Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES
ze dne 27. ledna 2003
o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 8. listopadu 2002 [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cíle politiky Společenství v oblasti životního prostředí jsou zejména udržování, ochrana a zlepšování kvality životního prostředí, ochrana lidského zdraví a obezřetné a racionální využívání přírodních zdrojů. Tato politika je založena na zásadách obezřetnosti a prevence, odvracení ohrožení životního prostředí především u zdroje a na zásadě "znečišťovatel platí".
(2) Program politiky a opatření Společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje (Pátý akční program pro životní prostředí) [5] uvádí, že pro dosažení udržitelného rozvoje je nutno významně změnit současný charakter vývoje, výroby, spotřeby a vzorce chování, a vyslovuje se mimo jiné pro snížení plýtvání přírodními zdroji a pro prevenci znečištění. Odpadní elektrická a elektronická zařízení (OEEZ) jsou zmíněna jako jedna z cílových oblastí, která má být regulována s cílem uplatnit zásady prevence vzniku odpadů, jejich využití a bezpečného odstranění.
(3) Sdělení Komise ze dne 30. července 1996 o přezkoumání strategie Společenství pro nakládání s odpady stanoví, že pokud vzniku odpadů nelze předejít, měly by být opětovně použity anebo by měl být využit jejich materiál nebo energie.
(4) Rada ve svém usnesení ze dne 24. února 1997 o strategii Společenství pro nakládání s odpady [6] zdůraznila, že je nutno podpořit využívání odpadů s cílem omezit množství odpadů určených k odstranění a šetřit přírodní zdroje, a to zejména pomocí opětovného použití, recyklace, kompostování a využití energie z odpadů, a dále uznala, že výběr možností v každém jednotlivém případě musí zohlednit dopady na životní prostředí a ekonomické dopady, ale že než bude dosaženo vědeckého a technologického pokroku a bude více rozvinuta analýza životního cyklu, je třeba upřednostnit opětovné použití a využití materiálu, pokud je to nejvýhodnější řešení z hlediska životního prostředí. Rada rovněž vyzvala Komisi k co nejrychlejšímu vypracování vhodných následných opatření k projektům programu prioritních toků odpadu, včetně OEEZ.
(5) Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 14. listopadu 1996 [7] požádal Komisi, aby předložila návrhy směrnic o některých prioritních tocích odpadu, včetně elektrického a elektronického odpadu, a o to, aby byly tyto návrhy založeny na zásadě odpovědnosti výrobců. Evropský parlament v témž usnesení požádal Radu a Komisi, aby předložily návrhy na snížení objemu odpadu.
(6) Směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [8] stanoví, že prostřednictvím samostatných směrnic mohou být stanovena zvláštní pravidla pro jednotlivé případy nebo pravidla doplňující směrnici 75/442/EHS, pokud jde o nakládání se zvláštními kategoriemi odpadu.
(7) Množství OEEZ vznikajícího ve Společenství rychle roste. Obsah nebezpečných konstrukčních částí v elektrických a elektronických zařízeních (EEZ) představuje závažný problém při nakládání s odpady a k recyklaci OEEZ nedochází v dostatečném rozsahu.
(8) Cíle, kterým je zlepšené nakládání s OEEZ, nelze účinně dosáhnout, pokud budou členské státy jednat samostatně. Zejména odlišné vnitrostátní uplatňování zásady odpovědnosti výrobce může vést k podstatným nerovnostem ve finančním zatížení hospodářských subjektů. Existence různých vnitrostátních politik nakládání s OEEZ omezuje účinnost recyklační politiky. Z tohoto důvodu by základní kritéria měla být stanovena na úrovni Společenství.
(9) Ustanovení této směrnice by měla být použitelná pro výrobky a jejich výrobce bez ohledu na způsob prodeje, včetně prodeje na dálku a elektronického prodeje. V této souvislosti by povinnosti výrobců a distributorů používajících způsoby, jako je prodej na dálku a elektronický prodej, měly být pokud možno stejné a měly by být vynucovány stejným způsobem, aby se předešlo tomu, že by ostatní distribuční kanály musely nést náklady vyplývající z ustanovení této směrnice týkajících se OEEZ, která byla prodána na dálku nebo prostřednictvím elektronického prodeje.
(10) Do oblasti působnosti této směrnice by měla spadat veškerá elektrická a elektronická zařízení používaná spotřebiteli a elektrická a elektronická zařízení určená k profesionálnímu použití. Tato směrnice by měla být použitelná, aniž by byly dotčeny právní předpisy Společenství týkající se požadavků na bezpečnost a ochranu zdraví všech, kdo přicházejí do styku s OEEZ, jakož i specifické právní předpisy Společenství týkajíc se nakládání s odpady, zejména směrnice Rady 91/157/EHS ze dne 18. března 1991 o bateriích a akumulátorech obsahujících určité nebezpečné látky [9].
(11) Směrnice 91/157/EHS musí být co nejdříve revidována, zejména s ohledem na tuto směrnici.
(12) Zavedení odpovědnosti výrobce podle této směrnice je jedním ze způsobů, jak podporovat takové návrhy a výrobu elektrických a elektronických zařízení, které zcela zohlední a usnadní jejich opravu, možnou modernizaci, opětovné použití, demontáž a recyklaci.
(13) S cílem zajistit bezpečnost a zdraví personálu distributora, který je zapojen do zpětného odběru a manipulace s OEEZ, by členské státy měly, v souladu s vnitrostátními právními předpisy a právními předpisy Společenství týkajícími se požadavků na bezpečnost a ochranu zdraví, určit podmínky, za kterých může distributor zpětný odběr odmítnout.
(14) Členské státy by měly podporovat návrhy a výrobu elektrických a elektronických zařízení, které zohlední a usnadní jejich demontáž a využití, zejména opětovné použití a recyklaci OEEZ, jejich konstrukčních částí a materiálů. Výrobci by neměli prostřednictvím specifických vlastností návrhu anebo výrobních postupů bránit opětovnému použití OEEZ, pokud tyto specifické vlastnosti návrhu nebo výrobní postupy nepředstavují značné výhody, například s ohledem na ochranu životního prostředí nebo na požadavky na bezpečnost.
(15) Oddělený sběr je předpokladem pro zajištění specifického zpracování a pro recyklaci OEEZ a je nezbytný pro dosažení zvolené úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí ve Společenství. Spotřebitelé musí aktivně přispívat k úspěšnému provádění tohoto sběru a měli by být stimulováni k vracení OEEZ. K tomuto účelu by měla být zřízena vhodná zařízení pro vracení OEEZ, včetně veřejných sběrných míst, kde by domácnosti mohly vracet tento odpad přinejmenším bezplatně.
(16) S cílem dosáhnout zvolené úrovně ochrany a harmonizovaných cílů Společenství v oblasti životního prostředí by měly členské státy přijmout vhodná opatření k minimalizaci odstraňování OEEZ jako netříděného komunálního odpadu a k dosažení vysoké úrovně odděleného sběru OEEZ. S cílem zajistit, aby členské státy usilovaly o zřízení účinných systémů sběru, by mělo být požadováno dosažení vysoké úrovně sběru OEEZ z domácností.
(17) Má-li se předejít rozptylu znečišťujících látek do recyklovaných materiálů nebo do toku odpadů, je nevyhnutelné specifické zpracování OEEZ. Takové zpracování je nejúčinnějším prostředkem zajištění dosažení zvolené úrovně ochrany životního prostředí ve Společenství. Z důvodu zabránění negativním dopadům na životní prostředí spojeným se zpracováváním OEEZ by všechna zařízení nebo podniky zabývající se recyklací a zpracováním OEEZ měly splňovat určité minimální normy. Měly by být používány nejlepší dostupné techniky pro zpracování, využití a recyklaci, pokud zabezpečí ochranu lidského zdraví a vysokou úroveň ochrany životního prostředí. Nejlepší dostupné techniky pro zpracování, využití a recyklaci mohou být definovány přesněji v souladu s postupy směrnice 96/61/ES.
(18) Popřípadě by mělo být upřednostněno opětovné použití OEEZ a jejich konstrukčních částí, podsestav a spotřebních materiálů. Pokud není opětovné použití vhodné, všechna OEEZ z odděleného sběru by měla být předána k využití, přičemž by mělo být dosaženo vysoké úrovně recyklace a využití. Výrobci by měli být navíc stimulováni k tomu, aby při výrobě nových zařízení používali recyklovaný materiál.
(19) Základní zásady týkající se financování nakládání s OEEZ musí být stanoveny na úrovni Společenství a systémy financování musí přispívat k vysoké úrovni sběru a k uplatňování zásady odpovědnosti výrobců.
(20) Domácnosti, které jsou uživateli elektrických a elektronických zařízení, by měly mít možnost vracet OEEZ přinejmenším bezplatně. Výrobci by proto měli financovat sběr ze sběrných zařízení, zpracování, využití a odstranění OEEZ. Aby se dosáhlo maximálního účinku koncepce odpovědnosti výrobce, měl by být každý výrobce odpovědný za financování nakládání s odpady ze svých vlastních výrobků. Výrobce by měl mít možnost výběru, zda chce plnit tuto povinnost samostatně, anebo se zapojit do kolektivního systému. Každý výrobce by měl při uvádění svého výrobku na trh poskytnout finanční záruku, aby se předešlo tomu, že by náklady spojené s nakládáním s OEEZ z bezprizorných výrobků nesla společnost nebo ostatní výrobci. Odpovědnost za financování nakládání s historickými odpady by měla být sdílena všemi stávajícími výrobci v rámci kolektivních systémů financování, do kterých přispívají úměrně všichni výrobci, kteří působí na trhu v okamžiku, kdy dochází ke vzniku nákladů. Kolektivní systémy financování by neměly mít za následek vyloučení výrobců zaplňujících niku na trhu a výrobců malých objemů, dovozců a nových účastníků trhu. Po přechodné období by mělo být výrobcům povoleno dobrovolně při prodeji nových výrobků informovat kupující o nákladech na sběr, zpracování a odstraňování historických odpadů způsobem šetrným k životnímu prostředí. Výrobci by při využití tohoto opatření měli zajistit, že uvedené náklady nepřevýší náklady skutečně vzniklé.
(21) Pro úspěšné provedení sběru OEEZ jsou nepostradatelné informace poskytované uživatelům o požadavku neodstraňovat OEEZ jako netříděný komunální odpad a sbírat je odděleně, o sběrných systémech a o jejich úloze při nakládání s OEEZ. Takovéto informace zahrnují rovněž vhodné označování elektrických a elektronických zařízení, která by jinak mohla skončit v nádobách na odpadky nebo v obdobných prostředcích pro sběr komunálního odpadu.
(22) Je důležité, aby výrobci poskytovali informace o identifikaci konstrukčních částí a materiálů pro usnadnění nakládání s OEEZ a zejména pro jejich zpracování a využití/recyklaci.
