NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 906/2008
ze dne 15. září 2008,
kterým se zastavuje pro nového vývozce uskutečněný přezkum nařízení (ES) č. 1659/2005 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského Společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh, který předložila Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Stávající opatření
(1)
Rada nařízením (ES) č. 1659/2005 (2) (dále jen „původní nařízení“) uložila konečné antidumpingové clo na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“). Opatření má formu valorického cla ve výši 39,9 %, s výjimkou šesti společností výslovně uvedených v původním nařízení, na které se vztahují individuální sazby cla.
1.2 Žádost o přezkum
(2)
Po zavedení konečných opatření obdržela Komise od čínského vyvážejícího výrobce, společnosti Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (dále jen „žadatel“), žádost o zahájení přezkumu nařízení (ES) č. 1659/2005 pro nového vývozce podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení. Žadatel tvrdil, že není ve spojení s žádnými vyvážejícími výrobci v ČLR, na něž se vztahují platná antidumpingová opatření týkající se magnezitových cihel. Dále tvrdil, že v období původního šetření (od 1. dubna 2003 do 31. března 2004) magnezitové cihly nevyvážel, nýbrž je do Společenství vyvážel až po tomto období.
1.3 Zahájení přezkumu pro nového vývozce
(3)
Komise přezkoumala zřejmé důkazy, které předložil žadatel, a usoudila, že dostatečně ospravedlňují zahájení přezkumu podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení. Po konzultaci s poradním výborem a poté, co byla dotčenému výrobnímu odvětví Společenství dána možnost se k věci vyjádřit, zahájila Komise nařízením (ES) č. 1536/2007 (3) přezkum nařízení (ES) č. 1659/2005 týkající se žadatele.
(4)
Podle nařízení (ES) č. 1536/2007 bylo antidumpingové clo ve výši 39,9 % uložené nařízením (ES) č. 1659/2005 zrušeno, pokud jde o dovoz magnezitových cihel vyrobených a prodávaných na vývoz do Společenství žadatelem. Zároveň byly podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení celní orgány vyzvány, aby učinily příslušné kroky k zavedení celní evidence těchto dovozů.
1.4 Dotčený výrobek a obdobný výrobek
(5)
Dotčený výrobek je stejný jako dotčený výrobek popsaný v původním nařízení, tj. chemicky vázané, nepálené magnezitové cihly, jejichž hořčíková složka obsahuje alespoň 80 % MgO, též obsahující magnezit, pocházející z ČLR, v současnosti kódů KN ex 6815 91 00, ex 6815 99 10 a ex 6815 99 90 (kódů TARIC 6815910010, 6815991020 a 6815999020).
(6)
Obdobný výrobek je rovněž stejný jako obdobný výrobek vymezený v původním nařízení.
1.5 Dotčené strany
(7)
Komise o zahájení přezkumu oficiálně informovala výrobní odvětví Společenství, žadatele a zástupce vyvážející země. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a účastnit se slyšení.
(8)
Komise žadateli zaslala formulář žádosti o status tržního hospodářství a dotazník a obdržela odpověď ve stanoveném termínu. Komise ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné pro stanovení dumpingu, a uskutečnila inspekce v prostorách žadatele a níže uvedených spolupracujících společností ve spojení v ČLR:
-
Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (žadatel),
-
Liaoning Qunyi Group Refractories Co. Ltd. (mateřská společnost),
-
Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (výrobce ve spojení),
-
Dalian Dalmond Trading Co. Ltd. (vývozce ve spojení).
1.6 Období šetření
(9)
Šetření dumpingu se týkalo období od 1. dubna 2006 do 30. září 2007 (dále jen „období šetření“).
2. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
2.1 Status nového vývozce
(10)
Výrobní odvětví Společenství namítalo, že žadatel vyvážel dotčený výrobek do Společenství již v roce 2004 a podepřelo toto tvrzení několika internetovými stránkami a katalogy žadatele, v nichž byl zmiňován prodej ve Společenství. V těchto dokumentech však nebyl zmiňován konkrétně dotčený výrobek nebo datum vývozu a přezkoumání evidence odbytu žadatele a jeho společností ve spojení neobjevilo žádný důkaz o takovém vývozu. Šetření potvrdilo, že žadatel nevyvážel dotčený výrobek během období původního šetření a že ho začal vyvážet do Společenství až po tomto období.
(11)
Kromě toho byl žadatel schopen uspokojivým způsobem prokázat, že neměl žádné přímé ani nepřímé vazby s žádným z čínských vyvážejících výrobců, na které se vztahují antidumpingová opatření platná pro dotčený výrobek.
(12)
Bylo tudíž potvrzeno, že by uvedená společnost měla být považována za „nového vývozce“ podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení.
2.2 Status tržního hospodářství
(13)
Podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení se při antidumpingových šetřeních týkajících se dovozů z ČLR běžná hodnota určuje podle čl. 2 odst. 1 až 6 základního nařízení v případě těch výrobců, kteří splnili kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, tj. pokud bylo prokázáno, že pokud jde o výrobu a prodej obdobného výrobku, převažují podmínky tržního hospodářství. Uvedená kritéria lze shrnout takto:
-
obchodní rozhodnutí jsou přijímána na základě tržních signálů bez zásadních zásahů státu a náklady odrážejí tržní hodnoty,
-
společnosti mají jednoznačné a jasné účetnictví, které je kontrolováno nezávislým auditem v souladu s mezinárodními účetními standardy a používá se pro všechny účely,
-
nedochází k výraznému zkreslení způsobenému bývalým systémem netržního hospodářství,
-
zákony o úpadku a o vlastnictví zaručují stabilitu a právní jistotu,
-
převody měn se provádí podle tržních kurzů.
(14)
Žadatel požádal o status tržního hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení a byl vyzván k vyplnění formuláře žádosti o status tržního hospodářství.
(15)
V průběhu šetření podal žadatel několik žádostí o status tržního hospodářství pro své společnosti ve spojení. Po rozboru těchto žádostí Komise určila čtyři žádosti o status tržního hospodářství za účelem prověření společností zabývajících se výrobou a prodejem dotčeného výrobku. Jedná se o společnosti uvedené v 8. bodě odůvodnění tohoto nařízení. V pozdním stadiu šetření však bylo zjištěno, že je žadatel ve spojení s dalším výrobcem a dalším vývozcem dotčeného výrobku v ČLR. Tyto společnosti nevyplnily svůj formulář žádosti o status tržního hospodářství, a nebylo proto možné posoudit situaci celé skupiny, v jejímž rámci žadatel působí.
