NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1645/2005
ze dne 6. října 2005,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2603/2000, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo z dovozu některých polyetylentereftalátů pocházejících mimo jiné z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ POSTUP
(1)
Rada nařízením (ES) č. 2603/2000 (2) uložila konečné vyrovnávací clo z dovozu některých polyetylentereftalátů (dále jen „PET“) pocházejících mimo jiné z Indie s viskozitním číslem nejméně 78 ml/g, podle DIN (Deutsche Industrienorm) 53728 a obvykle kódu KN 3907 60 20 (dále jen „dotyčný výrobek“). Opatření měla podobu zvláštní celní sazby v rozpětí od 0 EUR do 41,3 EUR za tunu pro spolupracující jednotlivé indické vývozce a pro všechny ostatní indické vývozce zvláštní sazbu ve výši 41,3 EUR za tunu.
B. SOUČASNÝ POSTUP
1. ŽÁDOST O PŘEZKUM
(2)
Po uložení konečných opatření obdržela Komise od indického výrobce dotyčného výrobku, společnosti South Asian Petrochem Limited (dále jen „žadatel“), žádost o zahájení zrychleného přezkumu nařízení (ES) č. 2603/2000 podle článku 20 základního nařízení. Žadatel prohlásil, že není spřízněný s žádným dalším vývozcem dotyčného výrobku. Navíc tvrdil, že nevyvážel dotyčný výrobek během původního období šetření (od 1. října 1998 do 30. září 1999), ale vyvážel dotyčný výrobek do Společenství až po uplynutí tohoto období.
2. ZAHÁJENÍ ZRYCHLENÉHO PŘEZKUMU
(3)
Komise přezkoumala důkazy předložené žadatelem a uznala je za dostačující k ospravedlnění zahájení přezkumu podle ustanovení článku 20 základního nařízení. Po dohodě s poradním výborem a poté, co byla dotčenému výrobnímu odvětví Společenství dána příležitost se k věci vyjádřit, zahájila Komise prostřednictvím oznámení v Úředním věstníku Evropské unie (3) zrychlený přezkum nařízení (ES) č. 2603/2000 s ohledem na žadatele.
3. DOTYČNÝ VÝROBEK
(4)
Výrobek dotčený současným přezkumem je stejný jako výrobek posuzovaný v nařízení (ES) č. 2603/2000 (viz 1. bod odůvodnění).
4. OBDOBÍ ŠETŘENÍ
(5)
Šetření subvencování se týkalo období od 1. října 2003 do 30. září 2004 („období přezkumného šetření“).
5. DOTČENÉ STRANY
(6)
Komise o zahájení šetření oficiálně informovala žadatele a indickou vládu. Komise také poskytla ostatním zúčastněným stranám příležitost, aby písemně předložily svá stanoviska a požádaly o slyšení. Komise však žádná stanoviska nebo žádosti o slyšení neobdržela.
(7)
Komise zaslala žadateli dotazník a obdržela odpověď ve stanovené lhůtě. Komise si vyžádala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro účely šetření a provedla inspekci na místě u žadatele v Kalkatě a Haldia.
C. ROZSAH PŘEZKUMU
(8)
Komise přezkoumala tytéž subvenční programy, které byly analyzovány v původním šetření. Přezkoumala také, zda žadatel použil jiné subvenční programy nebo přijal subvence ad hoc týkající se dotyčného výrobku.
D. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
1. UZNÁNÍ ZA NOVÉHO VÝVOZCE
(9)
Žadatel byl schopen uspokojivě prokázat, že není přímo ani nepřímo spřízněn s žádnými vyvážejícími výrobci, kteří v souvislosti s dotyčným výrobkem podléhají platným vyrovnávacím opatřením.
(10)
Šetření potvrdilo, že žadatel nevyvážel dotyčný výrobek během původního období šetření, tj. od 1. října 1998 do 30. září 1999, a že začal vyvážet do Společenství až po skončení tohoto období. Kromě toho žadatel nebyl během původního období šetření prošetřován, z důvodů jiných, než je odmítání spolupráce s Komisí.
(11)
Proto se potvrzuje, že by žadatel měl být považován za nového vývozce. V souladu s článkem 20 základního nařízení by tedy měla být pro žadatele stanovena individuální vyrovnávací celní sazba.
2. SUBVENCOVÁNÍ
(12)
Na základě informací obsažených v odpovědi žadatele na dotazník Komise a informací dále shromážděných během šetření byly prošetřovány následující režimy:
-
režim Duty Entitlement Passbook,
-
režim Export Credit,
-
režim Export Oriented Unit/režim Special Economic Zones,
-
režim Export Promotion Capital Goods,
-
režim Income Tax Exemption,
-
režim West Bengal Incentives.
2.1. PŮVODNĚ PROŠETŘOVANÉ REŽIMY, KTERÉ SPOLEČNOST VYUŽILA
2.1.1. Režim Export Oriented Unit (dále jen „EOUS“)/režim Special Economic Zones (dále jen „SEZS“)
a) Právní základ
(13)
Uvedené režimy vychází ze zákona o zahraničním obchodu (vývoj a regulace) z roku 1992 (č. 22 z roku 1992), který vstoupil v platnost dne 7. srpna 1992 (dále jen „zákon o zahraničním obchodu“). Tento zákon opravňuje indickou vládu vydávat oznámení o obchodní politice, dříve nazývané „vývozní a dovozní politika“ a od 1. září 2004 nazývané „politika zahraničního obchodu“. Politika zahraničního obchodu na období 2004 až 2009 (dále jen „FTP“), která zahrnuje vývozní a dovozní politiku na období 2002 až 2007, je relevantní pro období přezkumného šetření tohoto případu. Kromě toho indická vláda stanoví postupy, jimiž se FTP řídí, v publikaci „Příručka postupů, svazek I“ (dále jen „HOP I“) (4).
(14)
Informace o těchto režimech jsou obsaženy v kapitolách 6 (EOUS) a 7 (SEZS) politiky FTP a publikace HOP I.
b) Způsobilost
(15)
S výjimkou společností, které se zabývají výhradně obchodováním, mohou být všechny podniky, které se v zásadě zavážou vyvážet celou svou produkci zboží nebo služeb, zřízeny v rámci EOUS nebo SEZS. Na rozdíl od služeb a zemědělství však podniky v průmyslových odvětvích musí za účelem způsobilosti pro EOUS splnit požadavek týkající se minima základních prostředků (10 milionů indických rupií).
c) Praktické provádění
(16)
Režim SEZS je následníkem dřívějšího režimu Export Processing Zones (dále jen „EPZS“). SEZS jsou specificky ohraničené bezcelní enklávy a jsou podle politiky FTP považovány za cizí území pro účely obchodních operací, cel a daní. 35 SEZS bylo schváleno indickými orgány.
(17)
Na druhé straně EOUS jsou geograficky flexibilnější a lze je zřídit kdekoli v Indii. Daný režim doplňuje režim SEZS.
(18)
Žádost o působení v rámci těchto režimů musí zahrnovat informace pro období příštích pěti let, mimo jiné o plánovaných výrobních množstvích, plánované hodnotě vývozu, požadavcích dovozu a požadavcích na domácí zdroje. V případě přijetí žádosti společnosti ze strany příslušných orgánů budou společnosti oznámeny podmínky spojené s tímto přijetím. Dohoda o uznání společnosti za podnik působící v rámci EOUS nebo SEZS platí po dobu pěti let. Tato dohoda může být obnovena na další období.
(19)
Velmi důležitou povinností podniku v rámci EOU nebo SEZ, jak ji stanoví politika FTP, je dosáhnout čistých devizových příjmů (dále jen „NFE“); celková hodnota vývozů v referenčním období (5 let) musí být tedy vyšší než celková hodnota dovezeného zboží.
(20)
Jednotky EOUS/SEZS mají nárok na následující úlevy:
i)
osvobození od dovozního cla u všech typů zboží (včetně výrobních statků, surovin, a spotřebního materiálu) potřebného k výrobě, zhotovení či zpracování nebo v souvislosti s těmito činnostmi;
ii)
osvobození od spotřební daně u zboží nakoupeného z domácích zdrojů;
iii)
vrácení centrální daně z prodeje zaplacené ze zboží nakoupeného z místních zdrojů;
iv)
vrácení cla ve výši všech uplatňovaných sazeb, pokud jde o topný olej nakoupený od tuzemských ropných společností;
v)
při zaplacení příslušného cla z hotového výrobku možnost prodat část produkce na domácím trhu jako výjimku z obecného požadavku vyvézt celou produkci;
vi)
osvobození od daně z příjmu běžně splatné ze zisků z vývozu v souladu s oddílem 10A nebo 10B zákona o dani z příjmu po dobu 10 let po zahájení činnosti, avšak nejdéle do roku 2010;
vii)
možnost zahraničního vlastnictví kapitálu ve výši 100 %.
(21)
I když jsou úlevy v rámci obou režimů do velké míry srovnatelné, existují některé rozdíly. Například pouze EOU může získat 50 % slevu ze cla splatného z prodeje na domácím trhu (prodej ve vnitrostátní celní oblasti); u SEZ je splatných 100 % cla z takového prodeje. Jednotka EOU může za použití této snížené sazby prodat na domácím trhu až 50 % svého obratu.
(22)
Jednotky působící v rámci těchto režimů jsou vázány dohledem celních úřadů v souladu s oddílem 65 indického celního zákona.
(23)
Ze zákona mají povinnost vést řádnou evidenci všech dovozů, spotřeby a využití veškerých dovezených materiálů a uskutečněných vývozů, a to ve stanoveném formátu. Tyto doklady musí být pravidelně (dle potřeby) předkládány příslušným orgánům (dále jen „čtvrtletní a výroční zprávy o dosaženém pokroku“).
