním zpožděním. Avšak to nic nemění na faktu, že loděnice očekávala poskytnutí podpory, a to na základě již zmíněných skutečností (viz 20. bod odůvodnění) a též na základě obecné politiky portugalských orgánů v této oblasti. Loděnice mohla doložit, že korejské loděnice nabídly v souvislosti s touto smlouvou nižší ceny a že při akceptaci smlouvy vycházela z toho, že jí portugalské orgány poskytnou podporu.
(22)
Co se týče právního základu pro schválení podpory, Portugalsko zopakovalo své připomínky předložené v oznámení, podle něhož představuje nařízení DOM vhodný základ pro schválení podpory, jelikož smlouva byla podepsána v době, kdy bylo nařízení DOM ještě platné, a ve skutečnosti ještě předtím, než bylo toto nařízení zpochybněno orgánem pro řešení sporů. Portugalsko uvedlo, že se tedy tento případ neliší od podpor poskytnutých jinými členskými státy (na základě režimů DOM) ve spojitosti se smlouvami podepsanými v době platnosti tohoto nařízení. Rozhodující skutečností pro určení způsobilosti smluv pro poskytnutí podpory je datum podpisu smlouvy, nikoliv datum oznámení či poskytnutí podpory. Portugalsko rovněž upozornilo na to, že po žádných loděnicích - příjemcích podpory - nebylo po zveřejnění zprávy panelu WTO požadováno navrácení podpory. Neschválit podporu společnosti ENVC by tedy bylo v rozporu s obecnou zásadou rovného zacházení.
V. POSOUZENÍ
(23)
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(24)
Komise se domnívá, že navrhované opatření je státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES: má formu subvence financované ze státních prostředků; i kdyby bylo možné nařízení DOM použít ve všech členských státech, tak jak uvádí Portugalsko, jedná se o selektivní opatření, vzhledem k tomu, že se týká pouze společnosti ENVC; tato selektivní subvence může narušit hospodářskou soutěž, neboť společnosti ENVC poskytuje výhodu ve srovnání s ostatními konkurenty, kteří podporu nezískali. A konečně, lodní stavitelství je hospodářskou činností, jež umožňuje obchod mezi členskými státy ve velkém měřítku. Tímto způsobem opatření ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(25)
Komise proto potvrzuje, že se na oznámenou podporu vztahuje č. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(26)
Po předložení připomínek Portugalskem Komise potvrzuje, že výše oznámené podpory dosahuje 1 461 702 EUR. Podle čl. 2 odst. 3 nařízení DOM je maximální povolená výše podpory 6 % smluvní ceny před podporou (9). Komise došla k závěru, že oznámená podpora je v souladu s maximální mírou povolenou nařízením DOM.
(27)
Z hlediska obecné zásady může být státní podpora považována za slučitelnou se společným trhem, pouze pokud by byla nezbytná jako pobídka příjemce podpory k jednání způsobem, kterým by přispěl k realizaci cílů dle příslušné výjimky (10).
(28)
Komise v této souvislosti zdůrazňuje, že účelem nařízení DOM bylo, „aby mohly loděnice Společenství účinně čelit nekalé korejské hospodářské soutěži“ (viz 6. bod odůvodnění). Takto mohly být povoleny přímé podpory v maximální výši 6 % smluvní hodnoty před podporou, pokud o smlouvu usilovala korejská loděnice nabízející nižší cenu (článek 2).
(29)
Z nových důkazů předložených Portugalskem vyplývá, že loděnice zažádala o podporu ještě před podpisem smlouvy. Kromě toho poskytlo Portugalsko kopii dopisu příslušných portugalských orgánů (generální ředitelství pro průmysl) ze dne 26. září 2003 adresovaného společnosti ENVC, v němž se potvrzuje obdržení žádosti o podporu, žádá o doložení splnění podmínek čl. 2 odst. 1 nařízení DOM (tedy důkazů o existenci hospodářské soutěže v souvislosti se smlouvou ze strany korejské loděnice nabízející nižší cenu - tento důkaz poté loděnice doložila) a v němž je loděnici připomenuto, že poskytnutí podpory podléhá oznámení Komisi a jejímu schválení. Komise se domnívá, že výše uvedená fakta naznačovala připravenost portugalských orgánů k poskytnutí podpory, pokud by byly splněny všechny podmínky. Jelikož se v tomto případě zdálo, že jsou všechny podmínky způsobilosti splněny, mohla tato skutečnost pro loděnici znamenat nadějné vyhlídky na poskytnutí podpory (11). V tomto ohledu tedy byly pochybnosti Komise o pobídkovém účinku rozptýleny.