(16)
Komise důsledně uplatňuje postup, při kterém zjišťuje, zda skupina společností ve spojení splňuje podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství jako celek. Tento postup je považován za nezbytný, aby se zabránilo tomu, že skupina společností uskutečňuje své prodeje prostřednictvím jedné z těchto společností, jestliže jí byla přidělena individuální celní sazba. Proto v případech, kdy je dceřiná nebo jakákoli jiná společnost ve spojení výrobcem a/nebo prodejcem dotčeného výrobku, musí všechny tyto společnosti ve spojení předložit formulář žádosti o status tržního hospodářství, aby bylo možné přezkoumat, zda jsou splněna kritéria čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení. To, že žadatel zamlčí existenci těchto společností, je samo o sobě dostačující k přijetí závěru, že není možné stanovit, zda skupina jako celek splňuje všechny podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství.
(17)
Je však třeba poznamenat, že šetření odhalilo, že z uvedených čtyř společností ze skupiny, které předložily formulář žádosti o status tržního hospodářství, pouze jedna společnost splňovala všechny podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství. Zbývající tři společnosti nesplňovaly první tři kritéria uvedená ve 13. bodě odůvodnění výše.
(18)
Pokud jde o mateřskou společnost, tato společnost neprokázala, že je prosta státních zásahů. Za prvé nebylo možné určit zdroj kapitálu společnosti získaného v roce 2001, a účty, na nichž byly tyto kapitálové vklady zaznamenány, nebyly podloženy další dokumentací (kritérium jedna). Za druhé tato společnost nedoložila, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy. Zejména nebyl proveden audit jednotlivých účtů. Byl proveden pouze audit konsolidovaných finančních výkazů, připravených speciálně na žádost věřitele. Neauditované jednotlivé účty navíc vykazovaly několikeré porušení mezinárodních účetních standardů, pokud jde o stálá aktiva a odpisy, účtování některých aktiv a oceňování aktiv (kritérium dvě).
(19)
Pokud jde o žadatele, ten neprokázal, že je prost státních zásahů. Zejména jeho stanovy, které byly poskytnuty státním orgánům, aby společnost mohla získat povolení k podnikání, obsahovaly omezení prodeje na domácím trhu. Společnost navíc nebyla schopna předložit smlouvu na dodávky energie (kritérium jedna). Za druhé tato společnost nedoložila, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy (kritérium dva). Konečně žadatel neprokázal, že u něj nedochází k výrazným zkreslením způsobeným bývalým systémem netržního hospodářství, zejména proto, že ne všechna jeho počáteční aktiva byla nezávisle oceněna a proto, že se těšil významným daňovým výhodám (kritérium tři).
(20)
Pokud jde o třetí ze společností, ta neprokázala, že obchodní rozhodnutí jsou přijímána na základě tržních signálů, bez zásadních zásahů státu a že její náklady odrážejí tržní hodnoty (kritérium jedna). Za druhé tato společnost neprokázala, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy; bylo zaznamenáno několik porušení mezinárodních účetních standardů, např. pozdní účtování výnosů nebo nesprávné odpisy stálých aktiv (kritérium dva). Konečně společnost neprokázala, že u ní nedochází k výrazným zkreslením způsobeným bývalým systémem netržního hospodářství, zejména proto, že počáteční aktiva společnosti nebylo možné považovat za nezávisle oceněná (kritérium tři).
(21)
Na základě výše uvedených skutečností a úvah nemohl být žadateli a skupině, v jejímž rámci žadatel působí, jako celku přiznán status tržního hospodářství.
(22)
Výrobnímu odvětví Společenství, žadateli a orgánům vyvážející země byla dána možnost vyjádřit se ke zjištěním, která se týkají statusu tržního hospodářství. Vyjádření předložil pouze žadatel.
(23)
Žadatel nejprve namítal, že dvě společnosti, jejichž existence vyšla najevo v pozdním stádiu šetření, jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění, nemusí podávat žádost o status tržního hospodářství. Podle žadatele by žádosti o status tržního hospodářství měli podávat ti, kteří dotčený výrobek vyráběli nebo s ním obchodovali v průběhu období šetření. Uvedené dvě společnosti se během období šetření a po jeho skončení nezabývaly výrobou ani prodejem dotčeného výrobku, neboť vývozce ve spojení byl zlikvidován na začátku roku 2008 a výrobce ve spojení nebyl během období šetření plně provozuschopný, neboť nedostal povolení k výrobě.
(24)
V tomto ohledu je třeba připomenout, že žadateli byla dána možnost podat žádost o status tržního hospodářství za většinu svých společností ve spojení a že ten tak učinil. Neuvedl však údaje o těchto dvou společnostech ve lhůtách k tomu stanovených, jak je blíže vysvětleno ve 25. a 26. bodě odůvodnění.
(25)
Existence uvedeného údajně zlikvidovaného vývozce byla zjištěna Komisí a potvrzena žadatelem těsně před uskutečněním inspekce na místě v ČLR. Uvedená společnost nepodala žádost o status tržního hospodářství a žadatel navíc i přes žádost Komise neposkytl žádné účetní záznamy a další relevantní informace, aby bylo jasné, jaká byla přesně činnost této společnosti v průběhu období šetření. Komise proto nebyla schopna určit, zda se tato společnost v průběhu období šetření nezabývala prodejem dotčeného výrobku.
(26)
Pokud jde o výrobce ve spojení, jeho existence byla Komisi oznámena v průběhu inspekce na místě v ČLR, a jelikož se tento výrobce nacházel v jiné provincii, nebyla Komise schopna ověřit na místě přesný charakter jeho činnosti ani zjistit, zda tato společnost ve skutečnosti nezahájila výrobu dotčeného výrobku. Bylo zjištěno, že ačkoli tato společnost ještě nedostala povolení k výrobě, její povolení k podnikání udělené v roce 2007, tedy v průběhu období šetření, se vztahuje na výrobu dotčeného výrobku. Tento výrobce ve spojení by tudíž měl podat žádost o status tržního hospodářství.
(27)
Skutečnost, že žadatel Komisi o existenci těchto dvou společností neinformoval a že nebyly podány žádosti o status tržního hospodářství, Komisi znemožnila ověřit následně poskytnuté informace o jejich činnosti a posoudit, zda uvedená skupina společností splňuje podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství.
(28)
Žadatel rovněž uvedl, že mateřská společnost by neměla být zahrnuta do šetření týkajícího se statusu tržního hospodářství vzhledem k tomu, že není ani výrobcem, ani vývozcem dotčeného výrobku.
