Nařízení Komise (ES) č. 213/2001
ze dne 9. ledna 2001,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o metody analýzy a hodnocení jakosti mléka a mléčných výrobků, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2771/1999 a (ES) č. 2799/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na články 10 a 15 a čl. 26 odst. 3, čl. 29 odst. 1 a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení Komise (EHS) č. 1216/68, (EHS) č. 3942/92, (ES) č. 86/94, (ES) č. 2721/95, (ES) č. 1080/96, (ES) č. 1081/96, (ES) č. 1082/96, (ES) č. 1854/96, (ES) č. 880/98 a (ES) č. 1459/98, jejichž plné názvy jsou uvedeny v příloze XXVI tohoto nařízení, stanoví referenční a rutinní metody pro analýzu a hodnocení jakosti mléka a mléčných výrobků, jakož i předmět těchto metod a pravidla jejich používání. Z důvodu přehlednosti a ve snaze poskytnout hospodářským subjektům v tomto odvětví jednotný soubor uvedených metod a pravidel pro jejich používání je třeba výše uvedená nařízení přepracovat a sloučit do jediného znění. Z téhož důvodu je nezbytné změnit nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], a nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 ze dne 17. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto odstředěného sušeného mléka [3], a to tak, že jejich přílohy týkající se metod analýzy se začlení do tohoto nařízení;
(2) složení a jakostní znaky mléka a mléčných výrobků stanovené v rámci režimů zavedených nařízením (ES) č. 1255/1999 musí být validovány, neboť je nutné zajistit, aby plně odpovídaly stanoveným požadavkům;
(3) často se uvádí, že referenčními metodami, jež se mají pro uvedenou validaci používat, jsou metody, které zveřejňují mezinárodní organizace jako jsou CEN, IDF, ISO a AOAC International a které tyto organizace pravidelně aktualizují. V některých případech se stanoví referenční metoda Společenství, zatímco v jiných případech právní předpisy Společenství žádnou referenční metodu nestanoví. Má-li být zajištěno jednotné používání referenčních metod, je nezbytné každý rok vypracovat seznam referenčních metod a stanovit, že lze používat pouze metody uvedené v tomto seznamu;
(4) používání rutinních metod nesmí být vyloučeno, a proto je třeba stanovit podmínky pro jejich používání;
(5) rovněž je třeba stanovit společné metody s cílem zavést jednotnou praxi při hodnocení výsledků analýz. Totéž platí pro organoleptické hodnocení dotyčných produktů a pro přezkoumávání výsledků, které byly napadeny;
(6) pro některé analýzy v současnosti neexistují žádné mezinárodně uznávané referenční metody, jež byly validovány; z tohoto důvodu nejsou k dispozici žádné informace o tom, že by jednotlivé laboratoře dosahovaly při analýzách odlišných výsledků. Proto je třeba stanovit v rámci Společenství metody, které byly validovány podle pravidel stanovených na mezinárodní úrovni a které by se používaly jako metody referenční;
(7) nařízení Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě jemného pečiva, zmrzliny a jiných potravin [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 635/2000 [5], stanoví, že za určitých okolností se do smetany, másla a zahuštěného másla přidávají stopovací látky, aby bylo zajištěno správné konečné použití těchto produktů. Vzhledem k tomu, že používání stopovacích látek je pro řádné fungování režimu důležité a že všechny hospodářské subjekty, na které se daný režim vztahuje, musí mít zajištěno rovné zacházení, je třeba v rámci možností zavést obecné metody pro zjišťování některých z těchto stopovacích látek;
(8) do zahuštěného másla musí být stopovací látky přidávány pod dohledem, a to podle nařízení Komise (EHS) č. 3143/85 ze dne 11. listopadu 1985 o prodeji intervenčního másla, které je určeno k přímé spotřebě ve formě zahuštěného másla, za snížené ceny [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 101/1999 [7], podle nařízení Komise (EHS) č. 429/90 ze dne 20. února 1990 o poskytování podpory prostřednictvím nabídkového řízení pro zahuštěné máslo určené k přímé spotřebě ve Společenství [8], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 124/1999 [9], a podle nařízení (ES) č. 2571/97. Bezvýhradné plnění požadavků týkajících se přidávání stopovacích látek do zahuštěného másla je nezbytné proto, aby se zabránilo využívání tohoto produktu k jiným účelům. Proto je třeba stanovit obecnou metodu pro zjišťování těchto stopovacích látek;
(9) podle článku 9 nařízení (ES) č. 1255/1999 může být poskytnuta podpora pro soukromé skladování sýrů vyráběných z ovčího mléka. Podle článku 31 téhož nařízení lze pro tyto produkty poskytnout zvláštní náhradu. Sýry vyráběné z ovčího mléka, kozího mléka, buvolího mléka a ze směsí ovčího, kozího a buvolího mléka mohou být do Společenství dováženy z některých třetích zemí za preferenčních podmínek. Vzhledem k výše uvedeným ustanovením je třeba vhodnými kontrolními postupy ověřit, zda se do dotyčných produktů nepřidává kravské mléko. Z tohoto důvodu je nezbytné stanovit referenční metodu Společenství ke zjištění kravského mléka, aniž je dotčeno použití rutinních metod, pakliže splňují určitá kritéria;