(30)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise upozornila, že použitelnost nařízení DOM skončila dne 31. března 2005, a že tedy nařízení DOM v době, kdy Portugalsko podporu oznámilo, již nebylo platné. Ačkoli se nařízení DOM vztahovalo na smlouvy uzavřené v době jeho platnosti, existovaly pochybnosti o tom, zda Komise může posuzovat oznámené opatření na základě nástroje, který již není součástí právního řádu EU.
(31)
Připomínky předložené Portugalskem po rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení nerozptýlily pochybnosti Komise v této otázce.
(32)
Komise podotýká, že co se týče oblasti oznamovaných podpor, je praxe Komise taková, že při posuzování se opírá o právní předpisy platné v době posouzení (12), pokud v samotných platných právních předpisech není stanoveno jinak. Portugalsko podporu interně schválilo (přičemž ji podmínilo schválením Komisí) a oznámilo Komisi až dlouho poté, co doba použitelnosti nařízení DOM skončila.
(33)
Portugalsko ohledně této skutečnosti uvádí, že nařízení DOM lze použít na tuto smlouvu na základě článku 4 uvedeného nařízení, jež stanoví: „Toto nařízení se použije na konečné smlouvy podepsané od vstupu tohoto nařízení v platnost až do konce jeho použitelnosti (…)“. Portugalsko v této souvislosti zdůrazňuje, že dotčená smlouva byla podepsána dne 14. listopadu 2003, tedy ještě v době platnosti nařízení DOM, a je tudíž nadále způsobilá pro poskytnutí podpory.
(34)
Komise se nicméně domnívá, že citovaný článek 4 neurčuje dobu použitelnosti nařízení DOM. Ta je určena v článku 5 (13) nařízení, jež uvádí, že „použitelnost (nařízení) končí dnem 31. března 2005“.
(35)
Článek 4 oproti tomu stanoví doplňující podmínky slučitelnosti podpory. To je také potvrzeno v druhé části článku 4, jež stanoví, že nařízení DOM se nebude používat na konečné smlouvy podepsané „předtím, než Společenství oznámí v Úředním věstníku Evropských společenství, že zahájilo řízení o urovnání sporu s Koreou (…) a (na konečné smlouvy podepsané) jeden nebo více měsíců poté, co Komise v Úředním věstníku Evropských společenství oznámí, že tato řízení o urovnání sporů jsou ukončena nebo pozastavena“.
(36)
S ohledem na předchozí skutečnosti je zřejmé, že nařízení DOM by bylo použitelné pouze tehdy, pokud by existoval nerozhodnutý spor s Koreou (14), a v žádném případě by nebylo použitelné po 31. březnu 2005.
(37)
Tento výklad se opírá o samotný účel nařízení DOM: bylo vytvořeno „coby výjimečné a dočasné opatření a v zájmu pomoci loděnicím Společenství v těch odvětvích, kterých se dotkly nepříznivé účinky ve formě značných škod a vážného znevýhodnění způsobených nekalou korejskou hospodářskou soutěží, by (…) měl být povolen (…) pouze pro omezená odvětví trhu a po krátké a omezené období“ (15) (3. bod odůvodnění).
(38)
Tím, že Rada toto nařízení po skončení jeho použitelnosti neobnovila, zřetelně naznačila, že nemá v úmyslu dále povolovat Komisi schvalování podpor na základě nařízení DOM. To je také v souladu s faktem, že Společenství sdělilo orgánu pro řešení sporů, že členské státy již nadále nebudou moci poskytovat provozní podpory na základě tohoto nařízení.
(39)
Komise v této souvislosti zdůrazňuje, že výklad nařízení DOM musí být také analyzován s ohledem na mezinárodní závazky Společenství. Podle stávající judikatury Soudního dvora musí být právní předpisy Společenství vykládány způsobem co možná nejslučitelnějším s mezinárodním právem, včetně povinností ES v rámci Světové obchodní organizace (16).
(40)
Zpráva panelu a rozhodnutí orgánu pro řešení sporů, jímž byla přijata, zpochybnily nařízení DOM per se z důvodu porušování pravidel Světové obchodní organizace a přiměly Společenství, aby nařízení DOM přestalo používat. Povinnost Společenství aplikovat rozhodnutí orgánu pro řešení sporů se vztahuje také na budoucí rozhodnutí o poskytování nových podpor na základě nařízení DOM (17). Tím, že Společenství orgánu pro řešení sporů sdělilo, že již splnilo jeho rozhodnutí a doporučení, jelikož dne 31. března 2005 skončila použitelnost nařízení DOM a členské státy již nemohou nadále poskytovat provozní podpory na základě tohoto nařízení, na sebe přijalo závazek toto nařízení nadále nepoužívat ke schvalování nových podpor. Proto by schválení této podpory znamenalo porušení mezinárodních závazků Společenství.