(29)
Mateřská společnost kontroluje své společnosti ve spojení, včetně jejich aktivit, pokud jde o dotčený výrobek. Proto mají jakákoli zjištění, z nichž by vyplývalo, že mateřská společnost neuplatňuje zásady tržního hospodářství, přímý dopad na celou skupinu. Z šetření vyplynulo, že mezi mateřskou společností a jejími dceřinými společnostmi existují silné vazby, zejména pak s žadatelem a s další spolupracující společností z uvedené skupiny, která má co do činění s dotčeným výrobkem. Mezi uvedenými společnostmi se uskutečnilo mnoho transakcí. Aktiva a režijní náklady navíc nebyly jasně odděleny. Mateřská společnost navíc v průběhu inspekce na místě uvedla, že v budoucnu zamýšlí vyrábět magnezitové cihly a že v jejím povolení k podnikání není uvedeno nic, co by jí v tom bránilo. Z tohoto důvodu muselo být toto tvrzení rovněž odmítnuto.
(30)
Žadatel uznal, že společnost uvedená ve 20. bodě odůvodnění nesplňuje všechna kritéria pro status tržního hospodářství, ale uvedl, že by tato společnost neměla být nadále považována za výrobce, neboť v současné době pronajímá své výrobní prostory výrobci ve spojení.
(31)
V tomto ohledu bylo zjištěno, že tato společnost je schopna znovu sama zahájit výrobu, a to kdykoli v budoucnu. Proto toto tvrzení muselo být odmítnuto.
(32)
Žadatel uvedl další tvrzení a poukázal na nové prvky údajně dokazující, že společnost zmíněná v 19. bodě odůvodnění splňuje všechna kritéria statusu tržního hospodářství. Tato tvrzení jsou blíže popsána a rozebrána níže.
(33)
Pokud jde o kritérium jedna, žadatel dále namítl, že jakékoli omezení ve stanovách je čistě soukromou dohodou mezi akcionáři, do níž stát nezasahoval. Žadatel rovněž uvedl, že čínské smluvní právo neukládá povinnost podepsat písemnou smlouvu na dodávky energie.
(34)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že čínské smluvní právo stanoví, že stanovy společnosti jsou závazné pro společnost, akcionáře, ředitele, vedoucí oddělení a vyšší vedení. Stanovy a jakékoli změny stanov musí být navíc registrovány u státních orgánů. V rozporu s tvrzením žadatele bylo rovněž zjištěno, že čínské smluvní právo jasně hovoří o smlouvách o dodávkách a využití energie a obsahuje jasná ustanovení o obsahu takových smluv. Na základě těchto skutečností byla tvrzení ohledně kritéria jedna odmítnuta.
(35)
Pokud jde o kritérium dva, žadatel předložil dokumenty, z nichž údajně vyplývá, že nedostatky v účetnictví, zejména pokud jde o transakce mezi společnostmi ve spojení, byly odstraněny později v dubnu 2008, a tvrdil, že kritérium dva je tedy splněno.
(36)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že jakákoli údajná náprava, která proběhla v roce 2008, nemůže napravit skutečnost, že účetnictví žadatele, které bylo předloženo spolu s žádostí, nebylo spolehlivé, jak se uvádí v 19. bodě odůvodnění. Proto muselo být toto tvrzení odmítnuto.
(37)
Pokud jde o kritérium tři, žadatel namítl, že ověřující zpráva týkající se kapitálu připojená k žádosti o status tržního hospodářství by měla sama o sobě dostatečně potvrzovat ocenění jeho aktiv. Žadatel rovněž uvedl, že daňové úlevy by neměly být v rámci tohoto antidumpingového šetření brány v úvahu, neboť tato otázka je relevantní pouze při antisubvenčním šetření.
(38)
Je třeba poznamenat, že šetřením bylo zjištěno, že v ověřující zprávě týkající se kapitálu byly zjištěny chyby, a nemohla být tudíž považována za věrohodný nezávislý základ pro ocenění aktiv. Pokud jde o daňové úlevy, kterým se žadatel těšil, má se za to, že významným způsobem zkreslují finanční situaci společnosti a skutečně mají dopad na třetí kritérium statusu tržního hospodářství. Proto musela být tvrzení týkající se kritéria tři odmítnuta.
(39)
Na základě výše uvedených skutečností Komise trvá na svých zjištěních a závěrech, pokud jde o kritéria jedna až tři. Je tedy potvrzeno, že žadateli a skupině, v níž působí, nemůže být přiznán status tržního hospodářství.
2.3 Individuální zacházení
(40)
Podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení se pro země, na které se vztahují ustanovení tohoto článku, případné clo stanoví s celostátní platností, ledaže jsou společnosti schopny prokázat, že splňují veškerá kritéria pro individuální zacházení stanovená v čl. 9 odst. 5 základního nařízení. Uvedená kritéria lze shrnout takto:
-
v případě plného nebo částečného zahraničního vlastnictví daných podniků nebo společných podniků (joint ventures) mohou vývozci svobodně repatriovat základní kapitál a zisky,
-
vývozní ceny a množství a prodejní a dodací podmínky byly svobodně určeny,
-
většinu akcií vlastní soukromé osoby a musí být prokázáno, že společnost je dostatečně nezávislá na státní intervenci,
-
převod směnných kursů se provádí podle tržních kursů,
-
státní intervence není takového rozsahu, aby umožňovala obcházení individuálních antidumpingových opatření.
(41)
Žadatel, kromě toho, že požádal o status tržního hospodářství, požádal rovněž o individuální zacházení v případě, že mu nebude přiznán status tržního hospodářství.
(42)
Jak je vysvětleno v 16. bodě odůvodnění, Komise důsledně uplatňuje postup, při kterém zjišťuje, zda skupina společností ve spojení splňuje podmínky pro individuální zacházení jako celek. Jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění, existoval v období šetření jeden další výrobce a jeden vývozce, kteří byli s žadatelem ve spojení a kteří při stávajícím šetření nespolupracovali. Proto nebylo možné učinit žádný závěr ohledně toho, zda tyto dvě společnosti splňují kritéria pro individuální zacházení.
(43)
Proto se konstatuje, že žadateli by neměl být přiznán ani status tržního hospodářství, ani individuální zacházení.
(44)
Žadatel, orgány vyvážející země i zúčastněné strany dostali možnost vyjádřit se k uvedeným zjištěním. Pouze žadatel předložil níže uvedené připomínky.
(45)
Žadatel nejprve zopakoval své tvrzení, že šetření pro účely statusu tržního hospodářství i individuálního zacházení by se mělo týkat pouze těch, kteří dotčený výrobek vyráběli nebo s ním obchodovali během období šetření, a uvedl, že uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, se nezabývaly výrobou ani prodejem dotčeného výrobku. Dále uvedl, že pracovníci Komise dostali veškeré potřebné informace, aby mohli posoudit individuální zacházení pro uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, když prováděli inspekce na místě.