(24)
Podle odstavců 6.11.2 a 7.13.2 HOP I se však „v žádném okamžiku nevyžaduje, aby [jednotka EOU nebo SEZ] určovala vzájemný vztah mezi každou dovozní zásilkou a svým vývozem, převody na jiné jednotky, prodejem v rámci vnitrostátní celní oblasti nebo zásobami“.
(25)
Prodej na domácím trhu je uskutečňován a evidován na základě autocertifikace bez předchozího oznámení konkrétních transakcí. Proces odesílání vývozních zásilek EOU probíhá pod dohledem pracovníka celního/finančního úřadu, který v EOU trvale působí. Společnost musí indické vládě uhradit mzdu takového stálého pracovníka.
(26)
„Veškerá činnost jednotek SEZ v dané zóně, včetně vývozu a zpětného dovozu zboží, prochází, není-li stanoveno jinak, procesem autocertifikace“, jak stanoví oddíl 7.29 HOP I. Ze strany celních orgánů tedy nedochází k žádným rutinním kontrolám vývozních zásilek jednotky SEZ.
(27)
V daném případě žadatel použil EOUS. Vzhledem k tomu, že SEZS použit nebyl, není nutné analyzovat možnost napadnutelnosti tohoto režimu. Žadatel použil EOUS, aby mohl dovézt suroviny a výrobní statky bez dovozního cla, aby nakoupil zboží na domácím trhu bez spotřební daně, aby mu byla vrácena daň z prodeje, stejně jako clo z topného oleje, a aby mohl prodat část své produkce na domácím trhu. Využil tak všech výhod popsaných ve 20. bodě odůvodnění v rámci bodů i) až iv). Žadatel nevyužil výhod podle ustanovení EOUS o osvobození od daně z příjmu (viz 53. bod odůvodnění).
d) Závěry ohledně EOUS
(28)
Osvobození EOU od dvou typů dovozního cla (tzv. „základního cla“ a „zvláštního dodatečného cla“), vrácení daně z prodeje a vrácení cla z topného oleje jsou finančními příspěvky indické vlády ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Státní příjem, který by byl uskutečněn, kdyby tento režim neexistoval, je ušlým příjmem, který tedy navíc pro žadatele představuje výhodu ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení, neboť žadatel ušetřil likviditu tím, že nemusel zaplatit obvykle splatná cla a byla mu vrácena daň z prodeje.
(29)
Osvobození od spotřební daně a odpovídajícího dovozního cla (tzv. „dodatečného cla“) však nemá za následek ušlý příjem, který by byl jinak uskutečněn. Spotřební daň a dodatečné clo by, pokud by byly zaplaceny, mohly být použity jako kredit pro vlastní budoucí celní závazky (tzv. mechanismus „CENVAT“). Proto tato cla nejsou konečná. V rámci mechanismu „CENVAT“ se konečné clo uplatňuje jen u přidané hodnoty, nikoli u vstupních materiálů.
(30)
Pouze osvobození od základního cla, zvláštního dodatečného cla a vrácení daně z prodeje, jakož i cla z topného oleje, tedy představují subvence ve smyslu článku 2 základního nařízení. Tyto subvence jsou stanoveny zákonem v závislosti na vývozní výkonnosti, a jsou proto považovány za specifické a napadnutelné podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení. Vývozní cíl EOU, jak je stanoven v oddíle 6.1 politiky FTP, je nutným předpokladem k získání pobídek.
(31)
Kromě toho nelze tyto subvence považovat za povolené systémy navracení cla ani systémy navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovují přísným pravidlům stanoveným v příloze I (písmena h) a i)), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení.
(32)
Jsou-li ustanovení o vrácení daně z prodeje a osvobození od dovozního cla používána pro nákup výrobních statků, nejsou již v souladu s pravidly pro povolené systémy navracení, protože toto zboží se nespotřebovává ve výrobním procesu, jak požaduje příloha I písmeno h) (vrácení daně z prodeje) a i) (úleva od dovozního cla).
(33)
Kromě toho a také s ohledem na ostatní výhody plynoucí z tohoto režimu bylo zjištěno, že indická vláda nemá účinný systém ani postup pro ověření, zda a v jakém objemu byly při výrobě vyváženého výrobku spotřebovány vstupy nakoupené bez cla nebo podléhající vrácení daně z prodeje a cla z topného oleje (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě programů navracení u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení).
(34)
EOU může prodat značné množství své výroby, až 50 % svého ročního obratu, na domácím trhu. Proto ze zákona neexistuje povinnost vyvézt celkové množství vyrobených výsledných výrobků. Navíc v důsledku postupu autocertifikace dochází k těmto domácím transakcím bez dohledu a kontroly vládních orgánů. V důsledku toho nepodléhá celní území EOU, a to ani částečně, fyzické kontrole indických orgánů. To však zvyšuje význam dalších prvků ověřování, zejména kontroly vztahu mezi bezcelními vstupy a výslednými výrobky určenými na vývoz, aby mohly být považovány za systém ověřování navracení cla.
(35)
Pokud jde o další zavedené ověřování, je třeba připomenout, jak zmiňuje 24. bod odůvodnění, že EOU nemá z právního hlediska v žádném okamžiku povinnost určovat vzájemný vztah mezi každou dovozní zásilkou a místem určení výsledného výrobku. Pouze takové kontroly zásilek by však indickým orgánům poskytly dostatek informací o konečném místě určení vstupů, za účelem kontroly, zda osvobození od cla a navracení daně z prodeje či cla z topného oleje nepřevyšuje vstupy pro výrobu na vývoz. Měsíční daňová přiznání pro prodej na domácím trhu prováděná na základě vlastního posouzení, která jsou pravidelně vyhodnocována indickými orgány, nestačí. Ani interní systémy společností provozované bez zákonné povinnosti v rámci politiky FTP, např. systém správy šarží, nejsou dostatečné, aby mohly nahradit takový klíčový požadavek, jakým je systém ověřování navracení cla. Navíc musí být systém ověřování navracení cla navržen a vynucován státem a nemělo by být ponecháno na uvážení vedení každé jednotlivé dotčené společnosti, zda zavede informační systém. Protože indická politika FTP výslovně nestanoví, že EOU musí evidovat vztah mezi vstupními materiály a výsledným výrobkem, bylo zjištěno, že indická vláda nezavedla žádný účinný kontrolní mechanismus ke stanovení toho, jaké vstupy byly při výrobě vyváženého výrobku spotřebovány a v jakém objemu.
(36)
Indická vláda neprovedla ani další přezkoumání na základě skutečně použitých vstupů, ačkoli je při neexistenci účinného systému ověřování obvykle nutné takové přezkoumání provést (příloha II část II odstavec 5 a příloha III část II odstavec 3 základního nařízení), ani neprokázala, že nedošlo k nadměrné úlevě.
(37)
Po oznámení dané skutečnosti žadatel argumentoval tím, že v daném případě nebyla použita stejná metodika ve smyslu čl. 22 odst. 4 základního nařízení jako u původního šetření při posuzování EOUS. Je však třeba poukázat na to, že při původním šetření vývozci prokázali, že nedošlo k nadměrné úlevě; osvobození od cla z nákupu surovin v rámci EOUS proto nebylo původně napadnuto.
(38)
V daném případě však žadatel nic takového neprokázal. V této souvislosti je rovněž třeba poukázat na to, že žadatel prodával dotyčný výrobek i na domácím trhu, tj. ne všechny vstupní materiály nakoupené bez cla musely být nutně spotřebovány v rámci výroby určené na vývoz. Navíc v původním šetření nefigurovala okolnost, že podle indických právních předpisů nemají vývozci v rámci EOUS povinnost určovat vzájemný vztah mezi dovozními zásilkami a místem určení příslušných výsledných výrobků. Proto byl daný režim v tomto případě posuzován v souladu s ustanoveními čl. 22 odst. 4 základního nařízení, který stanoví, že je třeba zvážit nové okolnosti. V důsledku toho se potvrzuje současné zjištění, že EOUS nepředstavuje povolený systém navracení cla nebo navracení u náhradních vstupů.
e) Výpočet výše subvence
(39)
V dané souvislosti je při absenci povoleného systému navracení cla nebo navracení u náhradních vstupů napadnutelnou výhodou prominutí celkového dovozního cla (základního cla a zvláštního dodatečného cla) obvykle splatného při dovozu, jakož i vrácení daně z prodeje a cla z topného oleje, vše v průběhu období přezkumného šetření.
(40)
Po oznámení dané skutečnosti žadatel namítl, že výše subvence, včetně úprav úroků za jednorázové subvence, by se měla vypočítávat pouze na základě sedmiměsíčního období přezkumného šetření, během něhož byl žadatel obchodně činný. Alternativně žadatel požádal o to, aby bylo posuzováno pouze období deseti měsíců, které zahrnuje i období zkušební výroby.
(41)
V souladu s článkem 5 základního nařízení se výše napadnutelných subvencí vypočítává na základě výhody, kterou příjemce získal a která byla během období přezkumného šetření zjištěna. V souladu s týmž ustanovením a běžnou praxí uplatňovanou v ES bylo za období přezkumného šetření zvoleno 12 měsíců, a zjištění proto vycházejí z tohoto časového období. V základním nařízení není žádné ustanovení, které by stanovovalo, že by se zahajovací fáze působení společnosti neměla do zmiňovaného období započítávat. Tvrzení žadatele proto bylo zamítnuto.
i) Osvobození od dovozního cla (základního cla a zvláštního dodatečného cla) a vrácení daně z prodeje u surovin
(42)
Výše subvence pro žadatele byla vypočtena na základě ušlého dovozního cla (základního cla a zvláštního dodatečného cla) z dovezených materiálů a na základě vrácené daně z prodeje a vráceného cla z topného oleje, jež jsou způsobilé pro vrácení, vše v průběhu období přezkumného šetření. Poplatky nezbytně vynaložené pro získání subvence byly v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení od této částky odečteny, aby byla zjištěna výše subvence jakožto čitatele. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla celková výše subvence přepočtena na vývozní obrat jakožto jmenovatel, protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených množství. Takto získaná subvenční sazba činila 12,6 %.