(41)
Konečně je také nutno dodat, že Portugalsko nepředložilo své oznámení v přiměřené lhůtě. Opatření oznámilo až 7. ledna 2006, tedy přibližně 27 měsíců poté, co loděnice předložila žádost o podporu, 10 měsíců po uplynutí doby platnosti nařízení DOM a 6 měsíců poté, co Společenství sdělilo orgánu pro řešení sporů, že členské státy již nadále nemohou poskytovat provozní podpory na základě uvedeného nařízení. Vzhledem k výjimečnému a dočasnému charakteru nařízení a vzhledem k mezinárodním závazkům přijatým v rámci WTO, jež byly Portugalsku známy, nemohlo Portugalsko očekávat, že se bude mechanismus uplatňovat i po skončení jeho platnosti.
(42)
Komise rovněž uvádí, že přestože společnost ENVC předpokládala získání podpory, nárok na její získání jí tím nevznikal; podpora nezávisela pouze na schválení Portugalskem, ale také na oznámení Komisi a jejím schválení.
(43)
Ani zásada rovnosti zacházení není, v rozporu s argumentem Portugalska, v tomto případě zpochybněna. Loděnice z členských států, jež disponovaly režimem v rámci nařízení DOM, mohly přijímat podpory na základě režimů schválených Komisí před 30. březnem 2005, po tomto datu Komise nepřijala žádná další rozhodnutí o schválení nových podpor na základě tohoto nařízení. Komise rovněž podtrhuje, že dle rozhodnutí orgánu pro řešení sporů se povinnost neposkytovat nové podpory na základě nařízení DOM vztahuje jak na podpory v rámci schválených režimů, tak na podpory ad hoc, nerozlišuje se tedy žádným způsobem mezi podporami loděnicím, na něž se vztahuje nějaký režim, a podporami ad hoc mimo působnost jakéhokoliv režimu (viz 14. bod odůvodnění), jako je posuzovaný případ: rozhodnutí orgánu pro řešení sporů doporučovalo, aby Společenství upravilo kromě nařízení DOM také vnitrostátní režimy přijaté na základě tohoto mechanismu, v souladu se svými povinnostmi vyplývajícími z dohod Světové obchodní organizace.
(44)
Vzhledem k uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že oznámená podpora nemůže být schválena na základě nařízení DOM. Jelikož nelze uplatnit žádnou další výjimku na základě čl. 87 odst. 2 nebo 3 Smlouvy o ES, je podpora neslučitelná se společným trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oznámená podpora ve výši 1 461 702 EUR, kterou Portugalsko zamýšlelo poskytnout společnosti Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA ve spojitosti se smlouvou podepsanou touto loděnicí, nemůže být povolena na základě nařízení Rady (ES) č. 1177/2002 o dočasném obranném mechanismu pro stavbu lodí, ve znění nařízení Rady (ES) č. 502/2004, a je tedy neslučitelná se společným trhem. Podpora nesmí být udělena.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 24. dubna 2007.
BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE
van 24 april 2007
betreffende steunmaatregel C 26/2006 (ex N 110/2006), tijdelijk defensief mechanisme voor de scheepsbouw - Portugal
(Kennisgeving geschied onder nummer C(2007) 1756)
(Slechts de tekst in de Portugese taal is authentiek)
(Voor de EER relevante tekst)
(2007/581/EG)
DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Economische Gemeenschap, en met name op artikel 88, lid 2, eerste alinea,
Gelet op de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte, en met name op artikel 62, lid 1, onder a),
Na de belanghebbenden overeenkomstig de genoemde bepalingen (1) te hebben verzocht hun opmerkingen te maken en gezien deze opmerkingen,
Overwegende hetgeen volgt:
I. PROCEDURE
(1)
Bij brief van 7 februari 2006 (ingeschreven op 10 februari 2006), heeft Portugal aan de Commissie kenbaar gemaakt voornemens te zijn steun voor de bedrijfsvoering te verlenen aan Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. („ENVC”). Bij brief van 13 maart 2006 heeft de Commissie verzocht om aanvullende informatie, waarop Portugal heeft geantwoord bij e-mail van 28 april 2006.
(2)
Bij brief van 23 juni 2006 heeft de Commissie Portugal in kennis gesteld van haar besluit om de procedure van artikel 88, lid 2 van het EG-Verdrag ten aanzien van de voorgenomen steunmaatregel in te leiden.
(3)
Bij brief van 25 juli 2006 (ingeschreven op 26 juli 2006) hebben de Portugese autoriteiten hun opmerkingen met betrekking tot de bovengenoemde procedure kenbaar gemaakt.