(46)
Pokud jde o první tvrzení, je třeba poznamenat, že přesná činnost těchto dvou společností během období šetření nemohla být prověřena při inspekci na místě právě z důvodu jejich nespolupráce, jak je uvedeno zejména v 15. bodě odůvodnění. Žadatel tedy neprokázal, že uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, během období šetření nevyráběly dotčený výrobek nebo se nezabývaly jeho prodejem. Rovněž je třeba poznamenat, že ať byla činnost výrobce během období šetření jakákoli, měla by být vzata v úvahu při posuzování uvedené skupiny z důvodů vysvětlených zejména v 16. bodě odůvodnění. Komise proto trvá na tom, že tyto dvě společnosti měly při šetření spolupracovat.
(47)
Jak je uvedeno ve 24. až 27. bodě odůvodnění, informace poskytnuté během inspekce na místě nebyly dostatečné k posouzení individuálního zacházení pro uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly. Tyto informace navíc nebyly poskytnuty ve stanovené lhůtě pro podání žádosti o individuální zacházení a byly poskytnuty tak pozdě, že je Komise nemohla ověřit. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(48)
Žadatel dále uvedl, že běžná praxe Komise při posuzování kritérií pro individuální zacházení je porušením článku 2.3 antidumpingové dohody WTO, neboť tato dohoda by měla být považována za nedílnou součást právního řádu ES.
(49)
Vzhledem k nespolupráci dvou společností ve spojení však nebyla kritéria pro individuální zacházení při tomto šetření dále posuzována a otázka, zda jsou v souladu s pravidly WTO, byla v tomto případě irelevantní. Toto tvrzení proto nebylo dále bráno v úvahu.
(50)
Na základě výše uvedených skutečností a úvah je tedy potvrzeno, že žadateli a skupině, v níž působí, nemohlo být přiznáno individuální zacházení.
3. ZÁVĚR
(51)
Účelem tohoto přezkumu bylo určit individuální dumpingové rozpětí žadatele, které se údajně lišilo od stávajícího zbytkového rozpětí pro dovoz dotčeného výrobku z ČLR. Žádost se zakládala zejména na tvrzení, že žadatel splnil kritéria pro status tržního hospodářství.
(52)
Jelikož šetření došlo zejména k závěru, že kvůli nespolupráci jeho výrobce a vývozce ve spojení žadateli nebyl přiznán ani status tržního hospodářství, ani individuální zacházení, Komise nemohla určit, zda se individuální dumpingové rozpětí žadatele skutečně lišilo od zbytkového dumpingového rozpětí stanoveného v původním šetření. Žádost, kterou žadatel podal, by proto měla být zamítnuta a přezkum pro nového vývozce zastaven. Zbytkové antidumpingové clo, které bylo zjištěno v průběhu původního šetření a které činí 39,9 %, by v důsledku toho mělo být u dotčeného žadatele zachováno.
4. ZPĚTNÝ VÝBĚR ANTIDUMPINGOVÉHO CLA
(53)
Jelikož výsledkem přezkumu bylo stanovení dumpingu pro dotyčnou společnost, mělo by se antidumpingové clo z dovozu dotčeného výrobku, který podléhal evidenci podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007, platné pro tuto společnost, vybrat se zpětnou platností.
5. OZNÁMENÍ A DOBA TRVÁNÍ OPATŘENÍ
(54)
Žadatel byl informován o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlí uložit konečné antidumpingové clo na jeho dovoz do Společenství, a dostal příležitost vyjádřit své připomínky.
(55)
Tento přezkum nemá vliv na datum, kdy nařízení (ES) č. 1659/2005 pozbývá platnost podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Přezkum pro nového vývozce, který byl zahájen nařízením (ES) č. 1536/2007, se zastavuje a na dovoz podle článku 1 nařízení (ES) č. 1536/2007 se ukládá antidumpingové clo, které se podle článku 1 nařízení (ES) č. 1659/2005 vztahuje na „všechny ostatní společnosti“ v Čínské lidové republice.
2. Antidumpingové clo, které se podle článku 1 nařízení (ES) č. 1659/2005 vztahuje na „všechny ostatní společnosti“ v Čínské lidové republice se s účinkem od 22. prosince 2007 vybírá z dovozu některých magnezitových cihel, který byl zaevidován podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007.
3. Celní orgány se vyzývají, aby zastavily celní evidenci dovozu vedenou podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platné předpisy týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 2 se použije s účinkem ode dne 22. prosince 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. září 2008.
VERORDENING (EG) Nr. 906/2008 VAN DE RAAD
van 15 september 2008
tot beëindiging van het nieuwe onderzoek ten behoeve van een nieuwe exporteur betreffende Verordening (EG) nr. 1659/2005 tot instelling van een definitief antidumpingrecht op magnesiabriketten van oorsprong uit de Volksrepubliek China
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap,
Gelet op Verordening (EG) nr. 384/96 van de Raad van 22 december 1995 betreffende beschermende maatregelen tegen invoer met dumping uit landen die geen lid zijn van de Europese Gemeenschap (1) („de basisverordening”), en met name op artikel 9, lid 4, en artikel 11, lid 4,
Gezien het voorstel van de Commissie, ingediend na raadpleging van het Raadgevend Comité,
Overwegende hetgeen volgt:
1. PROCEDURE
1.1. Geldende maatregelen
(1)
Bij Verordening (EG) nr. 1659/2005 (2) („de oorspronkelijke verordening”) heeft de Raad een definitief antidumpingrecht op bepaalde magnesiabriketten van oorsprong uit de Volksrepubliek China („de VRC”) ingesteld. De maatregelen bestaan uit een ad-valoremrecht van 39,9 %, behalve voor zes uitdrukkelijk in de oorspronkelijke verordening vermelde ondernemingen, waarvoor een individueel recht geldt.
1.2. Verzoek om een nieuw onderzoek
(2)
Na de instelling van de definitieve maatregelen ontving de Commissie van een Chinese producent/exporteur, Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd („de indiener van het verzoek”), een verzoek op grond van artikel 11, lid 4, van de basisverordening om opening van een nieuw onderzoek betreffende Verordening (EG) nr. 1659/2005 ten behoeve van een nieuwe exporteur. De indiener van het verzoek stelde niet verbonden te zijn met de producenten/exporteurs in de VRC voor wie de antidumpingmaatregelen op magnesiabriketten gelden. Bovendien stelde hij geen magnesiabriketten te hebben uitgevoerd in het oorspronkelijke onderzoektijdvak (1 april 2003 tot en met 31 maart 2004), maar deze daarna wel naar de Gemeenschap te hebben uitgevoerd.
1.3. Opening van een nieuw onderzoek ten behoeve van een nieuwe exporteur
(3)
De Commissie heeft het door de indiener van het verzoek overgelegde voorlopige bewijsmateriaal onderzocht en achtte dit toereikend om een nieuw onderzoek overeenkomstig artikel 11, lid 4, van de basisverordening te openen. Na raadpleging van het Raadgevend Comité en na de betrokken bedrijfstak van de Gemeenschap de gelegenheid te hebben gegeven opmerkingen te maken, heeft de Commissie bij Verordening (EG) nr. 1536/2007 (3) een nieuw onderzoek betreffende Verordening (EG) nr. 1659/2005 geopend met betrekking tot de indiener van het verzoek.
