Nařízení Komise (ES) č. 1369/2002
ze dne 26. července 2002,
kterým se stanoví odchylka od čl. 31 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o důkaz o dodání na místo určení v případě rozlišených náhrad, a kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se nejnižší sazby vývozní náhrady pro některé mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 31 odst. 10 třetí odrážku a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 31 odst. 10 třetí odrážka nařízení (ES) 1255/1999 stanoví, že v případě rozlišené náhrady se náhrada vyplatí po předložení důkazu, že výrobky dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena. Mohou však být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout stejné záruky.
(2) V případě, že jsou vývozní náhrady rozlišeny podle místa určení, čl. 18 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1253/2002 [4], stanoví, že část náhrady, která se vypočítá pomocí nejnižší sazby náhrady, se vyplatí na žádost vývozce, jakmile prokáže, že produkt opustil celní území Společenství.
(3) V rámci zvláštních režimů s některými třetími zeměmi může být sazba náhrady uplatňovaná při vývozu některých mléčných výrobků do těchto zemí nižší, v některých případech i podstatně nižší, než běžně uplatňovaná sazba náhrady. Může dojít k případu, že není stanovena žádná náhrada, takže rovněž není možné stanovit žádnou nejnižší sazbu pro náhradu.
(4) Nařízení Rady (ES) č. 1151/2002 ze dne 27. června 2002, kterým se stanoví některé koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomnía přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Estonskem [5], stanoví koncese v podobě recipročních celních kvót, v jejichž důsledku se ruší náhrady Společenství pro některé mléčné výrobky. Podobné koncese byly dohodnuty s Lotyšskem a Litvou. Náhrady pro příslušné výrobky pocházející z uvedených tří pobaltských států byly proto s účinkem ode dne 4. července 2002 zrušeny.
(5) V důsledku zrušení náhrad bylo provedeno rozlišení náhrad pro některé mléčné výrobky. S cílem vyhnout se závazku předložit důkaz o dodání na místo určení, aby byla vyplacena náhrada v souladu s nařízením (ES) č. 1255/1999, orgány zemí, jimž byly koncese uděleny, se zavázaly zajistit, aby pro dovoz do těchto zemí byly přijímány pouze ty zásilky výrobků Společenství, pro které nebyla poskytnuta náhrada. Za tímto účelem byla ustanovení použitelná pro Polsko na základě čl. 20b nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [6] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1368/2002 [7] rozšířena na příslušné země a výrobky. Je proto vhodné stanovit odchylku od čl. 31 odst. 10 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(6) Článek 20b nařízení (ES) č. 174/1999 stanoví pro hospodářské subjekty závazek předložit příslušným orgánům při dovozu výrobků uvedených v příloze VIII nařízení (ES) č. 174/1999 do míst určení uvedených ve zmíněné příloze ověřený opis vývozní licence a odpovídajícího vývozního prohlášení. Vývozní licence musí obsahovat zvláštní údaje zaručující, že pro příslušné výrobky nebyla poskytnuta vývozní náhrada. Orgány příslušných třetích zemí ověří dodržování ustanovení čl. 20b nařízení (ES) č. 174/1999.
(7) Při použití nařízení (ES) č. 1255/1999 a č. 800/1999 je proto vhodné zohlednit tento zvláštní režim, aby vývozcům nevznikaly při obchodování se třetími zeměmi zbytečné náklady. Proto se při stanovení nejnižší sazby náhrady nezohledňují sazby stanovené za příslušných podmínek a pro příslušné místo určení.
(8) V zájmu jasnosti je rovněž vhodné zrušit nařízení Komise (ES) č. 2886/2000 ze dne 27. prosince 2000, kterým se stanoví odchylka od čl. 31 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o důkaz o dodání na místo určení v případě rozlišených náhrad, a kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se nejnižší sazby vývozní náhrady pro některé mléčné výrobky [8], které stanovilo podobná ustanovení pro vývoz některých výrobků do Polska. Je vhodné začlenit ustanovení uvedeného nařízení do tohoto nařízení.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 31 odst. 10 třetí odrážky nařízení (ES) č. 1255/1999 není požadován důkaz o dodání na místo určení pro výrobky uvedené v příloze VIII nařízení (ES) č. 174/1999.