(4)
Het besluit van de Commissie om de procedure in te leiden is gepubliceerd in het Publicatieblad van de Europese Unie (2). De Commissie heeft de belanghebbenden gevraagd hun opmerkingen kenbaar te maken. Er zijn geen opmerkingen kenbaar gemaakt door derden.
II. OMSCHRIJVING VAN DE STEUNMAATREGEL
(5)
De steun zou worden toegekend aan Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. („ENVC”), een Portugese scheepswerf waar thans ongeveer 1 000 personen werkzaam zijn.
(6)
Op 14 november 2003 tekende ENVC een contract met de Franse scheepswerf Fouquet Sacops S.A. voor de levering van een tanker voor het vervoer van aardolie en chemische producten (casco nr. 227), tegen een contractprijs van 22 900 000 EUR. De tanker werd op 26 april 2005 geleverd.
(7)
Portugal is voornemens ENVC voor dit contract rechtstreekse steun ten belope van 1 461 702 EUR te verlenen uit hoofde van Verordening (EG) nr. 1177/2002 van de Raad betreffende een tijdelijk defensief mechanisme voor de scheepsbouw (3), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 502/2004 van de Raad (4) („TDM-verordening”). De TDM-verordening is in werking getreden op 3 juli 2002 en buiten werking getreden op 31 maart 2005, en was derhalve niet langer van kracht toen Portugal de steun aanmeldde.
(8)
Niettemin betoogt Portugal dat het contract nog steeds in aanmerking komt voor steun uit hoofde van de TDM-verordening, met de volgende onderbouwing:
(9)
In artikel 4 van de TDM-verordening is het volgende gesteld: „De verordening geldt voor definitieve contracten die worden ondertekend vanaf het tijdstip van inwerkingtreding van deze verordening tot aan de vervaldatum ervan (…)”. Portugal benadrukt in dit verband dat het contract in kwestie werd ondertekend op 14 november 2003, een datum waarop de TDM-verordening nog van kracht was, en derhalve nog steeds in aanmerking komt voor steun.
(10)
Portugal betoogt tevens dat het contract in kwestie onderwerp was van voorstellen met lagere prijzen van Koreaanse scheepswerven, en zodoende voldoet aan de voorwaarden vastgesteld in artikel 2 van de TDM-verordening en dat de steun derhalve gerechtvaardigd is om de oneerlijke concurrentie van de Koreaanse scheepswerven het hoofd te bieden.
III. REDENEN VOOR HET INLEIDEN VAN DE FORMELE ONDERZOEKSPROCEDURE
(11)
De Commissie benadrukte bij het besluit om een formele onderzoeksprocedure in te leiden met betrekking tot onderhavige zaak, dat er twijfels bestonden omtrent de verenigbaarheid van de steun met de gemeenschappelijke markt op grond van de TDM-verordening, en wel om de volgende redenen:
(12)
In de eerste plaats had de Commissie twijfels omtrent de stimulerende werking van de steun. De Commissie benadrukte met betrekking tot dit aspect dat Portugal geen bewijsmateriaal had aangevoerd dat aantoont dat ten tijde van de ondertekening van het contract door ENVC, enigerlei overheidsgarantie was gegeven dat de scheepswerven steun zouden ontvangen. Integendeel, Portugal beschikte niet over vigerend TDM-beleid. Bovendien blijkt uit de beschikbare informatie dat de beslissing van de Portugese autoriteiten om steun te verlenen aan ENVC (onder voorbehoud van goedkeuring door de Commissie), eerst genomen werd op 28 december 2005, en dus lang nadat het contract was ondertekend en het schip geleverd. Zo tekent zich het beeld af dat ENVC niet middels staatssteun was gestimuleerd het contract te ondertekenen, gegeven het feit dat de steun niet beschikbaar was op het moment dat het project werd afgerond.
(13)
In de tweede plaats trok de Commissie de rechtsgrondslag voor de goedkeuring van de steun in twijfel. De Commissie benadrukte dat de TDM-verordening buiten werking is getreden op 31 maart 2005, en derhalve buiten werking was op het moment dat Portugal de steun aanmeldde. Hoewel de TDM-verordening van toepassing was op contracten gesloten tijdens de geldigheidsperiode, bestonden er twijfels over het feit of de Commissie de aangekondigde maatregel nog kon beoordelen op grond van een instrument dat geen deel meer uitmaakt van de juridische ruimte van de EU.
