NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1234/2007
ze dne 22. října 2007,
kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Fungování a rozvoj společného trhu se zemědělskými produkty by měly být spojeny se zavedením společné zemědělské politiky a zahrnovat především společnou organizaci zemědělských trhů, jež může mít podle článku 34 Smlouvy různé podoby v závislosti na produktu.
(2)
Od zavedení společné zemědělské politiky přijala Rada 21 společných organizací trhu pro každý produkt nebo skupinu produktů upravené zvláštními základními nařízeními Rady:
-
nařízení Rady (EHS) č. 234/68 ze dne 27. února 1968 o zřízení společné organizace trhu s živými rostlinami a květinářskými produkty (2),
-
nařízení Rady (EHS) č. 827/68 ze dne 28. června 1968 o společné organizaci trhu s některými produkty uvedenými v příloze II Smlouvy (3),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem (4),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci (5),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem (6),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem (7),
-
nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány (8),
-
nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (9),
-
nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (10),
-
nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (11),
-
nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky (12),
-
nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem (13),
-
nařízení Rady (ES) č. 1673/2000 ze dne 27. července 2000 o společné organizaci trhu se lnem a konopím pěstovanými na vlákno (14),
-
nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (15),
-
nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami (16),
-
nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží (17),
-
nařízení Rady (ES) č. 1786/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy (18),
-
nařízení Rady (ES) č. 865/2004 ze dne 29. dubna 2004 o společné organizaci trhu s olivovým olejem a stolními olivami (19),
-
nařízení Rady (ES) č. 1947/2005 ze dne 23. listopadu 2005 o společné organizaci trhu s osivem (20),
-
nařízení Rady (ES) č. 1952/2005 ze dne 23. listopadu 2005 o společné organizaci trhu s chmelem (21),
-
nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (22).
(3)
Rada kromě toho přijala tři nařízení se zvláštními pravidly pro některé produkty, aniž by pro ně zavedla společnou organizaci trhu:
-
nařízení Rady (ES) č. 670/2003 ze dne 8. dubna 2003, kterým se stanoví zvláštní opatření týkající se trhu s ethanolem zemědělského původu (23),
-
nařízení Rady (ES) č. 797/2004 ze dne 26. dubna 2004 o opatřeních ke zlepšení obecných podmínek pro produkci včelařských produktů a jejich uvádění na trh (24),
-
nařízení Rady (ES) č. 1544/2006 ze dne 5. října 2006 o zvláštních opatřeních na podporu chovu bource morušového (25).
(4)
Výše uvedená nařízení (dále jen „základní nařízení“) jsou často doplněna průvodním souborem dalších nařízení Rady. Většina základních nařízení má tutéž strukturu a řadu společných ustanovení. To platí zejména o pravidlech pro obchod s třetími zeměmi a o obecných ustanoveních, ale do jisté míry i o pravidlech týkajících se vnitřního trhu. Základní nařízení často obsahují odlišná řešení stejných či podobných problémů.
(5)
Společenství již po nějakou dobu usiluje o zjednodušení právního prostředí společné zemědělské politiky. Proto byl přijetím nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (26), zřízen horizontální právní rámec pro všechny přímé platby, který sjednotil řadu režimů podpory do režimu jednotné platby. Tento přístup by se měl použít také v případě základních nařízení. Proto by pravidla v nich obsažená měla být sjednocena do jednotného právního rámce a tam, kde je to možné, by odvětvové přístupy měly být nahrazeny přístupy horizontálními.
(6)
Na základě výše uvedených úvah by základní nařízení měla být zrušena a nahrazena jediným jednotným nařízením.
(7)
Zjednodušení by nemělo vést ke zpochybnění politických rozhodnutí přijatých v průběhu let v rámci společné zemědělské politiky. Toto nařízení by proto mělo být v zásadě technickým zjednodušením. Neměly by se jím proto rušit ani měnit stávající nástroje, pokud nejsou již zastaralé, nadbytečné nebo vzhledem ke své povaze nevhodné k tomu, aby byly projednávány na úrovni Rady, ani by se jím neměly stanovit nové nástroje nebo opatření.