(23) Členské státy by měly zajistit, aby inspekční a kontrolní infrastruktura umožnila řádné provádění této směrnice, přičemž je třeba mimo jiné zohlednit doporučení Evropského parlamentu a Rady 2001/331/ES ze dne 4. dubna 2001, kterým se stanoví minimální kritéria pro inspekce v oblasti životního prostředí v členských státech [10].
(24) Pro kontrolu dosahování cílů této směrnice jsou nezbytné informace o hmotnosti anebo, pokud to není možné, o množství jednotek elektrických a elektronických zařízení uvedených na trh ve Společenství a o kvótách sběru, opětovného použití (pokud možno včetně opětovného použití celých zařízení), využití/recyklace OEEZ a vývozu OEEZ sebraných v souladu s touto směrnicí.
(25) Členské státy mají možnost provést určitá ustanovení této směrnice prostřednictvím dohod mezi příslušnými orgány a dotyčnými hospodářskými odvětvími, za předpokladu, že budou splněny zvláštní požadavky.
(26) Přizpůsobení určitých ustanovení této směrnice, seznamu výrobků spadajících do kategorií uvedených v příloze IA, odděleného zpracování materiálů a konstrukčních částí OEEZ, technických požadavků na skladování a zpracování OEEZ a symbolů pro označení EEZ vědeckému a technickému pokroku by mělo být uskutečněno Komisí v rámci postupu projednávání ve výboru.
(27) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíle
Účelem této směrnice je na prvním místě prevence vzniku odpadních elektrických a elektronických zařízení (OEEZ) a dále jejich opětovné použití, recyklace a další formy jejich využívání ve snaze snížit množství odpadu určeného k odstranění. Usiluje také o zlepšení účinnosti ochrany životního prostředí ze strany všech subjektů zapojených do životního cyklu elektrických a elektronických zařízení, tj. výrobců, distributorů a spotřebitelů a zejména subjektů přímo zapojených do zpracování odpadních elektrických a elektronických zařízení.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se použije pro elektrická a elektronická zařízení spadající do kategorií uvedených v příloze IA, za předpokladu, že dotyčná zařízení nejsou částí jiného typu zařízení, které nespadá do oblasti působnosti této směrnice. Příloha IB obsahuje seznam výrobků, které spadají do kategorií uvedených v příloze IA.
2. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství o požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví a specifické právní předpisy Společenství týkající se nakládání s odpady.
3. Zařízení, která souvisejí s ochranou podstatných bezpečnostních zájmů členských států, zbraně, střelivo a válečný materiál jsou z této směrnice vyňaty. To však neplatí pro výrobky, které nejsou určeny výlučně k vojenským účelům.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "elektrickým a elektronickým zařízením" nebo "EEZ" zařízení, jehož správná funkce závisí na elektrickém proudu nebo na elektromagnetickém poli, a zařízení na výrobu, přenos a měření tohoto proudu a pole, které spadá do kategorií uvedených v příloze IA a je určeno pro použití s napětím nepřesahujícím 1000 V pro střídavý proud a 1500 V pro stejnosměrný proud;
b) "odpadním elektrickým a elektronickým zařízením" nebo "OEEZ" elektrické a elektronické zařízení, které je odpadem ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 75/442/EHS, včetně všech konstrukčních částí, podsestav a spotřebních materiálů, které jsou součástí výrobku v době jeho vyřazení;
c) "prevencí" opatření zaměřená na snížení množství OEEZ a jejich škodlivosti pro životní prostředí a na snížení množství a škodlivosti materiálů a látek v OEEZ obsažených;
d) "opětovným použitím" jakýkoli způsob, kterým jsou OEEZ nebo jejich konstrukční části použity k témuž účelu, pro který byly určeny, včetně dalšího použití OEEZ nebo jeho konstrukčních částí, které byly vráceny do sběrných míst, distributorům, k recyklaci nebo výrobcům;
e) "recyklací" přepracování odpadních materiálů ve výrobním procesu pro původní nebo pro jiné účely, ale s vyloučením energetického využití, to znamená použití spalitelných odpadů jako prostředku pro výrobu energie přímým spalováním spolu s jiným odpadem nebo bez něj, ale s využitím tepla;
f) "využitím" jakýkoli z použitelných postupů uvedených v příloze IIB směrnice 75/442/EHS;
g) "odstraňováním" jakýkoli z použitelných postupů uvedených v příloze IIA směrnice 75/442/EHS;
h) "zpracováním" jakákoli činnost provedená po předání OEEZ do zařízení pro odstranění znečišťujících látek, pro demontáž, drcení, využití nebo pro přípravu na odstranění a jakýkoli jiný postup provedený s cílem využití nebo odstranění OEEZ;
i) "výrobcem" každý, kdo bez ohledu na způsob prodeje, včetně prodeje prostřednictvím komunikace na dálku, v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku [12],
i) vyrábí a prodává pod svou vlastní značkou elektrická a elektronická zařízení,
ii) dále prodává pod svou vlastní značkou elektrická a elektronická zařízení vyrobená jinými dodavateli; prodejce přitom není považován za výrobce, jestliže se značka výrobce objevuje na zařízení, jak je uvedeno v bodu i), nebo
iii) profesionálně dováží nebo vyváží elektrická a elektronická zařízení do členského státu.
Ten, kdo zajišťuje výlučně financování na základě nebo v rámci finanční dohody, se nepovažuje za výrobce, pokud nepůsobí zároveň jako výrobce ve smyslu bodů i) až iii);
j) "distributorem" se rozumí každý, kdo dodává na komerčním základě elektrické nebo elektronické zařízení straně, která je hodlá používat;
k) "OEEZ z domácností" OEEZ, která pocházejí z domácností a z živnostenských, průmyslových, institucionálních a jiných zdrojů, které jsou svým charakterem a velikostí podobné domácnostem;
l) "nebezpečnou látkou nebo přípravkem" jakákoli látka, která je považována za nebezpečnou, nebo přípravek, který je považován za nebezpečný ve smyslu směrnice Rady 67/548/EHS [13] nebo směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES [14];
m) "finanční dohodou" jakákoli smlouva o úvěru, leasingu, nájmu nebo splátkovém prodeji, nebo podobná dohoda o nějakém zařízení, bez ohledu na to, zda podle podmínek takové smlouvy nebo dohody, případně smlouvy nebo dohody o zajištění, dojde nebo může dojít k převodu vlastnictví tohoto zařízení.
Článek 4
Návrh výrobku
Členské státy podporují návrhy a výrobu elektrických a elektronických zařízení, které zohlední a usnadní jejich demontáž a využití, zejména opětovné použití a recyklaci OEEZ, jejich konstrukčních částí a materiálů. V této souvislosti členské státy přijmou vhodná opatření, aby výrobci prostřednictvím specifických vlastností návrhu anebo výrobních postupů nebránili opětovnému použití OEEZ, pokud tyto specifické vlastnosti návrhu nebo výrobní postupy nepředstavují značné výhody, například s ohledem na ochranu životního prostředí nebo na požadavky na bezpečnost.
Článek 5
Oddělený sběr
1. Členské státy přijmou vhodná opatření k minimalizaci odstraňování OEEZ jako netříděného komunálního odpadu a k dosažení vysoké úrovně odděleného sběru OEEZ.
2. Pokud jde o OEEZ z domácností, členské státy zajistí, že nejpozději od 13. srpna 2005:
a) budou zřízeny systémy, které umožní konečným držitelům a distributorům vracet tento odpad z domácností přinejmenším bezplatně. Členské státy zajistí dostupnost a přístupnost nezbytných sběrných zařízení, zejména s přihlédnutím k hustotě obyvatelstva;
b) budou distributoři při dodávce nových výrobků zodpovídat za zajištění přinejmenším bezplatného vracení těchto odpadů distributorovi, a to vždy jedno odpadní zařízení za jeden nový výrobek, pokud jde o zařízení ekvivalentního typu, které plnilo stejnou funkci jako dodávaný výrobek. Členské státy se mohou odchýlit od tohoto ustanovení za předpokladu, že zajistí, že tak nebude vracení OEEZ pro konečného držitele méně snadné, a za předpokladu, že systém zůstane pro konečného držitele bezplatný. Pokud členské státy použijí toto ustanovení, musí o tom uvědomit Komisi;
c) aniž by byla dotčena písmena a) a b), bude výrobcům povoleno zřídit a provozovat samostatné nebo kolektivní systémy zpětného odběru OEEZ z domácností za předpokladu, že jsou v souladu s cíli této směrnice;
d) s ohledem na národní zdravotní a bezpečnostní normy a na zdravotní a bezpečnostní normy Společenství bude moci být v případě OEEZ, která představují zdravotní a bezpečnostní riziko pro personál z důvodu kontaminace, vracení podle písmen a) a b) odmítnuto. Členské státy přijmou pro tato OEEZ zvláštní opatření.
Členské státy mohou stanovit zvláštní opatření pro vracení OEEZ podle odstavců a) a b) v případech, kdy zařízení neobsahuje základní konstrukční části nebo obsahuje jiné odpady než OEEZ.
3. V případě OEEZ jiných než z domácností, a aniž by byl dotčen článek 9, členské státy zajistí, že výrobci nebo třetí strany jednající jejich jménem zabezpečí sběr těchto odpadů.
4. Členské státy zajistí, aby byla veškerá OEEZ sebraná podle výše uvedených odstavců 1, 2 a 3 předávána zpracovatelským zařízením schváleným podle článku 6, kromě případů, kdy jsou spotřebiče opětovně použity jako celek. Členské státy zajistí, aby plánované opětovné použití nevedlo k obcházení této směrnice, zejména pokud jde o 6 a 7. Sběr a přeprava odděleně sebraných OEEZ musí být prováděny takovým způsobem, aby byla optimalizována možnost opětovného použití a recyklace těch konstrukčních částí nebo celých spotřebičů, které lze opětovně použít nebo recyklovat.
5. Aniž by byl dotčen odstavec 1, členské státy zajistí, aby bylo nejpozději do 31. prosince 2006 dosaženo míry odděleného sběru v průměru nejméně čtyř kilogramů OEEZ z domácností na osobu za rok.
Evropský parlament a Rada stanoví na návrh Komise a s ohledem na technické a ekonomické zkušenosti členských států do 31. prosince 2008 nový závazný cíl. Ten může být vyjádřen jako procentuální podíl z množství elektrických a elektronických zařízení prodaných domácnostem v předcházejících letech.
Článek 6
Zpracování
1. Členské státy zajistí, že výrobci nebo třetí strany jednající jejich jménem zřídí v souladu s právními předpisy Společenství systémy zajišťující zpracování OEEZ za použití nejlepších dostupných technik zpracování, využití a recyklace. Tyto systémy mohou být zřízeny výrobci samostatně nebo kolektivně. K zajištění souladu s článkem 4 směrnice 75/442/EHS musí být součástí tohoto zpracování alespoň odstranění všech tekutin a selektivní zpracování v souladu s přílohou II této směrnice.
Jiné technologie zpracování, které zajišťují přinejmenším stejnou úroveň ochrany lidského zdraví a životního prostředí, mohou být zavedeny do přílohy II podle postupu uvedeného v čl. 14 odst. 2.