(10) podle nařízení Komise (EHS) č. 2921/90 ze dne 10. října 1990 o podpoře výroby kaseinu a kaseinátů z odstředěného mléka [10], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2654/1999 [11], musí být stanovena nepřítomnost koliformních bakterií. Mezinárodně uznávanou referenční metodou pro zjišťování koliformních bakterií v mléce a mléčných výrobcích je mezinárodní norma IDF 73A:1985. Tato norma je však použitelná pouze v upravené podobě na zjišťování koliformních bakterií v určitém množství produktu.. Proto se pro zjišťování koliformních bakterií stanoví referenční metoda Společenství založená na uvedené normě;
(11) nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [12], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 254/2000 [13], stanoví různé celní sazby pro krmné směsi čísla 2309 celního sazebníku podle obsahu mléčných výrobků. Má-li být zajištěno jednotné používání příslušných pravidel, je třeba stanovit metodu analýzy ke zjištění obsahu laktosy, která bude povinná pro všechny členské státy, a za tímto účelem zvolit určitou obecně uznávanou metodu;
(12) nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že máslo a sušené odstředěné mléko určené k intervenci, jakož i sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo musí splňovat určité požadavky na jakost. Proto je třeba stanovit referenční metody, které umožní zjistit, zda jsou tyto požadavky plněny;
(13) provádění některých metod zavedených poprvé tímto nařízením vyžaduje určitou dobu na přizpůsobení; proto je třeba jejich používání odložit;
(14) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast použití
Toto nařízení stanoví pravidla pro používání metod chemické, fyzikální a mikrobiologické analýzy a pro organoleptické hodnocení mléka a mléčných výrobků v rámci režimů stanovených ve společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky, kterou zavádí nařízení (ES) č. 1255/1999. Některé z těchto metod toto nařízení stanoví.
Článek 2
Seznam metod
1. Seznam referenčních metod použitelných pro analýzy uvedené v článku 1 je uveden v příloze I tohoto nařízení.
2. Komise aktualizuje uvedený seznam nejméně jednou za rok postupem podle článku 42 nařízení (ES) č. 1255/1999.
Článek 3
Rutinní metody
Pro analýzy stanovené právními předpisy Společenství lze používat rutinní metody za předpokladu, že jsou patřičně kalibrovány a pravidelně kontrolovány porovnáním s referenční metodou.
Postup popsaný v příloze II lze použít k ověření výsledků získaných rutinními metodami, jež jsou blízké mezním hodnotám stanoveným v dotyčných nařízeních.
V případě sporu jsou rozhodující výsledky získané referenční metodou.
Článek 4
Validace referenčních metod
1. Referenční metody jsou validovány za přepokladu, že splňují předem stanovená kritéria přesnosti, pokud jde o mezní hodnotu opakovatelnosti a reprodukovatelnosti.
2. Jestliže referenční metody stanovené v dotyčných nařízeních nejsou validovány, členské státy stanoví prozatímní mezní hodnotu reprodukovatelnosti.
Tato mezní hodnota se zjistí postupem stanoveným v příloze III písm. b). Po dobu 18 měsíců následujících po vstupu tohoto nařízení v platnost však mohou členské státy používat jiný rovnocenný postup.
Dodržování mezní hodnoty se ověřuje nejméně jednou za rok.
3. Pokud výsledky používání validovaných referenčních metod nebo metod s prozatímními hodnotami přesnosti ukáží, že některá mezní hodnota byla překročena, pro stanovení kritické odchylky od dotyčné mezní hodnoty se použije metoda hodnocení výsledků analýzy popsaná v příloze IV.
Článek 5
Přípustnost výsledků analýz
1. Analýzy se provádějí v laboratořích, které používají metodu vnitřní kontroly jakosti v souladu s metodou popsanou v příloze V písm. a) nebo rovnocennou metodou splňující stejné požadavky.
V laboratoři musí být k dispozici k nahlédnutí podrobný popis používané metody..
2. Laboratoře stanoví vlastní vnitřní normy přesnosti v rámci jedné zkoušky pro všechny metody podle:
a) metody popsané v příloze V písm. b), nebo
b) metody, která byla validována a zveřejněna,se stanovenou opakovatelností.
Dodržování mezní hodnoty reprodukovatelnosti musí být ověřováno nejméně jednou za rok postupem uvedeným v příloze III, písm. a).
Druhý pododstavec se nepoužije, pokud se laboratoř během dotyčného roku účastnila programu zkoušek odborné způsobilosti.
3. Laboratorní zprávy o výsledcích analýz musí obsahovat dostatečné údaje, které umožní hodnocení výsledků podle přílohy IV a přílohy VIII.
4. Výsledky analýzy se považují za přípustné, pokud byly získány v souladu s kritérii přijatelnosti popsanými v metodě interní kontroly jakosti uvedené v odstavci 1 a s interními normami přesnosti uvedenými v odstavci 2.