(8)
Za těchto okolností by toto nařízení nemělo začleňovat ty části společných organizací trhu, které jsou předmětem reforem politik. To se týká zejména většiny částí odvětví ovoce a zeleniny, odvětví výrobků z ovoce a zeleniny a odvětví vína. Ustanovení nařízení (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1493/1999 by proto měla být do tohoto nařízení začleněna, pouze pokud se jich samých žádné reformy politik netýkají. Hmotněprávní úprava těchto společných organizací trhu by měla být do nařízení začleněna až po přijetí příslušných reforem.
(9)
Společné organizace trhu v odvětví obilovin, rýže, cukru, sušených krmiv, osiva, olivového oleje a stolních oliv, lnu a konopí, banánů, mléka a mléčných výrobků a bource morušového stanoví hospodářské roky většinou podle biologických produkčních cyklů každého z těchto produktů. Hospodářské roky by proto měly být začleněny do tohoto nařízení tak, jak jsou pro uvedená odvětví stanoveny.
(10)
Ke stabilizaci trhů a zajištění přiměřené životní úrovně zemědělců byl současně se zavedením režimů přímých podpor vytvořen rozlišený režim cenové podpory v různých odvětvích s ohledem na různé potřeby v každém z těchto odvětví a zároveň s ohledem na jejich vzájemnou závislost. Tato opatření mají podobu veřejné intervence nebo vyplácení podpory soukromého skladování produktů v odvětví obilovin, rýže, cukru, olivového oleje a stolních oliv, hovězího a telecího masa, mléka a mléčných výrobků a vepřového, skopového a kozího masa. Vzhledem k cílům tohoto nařízení je proto třeba zachovat opatření cenové podpory tam, kde jsou stanovena v nástrojích tak, jak byla vypracována v minulosti, aniž by došlo k věcným změnám oproti předchozímu právnímu stavu.
(11)
Z důvodů jasnosti a průhlednosti by ustanovení upravující tato opatření měla mít společnou osnovu, měla by však dále sledovat politiku, jíž se řídí jednotlivá odvětví. Proto je třeba rozlišovat mezi referenčními cenami a intervenčními cenami.
(12)
Společné organizace trhu v odvětvích obilovin, hovězího a telecího masa a mléka a mléčných výrobků obsahovaly ustanovení, podle nichž Rada může postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy měnit cenové úrovně. S ohledem na citlivost cenových soustav by mělo být výslovně stanoveno, že možnost měnit cenové úrovně podle čl. 37 odst. 2 existuje ve vztahu ke všem odvětvím, na která se toto nařízení vztahuje.
(13)
Společná organizace trhu v odvětví cukru navíc stanovila možnost přezkoumat standardní jakost cukru, která je v nařízení (ES) č. 318/2006 dále vymezena, zejména s ohledem na požadavky obchodu a rozvoj technické analýzy. Uvedené nařízení proto zakládalo pravomoc Komise příslušnou přílohu měnit. Tuto možnost je nezbytně nutné zachovat, aby Komise mohla v případě potřeby neprodleně přijmout opatření.
(14)
Aby bylo možné zajistit spolehlivé informace o cenách cukru na trzích Společenství, měl by být do tohoto nařízení začleněn systém zaznamenávání cen stanovený ve společné organizaci trhu s cukrem, na jehož základě se stanoví úroveň tržních cen bílého cukru.