(14)
Daarbij onderstreepte de Commissie dat Korea de verenigbaarheid van de TDM-verordening met de WTO-regels in twijfel trok. Op 22 april 2005 bracht een WTO-panel verslag uit, waarin werd overwogen dat de TDM en diverse nationale regelingen die waren aangenomen in het kader van dit mechanisme en bestonden in de periode waarin Korea bij de WTO om actie vroeg, in strijd waren met het bepaalde in artikel 23, lid 1 van het Memorandum van overeenstemming inzake de regels en procedures betreffende de beslechting van geschillen (DSU) (5). Op 20 juni 2005 nam het Orgaan Geschillenbeslechting van de WTO (DSB) het verslag van dit panel over, inclusief de aanbeveling in de richting van de Gemeenschap om de TDM-verordening en de in het kader van dit mechanisme aangenomen nationale regelingen aan te passen en te conformeren aan de verplichtingen die gelden op basis van de WTO-overeenkomsten (6). Op 20 juli 2005 heeft de Gemeenschap de DSB geïnformeerd over het feit dat zij had voldaan aan het besluit en de aanbevelingen van de DSB, daar de TDM-verordening buiten werking was getreden op 31 maart 2005 en de lidstaten geen staatsteun meer konden toekennen uit hoofde van deze verordening.
(15)
Thans de toekenning van bedoelde steun goedkeuren zou betekenen dat de TDM-verordening nog steeds wordt toegepast, een schending van de verplichting waaraan de Gemeenschap moet voldoen volgens het besluit van de DSB. Derhalve oordeelt de Commissie dat in deze fase de steun niet strookt met de internationale verplichtingen van de Gemeenschap.
(16)
In de derde plaats signaleert de Commissie voor wat betreft de steunintensiteit dat het steunbedrag meer dan 6 % lijkt te zijn van de waarde van het contract en derhalve niet voldoet aan de maximale hoogte van steun die zou worden goedgekeurd uit hoofde van artikel 2, lid 3 van de TDM-verordening.
IV. OPMERKINGEN VAN DE PORTUGESE AUTORITEITEN
(17)
Portugal betoogt dat het bedrag van de steun dat wordt genoemd door de Commissie bij het besluit om een formele onderzoeksprocedure in te leiden (1 401 702 euro) (7) niet overeenkomt met het steunbedrag dat was aangemeld (1 461 702 EUR).
(18)
Ten aanzien van de steunintensiteit benadrukte Portugal dat, volgens de TDM-verordening, de maximale hoeveelheid steun 6 % bedraagt van de waarde van het contract vóór de steun (in tegenstelling tot 6 % van de contractwaarde genoemd in het besluit van de Commissie om een formele onderzoeksprocedure in te leiden (8)) en dat op basis daarvan de steunintensiteit voldoet aan de TDM-verordening.
(19)
In meer algemene termen heeft Portugal onderstreept dat de TDM-verordening tot doel heeft het hoofd te bieden aan de oneerlijke concurrentie uit Korea en dat alle scheepswerven in de EU zich in dezelfde omstandigheden bevonden om steun te krijgen op grond van de TDM-verordening. Vanuit Portugees oogpunt beïnvloedt de steun derhalve het handelsverkeer op de gemeenschappelijke markt niet en is het daarom twijfelachtig of het moet worden gezien als staatssteun in de zin van artikel 87, lid 1 van het EG-Verdrag.
(20)
Voor wat betreft de stimulerende werking heeft Portugal nieuwe bewijsstukken overgelegd die aantonen dat de scheepswerf de steun had aangevraagd op 25 september 2003, dat wil zeggen voordat het contract werd ondertekend. In deze context heeft Portugal een kopie overgelegd van de brief van de Portugese autoriteiten, verzonden aan de scheepswerf op 26 september 2003, waarin zij aangaven het verzoek om steun te hebben ontvangen en de scheepswerf eraan herinnerden dat de steun afhankelijk was van de goedkeuring van de Commissie. Volgens Portugal zou deze brief bewijzen dat de Portugese autoriteiten steun zouden willen toekennen, mits aan alle wettelijke voorwaarden zou zijn voldaan.
(21)
Portugal voert daarnaast aan dat er op basis van vroegere praktijken een overeenkomst bestond volgens welke verzoeken om steun vanuit de scheepsbouwsector zouden worden gehonoreerd door Portugal, mits er een juridische basis bestaat die dit toelaat (in dit geval, de TDM-verordening). Het feit dat de steun eerst in december 2005 formeel werd goedgekeurd door Portugal is te wijten aan interne administratieve vertragingen. Dit doet echter geen afbreuk aan het feit dat de scheepswerf verwachtte de steun te ontvangen, op grond van de reeds genoemde stukken (zie punt 20) en het algemene beleid van de Portugese autoriteiten in deze materie. De scheepswerf had bewijzen dat de Koreaanse scheepswerven lagere prijzen hadden aangeboden met betrekking tot dit contract en accepteerde het contract uitgaande van het beginsel dat de Portugese autoriteiten de steun zouden toekennen.