Článek 6
Organoleptické hodnocení
1. Pokud jde o máslo, práce posuzovatelů a spolehlivost výsledků se ověřují pomocí metod uvedených v příloze VI. posuzovatel. Metoda popsaná v příloze VII se použije jako referenční metoda pro organoleptické hodnocení..
2. Pokud jde o mléko a mléčné výrobky jiné než máslo, členské státy použijí jako referenční metodu pro organoleptické hodnocení buď normu IDF 99C/1997 nebo jiné srovnatelné metody, které sdělí Komisi.
Metody popsané v příloze VI mohou být použity pro ověření práce posuzovatelů a spolehlivosti výsledků.
Článek 7
Odběr vzorků a námitky proti výsledkům analýz
1. Pro analýzy stanovené v právních předpisech Společenství se musí odebírat duplicitní vzorky.
2. V případě, že hospodářský subjekt nesouhlasí s výsledky určité analýzy, použije se postup popsaný v příloze VIII.
KAPITOLA II
METODY ANALÝZY
Článek 8
Obsah vody, tukuprosté sušiny a tuku v másle
1. Ke stanovení obsahu vody v másle se jako referenční metoda použije metoda analýzy popsaná v příloze IX.
2. Ke stanovení obsahu tukuprosté sušiny v másle se jako referenční metoda použije metoda analýzy popsaná v příloze X.
3. Ke stanovení obsahu tuku v másle se jako referenční metoda použije metoda analýzy popsaná v příloze XI.
Článek 9
Stopovací látky
1. Ke stanovení obsahu vanilinu v zahuštěném másle, másle a smetaně se jako referenční metoda použije metoda analýzy popsaná v příloze XII.
2. Ke stanovení obsahu etylesteru beta-apo-8’karotenové kyseliny v zahuštěném másle a másle se jako referenční metoda použije metoda analýzy popsaná v příloze XIII.
3. Ke stanovení obsahu β-sitosterolu nebo stigmasterolu v zahuštěném másle a másle se jako referenční metoda použije metoda analýzy popsaná v příloze XIV.
4. Pokud získané výsledky odpovídají technickým specifikacím bodu 8 příloh uvedených v odstavcích 1, 2 a 3, pak stopovací látky byly do zahuštěného másla, másla a smetany přidány v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství.
Článek 10
Zjišťování kaseinu z kravského mléka
1. Je nutné zaručit, že sýry, které musí být vyráběny výhradně z ovčího mléka, kozího mléka či buvolího mléka, nebo ze směsí ovčího, kozího a buvolího mléka, neobsahují kasein z kravského mléka, a za tímto účelem se použije referenční metoda analýzy popsaná v příloze XV.
Přítomnost kaseinu z kravského mléka se považuje za prokázanou, pokud zřejmý obsah kaseinu z kravského mléka ve vzorku určeném k analýze je stejný nebo vyšší v porovnání s obsahem v referenčním vzorku obsahujícím 1 % kravského mléka, který je popsán v příloze XV.
2. Rutinní metody ke zjišťování kaseinu z kravského mléka v sýrech uvedených v odstavci 1 mohou být používány za těchto podmínek:
a) jejich detekční limit musí být nejvýše 0,5 %;
b) jejich výsledky nesmí být falešně pozitivní;
c) musí umožňovat detekci kaseinu z kravského mléka s požadovanou citlivostí i po dlouhé době zrání, k čemuž může za běžných obchodních podmínek docházet.
Jestliže není splněna podmínka stanovená v písmenu b), pak všechny vzorky vykazující pozitivní výsledek musí být analyzovány pomocí referenční metody.
Jestliže není u jednoho z druhů sýrů uvedených v odstavci 1 splněn požadavek stanovený v písmenu c), musí být tento sýr analyzován pomocí referenční metody.
Článek 11
Zjišťování koliformních bakterií
1. Ke zjišťování přítomnosti koliformních bakterií v másle, sušeném odstředěném mléku, kaseinu a kaseinátech se použije referenční metoda analýzy popsaná v příloze XVI.
2. Rutinní metody pro zjišťování přítomnosti koliformních bakterií lze používat za předpokladu, že jejich výsledky jsou srovnatelné s výsledky získanými referenční metodou, která je v uvedené příloze popsána. Rutinní metody musí mít zejména dostatečný detekční limit. Nesmí se vyskytovat falešně negativní výsledky. Nelze-li vyloučit výskyt falešně pozitivních výsledků, musí být všechny pozitivní výsledky potvrzeny pomocí referenční metody.
Článek 12
Obsah laktosy
Metoda stanovení obsahu laktosy v produktech kódu KN 2309 je popsána v příloze XVII.
Článek 13
Zjišťování syřidlové syrovátky
1. Metoda zjišťování syřidlové syrovátky v sušeném odstředěném mléce určeném pro veřejné skladování je popsána v příloze XVIII.
2. Metoda zjišťování syřidlové syrovátky v sušeném odstředěném mléce a směsích určených k použití jako krmivo je popsána v příloze XIX.
Článek 14
Zjišťování podmáslí
Metoda zjišťování podmáslí v sušeném odstředěném mléce je popsána v příloze XX.