Pro účely ochrany životního prostředí mohou členské státy vypracovat normy minimální jakosti pro zpracování sebraných OEEZ. Členské státy, které se rozhodnou pro tyto normy jakosti, o tom uvědomí Komisi, která tyto normy zveřejní.
2. Členské státy zajistí, aby každé zařízení nebo podnik, který provádí postupy zpracování, k tomu získal od příslušných orgánů povolení v souladu s články 9 a 10 směrnice 75/442/EHS.
Výjimka z požadavků povolení podle čl. 11 odst. 1 písm. b) směrnice 75/442/EHS se může vztahovat na postupy využití OEEZ, pokud je před registrací provedena příslušnými orgány inspekce s cílem zajistit soulad s článkem 4 směrnice 75/442/EHS.
Inspekce ověří:
a) druh a množství odpadu, který má být zpracován;
b) obecné technické požadavky, které mají být splněny;
c) bezpečnostní opatření, která mají být přijata.
Tato inspekce se provádí nejméně jednou ročně a členské státy sdělí výsledky Komisi.
3. Členské státy zajistí, aby každé zařízení nebo podnik, který provádí postupy zpracování, skladoval a zpracovával OEEZ v souladu s technickými požadavky uvedenými v příloze III.
4. Členské státy zajistí, aby povolení nebo registrace uvedené v odstavci 2 obsahovaly všechny podmínky nezbytné pro splnění požadavků odstavců 1 a 3 a pro dosažení cílů využití uvedených v článku 7.
5. Postupy zpracování mohou být rovněž provedeny mimo dotyčný členský stát nebo mimo Společenství, za předpokladu, že je přeprava OEEZ v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [15].
OEEZ vyvážená ze Společenství v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 259/93, nařízením Rady (ES) č. 1420/1999 ze dne 29. dubna 1999 [16], kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro přepravu některých druhů odpadů do některých nečlenských zemí OECD, a nařízením Komise (ES) č. 1547/1999 [17] ze dne 12. července 1999, kterým se stanoví kontrolní postupy podle nařízení Rady (EHS) č. 259/93 pro přepravu některých druhů odpadů do některých zemí, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD C(92) 39 v konečném znění, se započítávají do plnění povinností a cílů podle čl. 7 odst. 1 a 2 této směrnice pouze tehdy, pokud vývozce může prokázat, že jsou využití, opětovné použití nebo recyklace prováděny za podmínek, které jsou rovnocenné požadavkům této směrnice.
6. Členské státy podpoří zařízení nebo podniky, které provádějí postupy zpracování, při zavádění certifikovaných systémů řízení z hlediska ochrany životního prostředí v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 ze dne 19. března 2001 o dobrovolné účasti organizací v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS) [18].
Článek 7
Využití
1. Členské státy zajistí, že výrobci nebo třetí strany jednající jejich jménem v souladu s právními předpisy Společenství zřídí, samostatně nebo na kolektivním základě, systémy zajišťující využití OEEZ odděleně sebraných v souladu s článkem 5. Členské státy upřednostní opětovné použití celých spotřebičů. Do dne uvedeného v odstavci 4 nesmí být tyto spotřebiče zohledněny při výpočtu cílů stanovených v odstavci 2.
2. Pokud jde o OEEZ ke zpracování v souladu s článkem 6, členské státy zajistí, aby nejpozději do 31. prosince 2006 výrobci splnili tyto cíle:
a) pro OEEZ spadající do kategorií 1 a 10 přílohy IA:
- musí být zvýšena kvóta využití minimálně na 80 % průměrné hmotnosti na spotřebič, a
- musí být zvýšena kvóta opětovného použití a recyklace konstrukčních částí, materiálů a látek minimálně na 75 % průměrné hmotnosti na spotřebič;
b) pro OEEZ spadající do kategorií 3 a 4 přílohy IA:
- musí být zvýšena kvóta využití minimálně na 75 % průměrné hmotnosti na spotřebič, a
- musí být zvýšena kvóta opětovného použití a recyklace konstrukčních částí, materiálů a látek minimálně na 65 % průměrné hmotnosti na spotřebič;
c) pro OEEZ spadající do kategorií 2, 5, 6, 7 a 9 přílohy IA:
- musí být zvýšena kvóta využití minimálně na 70 % průměrné hmotnosti na spotřebič, a
- musí být zvýšena kvóta opětovného použití a recyklace konstrukčních částí, materiálů a látek minimálně na 50 % průměrné hmotnosti na spotřebič;
d) pro výbojky musí kvóta opětovného použití a recyklace konstrukčních částí, materiálů a látek dosáhnout minimálně 80 % hmotnosti výbojek.
3. Členské státy zajistí, že výrobci nebo třetí strany jednající jejich jménem povedou pro účely výpočtu těchto cílů záznamy o hmotnosti OEEZ, jejich konstrukčních částech, materiálech nebo látkách při vstupu (input) do zpracovatelského zařízení a výstupu (output) z něj nebo při vstupu (input) do zařízení na využití nebo recyklaci.
Komise v souladu s postupem stanoveným v čl. 14 odst. 2 zavede podrobná pravidla pro monitorování shody členských států s cíli stanovenými v odstavci 2, včetně specifikací týkajících se materiálů. Komise předloží toto opatření nejpozději do 13. srpna 2004.
4. Evropský parlament a Rada stanoví na návrh Komise nejpozději do 31. prosince 2008 nové cíle pro využití a opětovné použití/recyklaci, v případě potřeby včetně cílů pro opětovné použití celých spotřebičů a pro výrobky spadající do kategorie 8 přílohy IA. Tyto cíle budou stanoveny s ohledem na přínosy používaných elektrických a elektronických zařízení pro životní prostředí, jako je zlepšená účinnost zdrojů v důsledku vývoje v oblasti materiálů a technologií. Musí být také zohledněn technický pokrok v oblasti opětovného použití, využití a recyklace, výrobků a materiálů a zkušenosti získané členskými státy a průmyslem.
5. Členské státy podpoří vývoj nových technologií využití, recyklace a zpracování.
Článek 8
Financování týkající se OEEZ z domácností
1. Členské státy zajistí, aby nejpozději od 13. srpna 2005 výrobci financovali přinejmenším sběr, zpracování, využití a environmentálně šetrné odstraňování OEEZ z domácností uložených ve sběrných zařízeních, která byla zřízena podle čl. 5 odst. 2.
2. U výrobků uvedených na trh po 13. srpnu 2005 musí každý výrobce odpovídat za financování postupů uvedených v odstavci 1 týkajících se odpadů z vlastních výrobků. Výrobci mají možnost plnit tuto povinnost buď samostatně, nebo zapojením do kolektivního systému.
Členské státy zajistí, že každý výrobce při uvedení výrobku na trh poskytne záruku, že bude zajištěno financování nakládání se všemi OEEZ, a že výrobci jasně označí své výrobky v souladu s čl. 11 odst. 2. Tato záruka zajistí, že postupy uvedené v odstavci 1 týkající se tohoto výrobku budou financovány. Záruka může mít formu účasti výrobce na vhodných systémech financování nakládání s OEEZ, pojištění recyklace nebo vázaného bankovního účtu.
Náklady na sběr, zpracování a environmentálně šetrné odstraňování nesmějí být kupujícím při prodeji nových výrobků sdělovány odděleně.
3. Financování nákladů spojených s nakládáním s OEEZ z výrobků uvedených na trh před uplynutím období uvedeného v odstavci 1 (historický odpad) musí být zajištěno jedním nebo více systémy, do kterých všichni výrobci, kteří působí na trhu v okamžiku, kdy příslušné náklady vznikají, přispívají úměrně, tj. v poměru k jejich podílu na trhu podle druhu zařízení.
Členské státy zajistí, aby po přechodné období osmi let (deseti let pro kategorii 1 přílohy IA) po vstupu této směrnice v platnost bylo výrobcům povoleno informovat kupující při prodeji nových výrobků o nákladech na sběr, zpracování a environmentálně šetrné odstraňování. Uvedené náklady nesmějí převýšit náklady skutečně vzniklé.
4. Členské státy zajistí, aby výrobci dodávající elektrická nebo elektronická zařízení prostřednictvím komunikace na dálku také splňovali požadavky uvedené v tomto článku, pokud jde o zařízení dodávaná do členského státu, ve kterém sídlí kupující tohoto zařízení.
Článek 9
Financování týkající se OEEZ od uživatelů jiných, než jsou domácnosti
Členské státy zajistí, aby bylo nejpozději od 13. srpna 2005 výrobci zajištěno financování nákladů na sběr, zpracování, využití a environmentálně šetrné odstraňování OEEZ od uživatelů jiných, než jsou domácnosti, z výrobků uvedených na trh po 13. srpnu 2005.
U OEEZ z výrobků uvedených na trh před 13. srpnem 2005 (historický odpad) zajišťují financování nakládání výrobci. Jako náhradní řešení mohou členské státy stanovit, že do tohoto financování budou částečně nebo úplně zapojeni i jiní uživatelé, než jsou domácnosti.
Výrobci a uživatelé jiní, než jsou domácnosti, mohou, aniž by byla dotčena tato směrnice, uzavírat dohody, kterými sjednají jiné způsoby financování.
Článek 10
Informace pro uživatele
1. Členské státy zajistí, aby byly uživatelům elektrických a elektronických zařízení v domácnostech poskytnuty nezbytné informace o:
a) požadavku neodstraňovat OEEZ jako netříděný komunální odpad a sbírat tato OEEZ odděleně;
b) jim dostupných systémech vracení a sběru;
c) jejich přispění k opětovnému použití, recyklaci nebo k jiným formám využití OEEZ;
d) potenciálních účincích na životní prostředí a lidské zdraví v důsledku přítomnosti nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních;
e) významu symbolu uvedeného v příloze IV.
2. Členské státy přijmou vhodná opatření, aby se spotřebitelé podíleli na sběru OEEZ a byli stimulováni k usnadňování procesů opětovného použití, zpracování a využití.
3. S cílem minimalizovat odstraňování OEEZ jako netříděného komunálního odpadu a usnadnit jejich oddělený sběr členské státy zajistí, aby výrobci správně označovali elektrická a elektronická zařízení uvedená na trh po 13. srpnu 2005 symbolem znázorněným v příloze IV. Ve výjimečných případech, kdy je to nezbytné vzhledem k velikosti nebo funkci výrobku, se tento symbol vytiskne na obal, na návod k použití a na záruční list elektrických a elektronických zařízení.
4. Členské státy mohou požadovat, aby výrobci nebo distributoři poskytovali některé nebo všechny informace uvedené v odstavcích 1 až 3 např. v návodu k použití nebo v místě prodeje.