Článek 2
Nestanovení náhrady pro výrobky uvedené v příloze VIII nařízení (ES) č. 174/1999 se nezohledňuje při stanovení nejnižší sazby náhrady ve smyslu čl. 18 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 800/1999.
Článek 3
Nařízení (ES) č. 2886/2000 se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se na licence, o které bylo požádáno ode dne 4. července 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 26. července 2002.
Verordening (EG) nr. 1369/2002 van de Commissie
van 26 juli 2002
houdende afwijking van artikel 31, lid 10, van Verordening (EG) nr. 1255/1999 van de Raad wat betreft het bewijs van de aankomst ter bestemming in het geval van gedifferentieerde restituties en houdende vaststelling van bepalingen betreffende de toepassing van het laagste eenheidsbedrag van de restitutie bij uitvoer voor bepaalde zuivelproducten
DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap,
Gelet op Verordening (EG) nr. 1255/1999 van de Raad van 17 mei 1999 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector melk en zuivelproducten(1), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 509/2002 van de Commissie(2), en met name op artikel 31, lid 10, derde streepje, en lid 14,
Overwegende hetgeen volgt:
(1) In artikel 31, lid 10, derde streepje, van Verordening (EG) nr. 1255/1999 is bepaald dat, in geval van een gedifferentieerde restitutie, de restitutie wordt uitbetaald wanneer het bewijs wordt geleverd dat de producten de op het certificaat vermelde bestemming hebben bereikt of een andere bestemming waarvoor een restitutie is vastgesteld. Van deze regel kan worden afgeweken voorzover wordt voldaan aan bepaalde voorwaarden die gelijke waarborgen bieden.
(2) Als de restitutie naar bestemming wordt gedifferentieerd, wordt op grond van artikel 18, leden 1 en 2, van Verordening (EG) nr. 800/1999 van de Commissie van 15 april 1999 houdende gemeenschappelijke uitvoeringsbepalingen van het stelsel van restituties bij uitvoer voor landbouwproducten(3), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 1253/2002(4), een gedeelte van de restitutie, berekend aan de hand van het laagste eenheidsbedrag van de restitutie, op verzoek van de exporteur betaald zodra het bewijs wordt geleverd dat het product het douanegebied van de Gemeenschap heeft verlaten.
(3) In het kader van specifieke regelingen met bepaalde derde landen kan het eenheidsbedrag van de restitutie voor de uitvoer van bepaalde zuivelproducten naar die landen lager en soms zelfs veel lager zijn dan de restitutie die normaal van toepassing is. Het kan ook voorkomen dat geen restitutie wordt vastgesteld en dat het laagste eenheidsbedrag van de restitutie resulteert uit het feit dat geen restitutie is vastgesteld.
(4) Bij Verordening (EG) nr. 1151/2002 van de Raad van 27 juni 2002 tot vaststelling van bepaalde concessies in de vorm van communautaire tariefcontingenten voor bepaalde landbouwproducten en tot aanpassing, via een autonome overgangsregeling, van bepaalde landbouwconcessies die zijn opgenomen in de Europaovereenkomst met Estland(5) zijn concessies in de vorm van wederzijdse tariefcontingenten vastgesteld die de afschaffing van de communautaire restituties voor bepaalde zuivelproducten inhouden. Met Letland en Litouwen zijn soortgelijke concessies overeengekomen. Met ingang van 4 juli 2002 zijn voor de drie Baltische landen de uitvoerrestituties voor de betrokken producten afgeschaft.