(43)
V této souvislosti žadatel namítal, že by jako čitatel měl být použit pouze takový díl subvencí, který lze přímo přiřadit k dotyčnému výrobku. Žadatel vyrábí malé množství PET o nízké viskozitě, který je dotyčným výrobkem, a meziprodukt (amorfní granule PET), jež však nespadají mezi výrobky podléhající danému šetření. Žadatel navrhoval přidělit výši subvence na základě obratu dotyčného výrobku ve vztahu k celkovému obratu.
(44)
Je však třeba upozornit na to, že různé vstupní materiály nelze per se spojovat s dotyčným výrobkem, PET o nízké viskozitě ani meziproduktem, protože se stejné vstupní materiály používají pro výrobu všech těchto tří typů. Navíc, jak stanoví 32. až 38. bod odůvodnění, neexistoval řádný systém ověřování, pokud jde o konečné místo určení vstupních materiálů. V takovém případě a v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byl čitatel i jmenovatel stanoven na základě celé palety výrobků žadatele, aby bylo možné přidělit výši subvence připadající na dotyčný výrobek. Žadatel neprokázal, že by nějaký jiný alternativní postup vedl k přesnějším výsledkům. Navíc je třeba poznamenat, že i kdyby byla daná námitka přijata, byl by jmenovatel poměrně snížen, čímž by se došlo ke stejnému celkovému výsledku.
ii) Osvobození od dovozního cla (základního cla a zvláštního dodatečného cla) u výrobních statků
(45)
Na rozdíl od surovin nejsou výrobní statky fyzicky začleněny do hotového zboží. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výhoda společnosti, jež je předmětem šetření, vypočtena na základě výše nezaplaceného cla z dovezených výrobních statků rozloženého na dobu odpovídající běžné době amortizace takových výrobních statků ve výrobním odvětví dotyčného výrobku (tj. 18,465 let); z toho vyplývá zaokrouhlená sazba amortizace ve výši 5,42 %. Takto vypočtená částka připadající na období přezkumného šetření byla upravena připočtením úroku, který v průběhu tohoto období vznikl, s cílem zohlednit vývoj hodnoty výhody v čase, a tím stanovit úplnou výhodu tohoto režimu pro příjemce. Výše připočteného úroku vycházela z obchodní úrokové sazby v průběhu období přezkumného šetření v Indii. Poplatky nezbytně vynaložené pro získání subvence byly v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení od této částky odečteny, aby byla zjištěna výše subvence jako čitatele. V souladu s čl. 7 odst. 2 a 3 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat v průběhu období přezkumného šetření jakožto jmenovatele, protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených množství. Takto získaná subvenční sazba činila 0,9 %.
(46)
Po oznámení dané skutečnosti žadatel namítal, že by se pro jeho společnost měla uplatnit zvláštní doba amortizace 18,93 roku namísto 18,465 roku, což je kombinovaný průměr s původně stanovenou dobou amortizace. Rovněž tvrdil, že jeho individuální doba amortizace odráží současnou normu v rámci daného výrobního odvětví v Indii.
(47)
Jak je však uvedeno výše, čl. 7 odst. 3 základního nařízení vyžaduje, aby se vycházelo z běžné, tj. průměrné doby amortizace v rámci daného výrobního odvětví a nikoli z doby, která je specifická pro danou společnost. Kromě toho žadatel nepotvrdil, že by se norma amortizace v rámci dotčeného výrobního odvětví všeobecně zvýšila. Daný argument byl proto zamítnut.
(48)
Žadatel navíc tvrdil, že by se pro účely výpočtu subvence neměla míra amortizace zaokrouhlovat.
(49)
Zaokrouhlení však nemá žádný dopad na celkový výsledek, a z této připomínky proto nevyplývají žádné důsledky.
(50)
Celková sazba subvence v rámci EOUS pro žadatele tedy činí 13,5 %.
2.2. PŮVODNĚ PROŠETŘOVANÉ REŽIMY, KTERÝCH SPOLEČNOST NEVYUŽILA
2.2.1. Režim Duty Entitlement Passbook (dále jen „DEPBS“)
(51)
Žadatel režimu DEPBS nevyužil.
2.2.2. Režim Export Promotion Capital Goods (dále jen „EPCGS“)
(52)
Zjistilo se, že žadatel v režimu EPCGS nedovážel investiční zboží, a proto režimu EPCGS nevyužil.
2.2.3. Osvobození od daně z příjmu
(53)
Zjistilo se, že žadatel v situaci, kdy neměl zdanitelné zisky, nevyužil v období šetření osvobození od daně z příjmu podle oddílu 10B zákona o dani z příjmu z roku 1961.
2.3. DALŠÍ REŽIMY, KTERÉ SPOLEČNOST V SOUVISLOSTI S DOTYČNÝM VÝROBKEM VYUŽILA, KTERÉ JSOU POVAŽOVÁNY ZA NAPADNUTELNÉ
2.3.1. Vývozní úvěry (Export Credit, dále jen „ECS“)
a) Právní základ
(54)
ECS vychází z oddílů 21 a 35A indického zákona o bankovním dohledu z roku 1949, které umožňují Indické centrální bance řídit komerční banky v oblasti vývozních úvěrů.
(55)
Podrobnosti tohoto režimu jsou uvedeny v rámcovém oběžníku IECD č. 5/04.02.02/2004-05 (vývozní úvěr v cizí měně) a rámcovém oběžníku IECD č. 27/04.02.02/2004-05 (vývozní úvěr v rupiích) Indické centrální banky (dále jen „ICB“), které jsou určeny všem komerčním bankám v Indii.
b) Způsobilost
(56)
Pro tento režim jsou způsobilí výrobci/vývozci a obchodníci/vývozci.
c) Praktické provádění
(57)
Podle tohoto režimu nastavuje subjekt zmocněný ICB maximální úrokové sazby použitelné pro vývozní úvěry, jak v indických rupiích nebo v cizí měně, které mohou komerční banky účtovat vývozci, „aby vývozcům zajistily dostupnost úvěru za mezinárodně konkurenceschopné sazby“. ECS se skládá ze dvou podrežimů, režimu vývozních úvěrů před odesláním (dále jen „balicí úvěr“), který pokrývá úvěry poskytované vývozci na financování nákupu, zpracování, výrobu, balení a/nebo odeslání zboží před vývozem, a režimu vývozního úvěru po odeslání, který zajišťuje půjčky provozního kapitálu za účelem financování vývozních pohledávek. ICB také vydává bankám pokyny, aby poskytly určitou částku svého čistého bankovního úvěru ve prospěch financování vývozu.
(58)
Na základě rámcového oběžníku ICB mohou vývozci obdržet vývozní úvěry za preferenční úrokové sazby ve srovnání s úrokovými sazbami běžných komerčních úvěrů (dále jen „hotovostní úvěry“), které jsou čistě stanoveny za tržních podmínek. V tomto ohledu rámcový oběžník o vývozním úvěru v rupiích poznamenává, že „maximální sazby úroků z úvěrů poskytnutým vývozcům, stanovené v tomto oběžníku, jsou nižší než maximální úrokové sazby z úvěrů běžně účtované jiným dlužníkům a jsou proto v tomto smyslu označeny jako zvýhodňující“.
(59)
V důsledku rámcového oběžníku ICB žadatel využil ve srovnání se sazbami na hotovostní úvěry preferenčních sazeb na úvěry ECS.
d) Závěr o ECS
(60)
Za prvé preferenční úrokové sazby úvěru ECS stanovené rámcovými oběžníky ICB uvedenými v 55. bodě odůvodnění snížily úrokové náklady žadatele ve srovnání s úrokovými náklady čistě stanovenými tržními podmínkami a poskytují v tomto případě výhodu ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Za druhé a bez ohledu na skutečnost, že preferenční úvěry v rámci ECS jsou poskytovány komerčními bankami, je tato výhoda finančním příspěvkem vlády ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu iv) základního nařízení. V této souvislosti je třeba poznamenat, že ani čl. 2 odst. 1 bod iv) základního nařízení, ani Dohoda o WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (DSVO) nevyžadují pro zjištění subvence výdaj na účtu veřejných finančních prostředků, např. náhradu komerční bance ze strany indické vlády, ale pouze pokyn vlády vykonávat funkce uvedené v bodech i), ii) nebo iii) čl. 2 odst. 1 základního nařízení. ICB je veřejnoprávním subjektem a spadá tedy pod definici „vlády“ v čl. 1 odst. 3 základního nařízení. Je to subjekt ve 100 % vlastnictví státu, realizuje cíle veřejné politiky, např. měnovou politiku, a její vedení je jmenováno indickou vládou. ICB dává pokyny soukromým subjektům v tom smyslu, že komerční banky jsou vázány určitými podmínkami, mimo jiné i) maximálními úrokovými sazbami pro úroky z vývozních úvěrů stanovenými v rámcových oběžnících ICB a ii) ustanoveními ICB, že komerční banky musí poskytnout určitou částku svých čistých bankovních úvěrů ve prospěch financování vývozů. Tato povinnost zavazuje komerční banky k tomu, aby vykonávaly funkce zmíněné v čl. 2 odst. 1 písm. a) bodě i) základního nařízení, v tomto případě poskytovaly půjčky ve formě preferenčního financování vývozu. Takový přímý převod peněžních prostředků ve formě půjček za určitých podmínek by jinak byl svěřen vládě a skutečnost podle čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení se v žádném smyslu neliší od jednání obvykle prováděného vládou. Tato subvence je navíc považována za specifickou a napadnutelnou, protože preferenční úrokové sazby jsou k dispozici pouze ve vztahu k financování vývozních transakcí, a proto jsou závislé na vývozní výkonnosti, viz čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
e) Výpočet výše subvence
(61)
Výše subvence byla vypočtena na základě rozdílu mezi úrokem placeným za vývozní úvěr využitý během období přezkumného šetření a částkou, která by byla zaplacena, pokud by byly uplatněny úrokové sazby stejné jako u běžných komerčních úvěrů využitých žadatelem. Tato výše subvence (čitatel) byla přepočtena na celkový vývozní obrat v období přezkumného šetření (jmenovatel) v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení, neboť subvence je závislá na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Subvence podle režimu ECS byla stanovena na 0,4 %.