Článek 11
Informace pro zpracovatelská zařízení
1. S cílem usnadnit opětovné použití a řádné a environmentálně šetrné zpracování OEEZ, včetně údržby, modernizace, opravy a recyklace, přijmou členské státy nezbytná opatření, aby zajistily, že výrobci poskytnou informace o opětovném použití a zpracování pro každý nový druh EEZ uváděný na trh do jednoho roku od jeho uvedení na trh. Obsahem těchto informací musí být, pokud je to nezbytné pro střediska pro opětovné použití a zařízení pro zpracování a recyklaci k dosažení souladu s ustanoveními této směrnice, jaké různé konstrukční části a materiály EEZ obsahují a na jakém místě se nebezpečné látky a přípravky v EEZ vyskytují. Tyto informace musí výrobci EEZ zpřístupnit střediskům pro opětovné použití a zařízením pro zpracování a recyklaci ve formě manuálů nebo v elektronické podobě (např. CD-ROM, on-line služby).
2. Členské státy zajistí, aby byl každý výrobce elektrických nebo elektronických zařízení uváděných na trh po 13. srpnu 2005 jasně identifikovatelný podle značky na zařízení. Navíc, aby mohlo být jednoznačně určeno datum uvedení zařízení na trh, opatří se zařízení značkou uvádějící, že bylo uvedeno na trh po 13. srpnu 2005. Komise podpoří přípravu evropských norem za tímto účelem.
Článek 12
Informace a předkládání zpráv
1. Členské státy vypracují seznam výrobců a každoročně shromáždí informace, včetně podložených odhadů, o množstvích a o kategoriích elektrických a elektronických zařízení uvedených na trh, sebraných všemi způsoby, opětovně použitých, recyklovaných a využitých v členských státech, a o vyvezených sebraných odpadech, podle hmotnosti nebo, pokud to není možné, podle počtu.
Členské státy zajistí, aby výrobci dodávající elektrická a elektronická zařízení prostřednictvím komunikace na dálku poskytovali informace o dosažení souladu s požadavky čl. 8 odst. 4 a o množstvích a kategoriích elektrických a elektronických zařízení uváděných na trh členského státu, ve kterém sídlí kupující tohoto zařízení.
Členské státy zajistí, aby byly požadované informace předávány Komisi každé dva roky, vždy nejpozději do osmnácti měsíců po skončení období, jehož se informace týkají. První soubor informací se bude týkat let 2005 a 2006. Informace budou poskytnuty ve formátu, který bude stanoven do jednoho roku od vstupu této směrnice v platnost v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst. 2 za účelem vybudování databází o OEEZ a jejich zpracování.
Pro dosažení souladu s tímto odstavcem členské státy zajistí přiměřenou výměnu informací, zejména u postupů zpracování podle čl. 6 odst. 5.
2. Aniž by byly dotčeny požadavky odstavce 1, předkládají členské státy Komisi v tříletých intervalech zprávu o provádění této směrnice. Zpráva bude vypracována na základě dotazníku nebo osnovy, které sestaví Komise postupem podle článku 6 směrnice Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [19]. Dotazník nebo osnova bude členským státům odeslána šest měsíců před začátkem období, jehož se zpráva týká. Komisi bude zpráva odeslána do devíti měsíců od konce tříletého období, jehož se týká.
První zpráva se týká období od roku 2004 do roku 2006.
Komise zveřejní zprávu o provádění této směrnice do devíti měsíců od obdržení zpráv z členských států.
Článek 13
Přizpůsobování vědeckému a technickému pokroku
Jakékoli změny, které jsou nezbytné k přizpůsobení čl. 7 odst. 3, přílohy IB (zejména vzhledem k možnému doplnění o svítidla v domácnostech, přímo žhavené žárovky a fotoelektrické výrobky, tj. solární panely), přílohy II (zejména při zohlednění nového technického vývoje ve zpracování OEEZ) a příloh III a IV vědeckému a technickému pokroku musí být přijímány postupem podle čl. 14 odst. 2.
Před provedením změn příloh Komise mimo jiné vede konzultace s výrobci elektrických a elektronických zařízení, provozovateli recyklace, zpracovateli a organizacemi zaměřenými na ochranu životního prostředí a sdruženími zaměstnanců a spotřebitelů.
Článek 14
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 18 směrnice 75/442/EHS.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 15
Sankce
Členské státy určí sankce použitelné při porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice. Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 16
Inspekce a kontrola
Členské státy zajistí, aby inspekce a kontrola umožnily ověření řádného provádění této směrnice.
Článek 17
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 13. srpna 2004. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění všech právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Budou-li cíle stanovené touto směrnicí dosaženy, mohou členské státy provést čl. 6 odst. 6, čl. 10 odst. 1 a článek 11 prostřednictvím dohod mezi příslušnými orgány a dotyčnými hospodářskými odvětvími. Tyto dohody musí splňovat tyto požadavky:
a) dohody jsou vymahatelné;
b) dohody musí upřesnit cíle a odpovídající lhůty;
c) dohody jsou zveřejněny v úředním věstníku dotčeného členského státu nebo v úředním dokumentu rovněž přístupném veřejnosti a jsou předány Komisi;
d) dosažené výsledky jsou pravidelně kontrolovány, sdělovány příslušným orgánům a Komisi a zpřístupňovány veřejnosti za podmínek stanovených v dohodě;
e) příslušné orgány zajistí, aby byly přezkoumány výsledky dosažené v rámci dohody;
f) v případě neplnění dohody jsou členské státy povinny provádět příslušná ustanovení této směrnice formou přijímání právních a správních opatření.
4. a) Řecko a Irsko, které vzhledem k:
- nedostatečné recyklační infrastruktuře,
- geografickým okolnostem, jako je velký počet malých ostrovů a výskyt venkovských a horských oblastí,
- nízké hustotě obyvatelstva, a
- nízké úrovni spotřeby EEZ
nejsou schopny splnit cíle sběru ve smyslu čl. 5 odst. 5 prvního pododstavce nebo cíle využití ve smyslu čl. 7 odst. 2 a které podle čl. 5 odst. 2 třetího pododstavce směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů [20] mohou žádat o prodloužení lhůty uvedené v tomto článku, mohou prodloužit období uvedené v čl. 5 odst. 5 a v čl. 7 odst. 2 této směrnice na 24 měsíců.
Tyto členské státy uvědomí Komisi o svém rozhodnutí nejpozději ve lhůtě pro provedení této směrnice.
b) Komise uvědomí o těchto rozhodnutích ostatní členské státy a Evropský parlament.
5. Do pěti let od vstupu této směrnice v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu na základě zkušeností s uplatňováním směrnice, zejména s ohledem na oddělený sběr, zpracování, využití a systémy financování. Kromě toho musí zpráva vycházet i z vývoje stavu technologie, ze získaných zkušeností, z požadavků na ochranu životního prostředí a z fungování vnitřního trhu. Ke zprávě musí být v případě potřeby připojeny návrhy na změnu příslušných ustanovení této směrnice.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 19
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 27. ledna 2003.
Richtlijn 2002/96/EG van het Europees Parlement en de Raad
van 27 januari 2003
betreffende afgedankte elektrische en elektronische apparatuur (AEEA)
HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, en met name op artikel 175, lid 1,
Gezien het voorstel van de Commissie(1),
Gezien het advies van het Economisch en Sociaal Comité(2),
Gezien het advies van het Comité van de Regio's(3),
Volgens de procedure van artikel 251 van het Verdrag(4) en gezien de gemeenschappelijke tekst die op 8 november 2002 door het bemiddelingscomité is goedgekeurd,
Overwegende hetgeen volgt:
(1) De doelstellingen van het milieubeleid van de Gemeenschap omvatten in het bijzonder behoud, bescherming en verbetering van de kwaliteit van het milieu, bescherming van de gezondheid van de mens en behoedzaam en rationeel gebruik van natuurlijke hulpbronnen. Dit beleid berust op het voorzorgsbeginsel, het beginsel van preventief handelen, het beginsel dat milieuaantastingen bij voorrang aan de bron dienen te worden bestreden, en het beginsel dat de vervuiler betaalt.
(2) Het beleidsplan en actieprogramma van de Europese Gemeenschap op het gebied van het milieu en duurzame ontwikkeling ("Vijfde Milieuactieprogramma")(5) stelt dat de verwezenlijking van duurzame ontwikkeling ingrijpende veranderingen in de huidige ontwikkelings-, productie-, consumptie- en gedragspatronen vereist en pleit onder meer voor de beperking van de verspilling van natuurlijke hulpbronnen en voor de voorkoming van verontreiniging. Dit programma noemt afgedankte elektrische en elektronische apparatuur, hierna "AEEA", als een van de doelgebieden voor regelgeving waar het gaat om de toepassing van de uitgangspunten preventie, nuttige toepassing en veilige verwijdering van afval.
(3) Volgens de mededeling van de Commissie van 30 juli 1996 betreffende de actualisering van de communautaire strategie voor het afvalbeheer mag het ontstaan van afvalstoffen dan onvermijdelijk zijn, doch neemt dit niet weg dat zij dienen te worden hergebruikt of teruggewonnen in de vorm van materialen of energie.
(4) De Raad heeft in zijn resolutie van 24 februari 1997 betreffende een communautaire strategie voor het afvalbeheer(6) met nadruk gewezen op de noodzaak de terugwinning van afvalstoffen te bevorderen, teneinde de hoeveelheid afval voor verwijdering te verminderen en de natuurlijke hulpbronnen te sparen, met name door hergebruik, recycling, compostering en terugwinning van energie uit afvalstoffen, en heeft erkend dat bij de keuze van alternatieven in elk specifiek geval rekening moet worden gehouden met milieueffecten en economische effecten, maar heeft daaraan toegevoegd dat hergebruik en terugwinning van materiaal de voorkeur verdienen indien en voorzover zij uit milieuoogpunt het beste alternatief zijn, in afwachting van wetenschappelijke en technologische vooruitgang en verdere ontwikkeling van levenscyclusanalyses; voorts heeft de Raad de Commissie uitgenodigd zo snel mogelijk een passend vervolg te ontwikkelen voor de projecten van het programma prioritaire afvalstromen, met inbegrip van AEEA.
(5) Het Europees Parlement heeft in zijn resolutie van 14 november 1996(7) de Commissie gevraagd voorstellen in te dienen voor richtlijnen voor een aantal prioritaire afvalstromen, waaronder afgedankte elektrische en elektronische apparaten, en om dergelijke voorstellen te baseren op het principe van producentenverantwoordelijkheid. Het Europees Parlement heeft in dezelfde resolutie de Raad en de Commissie verzocht om op de beperking van de hoeveelheid afval gerichte voorstellen in te dienen.
(6) Richtlijn 75/442/EEG van de Raad van 15 juli 1975 betreffende afvalstoffen(8) bepaalt dat bijzondere bepalingen of bepalingen ter aanvulling van die van Richtlijn 75/442/EEG voor het beheer van bepaalde categorieën afvalstoffen in bijzondere richtlijnen kunnen worden vastgesteld.
(7) Het aanbod van AEEA in de Gemeenschap neemt snel toe, de aanwezigheid van gevaarlijke onderdelen in elektrische en elektronische apparatuur levert in de afvalfase ernstige moeilijkheden op, en recycling van AEEA vindt niet in voldoende mate plaats.