(5) Afschaffing van de restituties brengt een differentiatie van de restituties voor bepaalde zuivelproducten met zich. Om te voorkomen dat de autoriteiten van de landen waaraan concessies zijn verleend, het in verband met de restitutie vereiste bewijs van de aankomst ter bestemming overeenkomstig Verordening (EG) nr. 1255/1999 moeten leveren, hebben zij zich ertoe verbonden erop toe te zien dat alleen zendingen communautaire producten waarvoor geen restituties zijn toegekend, worden toegelaten voor invoer in die landen. Hiertoe zijn de bepalingen die op grond van artikel 20 ter van Verordening (EG) nr. 174/1999 van de Commissie van 26 januari 1999 tot vaststelling van de specifieke uitvoeringsbepalingen van Verordening (EEG) nr. 804/68 van de Raad inzake de uitvoercertificaten en de uitvoerrestituties in de sector melk en zuivelproducten(6), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 1368/2002(7), voor Polen gelden, tot de betrokken landen en producten uitgebreid. Daarom moet worden afgeweken van artikel 31, lid 10, van Verordening (EG) nr. 1255/1999.
(6) In artikel 20 ter van Verordening (EG) nr. 174/1999 is bepaald dat de marktdeelnemer bij de invoer van de in bijlage VIII bij Verordening (EG) nr. 174/1999 bedoelde producten in de in die bijlage bedoelde bestemmingen verplicht is aan de bevoegde autoriteiten een gewaarmerkte kopie van het uitvoercertificaat en van de desbetreffende uitvoeraangifte over te leggen. Het uitvoercertificaat bevat specifieke vermeldingen waaruit blijkt dat voor de betrokken producten geen uitvoerrestitutie is verleend. De autoriteiten van het betrokken derde land hebben zich ertoe verbonden na te gaan of het bepaalde in artikel 20 ter van Verordening (EG) nr. 174/1999 wordt nageleefd.
(7) Derhalve moet bij de toepassing van Verordening (EG) nr. 1255/1999 en van Verordening (EG) nr. 800/1999 met deze bijzondere regeling rekening worden gehouden, zodat de exporteurs bij hun handel met derde landen geen onnodige financiële lasten opgelegd krijgen. Daarom hoeft bij de bepaling van het laagste eenheidsbedrag van de restitutie geen rekening te worden gehouden met de eenheidsbedragen die zijn vastgesteld volgens de betrokken regels en voor de betrokken specifieke bestemming.
(8) Omwille van de duidelijkheid moet ook Verordening (EG) nr. 2886/2000 van de Commissie van 27 december 2000 tot afwijking van artikel 31, lid 10, van Verordening (EG) nr. 1255/1999 van de Raad houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector melk en zuivelproducten, wat betreft het bewijs van aankomst ter bestemming in geval van gedifferentieerde restituties en tot vaststelling van bepalingen betreffende de toepassing van het laagste eenheidsbedrag van de restitutie bij uitvoer van bepaalde zuivelproducten(8), waarbij vergelijkbare bepalingen zijn vastgesteld voor de uitvoer van bepaalde producten naar Polen, worden ingetrokken. Het is dienstig de bepalingen van die verordening op te nemen in deze verordening.
(9) De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Comité van beheer voor melk en zuivelproducten,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
In afwijking van artikel 31, lid 10, derde streepje, van Verordening (EG) nr. 1255/1999 wordt voor de in bijlage VIII bij Verordening (EG) nr. 174/1999 bedoelde producten geen bewijs van aankomst ter bestemming verlangd.
Artikel 2
Het feit dat voor de in bijlage VIII bij Verordening (EG) nr. 174/1999 bedoelde producten geen restitutie is vastgesteld, wordt niet in aanmerking genomen bij de bepaling van het laagste eenheidsbedrag van de restitutie in de zin van artikel 18, lid 2, eerste alinea, van Verordening (EG) nr. 800/1999.
Artikel 3
Verordening (EG) nr. 2886/2000 wordt ingetrokken.
Artikel 4
Deze verordening treedt in werking op de dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen.
Zij is van toepassing op de certificaten die met ingang van 4 juli 2002 worden aangevraagd.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 26 juli 2002.