2.3.2. Režim West Bengal Incentive (dále jen „WBIS“)
(62)
Podrobný popis režimu WBIS je uveden v oznámení ministerstva obchodu a průmyslu vlády státu Západní Bengálsko č. 588-CI/H ze dne 22. června 1999 (dále jen „WBIS 1999“), které bylo naposledy nahrazeno oznámením č. 134-CI/O/Incentive/17/03/I ze dne 24. března 2004 (dále jen „WBIS 2004“). Šetřením se zjistilo, že výhody, které žadatel získal, nebyly významné, a proto režim WBIS není dále rozebírán.
3. CELKOVA VÝSE NAPADNUTELNÝCH SUBVENCI
(63)
S ohledem na konečné závěry o režimech popsaných výše se míra napadnutelných subvencí v případě žadatele stanoví takto:
ECS
EOUS
Celkem
South Asian Petrochem Limited
0,4 %
13,5 %
13,9 %
E. ZMĚNA OPATŘENÍ, KTERÝCH SE TÝKÁ PŘEZKUM
(64)
Podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení vyrovnávací clo musí být nižší než celková výše napadnutelných subvencí, pokud toto menší clo postačuje k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství. V původním šetření se stanovila všeobecná úroveň pro odstranění újmy ve výši 44,3 %, což je více než míra subvencí zjištěná u žadatele.
(65)
Na základě zjištění z přezkumného šetření se došlo k závěru, že na dovozy dotyčného výrobku do Společenství vyráběného a vyváženého žadatelem by se mělo vztahovat vyrovnávací clo ve výši individuální sazby stanovené pro tuto společnost, tj. 13,9 %. Vzhledem k tomu, že clo uložené nařízením (ES) č. 2603/2000 má podobu specifického cla na tunu, výše uvedené sazby pro žadatele byla rovněž převedena na specifické clo ve výši 106,5 EUR za tunu.
(66)
Nařízení Rady (ES) č. 2603/2000 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
F. ZÁVAZEK
(67)
Žadatel nabídl cenový závazek týkající se vývozu dotyčného výrobku do Společenství, v souladu s čl. 13 odst. 1 základního nařízení.
(68)
Po přezkoumání nabídky Komise došla k závěru, že závazek je přijatelný, neboť by odstranil nepříznivé důsledky subvencí. Navíc pravidelné a podrobné zprávy, které se žadatel zavázal poskytovat Komisi, umožní účinný dohled. Dále je povaha výrobku a struktura prodeje žadatele taková, že Komise usuzuje, že riziko obcházení těchto závazků je omezené.
(69)
Aby se zajistilo účinné dodržování a sledování závazku, je osvobození od cla při předložení žádosti o propuštění do volného oběhu v souladu se závazky podmíněno předložením platné „obchodní faktury“ celním orgánům příslušného členského státu, vydané žadatelem a obsahující informace uvedené v příloze nařízení (ES) č. 2603/2000. V případech, kdy taková faktura není předložena anebo neodpovídá výrobkům předloženým celním orgánům, by měla být zaplacena příslušná sazba vyrovnávacího cla, aby se zajistilo účinné používání závazků.
(70)
V případě porušení nebo odvolání závazku lze uložit vyrovnávací clo podle čl. l3 odst. 9 a 10 základního nařízení.
G. ZVEŘEJNĚNÍ A TRVÁNÍ OPATŘENÍ
(71)
Žadatel a indická vláda byli informováni o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlí navrhnout, aby nařízení (ES) č. 2603/2000 bylo změněno, a byla jim poskytnuta příležitost se vyjádřit. Své připomínky zaslal pouze žadatel; připomínky se týkaly především režimu EOUS a byly projednány v souvislosti s příslušnými závěry v oddíle 2.1.1 písm. d) výše,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2603/2005 se mění takto:
a)
v čl. 1 odst. 3 se v tabulce k výrobcům v Indii vkládá nový řádek, který zní:
Země
Společnost
Konečné clo
(EUR za tunu)
Doplňkový kód TARIC
„Indie
South Asian Petrochem Limited
106,5
A585“
b)
v čl. 2 odst. 3 se do tabulky vkládá nový řádek, který zní:
Společnost
Země
Doplňkový kód TARIC
„South Asian Petrochem Limited
Indie
A585“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 6. října 2005.
VERORDENING (EG) Nr. 1645/2005 VAN DE RAAD
van 6 oktober 2005
tot wijziging van Verordening (EG) nr. 2603/2000 tot instelling van een definitief compenserend recht op de invoer van polyethyleentereftalaat uit onder meer India
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap,
Gelet op Verordening (EG) nr. 2026/97 van de Raad van 6 oktober 1997 betreffende bescherming tegen invoer met subsidiëring uit landen die geen lid van de Europese Gemeenschap zijn (1) („de basisverordening”), en met name op artikel 20,
Gelet op het voorstel dat de Commissie heeft ingediend na overleg met het Raadgevend Comité,
Overwegende hetgeen volgt:
A. VOORAFGAANDE PROCEDURE
(1)
De Raad heeft bij Verordening (EG) nr. 2603/2000 (2) een definitief compenserend recht ingesteld op de invoer van polyethyleentereftalaat („PET”) met een viscositeitscoëfficient van 78 ml/g of meer volgens de DIN-norm (Deutsche Industrienorm) 53728, gewoonlijk ingedeeld onder de GN-codes 3907 60 20 („het betrokken product”) van oorsprong uit onder meer India. De maatregelen bestonden uit een specifiek recht dat varieerde van 0 tot 41,30 EUR per ton voor individuele medewerkende Indiase exporteurs, en een specifiek recht van 41,30 EUR voor alle andere Indiase exporteurs.
B. HUIDIGE PROCEDURE
1. VERZOEK OM EEN NIEUW ONDERZOEK
(2)
Na de instelling van definitieve maatregelen werd op grond van artikel 20 van de basisverordening bij de Commissie een verzoek om inleiding van een versnelde procedure voor de herziening van Verordening (EG) nr. 2603/2000 ingediend door South Asian Petrochem Limited, een Indiase producent van het betrokken product (hierna „de indiener van het verzoek” genoemd). De indiener van het verzoek stelde geen banden te hebben met de andere exporteurs van het betrokken product. Verder meldde hij dat hij het betrokken product in het oorspronkelijke onderzoektijdvak (1 oktober 1998 tot en met 30 september 1999) niet naar de Gemeenschap had uitgevoerd, maar wel na die periode.
2. INLEIDING VAN EEN VERSNELDE HERZIENINGSPROCEDURE
(3)
De Commissie heeft het door de indiener van het verzoek voorgelegde bewijsmateriaal onderzocht en is tot de conclusie gekomen dat dit toereikend was om een versnelde herzieningsprocedure in te leiden overeenkomstig artikel 20 van de basisverordening. Na overleg in het Raadgevend Comité en na de betrokken EG-producenten de gelegenheid te hebben geboden opmerkingen te maken, heeft de Commissie, door middel van een bericht in het Publicatieblad van de Europese Unie (3), een versnelde procedure ingeleid voor de herziening van Verordening (EG) nr. 2603/2000 ten behoeve van de indiener van het verzoek.
3. BETROKKEN PRODUCT
(4)
Het product waarop deze herzieningsprocedure betrekking heeft, is hetzelfde product als dat waarop Verordening (EG) nr. 2603/2000 betrekking heeft (zie overweging 1).
4. ONDERZOEKTIJDVAK
(5)
Het onderzoek naar de subsidiëring betrof de periode van 1 oktober 2003 tot en met 30 september 2004 („het onderzoektijdvak van de herzieningsprocedure”).
5. BETROKKEN PARTIJEN
(6)
De Commissie stelde de indiener van het verzoek en de Indiase overheid officieel in kennis van de inleiding van het onderzoek. Verder bood zij andere belanghebbenden de gelegenheid om hun opmerkingen schriftelijk bekend te maken en te verzoeken te worden gehoord. De Commissie ontving evenwel geen opmerkingen noch verzoeken om te worden gehoord.
(7)
De Commissie zond de indiener van het verzoek een vragenlijst en ontving binnen de gestelde termijn een volledig antwoord. De Commissie verzamelde en verifieerde alle gegevens die zij voor het onderzoek noodzakelijk achtte en voerde bij de indiener van het verzoek ter plaatse, in Calcutta en in Haldia, controles uit.
C. DRAAGWIJDTE VAN HET NIEUWE ONDERZOEK
(8)
De Commissie onderzocht dezelfde subsidieregelingen als in het oorspronkelijke onderzoek. Zij onderzocht tevens of de indiener van het verzoek gebruik had gemaakt van andere subsidieregelingen of voor het betrokken product ad-hocsubsidies had ontvangen.