Článek 15
Zbytky antimikrobiálních látek
Metoda zjišťování zbytků antibiotik a sulfonamidů/dapsonu v sušeném odstředěném mléce je popsána v příloze XXI.
Článek 16
Obsah sušeného odstředěného mléka
Metoda stanovení obsahu sušeného odstředěného mléka v krmných směsích je popsána v příloze XXII.
Článek 17
Zjišťování škrobu
Metoda zjišťování škrobu v sušeném odstředěném mléku, denaturovaném sušeném mléku a krmných směsích je popsána v příloze XXIII.
Článek 18
Obsah vlhkosti v sušeném kysaném podmáslí
Metoda stanovení obsahu vlhkosti v sušeném kysaném podmáslí určeném k použití v krmných směsích je popsána v příloze XXIV.
Článek 19
Zjišťování cizích tuků
Metoda zjišťování cizích tuků v mléčných tucích je popsána v příloze XXV.
KAPITOLA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Změny nařízení (ES) č. 2771/1999
Nařízení (ES) č. 2771/1999 se mění takto:
1. v čl. 4 odst. 1 se první věta nahrazuje tímto: "Příslušné orgány kontrolují jakost másla s použitím metod uvedených v příloze I a s použitím vzorků odebraných podle pravidel uvedených v příloze IV".;
2. v příloze I se poznámka pod čarou č. 2 nahrazuje tímto: "Viz přílohu I nařízení (ES) č. 213/2001".;
3. zrušují se přílohy II a III;
4. v příloze IV bodu 2 se v předposlední větě slova "podle přílohy III" nahrazují slovy "podle přílohy VII nařízení (ES) č. 213/2001".
Článek 21
Změny nařízení (ES) č. 2799/1999
Nařízení (ES) č. 2799/1999 se mění takto:
1. v čl. 20 se odstavce 1, 2, 3 a 4 nahrazují tímto:
"1. Obsah sušeného odstředěného mléka ve směsích a krmných směsích je stanoven na základě analýzy každého vzorku provedené nejméně dvakrát podle metody popsané v příloze XXII nařízení (ES) č. 213/2001, a současně na základě kontrolních opatření uvedených v čl. 17 odst. 3 tohoto nařízení. V případě nesrovnalostí mezi výsledky těchto kontrol je rozhodující výsledek kontrol provedených na místě.
2. Nepřítomnost syřidlové syrovátky se stanoví metodou uvedenou v příloze XIX nařízení (ES) č. 213/2001.
3. Obsah škrobu v krmných směsích se stanoví na základě kontrolních opatření uvedených v čl. 17 odst. 3 tohoto nařízení, které musí být doplněny metodou analýzy popsanou v příloze XXIII nařízení (ES) č. 213/2001.
4. Obsah vlhkosti v sušeném kysaném podmáslí se stanoví pomocí metody analýzy popsané v příloze XXIV nařízení (ES) č. 213/2001."
2. Zrušují se přílohy III, IV, V a VI.
Článek 22
Zrušující ustanovení
Zrušují se nařízení (EHS) č. 1216/68, (EHS) č. 3942/92, (ES) č. 86/94, (ES) č. 2721/95, (ES) č. 1854/96, (ES) č. 1080/96, (ES) č. 1081/96, (ES) č. 1082/96, (ES) č. 880/98 a (ES) č. 1459/98.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 23
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Metody stanovené v přílohách III, IV bod 4, V, VI a VIII se však použijí po uplynutí 18 měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. ledna 2001.
Verordening (EG) nr. 213/2001 van de Commissie
van 9 januari 2001
houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 1255/1999, wat betreft de referentiemethoden voor de analyse en de kwaliteitsbeoordeling van melk en zuivelproducten, en houdende wijziging van de Verordeningen (EG) nr. 2771/1999 en (EG) nr. 2799/1999
DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap,
Gelet op Verordening (EG) nr. 1255/1999 van de Raad van 17 mei 1999 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector melk en zuivelproducten(1), en met name op de artikelen 10 en 15, artikel 26, lid 3, artikel 29, lid 1, en artikel 31, lid 14,
Overwegende hetgeen volgt:
(1) Bij de Verordeningen (EEG) nr. 1216/68, (EEG) nr. 3942/92, (EG) nr. 86/94, (EG) nr. 2721/95, (EG) nr. 1080/96, (EG) nr. 1081/96, (EG) nr. 1082/96, (EG) nr. 1854/96, (EG) nr. 880/98 en (EG) nr. 1459/98 van de Commissie, waarvan de volledige referenties in bijlage XXVI bij deze verordening zijn vermeld, zijn de referentie- en routinemethoden voor de analyse en de kwaliteitsbeoordeling van melk en zuivelproducten en de toepassingsgebieden en -regels voor die methoden vastgesteld. Om redenen van duidelijkheid en om de marktdeelnemers in de betrokken sector één enkel corpus met de genoemde toepassingsmethoden en -regels te verstrekken, moeten de bovengenoemde verordeningen worden herschreven en worden samengebracht in één tekst. Met hetzelfde doel moeten Verordening (EG) nr. 2771/1999 van de Commissie van 16 december 1999 houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 1255/1999 van de Raad ten aanzien van de interventiemaatregelen op de markt voor boter en room(2), en Verordening (EG) nr. 2799/1999 van 17 december 1999 houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 1255/1999 van de Raad ten aanzien van de toekenning van steun voor ondermelk en mageremelkpoeder voor voederdoeleinden en de verkoop van voornoemd mageremelkpoeder(3), worden gewijzigd om de bijlagen over analysemethoden te kunnen opnemen in deze verordening.