(4)
Krachtens Verordening (EG) nr. 1536/2007 werd het antidumpingrecht van 39,9 %, dat was ingesteld bij Verordening (EG) nr. 1659/2005, ingetrokken voor magnesiabriketten die door de indiener van het verzoek werden vervaardigd en naar de Gemeenschap werden uitgevoerd. Tegelijkertijd werd de douaneautoriteiten overeenkomstig artikel 14, lid 5, van de basisverordening opdracht gegeven passende maatregelen te nemen om de invoer van door de indiener van het verzoek vervaardigde magnesiabriketten te registreren.
1.4. Betrokken product en soortgelijk product
(5)
Het betrokken product is hetzelfde als het in de oorspronkelijke verordening beschreven product, namelijk chemisch gebonden, ongesinterde magnesiabriketten van oorsprong uit de VRC met een magnesiagehalte (MgO) van ten minste 80 %, die al dan niet magnesiet bevatten en momenteel zijn ingedeeld onder de GN-codes ex 6815 91 00, ex 6815 99 10 en ex 6815 99 90 (Taric-codes 6815910010, 6815991020 en 6815999020).
(6)
Het soortgelijke product is ook hetzelfde als het in de oorspronkelijke verordening gedefinieerde soortgelijke product.
1.5. Betrokken partijen
(7)
De Commissie heeft de bedrijfstak van de Gemeenschap, de indiener van het verzoek en de vertegenwoordigers van het land van uitvoer van de opening van het nieuwe onderzoek in kennis gesteld. Alle belanghebbenden werden in de gelegenheid gesteld hun standpunt schriftelijk uiteen te zetten en te worden gehoord.
(8)
De Commissie heeft de indiener van het verzoek ook een aanvraagformulier voor een behandeling als marktgerichte onderneming (een „BMO-aanvraagformulier”) en een vragenlijst toegezonden, die deze binnen de daarvoor gestelde termijn ingevuld heeft teruggestuurd. De Commissie heeft geprobeerd alle gegevens te controleren die zij nodig achtte om vast te stellen of er sprake was van dumping en er zijn controles ter plaatse uitgevoerd bij de indiener van het verzoek en bij de volgende medewerkende verbonden ondernemingen in de VRC:
-
Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd (de indiener van het verzoek),
-
Liaoning Qunyi Group Refractories Co. Ltd (de moederonderneming),
-
Yingkou Guangshan Refractories Co. Ltd (verbonden producent),
-
Dalian Dalmond Trading Co. Ltd (verbonden exporteur).
1.6. Onderzoektijdvak
(9)
Het onderzoek naar de dumping had betrekking op de periode van 1 april 2006 tot en met 30 september 2007 („het onderzoektijdvak” of „OT”).
2. RESULTATEN VAN HET ONDERZOEK
2.1. Status van nieuwe exporteur
(10)
De bedrijfstak van de Gemeenschap stelde dat de indiener van het verzoek het betrokken product al in 2004 naar de Gemeenschap uitvoerde en staafde dit aan de hand van diverse webpagina’s en catalogi waar de indiener van het verzoek aan verkopen in de Gemeenschap refereerde. Deze documenten noemden echter niet specifiek het betrokken product of de uitvoerdatum, en in het onderzoek van het verkoopregister van de indiener van het verzoek en zijn verbonden ondernemingen kon geen bewijs van dergelijke uitvoer worden gevonden. Het onderzoek bevestigde dat de indiener van het verzoek het betrokken product gedurende het oorspronkelijke onderzoektijdvak niet had uitgevoerd en pas daarna naar de Gemeenschap was gaan uitvoeren.
(11)
Bovendien kon de indiener van het verzoek aannemelijk maken geen directe of indirecte banden te hebben met enige van de Chinese producenten/exporteurs voor wie de antidumpingmaatregelen op het betrokken product gelden.
(12)
Bijgevolg werd bevestigd dat de onderneming overeenkomstig artikel 11, lid 4, van de basisverordening als een „nieuwe exporteur” moest worden behandeld.
2.2. Behandeling als marktgerichte onderneming (BMO)
(13)
Ingevolge artikel 2, lid 7, onder b), van de basisverordening wordt de normale waarde bij antidumpingonderzoeken betreffende de invoer uit de VRC overeenkomstig artikel 2, leden 1 tot en met 6, van de basisverordening vastgesteld voor producenten waarvan is aangetoond dat zij voldoen aan de criteria van artikel 2, lid 7, onder c), van de basisverordening, namelijk dat zij het soortgelijke product op marktvoorwaarden vervaardigen en verkopen. Deze criteria kunnen als volgt worden samengevat:
-
besluiten van bedrijven worden genomen als reactie op marktsignalen, zonder staatsinmenging van betekenis, en kosten geven marktvoorwaarden weer;
-
ondernemingen beschikken over een duidelijke basisboekhouding die onder controle staat van een onafhankelijke instantie in overeenstemming met de hiervoor internationaal geldende boekhoudnormen („IAS”) en die alle terreinen bestrijkt;
-
er zijn geen verstoringen van betekenis die nog voortvloeien uit het vroegere systeem zonder markteconomie;
-
faillissements- en eigendomswetten bieden stabiliteit en rechtszekerheid;
-
munteenheden worden tegen de marktkoers omgerekend.
(14)
De indiener van het verzoek verzocht overeenkomstig artikel 2, lid 7, onder b), van de basisverordening om een BMO; hem werd gevraagd het desbetreffende aanvraagformulier in te vullen.
(15)
In de loop van het onderzoek diende de indiener van het verzoek een aantal BMO-aanvragen in voor zijn verbonden ondernemingen. Na de aanvragen te hebben bestudeerd, wees de Commissie vier bij de productie en verkoop van het betrokken product betrokken ondernemingen aan voor controle van de BMO-aanvraag. Deze ondernemingen worden genoemd in overweging 8 van deze verordening. Later in het onderzoek bleek echter dat de indiener van het verzoek verbonden was met nog een andere producent en een andere exporteur van het betrokken product in de VRC. Aangezien deze ondernemingen geen apart BMO-aanvraagformulier hadden ingevuld, was het niet mogelijk om de situatie te beoordelen van de hele groep waarin de indiener van het verzoek actief is.