(22)
Wat betreft de rechtsgrondslag voor het goedkeuren van de steun heeft Portugal haar opmerkingen herhaald die kenbaar waren gemaakt bij de aanmelding, volgens welke de TDM-verordening de juiste grondslag vormde voor goedkeuring van de steun, daar het contract werd ondertekend toen de TDM-verordening nog in werking was en, in werkelijkheid, voordat deze verordening werd veroordeeld door de DSB. Portugal voerde aan dat de situatie derhalve niet anders was dan die van steun toegekend door andere lidstaten (op grond van TDM-regelingen) met betrekking tot contracten ondertekend toen de TDM-verordening nog in werking was. Het moment waarop de contracten werden ondertekend, vormt het bepalende element voor het in aanmerking komen van contracten voor steun en niet het moment van aanmelding of toekenning van de steun. Portugal gaf ook aan dat geen van de begunstigde scheepswerven een verzoek kreeg om de steun terug te betalen in vervolg op het verslag van het WTO-panel. De steun aan ENVC niet goedkeuren zou derhalve in strijd zijn met het algemene beginsel van gelijke behandeling.
V. BEOORDELING
(23)
Overeenkomstig artikel 87, lid 1 van het Verdrag zijn steunmaatregelen van de staten of in welke vorm ook met staatsmiddelen bekostigd, die de mededinging door begunstiging van bepaalde bedrijven of bepaalde producties vervalsen of dreigen te vervalsen, onverenigbaar met de gemeenschappelijke markt.
(24)
De Commissie is van mening dat de voorgenomen maatregel staatssteun is in de zin van artikel 87, lid 1 van het Verdrag en wel in de vorm van een subsidie gefinancierd uit staatsmiddelen; zelfs al zou de TDM-verordening kunnen worden toegepast in alle lidstaten, zoals aangevoerd door Portugal, dan nog is de maatregel selectief, daar deze beperkt is tot ENVC; deze subsidie kan de concurrentie vervalsen aangezien het ENVC een voordeel biedt ten opzichte van overige concurrenten die geen steun genieten. Ten slotte is de scheepsbouw een economische activiteit die zorgt voor een belangrijke handel tussen lidstaten. Zo bezien beïnvloedt de maatregel het intracommunautaire handelsverkeer.
(25)
De Commissie bevestigt derhalve dat de aangemelde steun valt binnen de werkingssfeer van artikel 87, lid 1 van het EG-Verdrag.
(26)
Naar aanleiding van de opmerkingen die naar voren zijn gebracht door Portugal bevestigt de Commissie dat het bedrag van de aangemelde steun 1 461 702 EUR is. Volgens de bepalingen van artikel 2, lid 3 van de TDM-verordening is de maximaal toegestane steunintensiteit 6 % van de contractwaarde vóór de steun (9). De Commissie concludeert dat de aangemelde steun overeenkomt met de maximaal toegestane steunintensiteit uit hoofde van de TDM-verordening.
(27)
Als algemeen beginsel geldt dat staatssteun slechts als verenigbaar met de gemeenschappelijke markt kan worden beschouwd indien de steun nodig is om het ontvangende bedrijf te stimuleren zodanig te handelen dat het bijdraagt aan het behalen van de doelstellingen genoemd in de relevante afwijking (10).
(28)
De Commissie benadrukt in deze context dat de doelstelling van de TDM-verordening was „om de communautaire scheepswerven effectief in staat te stellen het hoofd te bieden aan oneerlijke Koreaanse concurrentie” (zie zesde overweging). Op deze wijze kon rechtstreekse steun worden goedgekeurd die overeenkwam met maximaal 6 % van de contractwaarde vóór de steun, mits het contract onderwerp was geweest van concurrentie afkomstig van een scheepswerf in Korea, die tegen een lagere prijs aanbood (artikel 2).
(29)
De door Portugal overgelegde nieuwe bewijzen tonen aan dat om steun werd verzocht door de scheepswerf vóór de ondertekening van het contract. Bovendien heeft Portugal een kopie ingediend van een brief van de bevoegde Portugese autoriteiten (Direcção-Geral da Indústria) aan ENVC, gedateerd 26 september 2003, waarin de ontvangst van het verzoek om steun werd bevestigd. Er werd tevens gevraagd om bewijsstukken ten aanzien van de naleving van artikel 2, lid 1 van de TDM-verordening (dat wil zeggen, bewijsstukken voor het bestaan van concurrentie voor het contract vanuit een Koreaanse scheepswerf die een lagere prijs aanbood - dit bewijs werd daarop overgelegd door de scheepswerf). De scheepswerf werd eraan herinnerd dat het toekennen van steun afhankelijk was van voorafgaande aanmelding en van de goedkeuring van de Commissie. De Commissie is van mening dat bovengenoemde feiten aantonen dat de Portugese autoriteiten bereid waren de steun toe te kennen, mits aan alle voorwaarden werd voldaan. Daar in onderhavige zaak aan alle voorwaarden voor ontvankelijkheid leek te zijn voldaan, kan worden aangenomen dat deze feiten verwachtingen opriepen bij de scheepswerf voor wat betreft de toekenning van de steun (11). In deze context werden de twijfels van de Commissie over de stimulerende werking van de steun weggenomen.