(8) De doelstelling om het beheer van AEEA te verbeteren, kan niet op doeltreffende wijze door de lidstaten afzonderlijk worden verwezenlijkt. In het bijzonder kunnen verschillen tussen de nationale toepassingen van het beginsel van producentenverantwoordelijkheid leiden tot substantiële verschillen in de financiële lasten voor ondernemers. Het bestaan van verschillen in nationaal beleid ten aanzien van het beheer van AEEA belemmert de doeltreffendheid van het recyclingbeleid. Daarom moeten de belangrijkste criteria op communautair niveau worden vastgesteld.
(9) De bepalingen van deze richtlijn zijn van toepassing op alle betrokken producten en producenten, ongeacht de verkoopstechniek, dus met inbegrip van afstandsverkoop en elektronische handel. In dit verband moeten producenten en distributeurs die kanalen voor afstandsverkoop en elektronische handel gebruiken, voorzover uitvoerbaar, dezelfde verplichtingen hebben, waaraan op dezelfde wijze de hand moet worden gehouden, om te voorkomen dat andere distributiekanalen de kosten moeten dragen van de bepalingen van deze richtlijn met betrekking tot AEEA waarvan de apparatuur op afstand of elektronisch is verkocht.
(10) Deze richtlijn moet van toepassing zijn op alle door consumenten gebruikte elektrische en elektronische apparaten alsook op voor bedrijfsmatig gebruik bedoelde elektrische en elektronische apparaten. Deze richtlijn dient te gelden zonder afbreuk te doen aan de Gemeenschapswetgeving betreffende veiligheids- en gezondheidsvoorschriften ter bescherming van eenieder die in contact komt met AEEA, en aan de specifieke Gemeenschapswetgeving betreffende afvalbeheer, in het bijzonder Richtlijn 91/157/EEG van de Raad van 18 maart 1991 inzake batterijen en accu's die gevaarlijke stoffen bevatten(9).
(11) Richtlijn 91/157/EEG dient, in het bijzonder in verband met deze richtlijn, zo spoedig mogelijk te worden herzien.
(12) Onder andere doordat zij de producentenverantwoordelijkheid vastlegt, bevordert deze richtlijn dat bij het ontwerp en de productie van elektrische en elektronische apparatuur ten volle rekening wordt gehouden met reparatie, de mogelijkheid tot verbetering, hergebruik, demontage en recycling daarvan en dat deze aspecten worden vergemakkelijkt.
(13) Teneinde de gezondheid en veiligheid van het personeel van de distributeur dat betrokken is bij het terugnemen en manipuleren van AEEA te waarborgen, dienen de lidstaten overeenkomstig de nationale en communautaire veiligheids- en gezondheidsvoorschriften te bepalen onder welke voorwaarden het terugnemen door de distributeurs kan worden geweigerd.
(14) Ontwerp en productie van elektrische en elektronische apparatuur met oog voor het vergemakkelijken van de ontmanteling en nuttige toepassing, - en in het bijzonder het vergemakkelijken van hergebruik en recyclen van AEEA, onderdelen en materialen -, dienen door de lidstaten te worden aangemoedigd. Producenten mogen het hergebruik van AEEA niet beletten door specifieke designelementen of productieprocessen toe te passen, tenzij de voordelen hiervan zwaarder doorwegen, bijvoorbeeld in verband met milieubescherming of milieueisen.
(15) Gescheiden inzameling is de allereerste voorwaarde om de specifieke behandeling en recycling van AEEA te waarborgen, en is noodzakelijk om het vastgestelde niveau van bescherming van de gezondheid van mens en milieu in de Gemeenschap te halen. De consument moet actief bijdragen tot het succes van deze inzameling en moet worden aangemoedigd AEEA in te leveren. Met het oog daarop moeten geschikte voorzieningen voor het inleveren van AEEA, met inbegrip van openbare inzamelpunten waar particuliere huishoudens hun afval ten minste kosteloos moeten kunnen inleveren, worden opgezet.
(16) Om in de Gemeenschap het vastgestelde beschermingsniveau en de geharmoniseerde milieudoelstellingen te bereiken, dienen de lidstaten passende maatregelen te treffen om de samen met het ongesorteerd stedelijk afval te verwijderen AEEA tot een minimum te beperken en een hoog niveau van gescheiden inzameling van AEEA te bereiken. Om te waarborgen dat de lidstaten doelmatige inzamelingssystemen opzetten, dient te worden verlangd dat zij een hoog inzamelingsniveau van AEEA uit particuliere huishoudens bereiken.
(17) Een specifieke behandeling van AEEA is onontbeerlijk om de verspreiding van verontreinigende stoffen in het gerecycleerde materiaal of in de afvalstroom tegen te gaan. Een dergelijke behandeling vormt de meest doeltreffende manier om te garanderen dat het door de Gemeenschap vastgestelde milieubeschermingsniveau wordt bereikt. Installaties of bedrijven die recycling- en verwerkingsactiviteiten uitvoeren, moeten aan minimale normen voldoen om negatieve milieueffecten in verband met de verwerking van AEEA te voorkomen. De beste beschikbare technieken voor verwerking, nuttige toepassing en recycling dienen te worden gebruikt, mits zij de gezondheid van de mens en een hoogwaardige milieubescherming garanderen. De beste beschikbare technieken voor verwerking, nuttige toepassing en recycling kunnen nader worden bepaald overeenkomstig de procedures van Richtlijn 96/61/EG.
(18) Waar van toepassing dient voorrang te worden gegeven aan het hergebruik van AEEA en van onderdelen, subeenheden en verbruiksmaterialen daarvan. Indien hergebruik niet de voorkeur verdient, dient alle gescheiden ingezamelde AEEA voor nuttige toepassing te worden aangeboden en daarbij moet een hoog niveau van recycling en nuttige toepassing worden bereikt. Bovendien dienen producenten te worden gestimuleerd om gerecycleerd materiaal in nieuwe apparatuur te verwerken.
(19) De voornaamste uitgangspunten ten aanzien van de financiering met betrekking tot het beheer van AEEA moeten door de Gemeenschap worden vastgesteld en de financieringsstelsels moeten tot hoge inzamelingsniveaus bijdragen alsook tot de toepassing van het beginsel van producentenverantwoordelijkheid.
(20) Gebruikers van elektrische en elektronische apparatuur in particuliere huishoudens dienen de mogelijkheid te hebben hun AEEA ten minste kosteloos in te leveren. De producenten dienen derhalve de inzameling door inzamelingsfaciliteiten, en de verwerking, nuttige toepassing en verwijdering van AEEA te financieren. Een optimale toepassing van het beginsel producentenverantwoordelijkheid vereist, dat elke producent verantwoordelijk is voor de financiering van het beheer van het afval van zijn eigen producten. De producent dient te kunnen kiezen om hetzij individueel hetzij via een collectieve regeling aan die verplichtingen te voldoen. Elke producent die een product op de markt brengt, dient een financiële waarborg te stellen, zodat de kosten voor het beheer van AEEA van weesproducten niet ten laste van de samenleving of van andere producenten kunnen komen. De verantwoordelijkheid voor de financiering van het beheer van de historische voorraad dient te berusten bij de gezamenlijke producenten in collectieve financieringssystemen, en alle producenten die op de markt opereren op het tijdstip waarop de kosten ontstaan, dienen proportioneel in deze systemen bij te dragen. De collectieve systemen mogen niet zodanig zijn dat zij fabrikanten van gespecialiseerde producten, kleine producenten, importeurs of nieuwkomers uitsluiten. Tijdens een overgangsperiode dienen de producenten de mogelijkheid te hebben om bij de verkoop van nieuwe producten, op vrijwillige basis, ten aanzien van de kopers de kosten van inzameling, verwerking en milieuvriendelijke verwijdering van de historische voorraad aan te tonen. Producenten die van deze regeling gebruikmaken, dienen te garanderen dat de aangegeven kosten niet hoger liggen dan de reële kosten.
(21) Voorlichting van de gebruikers over het voorschrift dat AEEA niet langer samen met ongesorteerd stedelijk afval mag worden verwijderd maar gescheiden moet worden ingezameld, alsmede over de inzamelingssystemen en over hun eigen rol bij het beheer van AEEA, is onontbeerlijk om de inzameling van AEEA te doen slagen. Dit houdt ook in dat elektrische en elektronische apparatuur die in vuilnisbakken of vergelijkbare vormen van stedelijk afvalinzameling terecht zou kunnen komen, van een duidelijk merkteken wordt voorzien.
(22) De door producenten te verstrekken informatie ter identificatie van onderdelen en materialen is van belang om het beheer, en in het bijzonder de verwerking en de nuttige toepassing/recycling, van AEEA te vergemakkelijken.
(23) De lidstaten dienen ervoor zorg te dragen dat met de infrastructuur voor inspectie en controle kan worden nagegaan, of de onderhavige richtlijn correct ten uitvoer wordt gelegd, onder meer gelet op Aanbeveling 2001/331/EG van het Europees Parlement en de Raad van 4 april 2001 betreffende minimumcriteria voor milieu-inspecties in de lidstaten(10).
(24) Gegevens over het gewicht en, indien dat niet mogelijk is, het aantal van elektrische en elektronische apparaten die in de Gemeenschap op de markt komen en over het niveau van inzameling, hergebruik (voorzover mogelijk met inbegrip van hergebruik van complete apparaten), nuttige toepassing/recycling en uitvoer van overeenkomstig deze richtlijn ingezamelde AEEA zijn noodzakelijk om de verwezenlijking van de doelstellingen van deze richtlijn te kunnen meten.
(25) De lidstaten kunnen ervoor opteren sommige bepalingen van deze richtlijn uit te voeren door middel van overeenkomsten tussen de bevoegde instanties en de betrokken bedrijfssectoren, mits aan bepaalde voorschriften is voldaan.
(26) De Commissie dient volgens een comitéprocedure zorg te dragen voor de aanpassing, aan de wetenschappelijke en technische vooruitgang, van sommige bepalingen van de richtlijn, van de lijst van producten die vallen in de categorieën van bijlage I A, van de selectieve verwerking van materialen en onderdelen van AEEA, van de technische voorschriften voor de opslag en de verwerking van AEEA en van het symbool ter aanduiding van AEEA.
(27) De voor de uitvoering van deze richtlijn vereiste maatregelen dienen te worden vastgesteld overeenkomstig Besluit 1999/468/EG van de Raad van 28 juni 1999 tot vaststelling van de voorwaarden voor de uitoefening van de aan de Commissie verleende uitvoeringsbevoegdheden(11),
HEBBEN DE VOLGENDE RICHTLIJN VASTGESTELD:
Artikel 1
Doelstellingen
Deze richtlijn is in de eerste plaats gericht op de preventie van afgedankte elektrische en elektronische apparatuur, hierna te noemen "AEEA", en daarnaast op hergebruik, recycling en andere vormen van nuttige toepassing van dergelijke afvalstoffen, teneinde de hoeveelheid te verwijderen afval te verminderen. Voorts beoogt deze richtlijn een verbetering van de milieuprestaties van alle marktdeelnemers die bij de levenscyclus van elektrische en elektronische apparatuur betrokken zijn, zoals producenten, distributeurs en consumenten en in het bijzonder de marktdeelnemers die rechtstreeks betrokken zijn bij de verwerking van afgedankte elektrische en elektronische apparatuur.