(16)
Het behoort tot de vaste praktijk van de Commissie om na te gaan of een groep verbonden ondernemingen in haar geheel voldoet aan de voorwaarden voor een BMO. Dit wordt nodig geacht om te voorkomen dat de verkopen van een groep ondernemingen via een van de verbonden ondernemingen in de groep worden geleid, mocht die onderneming een preferentieel individueel recht toegekend krijgen. Daarom moeten, in gevallen waarin een dochteronderneming of een andere verbonden onderneming producent en/of verkoper van het betrokken product is, alle verbonden ondernemingen een BMO-aanvraagformulier indienen, zodat kan worden onderzocht of voldaan wordt aan de criteria in artikel 2, lid 7, onder c), van de basisverordening. Het enkele feit dat de indiener van het verzoek had nagelaten het bestaan van deze ondernemingen bekend te maken, volstaat al om te kunnen concluderen dat niet kan worden vastgesteld of de groep als geheel aan de voorwaarden voor een BMO voldoen.
(17)
Uit het onderzoek bleek evenwel dat er van de vier ondernemingen van de groep die een BMO-aanvraagformulier hadden ingediend, slechts één was die aan alle voorwaarden voor toekenning van een BMO voldeed. De andere drie voldeden niet aan de eerste drie in overweging 13 genoemde criteria.
(18)
De moederonderneming slaagde er niet in aan te tonen vrij te zijn van staatsinmenging. Ten eerste kon de herkomst van het kapitaal van de in 2001 opgerichte onderneming niet worden vastgesteld en in de boekhouding konden de cijfers met betrekking tot de kapitaalinbreng niet worden afgestemd (criterium 1). Ten tweede heeft deze onderneming niet met bewijsmateriaal aangetoond dat zij over een duidelijke basisboekhouding beschikte die overeenkomstig de IAS werd opgesteld en gecontroleerd. De onderneming beschikte met name niet over afzonderlijke gecontroleerde rekeningen. Zij had slechts een gecontroleerde geconsolideerde jaarrekening, die speciaal op verzoek van een crediteur was opgesteld. Bovendien bleken de ongecontroleerde afzonderlijke rekeningen op meerdere punten niet in overeenstemming te zijn met de IAS, namelijk ten aanzien van vaste activa en afschrijvingen, de boeking van bepaalde activa en de herwaardering van activa (criterium 2).
(19)
De indiener van het verzoek heeft voorts niet aangetoond vrij te zijn van staatsinmenging. Met name bevatten de statuten, die aan de overheidsinstanties zijn meegedeeld ter verkrijging van een bedrijfsvergunning, beperkingen op het gebied van de verkoop op de binnenlandse markt. Bovendien kon de onderneming geen contract voor de levering van energie overleggen (criterium 1). Ten tweede heeft de onderneming niet met bewijsmateriaal gestaafd dat zij over een duidelijke basisboekhouding beschikte die overeenkomstig de IAS werd opgesteld en gecontroleerd (criterium 2). Ten slotte heeft de indiener van het verzoek niet aangetoond vrij te zijn van verstoringen van betekenis die nog voortvloeien uit het vroegere systeem zonder markteconomie, met name omdat niet al zijn initiële activa onafhankelijk waren gewaardeerd, en omdat hij profiteerde van aanzienlijke belastingkortingen (criterium 3).
(20)
De derde onderneming toonde niet aan dat haar zakelijke beslissingen werden genomen als reactie op marktsignalen, zonder staatsinmenging van betekenis, en dat haar kosten marktvoorwaarden weerspiegelen (criterium 1). Ten tweede heeft deze onderneming niet aangetoond dat zij over een duidelijke basisboekhouding beschikte die overeenkomstig de IAS werd opgesteld en gecontroleerd: er werden meerdere schendingen van de IAS vastgesteld, zoals het te laat boeken van inkomsten en een onjuiste afschrijving van vaste activa (criterium 2). Ten slotte heeft de onderneming niet aangetoond vrij te zijn van verstoringen van betekenis die nog voortvloeien uit het vroegere systeem zonder markteconomie, met name omdat haar initiële activa niet konden worden geacht onafhankelijk te zijn gewaardeerd (criterium 3).
(21)
Op basis van bovenstaande feiten en overwegingen kon aan de indiener van het verzoek en aan de groep als geheel, waarin de indiener van het verzoek actief is, geen BMO worden toegekend.
(22)
De bedrijfstak van de Gemeenschap, de indiener van het verzoek en de autoriteiten van het land van uitvoer werden in de gelegenheid gesteld om commentaar te geven op de bevindingen ten aanzien van de BMO. Alleen de indiener van het verzoek heeft gebruikgemaakt van deze gelegenheid.
(23)
De indiener van het verzoek stelde om te beginnen dat de twee ondernemingen die, zoals vermeld in overweging 15, pas laat werden ontdekt, geen BMO-aanvragen hoefden in te dienen. Volgens de indiener van het verzoek moeten BMO-aanvragen worden ingediend door ondernemingen die het betrokken product gedurende het OT produceerden of verhandelden. De beide ondernemingen in kwestie waren tijdens het OT en daarna noch bij de productie, noch bij de verkoop van het betrokken product betrokken, aangezien de verbonden exporteur begin 2008 werd opgeheven en de verbonden producent tijdens het OT niet volledig operationeel was omdat deze nog geen productievergunning had verkregen.
(24)
In dit verband wordt in herinnering gebracht dat de indiener van het verzoek gelegenheid heeft gekregen om BMO-aanvragen voor zijn verbonden ondernemingen in te dienen en dat voor de meeste ook heeft gedaan. Hij heeft echter binnen de hiervoor vastgestelde termijn geen melding gemaakt van het bestaan van deze twee ondernemingen, zoals in de overwegingen 25 en 26 wordt uiteengezet.
(25)
Het bestaan van de exportonderneming die zou zijn opgeheven, werd kort voor het controlebezoek in de VRC door de Commissie ontdekt en door de indiener van het verzoek bevestigd. De onderneming heeft geen BMO-aanvraag ingediend en bovendien heeft de indiener van het verzoek, ondanks een verzoek van de Commissie, geen boekhouding of andere relevante informatie overgelegd om de precieze activiteiten van deze onderneming tijdens het OT te verhelderen. Hierdoor was de Commissie niet in staat vast te stellen dat deze onderneming tijdens het OT niet betrokken was bij de verkoop van het betrokken product.
(26)
Het bestaan van de verbonden producent is tijdens het controlebezoek in de VRC aan de Commissie doorgegeven, zodat de Commissie, aangezien deze producent in een andere provincie was gevestigd, niet in staat was ter plaatse te controleren wat de precieze aard van de activiteiten van deze producent was en of deze niet al begonnen was met de vervaardiging van het betrokken product. Vastgesteld werd dat de onderneming weliswaar nog geen productievergunning heeft, maar dat de haar in 2007, dus tijdens het OT, verleende bedrijfsvergunning de vervaardiging van het betrokken product wel toestaat. Deze verbonden producent had derhalve een BMO-aanvraag moeten doen.