D. RESULTATEN VAN HET ONDERZOEK
1. NIEUWE EXPORTEUR
(9)
De indiener van het verzoek kon aantonen dat hij geen rechtstreekse of onrechtstreekse banden had met de producenten/exporteurs ten aanzien van wie voor het betrokken product compenserende rechten zijn ingesteld.
(10)
Het onderzoek bevestigde dat de indiener van het verzoek het betrokken product niet heeft uitgevoerd in het oorspronkelijke onderzoektijdvak (1 oktober 1998 tot en met 30 september 1999) en dat hij pas daarna met de uitvoer naar de Gemeenschap is begonnen. Verder werd de indiener van het verzoek tijdens het oorspronkelijke onderzoek niet individueel onderzocht, om andere redenen dan een weigering om met de Commissie samen te werken.
(11)
Bevestigd wordt derhalve dat de indiener van het verzoek als een nieuwe exporteur moet worden beschouwd. Overeenkomstig artikel 20 van de basisverordening moet derhalve voor de indiener van het verzoek een individueel compenserend recht worden ingesteld.
2. SUBSIDIËRING
(12)
Op basis van het antwoord van de indiener van het verzoek op de vragenlijst van de Commissie en de gegevens die werden verzameld in de loop van het onderzoek, werden de volgende regelingen onderzocht:
-
Duty Entitlement Passbook-regeling;
-
Export Credit Scheme (regeling exportkredieten);
-
Export Oriented Unit Scheme/Special Economic Zones Scheme (regeling exportgerichte bedrijven/regeling bijzondere economische zones);
-
Export Promotion Capital Goods Scheme (regeling exportbevordering kapitaalgoederen);
-
Income Tax Exemption Scheme (regeling vrijstelling inkomstenbelasting);
-
West Bengal Incentives Scheme (stimuleringsregeling west-Bengalen).
2.1. OORSPRONKELIJK ONDERZOCHTE REGELINGEN WAARVAN DE ONDERNEMING GEBRUIKMAAKTE
2.1.1. Regeling exportgerichte bedrijven/regeling bijzondere economische zones
a) Juridische grondslag
(13)
Deze regelingen zijn gebaseerd op de Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992 (nr. 22 van 1992), die op 7 augustus 1992 in werking is getreden. Deze wet geeft de Indiase overheid het recht mededelingen te doen in verband met de handelspolitiek, voorheen genoemd „in- en uitvoerbeleid” en sinds 1 september 2004„beleid inzake buitenlandse handel”. Het beleid inzake buitenlandse handel 2004-2009, waarvan het in- en uitvoerbeleid 2002-2007 deel van uitmaakt, is in dit geval relevant voor het onderzoektijdvak van de herzieningsprocedure. Bovendien heeft de Indiase overheid de procedures voor het beleid inzake buitenlandse handel vastgesteld in het „Handboek van procedures” deel I (hierna „HOP I” genoemd) (4).
(14)
Deze regelingen zijn beschreven in hoofdstuk 6 (exportgerichte bedrijven) en hoofdstuk 7 (bijzondere economische zones) van het document beleid buitenlandse handel en het HOP I.
b) Criteria
(15)
Met uitzondering van zuivere handelsmaatschappijen komen alle ondernemingen die zich er in beginsel toe verbinden hun gehele productie van goederen of diensten uit te voeren in aanmerking voor de regeling exportgerichte bedrijven of de regeling bijzondere economische zones. Alle industriële ondernemingen moeten evenwel - in tegenstelling tot dienstverlenende bedrijven en landbouwbedrijven - een minimumbedrag (10 miljoen INR) in vaste activa investeren om voor de regeling exportgerichte bedrijven in aanmerking te komen.
c) Toepassing in de praktijk
(16)
De regeling bijzondere economische zones vervangt de voormalige Export Processing Zones Scheme (regeling exportproductiezones). Bijzondere economische zones zijn afgebakende belastingvrije enclaves en worden in het kader van het beleid inzake buitenlandse handel beschouwd als buitenlands grondgebied wat handel, rechten en heffingen betreft. 35 bijzondere economische zones zijn door de Indiase autoriteiten goedgekeurd.
(17)
Exportgerichte bedrijven zijn geografisch flexibeler en kunnen overal in India worden gevestigd. De regeling exportgerichte bedrijven vormt een aanvulling op de regeling bijzondere economische zones.
(18)
In een aanvraag om als bedrijf in een bijzondere economische zone of als exportgericht bedrijf te worden behandeld, dienen gegevens voor de komende vijf jaar te worden verstrekt over onder meer de geplande productie, de verwachte exportwaarde, de behoefte aan ingevoerde en aan binnenlandse inputs. Indien de aanvraag wordt aanvaard, worden de aan deze aanvaarding verbonden voorwaarden aan de onderneming medegedeeld. De erkenning van de onderneming als vallende onder de regeling exportgerichte bedrijven of de regeling bijzondere economische zones is vijf jaar geldig. Deze erkenning kan worden verlengd.
(19)
Een belangrijke verplichting voor een onderneming die in aanmerking komt voor de regeling exportgerichte bedrijven of de regeling bijzondere economische zones is volgens het beleid inzake buitenlandse handel dat haar deviezenrekening een positief saldo moet vertonen, dat wil zeggen dat de totale waarde van haar uitvoer in een referentieperiode (vijf jaar) groter moet zijn dan de totale waarde van haar invoer.
(20)
Bedrijven in bijzondere economische zones/exportgerichte bedrijven komen in aanmerking voor de volgende concessies:
i)
vrijstelling van invoerrechten op alle soorten goederen (inclusief kapitaalgoederen, grondstoffen en verbruiksgoederen) die nodig zijn voor fabricage, productie of verwerking, of die in verband daarmee worden gebruikt;
ii)
vrijstelling van accijnzen op in het binnenland aangekochte goederen;
iii)
terugbetaling van de nationale omzetbelasting op plaatselijk aangekochte goederen;
iv)
terugbetaling van rechten (op basis van alle industriële rechten), voor stookolie die is aangekocht bij binnenlandse oliemaatschappijen;
v)
de mogelijkheid een deel van de productie op de binnenlandse markt te verkopen tegen betaling van de toepasselijke rechten op het eindproduct; dit is een uitzondering op de algemene eis dat de volledige productie moet worden uitgevoerd;
vi)
vrijstelling van de inkomstenbelasting op de exportwinsten, overeenkomstig Section 10 A of Section 10 B van de Income Tax Act, voor een periode van tien jaar vanaf het begin van de activiteiten van de onderneming en uiterlijk tot het jaar 2010;
vii)
dergelijke bedrijven mogen voor 100 % in buitenlandse handen zijn.
(21)
De voordelen die in het kader van beide regelingen worden verleend, zijn zeer vergelijkbaar, maar er zijn toch enkele verschillen. Zo komen bijvoorbeeld exportgerichte bedrijven in aanmerking voor 50 % vermindering van rechten wanneer ze hun producten op de binnenlandse markt verkopen, terwijl bedrijven in bijzondere economische zones bij een dergelijke verkoop 100 % van de rechten moeten betalen. Een exportgericht bedrijf kan tot 50 % van zijn omzet tegen een dergelijk gereduceerd tarief op de binnenlandse markt afzetten.
(22)
Bedrijven die in het kader van deze regelingen opereren, staan onder het toezicht van douaneambtenaren overeenkomstig Section 65 van de Customs Act (douanewet) van India.
(23)
Op deze bedrijven rust de wettelijke verplichting om in een bepaalde vorm een betrouwbare boekhouding te voeren van alle ingevoerde goederen, van het gebruik dat daarvan is gemaakt alsmede van de uitgevoerde goederen. Deze boekhouding moet periodiek en op verzoek aan de bevoegde autoriteiten worden voorgelegd („driemaandelijkse en jaarlijkse voortgangsverslagen”).
(24)
Volgens de paragrafen 6.11.2 en 7.13.2 van HOP I wordt evenwel van een in een bijzonder economische zone gevestigd bedrijf of een exportgericht bedrijf niet verlangd dat het iedere invoer in verband brengt met uitvoer, overdracht naar andere bedrijven, verkoop op de binnenlandse markt tegen lagere rechten of met voorraden.
(25)
Bij binnenlandse verkoop wordt de verzending van de goederen door de fabrikant zelf geregistreerd, zonder aankondiging van specifieke transacties. Bij uitvoer door een exportgericht bedrijf ziet een douaneambtenaar die permanent in dat bedrijf aanwezig is toe op de verzending van de goederen. De onderneming moet de Indiase overheid het salaris van een dergelijke ambtenaar terugbetalen.
(26)
Tenzij anders bepaald worden alle activiteiten in de zone van bedrijven in bijzondere economische zones, inclusief de uitvoer en de wederinvoer van goederen, door de fabrikant zelf geregistreerd, overeenkomstig paragraaf 7.29 van HOP I. De exportzendingen van een bedrijf in een bijzondere economische zone worden dus niet stelselmatig door de douane gecontroleerd.