(2) De samenstellings- en kwaliteitskenmerken van melk en zuivelproducten die zijn vastgesteld in het kader van de regelingen van Verordening (EG) nr. 1255/1999, moeten worden geverifieerd om te garanderen dat zij strikt beantwoorden aan de vastgestelde eisen.
(3) Vaak wordt bepaald dat de referentiemethoden voor dergelijke controles de methoden zijn die worden bekendgemaakt door internationale organisaties zoals CEN, IDF, ISO en AOAC, en die regelmatig door die organisaties worden bijgewerkt. In bepaalde gevallen is een communautaire referentiemethode vastgesteld. In andere gevallen is in de communautaire wetgeving geen referentiemethode gespecificeerd. Om uniforme toepassing van de referentiemethoden te garanderen, is het dienstig jaarlijks een lijst van referentiemethoden vast te stellen en te bepalen dat de toe te passen referentiemethode op die lijst moeten voorkomen.
(4) De toepassing van routinemethoden mag niet worden uitgesloten; derhalve moeten de voorwaarden voor de toepassing van dergelijke methoden nader worden bepaald.
(5) Om te komen tot een uniforme praktijk voor de beoordeling van de analyseresultaten, moeten ook terzake gemeenschappelijke methoden worden vastgesteld. Dit geldt ook voor de sensorische beoordeling van de betrokken producten en voor heronderzoek bij betwisting van resultaten.
(6) Voor bepaalde analyses bestaan momenteel geen internationaal aanvaarde en gevalideerde referentiemethodes; als gevolg daarvan zijn geen gegevens beschikbaar over de verschillen in analyseresultaten tussen laboratoria. Derhalve moeten op communautair niveau methoden worden vastgesteld die volgens internationaal vastgestelde regels zijn gevalideerd en die als referentiemethode worden toegepast.
(7) In Verordening (EG) nr. 2571/97 van de Commissie van 15 december 1997 betreffende de verkoop van boter tegen verlaagde prijs en de toekenning van steun voor room, boter en boterconcentraat voor de vervaardiging van banketbakkerswerk, consumptie-ijs en andere voedingsmiddelen(4), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 635/2000(5), is bepaald dat in sommige omstandigheden verklikstoffen aan room, boter of boterconcentraat moeten worden toegevoegd om te garanderen dat deze producten de voorgeschreven eindbestemming krijgen. Gezien het belang van de toevoeging van verklikstoffen voor het deugdelijk functioneren van de regeling en om gelijke behandeling van de marktdeelnemers die van die regeling gebruik maken te garanderen, is het dienstig, voor zover mogelijk, gemeenschappelijke methoden vast te stellen voor de kwantitatieve bepaling van sommige van die verklikstoffen;
(8) De toevoeging van verklikstoffen aan boterconcentraat moet worden gecontroleerd overeenkomstig Verordening (EEG) nr. 3143/85 van de Commissie van 11 november 1985 betreffende de afzet tegen verlaagde prijs van interventieboter bestemd voor onmiddellijk verbruik in de vorm van boterconcentraat(6), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 101/1999(7), overeenkomstig Verordening (EG) nr. 429/90 van de Commissie van 20 februari 1990 betreffende de toekenning, via openbare inschrijving, van steun voor boterconcentraat voor rechtstreekse consumptie in de Gemeenschap(8), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 124/1999(9), en overeenkomstig Verordening (EG) nr. 2571/97. De strikte naleving van de bepalingen voor het gebruik van verklikstoffen in boterconcentraat is essentieel om fraude te voorkomen. Het is derhalve dienstig een gemeenschappelijke methode vast te stellen voor het opsporen van deze verklikstoffen.
(9) Op grond van artikel 9 van Verordening (EG) nr. 1255/1999 mag steun voor de particuliere opslag van uit schapenmelk vervaardigde kaas worden verleend. Op grond van artikel 31 van diezelfde verordening kan voor diezelfde producten een bijzondere restitutie worden toegekend. Verder is bepaald dat uit bepaalde derde landen onder preferentiële voorwaarden kaas van schapen-, geiten- of buffelmelk of van mengsels van schapen-, geiten- en buffelmelk in de Gemeenschap wordt ingevoerd. Met het oog op de bovenstaande bepalingen moet via adequate controles worden geverifieerd of in de betrokken producten geen koemelk is verwerkt. Derhalve dient een communautaire referentiemethode voor het opsporen van koemelk te worden vastgesteld, hetgeen geen beletsel mag zijn voor de toepassing van routinemethoden, mits die aan bepaalde criteria beantwoorden.