Artikel 2
Toepassingsgebied
1. Deze richtlijn is van toepassing op elektrische en elektronische apparatuur die onder de in bijlage I A genoemde categorieën valt, voorzover die apparatuur geen deel is van andere apparatuur welke niet onder het toepassingsgebied van deze richtlijn valt. Bijlage I B bevat een lijst van producten die onder de in bijlage I A genoemde categorieën vallen.
2. Deze richtlijn geldt onverminderd de Gemeenschapswetgeving inzake veiligheids- en gezondheidseisen en de specifieke Gemeenschapswetgeving inzake afvalstoffenbeheer.
3. Apparatuur die verband houdt met de bescherming van de wezenlijke belangen van de veiligheid van lidstaten, wapens, munitie en oorlogsmateriaal zijn van deze richtlijn uitgesloten. Zulks geldt evenwel niet voor producten die niet voor specifiek militaire doeleinden zijn bestemd.
Artikel 3
Definities
In deze richtlijn wordt verstaan onder:
a) "elektrische en elektronische apparatuur" of "EEA": apparaten die elektrische stromen of elektromagnetische velden nodig hebben om naar behoren te kunnen werken en apparaten voor het opwekken, overbrengen en meten van die stromen en velden, die onder een van de in bijlage I A genoemde categorieën vallen en bedoeld zijn voor gebruik met een spanning van maximaal 1000 volt bij wisselstroom en 1500 volt bij gelijkstroom;
b) "afgedankte elektrische en elektronische apparatuur" of "AEEA": elektrische of elektronische apparaten die afvalstoffen vormen in de zin van artikel 1, onder a), van Richtlijn 75/442/EEG, daaronder begrepen alle onderdelen, subeenheden en verbruiksmaterialen die deel uitmaken van het product op het moment dat het wordt afgedankt;
c) "preventie": maatregelen ter vermindering van de hoeveelheid en de milieuschadelijkheid van AEEA en de daarin aanwezige materialen en stoffen;
d) "hergebruik": handelingen waardoor AEEA of onderdelen daarvan opnieuw worden gebruikt voor hetzelfde doel als waarvoor zij oorspronkelijk zijn ontworpen, daaronder begrepen verder gebruik van de apparatuur of onderdelen daarvan die bij inzamelpunten, distributeurs, recyclingbedrijven of fabrikanten worden ingeleverd;
e) "recycling": terugwinning in een productieproces van afvalmaterialen voor het oorspronkelijke doel of voor andere doeleinden, doch met uitzondering van terugwinning van energie, waaronder verstaan wordt het gebruik van brandbare afvalstoffen voor de opwekking van energie door rechtstreekse verbranding met of zonder andere afvalstoffen, doch met terugwinning van de warmte;
f) "nuttige toepassing": de in bijlage II B bij Richtlijn 75/442/EEG bedoelde toepasselijke handelingen;
g) "verwijdering": de in bijlage II A bij Richtlijn 75/442/EEG bedoelde toepasselijke handelingen;
h) "verwerking": activiteiten na de afgifte van AEEA aan een inrichting voor het verwijderen van gevaarlijke afvalstoffen, demontage, shredderen, nuttige toepassing of voorbereiding voor verwijdering, en andere handelingen voor de nuttige toepassing en/of verwijdering van AEEA;
i) "producent": eenieder die ongeacht de verkooptechniek, met inbegrip van technieken voor verkoop op afstand overeenkomstig Richtlijn 97/7/EG van het Europees Parlement en de Raad van 20 mei 1997 betreffende de bescherming van de consument bij op afstand gesloten overeenkomsten(12):
i) onder zijn eigen merk elektrische en elektronische apparatuur vervaardigt en verkoopt,
ii) onder zijn eigen merk apparatuur wederverkoopt die door andere leveranciers is geproduceerd; hierbij wordt de wederverkoper niet als "producent" aangemerkt wanneer het merk van de producent overeenkomstig punt i) op het apparaat zichtbaar is, of
iii) beroepsmatig elektrische en elektronische apparatuur invoert in, respectievelijk uitvoert uit een lidstaat.
Wordt niet als "producent" aangemerkt, diegene die uitsluitend voorziet in financiering op grond van of in het kader van een financieringsovereenkomst, tenzij hij tevens optreedt als producent in de zin van het bepaalde onder de punten i) tot en met iii);
j) "distributeur": eenieder die op commerciële basis elektrische of elektronische apparatuur levert aan degene die deze apparatuur zal gebruiken;
k) "AEEA van particuliere huishoudens": AEEA die afkomstig is van particuliere huishoudens en van commerciële, industriële, institutionele en andere bronnen en die naar aard en hoeveelheid met die van particuliere huishoudens vergelijkbaar is;
l) "gevaarlijke stoffen of preparaten": stoffen of preparaten die op grond van Richtlijn 67/548/EEG van de Raad(13) of Richtlijn 1999/45/EG van het Europees Parlement en de Raad(14) als gevaarlijk moeten worden beschouwd;
m) "financieringsovereenkomst": een lening-, lease-, huur- of afbetalingsovereenkomst of een regeling met betrekking tot enige apparatuur, ongeacht of volgens die overeenkomst of regeling, dan wel volgens een bijkomende overeenkomst of regeling, eigendomsoverdracht van het apparaat zal of kan plaatsvinden.
Artikel 4
Productontwerp
De lidstaten stimuleren ontwerp en productie van elektrische en elektronische apparatuur met oog voor het vergemakkelijken van de ontmanteling en nuttige toepassing, en in het bijzonder van het hergebruik en recyclen van AEEA, onderdelen en materialen. In deze context nemen zij passende maatregelen opdat specifieke designelementen of productieprocessen van de producenten het hergebruik van AEEA niet in de weg staan, tenzij de voordelen daarvan zwaarder wegen, bij voorbeeld in verband met milieubescherming of milieueisen.
Artikel 5
Gescheiden inzameling
1. De lidstaten nemen passende maatregelen om de samen met het ongesorteerd stedelijk afval te verwijderen AEEA tot een minimum te beperken en een hoog niveau van gescheiden inzameling van AEEA te bereiken.
2. Wat AEEA van particuliere huishoudens betreft, dragen de lidstaten er zorg voor dat uiterlijk op 13 augustus 2005:
a) systemen zijn ingevoerd waardoor de laatste houders en de distributeurs dergelijke afvalstoffen ten minste zonder kosten kunnen inleveren. De lidstaten dragen zorg voor de beschikbaarheid en toegankelijkheid van de noodzakelijke inzamelingsinrichtingen, met name rekening houdend met de bevolkingsdichtheid;
b) de distributeurs er de verantwoordelijkheid voor dragen dat bij de levering van een nieuw product een gelijke hoeveelheid van zulk afval, ten minste zonder kosten, bij de distributeur kan worden ingeleverd, met dien verstande dat de apparatuur van een gelijkwaardig type is en dezelfde functies had als de geleverde apparatuur. De lidstaten kunnen van deze bepaling afwijken, mits zij ervoor zorgen dat zulks de inlevering van AEEA niet bemoeilijkt voor de laatste houder en dat de systemen kosteloos blijven voor de laatste houder. De lidstaten die van deze bepaling gebruikmaken, stellen de Commissie daarvan in kennis;
c) de producenten toegestaan is, onverminderd a) en b), individuele en/of collectieve terugnamesystemen voor AEEA uit particuliere huishoudens in te voeren en te exploiteren, mits de systemen op één lijn staan met de doelstellingen van deze richtlijn;
d) gelet op de nationale en communautaire veiligheids- en gezondheidsvoorschriften AEEA die bij gebruik is verontreinigd en daardoor een risico voor de gezondheid en de veiligheid van het personeel oplevert, bij inleveringspunten als bedoeld onder a) en b) kan worden geweigerd; de lidstaten stellen voor deze AEEA specifieke regelingen vast.
De lidstaten kunnen specifieke regelingen vaststellen voor de inlevering van AEEA als bedoeld onder a) en b) waaraan essentiële onderdelen ontbreken, of waarin zich afvalstoffen bevinden die niet als AEEA kunnen worden aangemerkt.
3. Wat AEEA van andere dan particuliere huishoudens betreft en onverminderd artikel 9 dragen de lidstaten er zorg voor dat de producenten of derden die in hun naam handelen dergelijk afval inzamelen.
4. De lidstaten dragen er zorg voor dat de ingevolge de leden 1, 2 en 3 ingezamelde AEEA getransporteerd wordt naar verwerkingsinrichtingen met een vergunning volgens artikel 6, tenzij de apparaten in hun geheel hergebruikt zullen worden. Zij zorgen ervoor dat voorgenomen hergebruik niet leidt tot omzeiling van deze richtlijn, in het bijzonder van de artikelen 6 en 7. De wijze van inzameling en transport van gescheiden ingezamelde AEEA moet optimaal hergebruik en recycling van daarvoor in aanmerking komende onderdelen en volledige apparaten mogelijk maken.
5. Onverminderd lid 1, zorgen de lidstaten ervoor dat op uiterlijk 31 december 2006 een gemiddelde hoeveelheid gescheiden ingezamelde AEEA uit particuliere huishoudens wordt bereikt van ten minste vier kilogram per inwoner per jaar.
Het Europees Parlement en de Raad leggen op voorstel van de Commissie en rekening houdend met de technische en economische ervaringen in de lidstaten, op uiterlijk 31 december 2008 een nieuw bindend streefcijfer vast. Dit kan eventueel een percentage zijn van de in de jaren daarvoor aan particuliere huishoudens verkochte hoeveelheid elektrische en elektronische apparatuur.
Artikel 6
Verwerking
1. De lidstaten dragen er zorg voor dat de producenten, of derden die in hun naam handelen, overeenkomstig de communautaire wetgeving systemen invoeren voor de verwerking van AEEA, met gebruik van de beste beschikbare technieken voor verwerking, nuttige toepassing en recycling. De producenten kunnen de systemen individueel en/of collectief invoeren. Om inachtneming van artikel 4 van Richtlijn 75/442/EEG te waarborgen, omvat de verwerking ten minste het verwijderen van alle vloeistoffen en een selectieve behandeling overeenkomstig bijlage II.
Andere verwerkingstechnieken die ten minste hetzelfde beschermingsniveau voor de menselijke gezondheid en het milieu bieden, kunnen volgens de procedure van artikel 14, lid 2, in bijlage II worden ingevoerd.
Voor milieubeschermingsdoeleinden kunnen de lidstaten minimumkwaliteitsnormen voor de verwerking van ingezamelde AEEA invoeren. De lidstaten die voor deze kwaliteitsnormen kiezen, brengen deze ter kennis van de Commissie, die deze normen bekendmaakt.
2. De lidstaten dragen er zorg voor dat inrichtingen of bedrijven waar verwerkingshandelingen worden verricht, in het bezit zijn van een vergunning van de bevoegde instantie overeenkomstig de artikelen 9 en 10 van Richtlijn 75/442/EEG.