(27)
In onderhavig geval werd door de indiener van het verzoek gebruikgemaakt van de regeling exportgerichte bedrijven. Aangezien geen gebruik werd gemaakt van de regeling bijzondere economische zones, behoeft niet te worden nagegaan of die regeling tot compenserende maatregelen aanleiding geeft. De indiener van het verzoek maakte gebruik van de regeling exportgerichte bedrijven om grondstoffen en kapitaalgoederen vrij van rechten in te voeren, goederen op de binnenlandse markt vrij van accijnzen aan te kopen, terugbetaling van omzetbelasting te verkrijgen en een deel van zijn productie op de binnenlandse markt af te zetten. Hij heeft dus gebruikgemaakt van alle voordelen die in overweging 20, onder i) tot en met v), zijn opgesomd. De indiener van het verzoek heeft geen gebruikgemaakt van de voordelen in het kader van de vrijstelling van inkomstenbelasting die voor exportgerichte bedrijven geldt (zie overweging 53).
d) Conclusies inzake de regeling exportgerichte bedrijven
(28)
De voor een exportgericht bedrijf geldende vrijstelling van twee soorten invoerrechten (het „basisdouanerecht” en het „bijzonder aanvullend douanerecht”), de terugbetaling van de omzetbelasting en de terugbetaling van rechten op stookolie zijn financiële bijdragen van de Indiase overheid in de zin van artikel 2, lid 1, onder a), ii), van de basisverordening. De overheid derft door deze regeling inkomsten en bovendien verkrijgt de indiener van het verzoek een voordeel in de zin van artikel 2, lid 2, van de basisverordening, daar dit bedrijf liquide middelen bespaart wanneer het de normaal verschuldigde rechten niet behoeft te betalen en de omzetbelasting terugbetaald krijgt.
(29)
Door de vrijstelling van accijnzen en het invoerrechtenequivalent („aanvullend douanerecht”) derft de Indiase overheid evenwel geen inkomsten. Accijnzen en aanvullend douanerecht kunnen, indien ze betaald worden, later weer van toekomstige betalingen worden afgetrokken (het zogenaamde „Cenvat”-mechanisme). Deze rechten zijn derhalve niet definitief. Door het Cenvat-mechanisme wordt alleen op de toegevoegde waarde een definitief recht geheven bij de onderneming, maar niet op de inputs.
(30)
Bijgevolg zijn slechts de vrijstelling van het basisdouanerecht en het bijzonder aanvullend douanerecht, de terugbetaling van de omzetbelasting en de terugbetaling van rechten op stookolie subsidies in de zin van artikel 2 van de basisverordening. Zij zijn rechtens afhankelijk van exportprestaties en worden derhalve geacht specifiek te zijn en aanleiding te geven tot compenserende maatregelen ingevolge artikel 3, lid 4, onder a), van de basisverordening. Om voor deze regelingen in aanmerking te komen moet een exportgericht bedrijf zich tot export verplichten volgens paragraaf 6.1 van het document beleid inzake buitenlandse handel.
(31)
Bovendien kunnen deze subsidies niet beschouwd worden als een toelaatbare terugbetalingsregeling voor inputs of vervangende inputs als bedoeld in artikel 2, lid 1, onder a) ii), van de basisverordening. Zij voldoen niet aan de strikte criteria van bijlage I (punten h) en i)), bijlage II (omschrijving en voorwaarden van de terugbetalingsregeling voor inputs) en bijlage III (omschrijving en voorwaarden van de terugbetalingsregeling voor vervangende inputs) van de basisverordening.
(32)
De terugbetaling van omzetbelasting of de vrijstelling van invoerrechten bij de aankoop van kapitaalgoederen is reeds in strijd met de voorwaarden voor toegestane terugbetalingsregelingen omdat deze goederen niet verbruikt worden tijdens het productieproces zoals vereist in bijlage I, punt h) (terugbetaling van omzetbelasting) en punt i) (kwijtschelding van invoerheffingen).
(33)
Voorts is gebleken - en dit geldt ook voor de andere voordelen in het kader van deze regeling - dat de Indiase overheid niet over een effectieve controlemethode of -procedure beschikt om vast te stellen of, en in welke hoeveelheden, inputs die vrij zijn van rechten of inputs waarvoor omzetbelasting of rechten op stookolie zijn terugbetaald, verbruikt werden bij de vervaardiging van het exportproduct (bijlage II, punt II.4, van de basisverordening en, voor terugbetalingsregelingen voor vervangende inputs, bijlage III, punt II.2, van de basisverordening).
(34)
Een exportgericht bedrijf mag een aanmerkelijk gedeelte van zijn productie - tot 50 % van zijn jaaromzet - op de binnenlandse markt verkopen. De wet verplicht de onderneming dus niet om de totale productie uit te voeren. Bovendien wordt deze binnenlandse verkoop door de onderneming zelf geregistreerd, zonder toezicht of controle door een overheidsambtenaar. Bijgevolg wordt het entrepot van een exportgericht bedrijf ten minste ten dele niet fysiek gecontroleerd door de Indiase overheid. Om te kunnen spreken van een verificatiesysteem voor terugbetaling van rechten moeten er echter andere verificatie-elementen aanwezig zijn, met name om het verband te kunnen vaststellen tussen de rechtenvrije inputs en de exportproducten.
(35)
Wat andere verificatie-elementen betreft wordt eraan herinnerd (zoals vermeld in overweging 24) dat de wet op geen enkel ogenblik van een exportgericht bedrijf eist dat alle ingevoerde goederen in verband worden gebracht met de bestemming van het overeenkomstige eindproduct. Maar alleen een dergelijke controle zou de Indiase autoriteiten voldoende gegevens verschaffen over de uiteindelijke bestemming van inputs, zodat zij kunnen controleren of de vrijstelling van rechten, de terugbetaling van omzetbelasting en de terugbetaling van rechten op stookolie niet hoger zijn dan die op inputs bestemd voor de productie van exportproducten. De maandelijkse aangiften betreffende de belastingen op de binnenlandse verkoop door het bedrijf zelf, gevolgd door periodieke controles door de Indiase overheid, zijn terzake ontoereikend. Controlesystemen van het bedrijf zelf, waartoe geen wettelijke verplichting bestaat in het kader van het beleid inzake buitenlandse handel, bijvoorbeeld een systeem van ladingcontrolebladen (batch sheets) kunnen niet in de plaats treden van een daadwerkelijke controle in het kader van een regeling voor de terugbetaling van rechten. Een dergelijk systeem moet door de overheid worden opgezet en toegepast en niet aan het initiatief van de betrokken ondernemingen worden overgelaten. Bijgevolg wordt geconstateerd dat, aangezien van een exportgericht bedrijf volgens het Indiase beleid inzake buitenlandse handel uitdrukkelijk niet wordt geëist dat het het verband aantoont tussen de inputs en het product waarin deze zijn verwerkt, er door de Indiase overheid geen effectief controlemechanisme was opgezet aan de hand waarvan kon worden vastgesteld welke inputs bij de productie van de exportproducten werden verbruikt en in welke hoeveelheden.
(36)
De Indiase overheid verrichtte ook geen verder onderzoek naar de werkelijk verbruikte inputs, hoewel dit normalerwijze dient plaats te vinden indien er geen effectief controlesysteem is (bijlage II, punt II.5, en bijlage III, punt II.3, bij de basisverordening) en kon ook niet bewijzen dat niet teveel was terugbetaald.
(37)
Na de bekendmaking van de feiten voerde de indiener van het verzoek aan dat de Commissie in onderhavig geval wat de beoordeling van de regeling exportgerichte bedrijven betreft niet op dezelfde wijze te werk is gegaan, in de zin van artikel 22, lid 4, van de basisverordening, als bij het oorspronkelijke onderzoek. De exporteurs bij het oorspronkelijke onderzoek verstrekten echter bewijsmateriaal dat geen excessieve terugbetaling had plaatsgevonden, en om die reden gaf de vrijstelling van rechten op de aanschaf van grondstoffen in het kader van de regeling exportgerichte bedrijven in de oorspronkelijke verordening geen aanleiding tot compenserende maatregelen.
(38)
Degelijk bewijsmateriaal werd door de indiener van het verzoek echter in onderhavig geval niet verstrekt. In dit verband wordt ook opgemerkt dat hij het betrokken product tevens op de binnenlandse markt verkocht, dat wil zeggen dat niet noodzakelijk alle met vrijstelling van rechten verkregen inputs voor de exportproductie werden verbruikt. Bovendien was met name het feit dat volgens het Indiase recht exporteurs in het kader van de regeling exportgerichte bedrijven niet verplicht zijn ingevoerde zendingen in verband te brengen met de bestemming van het overeenkomstige uitgevoerde product, een omstandigheid die bij het oorspronkelijke onderzoek niet was vastgesteld. In onderhavig geval is de regeling derhalve beoordeeld overeenkomstig artikel 22, lid 4, van de basisverordening, waarin wordt bepaald dat rekening dient te worden gehouden met gewijzigde omstandigheden. De bevinding dat de regeling exportgerichte bedrijven geen toegelaten terugbetalingsregeling voor inputs of vervangende inputs is, wordt derhalve bevestigd.
e) Berekening van de subsidiemarge
(39)
Omdat er geen sprake is van een toegestane regeling voor terugbetaling van rechten op inputs of vervangende inputs, bestaat het tot compenserende maatregelen aanleiding gevende voordeel derhalve uit de kwijtschelding van het gehele bedrag aan rechten dat normalerwijze bij invoer verschuldigd zou zijn geweest (basisdouanerecht en bijzonder aanvullend douanerecht) en de terugbetaling van de omzetbelasting en de rechten op stookolie in het onderzoektijdvak van de herzieningsprocedure.
(40)
Na de bekendmaking van de feiten voerde de indiener van het verzoek aan dat het subsidiebedrag, inclusief de rentecorrectie voor eenmalige subsidies, uitsluitend zou moeten worden berekend op basis van de zeven maanden van het onderzoektijdvak van de herzieningsprocedure waarin het bedrijf commercieel actief was. Als alternatief verzocht de indiener van het verzoek om inachtneming van slechts een periode van tien maanden, die ook de maanden van de productietests omvat.