(10) In Verordening (EEG) nr. 2921/90 van de Commissie van 10 oktober 1990 betreffende de steunverlening voor ondermelk die tot caseïne en caseïnaten wordt verwerkt(10), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 2654/1999(11), is bepaald dat de afwezigheid van colibacteriën moet worden aangetoond. De internationaal aanvaarde referentiemethode voor het onderzoek van melk en zuivelproducten op colibacteriën is de internationale norm FIL73A: 1985. Voor het opsporen van colibacteriën in een bepaalde hoeveelheid product kan deze norm evenwel slechts in een gewijzigde vorm worden toegepast. Derhalve wordt een op bovengenoemde norm gebaseerde communautaire referentiemethode voor het onderzoek op colibacteriën vastgesteld.
(11) In Verordening (EEG) nr. 2658/87 van de Raad van 23 juli 1987 met betrekking tot de tarief- en statistieknomenclatuur en het gemeenschappelijk douanetarief(12), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 254/2000(13), is de hoogte van de invoerrechten voor mengvoeders van GN-code 2309 gedifferentieerd volgens het gehalte aan zuivelproducten. Om ervoor te zorgen dat de betrokken bepalingen uniform worden toegepast, moet een voor alle lidstaten verplichte methode voor de analyse van het gehalte aan lactose worden vastgesteld, waarbij voor een algemeen aanvaarde methode moet worden gekozen.
(12) In Verordening (EG) nr. 1255/1999 is bepaald dat boter en mageremelkpoeder voor interventie, en mageremelkpoeder voor vervoedering aan bepaalde kwaliteitseisen moeten voldoen. Derhalve moeten referentiemethoden voor de toetsing aan die eisen worden vastgesteld.
(13) Voor de tenuitvoerlegging van sommige van de methoden die bij deze verordening worden ingevoerd, is een aanpassingsperiode nodig. De toepassing van die methoden moet derhalve worden uitgesteld.
(14) Het Comité van beheer voor melk en zuivelproducten heeft geen advies uitgebracht binnen de door zijn voorzitter vastgestelde termijn,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
HOOFDSTUK I
ALGEMENE BEPALINGEN
Artikel 1
Doel en toepassingsgebied
In deze verordening worden de regels vastgesteld voor de toepassing van de in de regelingen in het kader van Verordening (EG) nr. 1255/1999 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector melk en zuivelproducten vastgestelde methoden voor chemische, fysische en microbiologische analyse en voor sensorische evaluatie van melk en zuivelproducten, alsmede sommige van die methoden.
Artikel 2
Lijst van methoden
1. De lijst van referentiemethoden die van toepassing zijn op de in artikel 1 bedoelde analyses is in bijlage I vastgesteld.
2. Ten minste eenmaal per jaar werkt de Commissie de lijst bij overeenkomstig de procedure van artikel 42 van Verordening (EG) nr. 1255/1999.
Artikel 3
Routinemethoden
Voor de op grond van de communautaire regelgeving uit te voeren analyses mogen routinemethoden worden toegepast, op voorwaarde dat deze goed worden geijkt en regelmatig aan de referentiemethode worden getoetst.
De in bijlage II vervatte procedure kan worden toegepast ter controle van de met routinemethoden verkregen resultaten die de in de betrokken verordeningen vastgestelde grenswaarden benaderen.
Bij geschillen gelden de uitkomsten volgens de referentiemethode.
Artikel 4
Validatie van referentiemethoden
1. Een referentiemethode wordt gevalideerd als zij overeenstemt met vooraf vastgestelde precisiecriteria betreffende de herhaalbaarheids- en de reproduceerbaarheidsgrens.
2. Als een in de betrokken verordeningen vastgestelde referentiemethode niet gevalideerd is, stellen de lidstaten een voorlopige reproduceerbaarheidsgrens vast.
Deze grens wordt bepaald overeenkomstig de procedure van bijlage III, onder b). Gedurende de eerste achttien maanden na de inwerkingtreding van deze verordening mogen de lidstaten echter een gelijkwaardige procedure toepassen.
Ten minste eenmaal per jaar wordt geverifieerd of de vastgestelde grens wordt gehaald.
3. Wanneer uit de resultaten van de toepassing van gevalideerde referentiemethoden of methoden met voorlopige precisiecijfers blijkt dat een grens is overschreden, wordt de in bijlage IV beschreven methode ter evaluatie van de analyseresultaten gebruikt om het kritische verschil ten opzichte van die grens te bepalen.
Artikel 5
Aanvaardbaarheid van analyseresultaten
1. De analyses worden uitgevoerd in laboratoria die een interne kwaliteitscontroleprocedure toepassen conform de in bijlage V, onder a), beschreven methode of een methode van een vergelijkbaar niveau.
Een gedetailleerde beschrijving van de toegepaste methode moet in de laboratoria voorhanden zijn.
2. De laboratoria stellen hun eigen precisienormen binnen een reeks voor alle methoden vast volgens:
a) de in bijlage V, onder b), vastgestelde methode, of
b) een gevalideerde en gepubliceerde methode waarvan de herhaalbaarheid vaststaat.