(30)
In het besluit een formele onderzoeksprocedure in te leiden heeft de Commissie benadrukt dat de TDM-verordening op 31 maart 2005 buiten werking is getreden, en derhalve niet geldig was in de periode waarin Portugal de steun aanmeldde. Hoewel de TDM-verordening van toepassing was op contracten gesloten tijdens de geldigheidsperiode, bestonden er twijfels over het feit of de Commissie de aangemelde maatregel nog kon goedkeuren op basis van een regeling die geen deel meer uitmaakt van het juridische kader van de EU.
(31)
De opmerkingen die Portugal naar voren heeft gebracht naar aanleiding van het besluit een formele onderzoeksprocedure in te leiden, hebben de twijfels van de Commissie betreffende deze kwestie niet weggenomen.
(32)
De Commissie stelt dat, wat betreft aangemelde steun, de praktijk van de Commissie zo is dat zij haar goedkeuring baseert op de geldende wetgeving ten tijde van de goedkeuring (12), tenzij anders vermeld in diezelfde geldende wetgeving. Portugal heeft de steun alleen intern goedgekeurd (op voorwaarde van goedkeuring door de Commissie) en heeft de Commissie lang na het verstrijken van de geldigheidsduur van de TDM-verordening op de hoogte gesteld.
(33)
Portugal voert met betrekking tot dit aspect aan dat de TDM-verordening van toepassing is op het onderhavige contract op basis van artikel 4 van genoemde verordening, waarin is gesteld: „De verordening geldt voor definitieve contracten die worden ondertekend vanaf het tijdstip van inwerkingtreding van deze verordening tot aan de vervaldatum ervan (…)”. Portugal benadrukt in dit verband dat het contract in kwestie werd ondertekend op 14 november 2003, een datum waarop de TDM-verordening nog in werking was, en derhalve nog altijd in aanmerking komt voor steun.
(34)
Desondanks is de Commissie van mening dat artikel 4, zoals geciteerd, de temporele werkingssfeer van de TDM-verordening niet definieert. Integendeel, de temporele werkingssfeer van de verordening is gedefinieerd in artikel 5 (13) van de verordening, waarin is gesteld dat de verordening „vervalt op 31 maart 2005”.
(35)
Daarentegen worden in artikel 4 aanvullende voorwaarden gesteld voor de verenigbaarheid van de steun. Dit wordt tevens bevestigd door het tweede deel van artikel 4, waarin is gesteld dat de TDM-verordening niet van toepassing zal zijn op „definitieve contracten die worden ondertekend voordat de Gemeenschap in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen bekend heeft gemaakt dat zij een procedure ter beslechting van geschillen tegen Korea heeft ingeleid, (…), [noch] op definitieve contracten die worden ondertekend een maand of meer nadat de Gemeenschap in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen bekend heeft gemaakt dat de geschillenbeslechtingsprocedure is afgesloten dan wel opgeschort”.
(36)
Gelet op het voorgaande is het duidelijk dat de TDM-verordening alleen van toepassing zou zijn indien er een hangend geschil bestond met Korea (14) en in ieder geval nooit na 31 maart 2005.
(37)
Deze interpretatie wordt ondersteund door de doelstelling zelf van de TDM-verordening, die is ingesteld als een maatregel aangenomen om „bij wijze van uitzonderlijke en tijdelijke maatregel om communautaire scheepswerven te helpen in marktsegmenten die aanmerkelijke schade en ernstig nadeel hebben geleden ten gevolge van oneerlijke Koreaanse concurrentie, (…) toe te staan voor beperkte marktsegmenten, doch slechts voor een korte en beperkte periode” (15) (derde overweging).
(38)
Het feit dat de Raad deze verordening niet heeft hernieuwd na het buiten werking treden ervan is al een duidelijke indicatie dat de Raad de Commissie niet zou blijven toestaan steun goed te keuren op grond van de TDM-verordening. Dit correspondeert met het feit dat de Gemeenschap de DSB heeft laten weten dat de lidstaten niet langer bedrijfssteun konden toekennen uit hoofde van deze verordening.