(27)
Doordat het bestaan van deze twee ondernemingen niet bekend werd gemaakt en er geen BMO-aanvragen waren ingediend, was het voor de Commissie niet mogelijk de later verstrekte informatie omtrent hun activiteiten te controleren en te beoordelen of de groep ondernemingen voldeed aan de voorwaarden voor een BMO.
(28)
De indiener van het verzoek stelde ook dat de moederonderneming niet in het BMO-onderzoek opgenomen had behoren te worden aangezien zij noch producent, noch exporteur van het betrokken product is.
(29)
De moederonderneming heeft zeggenschap over haar verbonden ondernemingen, met inbegrip van hun activiteiten inzake het betrokken product. Iedere bevinding waaruit blijkt dat de moederonderneming zich niet aan de beginselen van de markteconomie houdt, is daarom direct van invloed op de gehele groep. Uit het onderzoek bleek dat de moederonderneming sterke banden onderhield met haar dochterondernemingen, met name met de indiener van het verzoek en met een andere medewerkende onderneming van de groep, die bij het product in kwestie betrokken is. Er vonden veel transacties plaats tussen deze ondernemingen. Ook waren de activa en de overheadkosten niet duidelijk gescheiden. Bovendien gaf de moederonderneming tijdens het controlebezoek aan in de toekomst magnesiabriketten te gaan produceren, wat volgens de bedrijfsvergunning van deze onderneming ook is toegestaan. Daarom moest ook dit argument worden afgewezen.
(30)
De indiener van het verzoek erkende dat de in overweging 20 genoemde onderneming niet voldoet aan alle BMO-criteria, maar stelde dat zij niet langer als producent beschouwd mag worden, aangezien zij op dat moment haar productiefaciliteiten verhuurde aan een verbonden producent.
(31)
Wat dit punt betreft, bleek dat deze onderneming in staat was op ieder gewenst moment in de toekomst zelf de productie te hervatten. Dit argument moest daarom worden afgewezen.
(32)
De indiener van het verzoek kwam met meer argumenten en voerde daarbij nieuwe elementen aan waaruit zou moeten blijken dat de in overweging 19 genoemde onderneming voldoet aan alle BMO-criteria. Deze argumenten worden hieronder beschreven en besproken.
(33)
Wat betreft criterium 1, stelde de indiener van het verzoek nog dat het bij alle in de statuten opgenomen beperkingen enkel gaat om afspraken tussen de aandeelhouders, waarbij geen sprake is van inmenging door de staat. De indiener van het verzoek stelde tevens dat het Chinese contractenrecht niet verplicht tot een schriftelijke overeenkomst voor de levering van energie.
(34)
In dit verband wordt opgemerkt dat volgens het Chinese vennootschapsrecht de statuten van ondernemingen bindend zijn voor de onderneming en voor aandeelhouders, bestuurders, leidinggevenden en directie. Bovendien moeten de statuten en wijzigingen daarvan bij de overheid worden geregistreerd. In tegenstelling tot wat de indiener van het verzoek beweert, is voorts vastgesteld dat het Chinese contractenrecht duidelijk verwijst naar overeenkomsten voor de levering en het gebruik van energie en ook duidelijke bepalingen bevat over de inhoud van dergelijke overeenkomsten. Daarom werden de argumenten betreffende criterium 1 afgewezen.
(35)
Met betrekking tot criterium 2 overlegde de indiener van het verzoek documenten die moesten aantonen dat de aangetroffen tekortkomingen in de boekhouding, met name in verband met een transactie tussen verbonden ondernemingen, naderhand, in april 2008, waren gecorrigeerd, waarmee alsnog aan criterium 2 zou zijn voldaan.
(36)
In dit verband wordt opgemerkt dat een remedie die in 2008 zou zijn toegepast, geen oplossing kan zijn voor het feit dat de rekeningen die de indiener van het verzoek in het aanvraagformulier verstrekte, niet betrouwbaar waren, zoals is aangegeven in overweging 19. Dit argument moest daarom worden afgewezen.
(37)
Met betrekking tot criterium 3 stelde de indiener van het verzoek dat het kapitaalcontroleverslag in zijn BMO-aanvraag zou moeten volstaan om de waardering van zijn activa te staven. Hij stelde tevens dat de belastingkortingen bij dit antidumpingonderzoek buiten beschouwing moesten worden gelaten aangezien deze slechts relevant zijn voor antisubsidieonderzoeken.
(38)
Uit het onderzoek is ook gebleken dat het kapitaalcontroleverslag niet klopte en daarom niet kan worden beschouwd als een betrouwbare, onafhankelijke grond voor de waardering van de activa. De door de indiener van het verzoek verkregen belastingkortingen worden beschouwd als aanmerkelijke vertekeningen van de financiële situatie van de onderneming die wel degelijk van invloed zijn op het derde BMO-criterium. Deze argumenten met betrekking tot criterium 3 moesten daarom worden afgewezen.
(39)
Op grond van het bovenstaande heeft de Commissie haar bevindingen en conclusies inzake de criteria 1, 2 en 3 gehandhaafd. Er wordt bijgevolg bevestigd dat de indiener van het verzoek en de groep waarvan hij deel uitmaakt, geen BMO toegekend kunnen krijgen.
2.3. Individuele behandeling (IB)
(40)
Ingevolge artikel 2, lid 7, van de basisverordening wordt voor landen waarop dat artikel van toepassing is, een voor het gehele land geldend recht vastgesteld, maar kunnen ondernemingen die kunnen aantonen dat ze aan de criteria voor een individuele behandeling (IB) van artikel 9, lid 5, van de basisverordening voldoen, daarvan worden uitgezonderd. Deze criteria kunnen als volgt worden samengevat:
-
in het geval van ondernemingen of joint ventures die geheel of gedeeltelijk in buitenlandse handen zijn, zijn exporteurs vrij om kapitaal en winsten te repatriëren;
-
de uitvoerprijzen en -hoeveelheden en de verkoopvoorwaarden worden vrij vastgesteld;
-
de meerderheid van de aandelen is in handen van particulieren, en aangetoond moet worden dat de onderneming in voldoende mate vrij is van staatsinmenging;
-
omrekening van munteenheden geschiedt tegen de marktkoers;
-
de staatsinmenging is niet dusdanig dat maatregelen ontweken kunnen worden indien voor individuele exporteurs een ander recht wordt vastgesteld.
(41)
De indiener van het verzoek heeft niet alleen verzocht om een BMO, maar heeft ook een IB aangevraagd voor het geval geen BMO zou worden toegekend.
(42)
Zoals in overweging 16 al is gezegd, behoort het tot de vaste praktijk van de Commissie om na te gaan of een groep verbonden ondernemingen in haar geheel voldoet aan de voorwaarden voor een IB. Zoals aangegeven in overweging 15 waren tijdens het OT een extra producent en een exporteur met de indiener van het verzoek verbonden, die geen medewerking hebben verleend aan het onderhavige onderzoek. Bijgevolg kon niet worden vastgesteld of deze twee ondernemingen aan de criteria voor een IB voldeden.