Of de reproduceerbaarheidsgrens wordt gehaald, moet tenminste eenmaal per jaar worden geverifieerd overeenkomstig de procedure van bijlage III, onder a).
Het bepaalde in de tweede alinea wordt niet toegepast als het laboratorium in de loop van het jaar heeft deelgenomen aan een expertisetestprogramma.
3. Het laboratoriumverslag over de analyseresultaten moet voldoende gegevens bevatten om de resultaten aan de hand van de bijlagen IV en VIII te kunnen beoordelen.
4. De resultaten van een analyse worden aanvaardbaar geacht als zij zijn verkregen overeenkomstig de aanvaardbaarheidscriteria die zijn aangegeven in de in lid 1 bedoelde interne kwaliteitscontroleprocedure en beantwoorden aan de in lid 2 bedoelde eigen precisienormen.
Artikel 6
Sensorische evaluatie
1. Voor boter worden de procedures van bijlage VI toegepast om het werk van de beoordelaars en de betrouwbaarheid van de resultaten te controleren. De in bijlage VII beschreven procedure wordt toegepast als referentiemethode voor de sensorische evaluatie.
2. Voor melk en andere zuivelproducten dan boter gebruiken de lidstaten als referentiemethode voor de sensorische evaluatie hetzij norm FIL 99C/1997, hetzij vergelijkbare andere methodes, die zij aan de Commissie meedelen.
De methodes van bijlage VI kunnen worden toegepast om het werk van de beoordelaars en de betrouwbaarheid van de resultaten te controleren.
Artikel 7
Bemonstering; betwisting van de analyseresultaten
1. Voor de op grond van de communautaire regelgeving vereiste analyses moeten monsters in duplo worden genomen.
2. De in bijlage VIII vastgestelde procedure wordt toegepast in gevallen waarin de resultaten van een analyse niet door de betrokken marktdeelnemer worden geaccepteerd.
HOOFDSTUK II
ANALYSEMETHODEN
Artikel 8
Vocht-, drogestof- en vetgehalte van boter
1. De in bijlage IX beschreven analysemethode geldt als referentiemethode voor de bepaling van het vochtgehalte van boter.
2. De in bijlage X beschreven analysemethode geldt als referentiemethode voor de bepaling van het gehalte aan vetvrije droge stof van boter.
3. De in bijlage XI beschreven analysemethode geldt als referentiemethode voor de bepaling van het vetgehalte van boter.
Artikel 9
Verklikstoffen
1. De in bijlage XII beschreven analysemethode wordt toegepast als referentiemethode voor de bepaling van het vanillinegehalte van boterconcentraat, boter of room.
2. De in bijlage XIII beschreven analysemethode wordt toegepast als referentiemethode voor de kwantitatieve bepaling van de ethylester van β-apo-8'-caroteenzuur in boterconcentraat of boter.
3. De in bijlage XIV beschreven analysemethode wordt toegepast als referentiemethode voor de bepaling van het gehalte aan stigmasterol of β-sitosterol van boterconcentraat of boter.
4. Boterconcentraat, boter of room worden geacht overeenkomstig de betrokken communautaire regelgeving van verklikstoffen te zijn voorzien, als de behaalde analyseresultaten overeenstemmen met de specificaties van punt 8 van de in de leden 1, 2 en 3 bedoelde bijlagen.
Artikel 10
Opsporing van koemelkcaseïne
1. De in bijlage XV opgenomen referentieanalysemethode wordt toegepast om te garanderen dat kaas die uitsluitend uit schapen-, geiten- of buffelmelk of uit een mengsel van schapen-, geiten- en buffelmelk mag zijn vervaardigd, geen koemelkcaseïne bevat.
Koemelkcaseïne wordt geacht aanwezig te zijn, als het schijnbare gehalte aan koemelkcaseïne van het geanalyseerde monster gelijk is aan of hoger is dan het betrokken gehalte van het referentiemonster van bijlage XV, dat 1 % koemelk bevat.
2. Voor de opsporing van koemelkcaseïne in de in lid 1 bedoelde kaassoorten mogen onder de volgende voorwaarden routinemethoden worden gebruikt:
a) met de methode moet een gehalte van 0,5 % of minder opgespoord kunnen worden,
b) de methode mag geen vals-positieve resultaten geven,
c) de koemelkcaseïne moet ook na lange rijpingsperiodes, zoals die in de handel gebruikelijk kunnen zijn, met de vereiste gevoeligheid kunnen worden opgespoord.
Als niet aan de onder b) genoemde voorwaarde wordt voldaan, moet ieder positief bevonden monster met gebruikmaking van de referentiemethode worden geanalyseerd.
Als voor een van de in lid 1 bedoelde kaassoorten niet aan de onder c) bedoelde eis wordt voldaan, moet deze kaas worden geanalyseerd met gebruikmaking van de referentiemethode.
Artikel 11
Opsporing van colibacteriën
1. De in bijlage XVI beschreven referentieanalysemethode geldt voor het onderzoek op colibacteriën van boter, mageremelkpoeder, caseïne en caseïnaten.