(41)
Overeenkomstig artikel 5 van de basisverordening wordt de hoogte van tot compenserende maatregelen aanleiding gevende subsidies berekend in termen van het door de ontvanger daarmee verkregen voordeel waarvan het bestaan wordt vastgesteld in het onderzoektijdvak voor de subsidiëring. Overeenkomstig diezelfde bepaling en de normale praktijk bij de Europese Gemeenschap is een periode van twaalf maanden gekozen als onderzoektijdvak van de herzieningsprocedure en zijn de bevindingen gebaseerd op die periode. Nergens in de basisverordening wordt bepaald dat de opstartfase van een onderneming niet in aanmerking dient te worden genomen. Het argument van de indiener van het verzoek diende derhalve van de hand te worden gewezen.
i) Vrijstelling van invoerrechten (basisdouanerechten en bijzonder aanvullend douanerecht) en terugbetaling van omzetbelasting op grondstoffen
(42)
Het subsidiebedrag voor de indiener van het verzoek is berekend op basis van het bedrag aan niet-betaalde invoerrechten (basisdouanerecht en bijzonder aanvullend douanerecht) op de ingevoerde materialen, en het bedrag aan terug te betalen omzetbelasting en rechten op stookolie, alle in het onderzoektijdvak van de herzieningsprocedure. De kosten om de subsidie te verkrijgen werden overeenkomstig artikel 7, lid 1, onder a), van de basisverordening van het subsidiebedrag afgetrokken, en het resulterende bedrag diende als de teller van de breuk. Overeenkomstig artikel 7, lid 2, van de basisverordening werden deze subsidiebedragen omgeslagen over de waarde van de uitvoer (de noemer van de breuk), daar de subsidie afhankelijk is van de exportprestaties en niet van de gefabriceerde, geproduceerde, uitgevoerde of vervoerde hoeveelheden. De op deze wijze berekende subsidiemarge is 12,6 %.
(43)
De indiener van het verzoek voerde in dat verband aan dat slechts het gedeelte van de subsidie dat rechtstreeks toegerekend kon worden aan het betrokken product, als teller zou moeten dienen. De indiener van het verzoek produceert een kleine hoeveelheid PET met een lagere viscositeit dan het betrokken product, alsmede het tussenproduct amorfe PET-snippers, waarop dit onderzoek geen betrekking heeft. Hij stelde voor het subsidiebedrag toe te rekenen op basis van de omzet van het betrokken product in verhouding tot de totale omzet.
(44)
De diverse inputs kunnen echter niet specifiek worden gekoppeld aan het betrokken product, aan het PET met lagere viscositeit of aan het tussenproduct, omdat dezelfde grondstoffen voor de vervaardiging van al deze producten kunnen worden gebruikt. Zoals gesteld in de overwegingen 32 tot en met 38 is er bovendien geen goed systeem om de eindbestemming van de inputs te verifiëren. In dergelijke gevallen worden, overeenkomstig artikel 7, lid 2, van de basisverordening, de teller en de noemer van de breuk bepaald op basis van het totale productengamma dat de indiener van het verzoek vervaardigt, om te berekenen welk gedeelte van het subsidiebedrag kan worden toegeschreven aan het betrokken product. De indiener van het verzoek kon niet aantonen dat een alternatieve methode tot een preciezer resultaat zou leiden. Met name wordt opgemerkt dat bij aanvaarding van het argument de noemer pro rata zou worden verlaagd, wat tot hetzelfde uiteindelijke resultaat zou leiden.
ii) Vrijstelling van invoerrechten (basisdouanerechten en bijzonder aanvullend douanerecht) op kapitaalgoederen
(45)
In tegenstelling tot grondstoffen worden kapitaalgoederen niet fysiek verwerkt in de eindproducten. Overeenkomstig artikel 7, lid 3, van de basisverordening werd het voordeel voor het onderzochte bedrijf berekend door het bedrag van de niet-betaalde invoerrechten op ingevoerde kapitaalgoederen te spreiden over een tijdvak dat in de betrokken bedrijfstak de normale afschrijvingstermijn voor deze goederen is (dat wil zeggen 18,465 jaar), waaruit een afschrijvingspercentage van (afgerond) 5,42 % resulteert. Het op deze wijze berekende bedrag dat aan het onderzoektijdvak van de herzieningsprocedure kan worden toegerekend, is gecorrigeerd door de toevoeging van rente voor deze periode om de ontwikkeling van de waarde van het voordeel en daarmee het volledige voordeel van de regeling voor de ontvanger vast te stellen. Het toegevoegde bedrag aan rente is gebaseerd op het commerciële rentetarief dat in het onderzoektijdvak van de herzieningsprocedure in India van toepassing was. De kosten om de subsidie te verkrijgen werden overeenkomstig artikel 7, lid 1, onder a), van de basisverordening van het subsidiebedrag afgetrokken, en het resulterende bedrag diende als de teller van de breuk. Overeenkomstig artikel 7, lid 2 en lid 3, van de basisverordening werd dit subsidiebedrag omgeslagen over de exportomzet gedurende het onderzoektijdvak van de herzieningsprocedure (de noemer van de breuk), daar de subsidie afhankelijk is van de exportprestaties en niet van de gefabriceerde, geproduceerde, uitgevoerde of vervoerde hoeveelheden. De op deze wijze berekende subsidiemarge is 0,9 %.
(46)
Na de bekendmaking van de feiten voerde de indiener van het verzoek aan dat de voor het bedrijf specifieke afschrijvingstermijn van 18,93 jaar zou moeten worden gebruikt in plaats van 18,465 jaar (het met de oorspronkelijke afschrijvingstermijn gecombineerde gemiddelde). Bovendien voerde hij aan dat zijn individuele afschrijvingstermijn overeenstemt met de huidige norm in zijn bedrijfstak in India.
(47)
Zoals eerder gezegd bepaalt artikel 7, lid 3, van de basisverordening echter dat de normale, dat wil zeggen gemiddelde, afschrijvingstermijn van de bedrijfstak in aanmerking dient te worden genomen, en niet de voor een bedrijf specifieke termijn. Bovendien kon de indiener van het verzoek niet aantonen dat de afschrijvingsnorm van de betrokken bedrijfstak over het algemeen was gestegen. Het argument is derhalve afgewezen.
(48)
Ook voerde de indiener van het verzoek aan dat het afschrijvingspercentage voor het berekenen van het subsidiebedrag niet naar boven had mogen worden afgerond.
(49)
De afronding is echter niet van invloed op het resultaat en dit argument doet derhalve niet terzake.
(50)
De totale subsidiemarge voor de indiener van het verzoek in het kader van de regeling exportgerichte bedrijven is derhalve 13,5 %.
2.2. REGELINGEN DIE WERDEN ONDERZOCHT TIJDENS HET OORSPRONKELIJKE ONDERZOEK WAARVAN DE ONDERNEMING GEEN GEBRUIKMAAKT
2.2.1. Duty Entitlement Passbook-regeling
(51)
De indiener van het verzoek heeft geen gebruikgemaakt van de Duty Entitlement Passbook-regeling.
2.2.2. Export Promotion Capital Goods Scheme (regeling exportbevordering kapitaalgoederen)
(52)
Er is vastgesteld dat de indiener van het verzoek geen kapitaalgoederen heeft ingevoerd onder de regeling exportbevordering kapitaalgoederen en dus van deze regeling geen gebruik heeft gemaakt.
2.2.3. Income Tax Exemption Scheme (regeling vrijstelling inkomstenbelasting)
(53)
Er is vastgesteld dat de indiener van het verzoek gedurende het onderzoektijdvak van de herzieningsprocedure geen belastbare winsten heeft gemaakt en daarom niet in aanmerking is gekomen voor vrijstelling van de inkomstenbelasting op grond van Section 10B van de Income Tax Act 1961.
2.3. ANDERE DOOR HET BEDRIJF IN VERBAND MET HET BETROKKEN PRODUCT GEBRUIKTE REGELINGEN DIE AANLEIDING GEVEN TOT COMPENSERENDE MAATREGELEN
2.3.1. Export Credit Scheme (regeling exportkredieten)
a) Juridische grondslag
(54)
De regeling exportkredieten is gebaseerd op de Sections 21 en 35A van de Indiase Banking Regulation Act 1949 die de Reserve Bank of India („RBI”) machtigt handelsbanken instructies te geven op het gebied van exportkredieten.
(55)
Deze regeling wordt beschreven in Master Circular IECD nr. 35/04.02.02/2004-05 (exportkredieten in buitenlandse valuta) en Master Circular IECD nr. 27/04.02.02/2004-05 (exportkredieten in roepie) van de RBI, die alle handelsbanken in India hebben ontvangen.
b) Begunstigden van de regeling
(56)
Voor deze regeling komen producenten/exporteurs en handelaren/exporteurs in aanmerking.
c) Toepassing in de praktijk
(57)
In het kader van deze regeling stelt de RBI voor exportkredieten maximumrentetarieven vast, in Indiase roepies of in vreemde valuta, die handelsbanken exporteurs kunnen aanrekenen om ervoor te zorgen dat deze tegen internationaal concurrerende tarieven exportkredieten kunnen verkrijgen. De regeling bestaat uit twee deelregelingen: Pre-Shipment Export Credit Scheme, waarbij aan de exporteur kredieten worden verstrekt voor de financiering van de aankoop, verwerking, fabricage, verpakking en/of verzending van goederen vóór de uitvoer, en Post-Shipment Export Credit Scheme, waarbij bedrijfskapitaal wordt verschaft voor de financiering van vorderingen op buitenlandse debiteuren. De RBI geeft de banken tevens opdracht een bepaald gedeelte van hun nettobankkrediet voor exportfinanciering te benutten.