(43)
Derhalve luidt de conclusie dat de indiener van het verzoek noch een BMO, noch een IB toegekend moet krijgen.
(44)
De indiener van het verzoek, de autoriteiten van het land van uitvoer en de belanghebbenden werden in de gelegenheid gesteld opmerkingen te maken naar aanleiding van bovengenoemde bevindingen. Alleen de indiener van het verzoek heeft opmerkingen ingediend, welke hieronder worden besproken.
(45)
Om te beginnen herhaalde de indiener van het verzoek zijn argument dat het onderzoek inzake een BMO of een IB alleen gericht zou moeten zijn op ondernemingen die het betrokken product tijdens het OT produceerden of verhandelden, alsmede zijn bewering dat beide ondernemingen die geen medewerking hadden verleend, niet betrokken waren bij de productie of de verkoop van het betrokken product. Vervolgens stelde hij dat de ambtenaren van de Commissie ter plaatse alle benodigde informatie hadden ontvangen om te beoordelen of de twee niet-medewerkende ondernemingen voor een IB in aanmerking kwamen.
(46)
Wat het eerste argument betreft, zij opgemerkt dat de precieze activiteiten van deze twee ondernemingen gedurende het OT wegens het gebrek aan medewerking niet tijdens het controlebezoek konden worden nagegaan, zoals met name in overweging 15 al is gezegd. De indiener van het verzoek heeft derhalve niet aangetoond dat de twee niet-medewerkende ondernemingen het betrokken product gedurende het OT niet hadden geproduceerd en ook niet betrokken waren geweest bij de verkoop ervan. Ook zij opgemerkt dat, ongeacht de activiteiten van de producent gedurende het OT, deze bij de beoordeling van de gehele groep in aanmerking hadden moeten worden genomen; de redenen hiervoor zijn met name in overweging 16 uiteengezet. Derhalve wordt bevestigd dat deze twee ondernemingen aan het onderzoek hadden moeten meewerken.
(47)
Zoals vermeld in de overwegingen 24 tot en met 27 was de tijdens het bezoek ter plekke verstrekte informatie onvoldoende om een beoordeling te maken met betrekking tot een IB voor de twee niet-medewerkende ondernemingen. Bovendien was deze informatie niet binnen de termijn voor indiening van de IB-aanvraag verstrekt, maar zo laat dat deze niet meer door de Commissie te controleren viel. Dit argument moest daarom worden afgewezen.
(48)
De indiener van het verzoek stelde verder dat de huidige praktijk van de Commissie om IB-criteria te onderzoeken een inbreuk vormt op artikel 2.3 van de antidumpingovereenkomst van de WTO, die moet worden beschouwd als integraal onderdeel van de rechtsorde van de EG.
(49)
Gezien het gebrek aan medewerking van twee verbonden ondernemingen zijn de IB-criteria in het onderhavige onderzoek verder niet in aanmerking genomen, zodat de hele kwestie van verenigbaarheid met de WTO-regels in dit geval dus niet ter zake deed. Dit argument kon daarom niet nader in overweging worden genomen.
(50)
Op grond van bovenstaande feiten en overwegingen wordt bevestigd dat de indiener van het verzoek en de groep waar hij deel van uitmaakt geen IB kunnen worden verleend.
3. CONCLUSIE
(51)
Dit nieuwe onderzoek had tot doel de vaststelling van de individuele dumpingmarge van de indiener van het verzoek, die volgens hem afweek van de huidige residuele marge voor de invoer van het betrokken product uit de VRC. Het verzoek was voornamelijk gebaseerd op de bewering dat de indiener van het verzoek voldeed aan de criteria voor een BMO.
(52)
Aangezien het onderzoek met name tot de conclusie leidde dat de indiener van het verzoek wegens het gebrek aan medewerking van zijn verbonden producent en exporteur noch een BMO, noch een IB kon worden toegekend, kon de Commissie niet vaststellen dat de individuele dumpingmarge van de indiener van het verzoek afweek van de in het oorspronkelijke onderzoek vastgestelde residuele dumpingmarge. Daarom moet het verzoek van de hand worden gewezen en moet het nieuwe onderzoek ten behoeve van een nieuwe exporteur worden beëindigd. Het tijdens het oorspronkelijke onderzoek vastgestelde residuele antidumpingrecht van 39,9 % dient derhalve voor de indiener van het verzoek gehandhaafd te blijven.
4. HEFFING VAN HET ANTIDUMPINGRECHT MET TERUGWERKENDE KRACHT
(53)
Aangezien het onderzoek heeft geleid tot de vaststelling dat er sprake is van dumping door de onderneming, dienen de antidumpingrechten die van toepassing zijn op de onderneming met terugwerkende kracht te worden geheven op alle invoer van het betrokken product waarvoor krachtens artikel 3 van Verordening (EG) nr. 1536/2007 een registratieplicht gold.
5. BEKENDMAKING EN DUUR VAN DE MAATREGELEN
(54)
De indiener van het verzoek is in kennis gesteld van de belangrijkste feiten en overwegingen op grond waarvan de Commissie voornemens was een definitief antidumpingrecht te heffen op zijn invoer in de Gemeenschap; hij is in de gelegenheid gesteld hierover opmerkingen te maken.
(55)
Dit nieuwe onderzoek is niet van invloed op de datum waarop Verordening (EG) nr. 1659/2005 overeenkomstig artikel 11, lid 2, van de basisverordening vervalt,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
1. Het bij Verordening (EG) nr. 1536/2007 geopende nieuwe onderzoek ten behoeve van een nieuwe exporteur wordt beëindigd en het antidumpingrecht dat krachtens artikel 1 van Verordening (EG) nr. 1659/2005 van toepassing is op alle overige ondernemingen in de Volksrepubliek China wordt ingesteld op de invoer bedoeld in artikel 1 van Verordening (EG) nr. 1536/2007 van de Commissie.
2. Het antidumpingrecht dat krachtens artikel 1 van Verordening (EG) nr. 1659/2005 van toepassing is op alle overige ondernemingen in de Volksrepubliek China wordt met ingang van 22 december 2007 geheven op de invoer van bepaalde magnesiabriketten die uit hoofde van artikel 3 van Verordening (EG) nr. 1536/2007 van de Commissie is geregistreerd.
3. De douaneautoriteiten wordt opgedragen de registratie van de invoer uit hoofde van artikel 3 van Verordening (EG) nr. 1536/2007 van de Commissie te beëindigen.
4. Tenzij anders vermeld, zijn de geldende bepalingen inzake douanerechten van toepassing.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Artikel 1, lid 2, is van toepassing met ingang van 22 december 2007.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 15 september 2008.