2. Routinemethodes voor het onderzoek op colibacteriën mogen worden gebruikt, op voorwaarde dat de verkregen resultaten vergelijkbaar zijn met die van de in de genoemde bijlage beschreven referentiemethode. De routinemethodes moeten met name een afdoende detectiegrens hebben. Vals-negatieve resultaten mogen niet voorkomen. Als vals-positieve resultaten niet kunnen worden uitgesloten, moet elk positief resultaat aan de hand van de referentiemethode worden bevestigd.
Artikel 12
Lactosegehalte
De methode voor het bepalen van het gehalte aan lactose (melksuiker) van de producten van GN-code 2309 is beschreven in bijlage XVII.
Artikel 13
Opsporing van lebwei
1. De methode voor het opsporen van lebwei in voor openbare opslag bestemde mageremelkpoeder is beschreven in bijlage XVIII.
2. De methode voor het opsporen van lebwei in mageremelkpoeder en in mengvoeders is beschreven in bijlage XIX.
Artikel 14
Opsporing van karnemelk
De methode voor het opsporen van karnemelk in mageremelkpoeder is beschreven in bijlage XX.
Artikel 15
Antibioticaresiduen
De methode voor het opsporen van antibiotica- en sulfonamide/dapsonresiduen in mageremelkpoeder is beschreven in bijlage XXI.
Artikel 16
Gehalte aan mageremelkpoeder
De methode voor het bepalen van het gehalte aan mageremelkpoeder van mengvoeders is beschreven in bijlage XXII.
Artikel 17
Opsporing van zetmeel
De methode voor het opsporen van zetmeel in mageremelkpoeder, in gedenatureerd mageremelkpoeder en in mengvoeder, is beschreven in bijlage XXIII.
Artikel 18
Vochtgehalte van zurekarnemelkpoeder
De methode voor het bepalen van het vochtgehalte van voor gebruik in mengvoeders bestemd zurekarnemelkpoeder is beschreven in bijlage XXIV.
Artikel 19
Opsporing van vreemd vet
De methode voor de opsporing van vreemd vet in melkvet is beschreven in bijlage XXV.
HOOFDSTUK III
SLOTBEPALINGEN
Artikel 20
Wijziging van Verordening (EG) nr. 2771/1999
Verordening (EG) nr. 2771/1999 wordt als volgt gewijzigd:
1. In artikel 4, lid 1, wordt de eerste zin vervangen door: "De bevoegde autoriteiten controleren de boterkwaliteit volgens de in bijlage I bedoelde analysemethoden aan de hand van monsters die op de in bijlage IV aangegeven wijze zijn genomen.".
2. In bijlage I wordt voetnoot 2 vervangen door "Zie bijlage I bij Verordening (EG) nr. 213/2001.".
3. De bijlagen II en III worden geschrapt.
4. In bijlage IV worden in punt 2, voorlaatste regel, de woorden "van bijlage III" vervangen door de woorden "van bijlage VII bij Verordening (EG) nr. 213/2001.".
Artikel 21
Wijziging van Verordening (EG) nr. 2799/1999
Verordening (EG) nr. 2799/1999 wordt als volgt gewijzigd:
1. In artikel 20 worden de leden 1, 2, 3 en 4 vervangen door: "1. Het gehalte aan mageremelkpoeder van de mengsels en de mengvoeders wordt geverifieerd door middel van een ten minste in duplo verrichte analyse volgens de in bijlage XXII bij Verordening (EG) nr. 213/2001 beschreven methode, aangevuld met de in artikel 17, lid 3, van deze verordening genoemde controlemaatregelen. Indien de resultaten van deze verificaties niet met elkaar overeenstemmen, is het resultaat van de controles ter plaatse doorslaggevend.
2. De afwezigheid van lebwei wordt aangetoond volgens de in bijlage XIX bij Verordening (EG) nr. 213/2001 beschreven methode.
3. Het zetmeelgehalte van de mengvoeders wordt bepaald door middel van de in artikel 17, lid 3, van deze verordening genoemde controlemaatregelen, ter aanvulling waarvan de in bijlage XXIII bij Verordening (EG) nr. 213/2001 beschreven analysemethode moet worden toegepast.
4. Het vochtgehalte van zurekarnemelkpoeder wordt bepaald volgens de in bijlage XXIV bij Verordening (EG) nr. 213/2001 beschreven analysemethode.".
2. De bijlagen III, IV, V en VI worden geschrapt.
Artikel 22
Intrekking
De Verordeningen (EEG) nr. 1216/68, (EEG) nr. 3942/92, (EEG) nr. 86/94, (EG) nr. 2721/95, (EG) nr. 1854/96, (EG) nr. 1080/96, (EG) nr. 1081/96, (EG) nr. 1082/96, (EG) nr. 880/98 en (EG) nr. 1459/98 worden ingetrokken.
Verwijzingen naar de ingetrokken verordeningen gelden als verwijzingen naar deze verordening.
Artikel 23
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking op de zevende dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen.
De methoden van de bijlagen III, IV, punt 4, V, VI, en VIII worden echter achttien maanden na de inwerkingtreding van deze verordening van toepassing.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 9 januari 2001.