(39)
De Commissie benadrukt in dit verband dat de interpretatie van de TDM-verordening eveneens moet worden geanalyseerd in het licht van de internationale verplichtingen van de Gemeenschap. In overeenstemming met de vaste rechtspraak van het Hof van Justitie dient de communautaire wetgeving zoveel mogelijk in samenhang met het internationale recht te worden geïnterpreteerd, inclusief de verplichtingen van de EG in het kader van de WTO (16).
(40)
Het verslag van het panel en het besluit van de DSB die het verslag overnam, veroordeelden de TDM-verordening per se, aangezien het een overtreding betrof van de WTO-regels, en de Gemeenschap was dan ook verplicht de TDM-verordening niet meer toe te passen. De aan de Gemeenschap opgelegde verplichting tot toepassing van het besluit van de DSB omvat tevens toekomstige beslissingen voor het toekennen van nieuwe steun op grond van de TDM-verordening (17). Door de DSB te laten weten dat het besluit en de aanbevelingen van de DSB al werden nagekomen, gezien het feit dat de TDM-verordening op 31 maart 2005 buiten werking was getreden en dat de lidstaten niet langer bedrijfssteun konden toekennen op grond van deze verordening, is de Gemeenschap de verplichting aangegaan om deze verordening niet langer toe te passen voor het goedkeuren van de toekenning van nieuwe steun. Dientengevolge zou het goedkeuren van de steun in kwestie een overtreding zijn van de internationale verplichtingen van de Gemeenschap.
(41)
Tot slot dient vermeld te worden dat Portugal de steun niet binnen een redelijke termijn heeft aangemeld. Portugal maakte pas melding van de maatregel op 7 januari 2006, ongeveer 27 maanden nadat de scheepswerf het verzoek om steun had ingediend, 10 maanden nadat de TDM-verordening buiten werking was getreden en 6 maanden nadat de Gemeenschap de DSB had laten weten dat de lidstaten niet langer bedrijfssteun konden toekennen op grond van genoemde verordening. Gezien de uitzonderlijke en tijdelijke aard van de verordening, alsmede de internationale verplichtingen aangegaan in het kader van de WTO, waarvan Portugal op de hoogte was, mocht Portugal niet verwachten dat de regeling blijvend kon worden toegepast nadat deze buiten werking was getreden.
(42)
De Commissie benadrukt tevens dat, zelfs al leefde bij ENVC de verwachting dat de steun zou worden toegekend, dit het bedrijf nog niet het recht gaf de steun te ontvangen, aangezien dit niet alleen van de goedkeuring van Portugal afhing, maar tevens van die van de Commissie.
(43)
Op dezelfde wijze, en in tegenstelling tot het argument van Portugal, staat het beginsel van gelijke behandeling in deze zaak niet ter discussie. De scheepswerven van de lidstaten die beschikten over een regeling op grond van de TDM-verordening, konden gebruik maken van steun op basis van regelingen die vóór 30 maart 2005 door de Commissie waren goedgekeurd. Na deze datum heeft de Commissie echter geen enkel ander besluit meer genomen ter goedkeuring van nieuwe steun op grond van deze verordening. Op dezelfde wijze benadrukt de Commissie dat, conform het besluit van de DSB, de verplichting geen nieuwe steun te verlenen op grond van de TDM-verordening van toepassing is op zowel steun in het kader van goedgekeurde regelingen als op ad-hocsteun. Zo wordt er op geen enkele wijze verschil gemaakt tussen steun aan scheepswerven die vallen onder een regeling of, in het geval dat nu ter discussie staat, ad-hocsteun buiten het kader van een regeling (zie punt 14): in het besluit van de DSB werd niet alleen aanbevolen dat de Gemeenschap de TDM-verordening aanpaste, maar tevens de nationale regelingen die waren aangenomen in het kader van dit mechanisme, conform de verplichtingen die zij heeft op grond van de WTO-overeenkomsten.
(44)
Gelet op het vorenstaande concludeert de Commissie dat de aangemelde steun niet kan worden goedgekeurd in het kader van de TDM-verordening. Aangezien geen enkele andere vrijstelling op grond van artikel 87, lid 2 of 3, van het EG-Verdrag van toepassing is, is de steun onverenigbaar met de gemeenschappelijke markt.
HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN:
Artikel 1
De aangemelde steun ter waarde van 1 461 702 EUR die Portugal voornemens was toe te kennen aan Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. met betrekking tot een contract dat is getekend door deze scheepswerf, kan niet worden goedgekeurd op grond van Verordening (EG) nr. 1177/2002 van de Raad inzake een tijdelijk defensief mechanisme voor de scheepsbouw, zoals laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 502/2004 van de Raad, waardoor deze onverenigbaar is met de gemeenschappelijke markt. De steun mag niet worden toegekend.
Artikel 2
Deze beschikking is gericht tot de Portugese Republiek.
Gedaan te Brussel, 24 april 2007.