(58)
Dankzij deze Master Circulars van de RBI kunnen exporteurs exportkredieten verkrijgen tegen een preferentieel rentetarief dat voordelig is vergeleken met de rentetarieven voor gewone handelskredieten (kaskredieten), waarvoor marktvoorwaarden gelden. In de Master Circular betreffende exportkredieten in Indiase roepie wordt gesteld dat de maximumrente bij kredietverlening aan exporteurs als beschreven in deze circulaire lager is dan de maximumrente die doorgaans aan andere leners wordt aangerekend en die dus als voordelig wordt beschouwd.
(59)
Door de Master Circulars van de RBI genoot de indiener van het verzoek een preferentieel rentetarief voor leningen in het kader van de regeling exportkredieten, dat lager was dan de rente voor kaskredieten.
d) Conclusies inzake de regeling exportkredieten
(60)
In de eerste plaats leidden de preferentiële rentetarieven voor exportkredieten volgens de Master Circulars van de RBI (zie overweging 55) tot lagere rentekosten voor de indiener van het verzoek dan een marktconforme lening, waardoor hij een voordeel verkreeg als bedoeld in artikel 2, lid 2, van de basisverordening. In de tweede plaats moet - ondanks het feit dat de preferentiële exportkredieten door handelsbanken worden verleend - dit voordeel worden beschouwd als een financiële bijdrage van de overheid in de zin van artikel 2, lid 1, onder iv), van de basisverordening. Om tot de conclusie te komen dat het om een subsidie gaat, is het volgens artikel 2, lid 1, onder iv), van de basisverordening en de WTO-overeenkomst inzake subsidies en compenserende maatregelen niet vereist dat gebruik is gemaakt van overheidsmiddelen, bijvoorbeeld in de vorm van een terugbetaling door de Indiase overheid aan de handelsbanken, maar is het voldoende dat de overheid de functies laat vervullen die zijn vermeld in de punten i), ii) of iii), van artikel 2, lid 1, van de basisverordening. De RBI is een overheidsorgaan en valt dus onder de definitie van „overheid” in artikel 1, lid 3, van de basisverordening. Deze bank is voor 100 % in handen van de overheid, streeft doelstellingen na van het overheidsbeleid, bijvoorbeeld het monetair beleid, en de bestuursleden worden door de Indiase overheid benoemd. De RBI heeft zeggenschap over particuliere instellingen in de zin dat de handelsbanken zich aan bepaalde voorwaarden moeten houden, onder meer i) de maximale rentetarieven voor exportkredieten in de Master Circulars van de RBI en ii) de bepaling van de RBI dat de handelsbanken een bepaald bedrag van hun nettobankkrediet voor exportfinanciering moeten bestemmen. Hierdoor zijn handelsbanken verplicht de functies te vervullen die zijn vermeld in artikel 2, lid 1, onder a), i), van de basisverordening, in dit geval de verstrekking van exportkredieten tegen preferentiële voorwaarden. Een dergelijke rechtstreekse overdracht van middelen in de vorm van kredietverlening op bepaalde voorwaarden zou normalerwijze een taak van de overheid zijn, en deze praktijk wijkt in werkelijkheid niet af van de praktijken die overheden plegen te volgen, als bedoeld in artikel 2, onder 1, onder a), iv), van de basisverordening. Bovendien wordt deze subsidie geacht specifiek te zijn en aanleiding te geven tot compenserende maatregelen, daar de preferentiële rentetarieven slechts beschikbaar zijn voor de financiering van exporttransacties en derhalve van uitvoerprestaties afhankelijk zijn in de zin van artikel 3, lid 4, onder a), van de basisverordening.
e) Berekening van het subsidiebedrag
(61)
Het subsidiebedrag is berekend op basis van het verschil tussen de rente die is verkregen voor exportkredieten die in het onderzoektijdvak van de herzieningsperiode zijn gebruikt en het bedrag aan rente dat de indiener van het verzoek had moeten betalen als dezelfde rentetarieven hadden gegolden als voor gewone handelskredieten. Dit subsidiebedrag (de teller van de breuk) is omgeslagen over de totale waarde van de uitvoer in het onderzoektijdvak van de herzieningsprocedure (de noemer van de breuk), overeenkomstig artikel 7, lid 2, van de basisverordening, aangezien de subsidie afhankelijk is van exportprestaties en niet van de gefabriceerde, geproduceerde, uitgevoerde of vervoerde hoeveelheden. De op deze wijze berekende subsidiemarge voor exportkredieten is 0,4 %.
2.3.2. West Bengal Incentive Scheme (stimuleringsregeling west-Bengalen)
(62)
Deze regeling wordt beschreven in Commerce & Industries Department Notification nr. 588-CI/H van de overheid van west-Bengalen van 22 juni 1999 („WBIS 1999”), laatstelijk gewijzigd bij Notification nr. 134-CI/O/Incentive/17/03/I van 24 maart 2004 („WBIS 2004”). Aangezien uit het onderzoek gebleken is dat het door de indiener van het verzoek verkregen voordeel onbeduidend is, wordt deze regeling niet verder onderzocht.
3. TOTAAL BEDRAG VAN DE TOT COMPENSERENDE MAATREGELEN AANLEIDING GEVENDE SUBSIDIES
(63)
Rekening houdend met de genoemde definitieve bevindingen inzake de regelingen is het percentage van de tot compenserende maatregelen aanleiding gevende subsidies voor de indiener van het verzoek als volgt:
Regeling exportkredieten
Regeling exportgerichte bedrijven
Totaal
South Asian Petrochem Limited
0,4 %
13,5 %
13,9 %
E. WIJZIGING VAN DE MAATREGELEN WAAROP DE HERZIENING BETREKKING HEEFT
(64)
Overeenkomstig artikel 15, lid 1, van de basisverordening dient de hoogte van het compenserende recht lager te zijn dan het totale bedrag van de subsidies waartegen compenserende maatregelen kunnen worden genomen, indien een lager recht toereikend zou zijn om de schade voor de bedrijfstak van de Gemeenschap weg te nemen. In het oorspronkelijke onderzoek werd een algemene schademarge van 44,3 % vastgesteld, die hoger is dan de subsidiemarge die voor de indiener van het verzoek is vastgesteld.
(65)
Op basis van de bevindingen van deze herzieningsprocedure wordt geconcludeerd dat ten aanzien van de invoer in de Gemeenschap van het betrokken product, geproduceerd en uitgevoerd door de indiener van het verzoek, een compenserend recht dient te worden ingesteld dat overeenstemt met de voor dit bedrijf vastgestelde individuele subsidiemarge, namelijk 13,9 %. Aangezien het bij Verordening (EG) nr. 2603/2000 ingestelde recht was uitgedrukt in een specifiek bedrag per ton, is het bovengenoemde recht voor de indiener van het verzoek eveneens omgerekend in een specifiek bedrag, namelijk 106,5 EUR per ton.
(66)
Verordening (EG) nr. 2603/2000 dient derhalve dienovereenkomstig te worden gewijzigd.
F. VERBINTENIS
(67)
De indiener van het verzoek heeft ten aanzien van de door hem verrichte uitvoer van het betrokken product naar de Gemeenschap een prijsverbintenis aangeboden overeenkomstig artikel 13, lid 1, van de basisverordening.
(68)
Na het aanbod te hebben onderzocht, is de Commissie tot het oordeel gekomen dat de verbintenis kan worden aanvaard, omdat zij de schadelijke gevolgen van de subsidiëring wegneemt. De indiener van het verzoek zal de Commissie regelmatig gedetailleerde verslagen doen toekomen, zodat zij het nodige toezicht kan uitoefenen. Bovendien zijn het product en de verkoopstructuur van de indiener van het verzoek van zodanige aard dat de Commissie het risico op ontwijking van de verbintenis beperkt acht.
(69)
Om de naleving van en het doeltreffende toezicht op de verbintenis te waarborgen, dient om vrijstelling van het recht te verkrijgen bij indiening van het verzoek om de goederen in het vrije verkeer te brengen ingevolge de verbintenis, aan de douanediensten van de betrokken lidstaat een geldige „handelsfactuur” te worden overgelegd, die door de indiener van het verzoek is opgesteld en de in de bijlage bij Verordening (EG) nr. 2603/2000 vermelde gegevens bevat. Indien een dergelijke factuur niet wordt overgelegd, of indien de goederen op de factuur niet overeenstemmen met de bij de douane aangeboden goederen, dient het toepasselijke compenserende recht te worden betaald om een doeltreffende toepassing van de verbintenis te waarborgen.
(70)
Bij niet-nakoming of intrekking van de verbintenis kan een compenserend recht worden ingesteld overeenkomstig artikel 13, leden 9 en 10, van de basisverordening.
G. BEKENDMAKING EN DUUR VAN DE MAATREGELEN
(71)
De indiener van het verzoek en de Indiase overheid werden in kennis gesteld van de belangrijkste feiten en overwegingen op basis waarvan de Commissie voornemens was wijziging van Verordening (EG) nr. 2603/2000 voor te stellen, en werden in de gelegenheid gesteld opmerkingen in te dienen. Alleen door de indiener van het verzoek zijn opmerkingen ingediend, voornamelijk over de regeling exportgerichte bedrijven, die ter sprake zijn gekomen bij de conclusies over die regeling onder punt 2.1.1, onder d),
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Verordening (EG) nr. 2603/2000 wordt als volgt gewijzigd:
a)
In artikel 1, lid 3, wordt de onderstaande vermelding ingevoegd in de tabel bij de producenten in India:
Land
Onderneming
Definitief recht
(EUR/t)
Aanvullende Taric-code
„India
South Asian Petrochem Limited
106,5
A585”
b)
In artikel 2, lid 3, wordt de onderstaande vermelding ingevoegd in de tabel:
Onderneming
Land
Aanvullende Taric-code
„South Asian Petrochem Limited
India
A585”
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Luxemburg, 6 oktober 2005.