De in artikel 11, lid 1, onder b), van Richtlijn 75/442/EEG bedoelde afwijking van het vergunningsvereiste kan worden toegepast op handelingen voor de nuttige toepassing van AEEA, mits de bevoegde instanties vóór de registratie een inspectie uitvoeren teneinde te onderzoeken of aan artikel 4 van Richtlijn 75/442/EEG wordt voldaan.
De inspectie omvat verificatie van:
a) type en hoeveelheid van het te verwerken afval;
b) de algemene technische voorschriften die in acht moeten worden genomen;
c) de nodige voorzorgsmaatregelen.
Deze inspectie vindt ten minste één keer per jaar plaats en de lidstaten delen de resultaten mee aan de Commissie.
3. De lidstaten dragen er zorg voor dat inrichtingen of bedrijven waar verwerkingshandelingen worden verricht, de AEEA opslaan en verwerken volgens de technische voorschriften van bijlage III.
4. De lidstaten dragen er zorg voor dat aan de in lid 2 bedoelde vergunning of registratie alle voorwaarden zijn verbonden die nodig zijn om aan de eisen van de leden 1 en 3 te voldoen en de streefcijfers voor nuttige toepassing van artikel 7 te bereiken.
5. De verwerkingshandelingen mogen ook buiten de betrokken lidstaat of de Gemeenschap plaatsvinden, mits het transport van de AEEA in overeenstemming is met Verordening (EEG) nr. 259/93 van de Raad van 1 februari 1993 betreffende toezicht en controle op de overbrenging van afvalstoffen binnen, naar en uit de Europese Gemeenschap(15).
AEEA die buiten de Gemeenschap is uitgevoerd overeenkomstig Verordening (EEG) nr. 259/93, Verordening (EG) nr. 1420/1999 van de Raad van 29 april 1999 tot vaststelling van gemeenschappelijke voorschriften en procedures voor de overbrenging van bepaalde soorten afvalstoffen naar een aantal niet OESO-landen(16) en Verordening (EG) nr. 1547/1999 van de Commissie van 12 juli 1999 tot vaststelling van de controleprocedures, overeenkomstig Verordening (EEG) nr. 259/93 van de Raad, die moeten worden toegepast voor de overbrenging van bepaalde soorten afvalstoffen naar bepaalde landen waarvoor besluit C(92)39 definitief van de OESO niet geldt(17), wordt bij de narekening of de in artikel 7, leden 1 en 2, van deze richtlijn bedoelde verplichtingen en streefcijfers bereikt zijn slechts meegeteld, indien de uitvoerder kan aantonen dat de nuttige toepassing, het hergebruik en/of de recycling gebeurden in omstandigheden die gelijkwaardig zijn aan de voorschriften van deze richtlijn.
6. De lidstaten moedigen inrichtingen of bedrijven waar verwerkingshandelingen worden verricht aan, gecertificeerde milieubeheerssystemen in te voeren in overeenstemming met Verordening (EG) nr. 761/2001 van het Europees Parlement en de Raad van 19 maart 2001 inzake de vrijwillige deelneming van organisaties aan een communautair milieubeheer- en milieuauditsysteem (EMAS)(18).
Artikel 7
Nuttige toepassing
1. De lidstaten dragen er zorg voor dat de producenten of derden die in hun naam handelen, individueel of collectief systemen invoeren voor de nuttige toepassing, in overeenstemming met de Gemeenschapswetgeving, van AEEA die ingevolge artikel 5 gescheiden is ingezameld. De lidstaten geven voorrang aan het hergebruik van volledige apparaten. Tot de in lid 4 bedoelde datum tellen deze apparaten niet mee voor de berekening van de in lid 2 vermelde streefcijfers.
2. Wat AEEA betreft die bestemd is voor verwerking volgens artikel 6, dragen de lidstaten er zorg voor dat de producenten op 31 december 2006 de volgende streefcijfers bereiken:
a) voor AEEA van de categorieën 1 en 10 van bijlage I A
- wordt het percentage nuttige toepassing tot ten minste 80 % van het gemiddelde gewicht per apparaat verhoogd, en
- wordt het percentage hergebruik en recycling van onderdelen, materialen en stoffen verhoogd tot ten minste 75 % van het gemiddelde gewicht per apparaat;
b) voor AEEA van de categorieën 3 en 4 van bijlage I A
- wordt het percentage nuttige toepassing tot ten minste 75 % van het gemiddelde gewicht per apparaat verhoogd, en
- wordt het percentage hergebruik en recycling van onderdelen, materialen en stoffen tot ten minste 65 % van het gemiddelde gewicht per apparaat verhoogd;
c) voor AEEA van de categorieën 2, 5, 6, 7 en 9 van bijlage I A
- wordt het percentage nuttige toepassing tot ten minste 70 % van het gemiddelde gewicht per apparaat verhoogd, en
- wordt het percentage hergebruik en recycling van onderdelen, materialen en stoffen tot ten minste 50 % van het gemiddelde gewicht per apparaat verhoogd;
d) voor afgedankte gasontladingslampen wordt het percentage hergebruik en recycling van onderdelen, materialen en stoffen tot ten minste 80 % van het gewicht van de lampen verhoogd.
3. De lidstaten zien erop toe dat de producenten, of derden die in hun naam handelen, met het oog op de berekening van deze streefcijfers registers bijhouden van de hoeveelheid AEEA en de onderdelen, materialen en stoffen ervan wanneer deze de verwerkingsinrichting binnenkomen (input) en verlaten (output), en/of wanneer zij de inrichting voor nuttige toepassing of recycling binnenkomen (input).
De Commissie stelt volgens de procedure van artikel 14, lid 2, nadere bepalingen vast, waaronder materiaalspecificaties, voor de controle op het bereiken van de in lid 2 genoemde streefcijfers. Zij legt deze maatregel uiterlijk op 13 augustus 2004 voor.
4. Uiterlijk op 31 december 2008 stellen het Europees Parlement en de Raad, op voorstel van de Commissie, nieuwe streefcijfers voor nuttige toepassing en hergebruik/recycling vast, waaronder ook voor hergebruik van volledige apparaten, en voor de producten die onder categorie 8 van bijlage I A vallen. Daarbij wordt rekening gehouden met milieuvoordelen van de elektrische en elektronische apparatuur in gebruik, zoals een verhoogde hulpbronnenefficiëntie dankzij de ontwikkeling van materialen en technologie. Voorts wordt rekening gehouden met de technische ontwikkeling op het gebied van hergebruik, nuttige toepassing en recycling, producten en materialen, alsook met de door de lidstaten en de sector opgedane ervaring.
5. De lidstaten moedigen de ontwikkeling van nieuwe technieken voor nuttige toepassing, recycling en verwerking aan.
Artikel 8
Financiering met betrekking tot AEEA van particuliere huishoudens
1. De lidstaten dragen er zorg voor dat uiterlijk op 13 augustus 2005 de producenten ten minste voorzien in de financiering van de inzameling, verwerking, nuttige toepassing en milieuhygiënisch verantwoorde verwijdering van AEEA van particuliere huishoudens vanaf de afgifte bij krachtens artikel 5, lid 2, gecreëerde inzamelingsinrichtingen.
2. Wat producten betreft die na 13 augustus 2005 op de markt worden gebracht, is elke producent verantwoordelijk voor de financiering van de in lid 1 bedoelde handelingen voor de verwerking van het afval van zijn eigen producten. De producent kan voor de organisatie van die financiering kiezen tussen collectieve en individuele regelingen.
De lidstaten zorgen ervoor dat de producenten, wanneer zij een product op de markt brengen, een waarborg stellen waaruit blijkt dat het beheer van de AEEA zal worden gefinancierd, en dat zij hun producten duidelijk overeenkomstig artikel 11, lid 2, markeren. De waarborg heeft betrekking op de financiering van de in lid 1 bedoelde handelingen voor dit product. Hij kan de vorm hebben van een recyclingverzekering, geblokkeerde bankrekening of deelneming van de producent aan passende financiële regelingen voor de financiering van het beheer van AEEA.
Bij verkoop van nieuwe producten worden de kosten van inzameling, verwerking en milieuvriendelijke verwijdering ten aanzien van de kopers niet afzonderlijk aangetoond.
3. De verantwoordelijkheid voor de financiering van de kosten voor het beheer van AEEA die is ontstaan uit apparatuur die vóór de in lid 1 bedoelde datum op de markt is gebracht ("historische voorraad") berust bij een of meer systemen waaraan alle producenten die op de markt aanwezig zijn op het tijdstip waarop de betrokken kosten ontstaan, naar evenredigheid bijdragen, bijvoorbeeld naar evenredigheid van hun marktaandeel voor de betrokken apparatuur.
De lidstaten zorgen ervoor dat de producenten gedurende een overgangsperiode van acht jaar (tien jaar voor categorie 1 van bijlage I A) na de inwerkingtreding van deze richtlijn de mogelijkheid krijgen om bij de verkoop van nieuwe producten de kosten van inzameling, verwerking en milieuvriendelijke verwijdering ten aanzien van de kopers aan te tonen. De aangegeven kosten liggen niet hoger dan de reële kosten.
4. De lidstaten zorgen ervoor dat producenten die elektrische of elektronische apparatuur verkopen op afstand de voorwaarden van dit artikel ook in acht nemen voor apparatuur die wordt geleverd naar de lidstaat waar de koper van die apparatuur verblijft.
Artikel 9
Financiering met betrekking tot AEEA van andere gebruikers dan particuliere huishoudens
De lidstaten dragen er zorg voor dat uiterlijk op 13 augustus 2005 door de producenten is voorzien in de financiering van de inzameling, verwerking, nuttige toepassing en milieuhygiënisch verantwoorde verwijdering van de AEEA die afkomstig is van andere gebruikers dan particuliere huishoudens en van na 13 augustus 2005 op de markt gebrachte apparatuur.
Voor AEEA die is ontstaan uit apparatuur die op de markt is gebracht vóór 13 augustus 2005 ("historische voorraad") worden de kosten door de producenten gedragen. De lidstaten kunnen als alternatief bepalen dat andere gebruikers dan particuliere huishoudens ook geheel of gedeeltelijk deze kosten dragen.
Producenten en andere gebruikers dan particuliere huishoudens kunnen onverminderd de bepalingen van deze richtlijn andere financieringsregelingen overeenkomen.
Artikel 10
Informatie voor de gebruikers
1. De lidstaten dragen er zorg voor dat gebruikers van elektrische en elektronische apparatuur in particuliere huishoudens de nodige informatie krijgen over:
a) het voorschrift dat AEEA niet als ongesorteerd stedelijk afval mag worden verwijderd, maar gescheiden moet worden ingezameld,
b) de voor hen beschikbare inleverings- en inzamelingssystemen,
c) hun rol in de bevordering van hergebruik, recycling en andere vormen van nuttige toepassing van AEEA,
d) de mogelijke gevolgen voor het milieu en de volksgezondheid van de aanwezigheid van gevaarlijke bestanddelen in elektrische en elektronische apparatuur,
e) de betekenis van het in bijlage IV weergegeven symbool.
2. De lidstaten treffen passende maatregelen om ervoor te zorgen dat de consumenten bijdragen tot inzameling van AEEA alsook om hen ertoe aan te zetten het proces van hergebruik, verwerking en nuttige toepassing van AEEA te vergemakkelijken.
3. Teneinde de samen met ongesorteerd stedelijk afval verwijderde AEEA tot een minimum te beperken en de gescheiden inzameling ervan te vergemakkelijken, dragen de lidstaten er zorg voor dat de producenten elektrische en elektronische apparatuur die na 13 augustus 2005 op de markt wordt gebracht, duidelijk voorzien van het in bijlage IV weergegeven symbool. Bij wijze van uitzondering, wanneer dit wegens de afmetingen of de functie van het product nodig is, wordt het symbool afgedrukt op de verpakking, de gebruiksaanwijzing en het garantiebewijs van de elektrische en elektronische apparatuur.
4. De lidstaten kunnen voorschrijven dat de in de leden 1, 2 en 3 bedoelde informatie ten dele of in haar geheel wordt verstrekt door de producenten en/of de distributeurs, bijvoorbeeld in de gebruiksaanwijzing of op het verkooppunt.
Artikel 11
Informatie voor de verwerkingsinstallaties
1. Om het hergebruik en de correcte en milieuhygienisch verantwoorde verwijdering van AEEA, - inbegrepen onderhoud, hergebruik, verbetering en ombouw -, te vergemakkelijken, treffen de lidstaten de noodzakelijke maatregelen om ervoor te zorgen dat de producenten voor elk op de markt gebracht nieuw type elektrische en elektronische apparatuur informatie verstrekken voor hergebruik en verwerking, en wel binnen het jaar nadat zij die op de markt hebben gebracht. Voorzover de hergebruikcentra en de verwerkings- en recyclingsinrichtingen zulks nodig hebben om aan deze richtlijn te kunnen voldoen, bevat de informatie aanwijzingen over de verschillende onderdelen en materialen van de apparatuur, alsook over de plaatsen in de apparatuur waar zich gevaarlijke stoffen en preparaten bevinden. De informatie wordt door de producenten van AEEA aan de hergebruikcentra en de verwerkings- en recyclingsinrichtingen verstrekt in de vorm van handboeken of via elektronische media (bv. CD-ROM, on-linediensten).
2. De lidstaten dragen er zorg voor dat elke producent van een elektrisch of elektronisch apparaat dat na 13 augustus 2005 op de markt wordt gebracht, door een aanduiding op het apparaat duidelijk kan worden geïdentificeerd. Met het oog op een onbetwistbare vaststelling van het tijdstip van het op de markt brengen, wordt het apparaat voorzien van de expliciete vermelding dat het na 13 augustus 2005 op de markt is gebracht. De Commissie zal de opstelling van Europese normen hiervoor bevorderen.
Artikel 12
Informatie en rapportage
1. De lidstaten stellen een register van producenten op en verzamelen gegevens, op een jaarlijkse basis, waaronder degelijke ramingen, over de hoeveelheden en categorieën elektrische en elektronische apparatuur die in de lidstaten op de markt werden gebracht, langs de onderscheidene wegen werden ingezameld, hergebruikt, gerecycleerd en nuttig gebruikt, alsmede over de hoeveelheden ingezamelde AEEA die werden uitgevoerd, naar gewicht of, desnoods, in aantallen.
De lidstaten dragen er zorg voor dat de producenten die elektrische en elektronische apparatuur leveren door middel van verkoop op afstand, informatie verstrekken over de naleving van de vereisten van artikel 8, lid 4, en over de hoeveelheden en categorieën elektrische en elektronische apparatuur die op de markt zijn gebracht in de lidstaat waar de koper van die apparatuur verblijft.
De lidstaten dragen er zorg voor dat de vereiste gegevens op een tweejaarlijkse basis aan de Commissie worden meegedeeld, telkens binnen 18 maanden na het einde van de betrokken periode. De eerste mededeling heeft betrekking op de periode 2005-2006. De vorm waarin deze gegevens dienen te worden verstrekt, wordt binnen een jaar na de inwerkingtreding van deze richtlijn volgens de procedure van artikel 14, lid 2, vastgesteld, met het doel een gegevensbank over AEEA en de verwerking ervan in te richten.
De lidstaten voorzien in een passende informatie-uitwisseling om aan dit lid te voldoen, in het bijzonder voor de in artikel 6, lid 5, bedoelde verwerkingshandelingen.
2. Onverminderd lid 1 zenden de lidstaten de Commissie om de drie jaar een verslag toe over de uitvoering van deze richtlijn. Dit verslag wordt geredigeerd aan de hand van een vragenlijst of een schema, opgesteld door de Commissie volgens de procedure van artikel 6 van Richtlijn 91/692/EEG van de Raad van 23 december 1991 tot standaardisering en implementering van de verslagen over de toepassing van bepaalde richtlijnen op milieugebied(19). De vragenlijst of het schema wordt zes maanden vóór de aanvang van de verslagperiode aan de lidstaten toegezonden. Het verslag wordt uiterlijk negen maanden na de periode van drie jaar waarop het betrekking heeft aan de Commissie voorgelegd.
Het eerste driejaarlijkse verslag bestrijkt de periode 2004-2006.
De Commissie publiceert uiterlijk negen maanden na ontvangst van de verslagen van de lidstaten een verslag over de uitvoering van deze richtlijn.
Artikel 13
Aanpassing aan de vooruitgang van wetenschap en techniek
Wijzigingen die nodig zijn om artikel 7, lid 3, alsmede bijlage I B (in het bijzonder met het oog op de mogelijke toevoeging van armaturen in huishoudens, gloeilampen en fotovoltaïsche producten, d.w.z. zonnepanelen), bijlage II (in het bijzonder gelet op nieuwe technische ontwikkelingen voor de verwerking van AEEA) en de bijlagen III en IV aan de vooruitgang van wetenschap en techniek aan te passen, worden volgens de procedure van artikel 14, lid 2, vastgesteld.
Voordat de bijlagen worden gewijzigd, raadpleegt de Commissie onder andere de producenten van elektrische en elektronische apparatuur, de recycleerders, de verwerkers alsmede de milieuorganisaties, werknemers- en consumentenverenigingen.
Artikel 14
Comité
1. De Commissie wordt bijgestaan door het bij artikel 18 van Richtlijn 75/442/EEG ingestelde comité.
2. Wanneer naar dit lid wordt verwezen, zijn de artikelen 5 en 7 van Besluit 1999/468/EG van toepassing, met inachtneming van artikel 8 van dat besluit.
De in artikel 5, lid 6, van Besluit 1999/468/EG bedoelde termijn wordt vastgesteld op drie maanden.
3. Het comité stelt zijn reglement van orde vast.
Artikel 15
Sancties
De lidstaten stellen sancties vast voor inbreuken op de nationale bepalingen die krachtens deze richtlijn zijn vastgesteld. De aldus vastgestelde sancties dienen doeltreffend, evenredig en afschrikkend te zijn.
Artikel 16
Inspecties en controles
De lidstaten dragen er zorg voor dat er inspecties en controles voorhanden zijn om het bepaalde in deze richtlijn te handhaven.
Artikel 17
Omzetting
1. De lidstaten doen de nodige wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen in werking treden om uiterlijk 13 augustus 2004 aan deze richtlijn te voldoen. Zij stellen de Commissie daarvan onverwijld in kennis.
Wanneer de lidstaten die bepalingen aannemen, wordt in die bepalingen zelf of bij de officiële bekendmaking daarvan naar deze richtlijn verwezen. De regels voor die verwijzing worden vastgesteld door de lidstaten.
2. De lidstaten delen de Commissie de tekst van de bepalingen van intern recht mede die zij op het onder deze richtlijn vallende gebied vaststellen.
3. Mits het met deze richtlijn beoogde resultaat wordt bereikt, kunnen de lidstaten de bepalingen van artikel 6, lid 6, artikel 10, lid 1, en artikel 11, omzetten door middel van overeenkomsten tussen de bevoegde instanties en de betrokken bedrijfssectoren. Die overeenkomsten voldoen aan de volgende voorschriften:
a) de overeenkomsten zijn afdwingbaar;
b) de overeenkomsten bevatten doelstellingen en termijnen om die te bereiken;
c) de overeenkomsten worden bekendgemaakt in het staatsblad of een voor het publiek even toegankelijk officieel stuk, en worden aan de Commissie toegezonden;
d) de met een overeenkomst bereikte resultaten worden onder de in die overeenkomst opgenomen voorwaarden geregeld gecontroleerd, aan de bevoegde instanties en de Commissie gemeld en ter beschikking van het publiek gesteld;
e) de bevoegde instanties dragen er zorg voor dat nagegaan wordt in hoeverre met de overeenkomsten vooruitgang geboekt wordt;
f) ingeval een overeenkomst niet wordt nagekomen, moeten de lidstaten de betrokken bepalingen van deze richtlijn door middel van wettelijke of bestuursrechtelijke maatregelen uitvoeren.
4. a) Griekenland en Ierland, die vanwege hun
- ontoereikende recyclinginfrastructuur,
- geografische omstandigheden (zoals een groot aantal kleine eilanden, of plattelands- en berggebieden),
- geringe bevolkingsdichtheid, en
- gering gebruik van elektrische en elektronische apparatuur,
noch het inzamelingsstreefcijfer, vermeld in artikel 5, lid 5, eerste alinea, noch de streefcijfers voor nuttige toepassing, vermeld in artikel 7, lid 2, kunnen bereiken, en die daarom krachtens artikel 5, lid 2, derde alinea, van Richtlijn 1999/31/EG van de Raad van 26 april 1999 betreffende het storten van afvalstoffen(20) een verzoek tot verlenging van de in dat artikel genoemde termijn kunnen indienen,
kunnen de in artikel 5, lid 5, en artikel 7, lid 2, van onderhavige richtlijn genoemde termijn verlengen met maximaal 24 maanden.
Die lidstaten brengen de Commissie uiterlijk bij de omzetting van deze richtlijn van hun beslissing op de hoogte.
b) De Commissie stelt de andere lidstaten en het Europees Parlement van die beslissingen in kennis.
5. Uiterlijk vijf jaar na de inwerkingtreding van deze richtlijn legt de Commissie aan het Europees Parlement en de Raad een verslag voor over de met de toepassing van de richtlijn opgedane ervaring, met name betreffende de gescheiden inzameling, de verwerking, de nuttige toepassingen en de financieringssystemen. Voorts zal het verslag gebaseerd zijn op de ontwikkelingen in de technologie, de opgedane ervaring, de milieueisen en de werking van de interne markt. Het verslag gaat zo nodig vergezeld van voorstellen om de toepasselijke bepalingen van deze richtlijn te wijzigen.
Artikel 18
Inwerkingtreding
Deze richtlijn treedt in werking op de dag van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Artikel 19
Adressaten
Deze richtlijn is gericht tot de lidstaten.
Gedaan te Brussel, 27 januari 2003.