(15)
Ve snaze nedopustit, aby se režim intervencí v oblasti obilovin, rýže, másla a sušeného odstředěného mléka stal sám o sobě odbytištěm, by měla být zachována možnost stanovit zahájení veřejné intervence pouze v určitých obdobích roku. U produktů z hovězího a telecího masa, vepřového masa a u másla by zahájení a ukončení veřejné intervence mělo záviset na úrovni tržních cen v určitém období. Pokud jde o kukuřici, rýži a cukr, mělo by být zachováno omezení množství, která je možno v rámci veřejné intervence nakupovat. Pokud jde o máslo a sušené odstředěné mléko, je potřeba zachovat pravomoc Komise pozastavit běžný nákup, jakmile je dosaženo určitého množství, nebo nahradit ho nákupem prostřednictvím nabídkového řízení.
(16)
Cenová úroveň, na níž by měl nákup v rámci veřejné intervence probíhat, byla v minulosti ve společných organizacích trhů s obilovinami, rýží a s hovězím a telecím masem snížena a stanovena spolu se zavedením režimů přímé podpory v těchto odvětvích. Podpora podle těchto režimů a intervenční cena spolu tudíž úzce souvisejí. Pro produkty z odvětví mléka a mléčných výrobků byla zmíněná cenová úroveň stanovena s cílem podpořit spotřebu dotyčných produktů a zlepšit jejich konkurenceschopnost. V odvětví rýže a cukru byly ceny stanoveny tak, aby přispěly ke stabilizaci trhu v případech, kdy tržní cena v daném hospodářském roce klesne pod úroveň referenční ceny stanovené pro následující hospodářský rok. Tato politická rozhodnutí Rady zůstávají nadále v platnosti.
(17)
Tak jako v dřívějších společných organizacích trhu by toto nařízení mělo stanovit možnost nakládání s těmito produkty nakoupenými v rámci veřejné intervence. Tato opatření by měla být přijata takovým způsobem, aby nedocházelo k narušení trhu a aby byl zajištěn rovný přístup ke zboží a rovné jednání s kupujícími.
(18)
Díky svým intervenčním zásobám různých zemědělských produktů má Společenství možnost významně přispět ke zlepšení situace svých nejchudších občanů. Je v zájmu Společenství trvale tuto možnost využívat a zavedením vhodných opatření dosahovat snížení těchto zásob na běžnou úroveň. Z těchto pohnutek doposud stanovilo podmínky rozdělování potravin dobročinnými organizacemi nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství (27). Toto důležité sociální opatření, které může být pro nejchudší osoby velice důležité, by mělo být zachováno a začleněno do rámce tohoto nařízení.
(19)
Ve snaze přispět k vyváženosti trhu s mlékem a stabilizaci tržních cen obsahuje společná organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky ustanovení o poskytování podpory soukromého skladování smetany, některých výrobků z másla a sýra. Komisi byla mimo to svěřena pravomoc rozhodnout o poskytnutí podpory soukromého skladování některých dalších výrobků ze sýra, bílého cukru, některých druhů olivového oleje, některých produktů z hovězího a telecího masa, sušeného odstředěného mléka, vepřového masa a skopového a kozího masa. Vzhledem k účelu tohoto nařízení by tato opatření měla být zachována.
(20)
Nařízení Rady (ES) č. 1183/2006 ze dne 24. července 2006 o klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu (28), nařízení Rady (EHS) č. 1186/90 ze dne 7. května 1990, kterým se rozšiřuje oblast působnosti klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu (29), nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat (30), a nařízení Rady (EHS) č. 2137/92 ze dne 23. července 1992 o klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla ovcí, standardní jakosti čerstvých nebo chlazených jatečně upravených těl ovcí ve Společenství (31) stanoví klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla v odvětví hovězího a telecího masa, vepřového masa a skopového a kozího masa. Tyto režimy mají zásadní význam pro zaznamenávání cen a uplatňování intervenčních opatření v uvedených odvětvích. Navíc mají za cíl zlepšovat průhlednost trhu. Tyto režimy klasifikace jatečně upravených těl by měly být zachovány. Z tohoto důvodu je vhodné začlenit do tohoto nařízení jejich základní prvky a zmocnit Komisi k úpravě některých otázek spíše technického rázu prováděcími pravidly.
(21)
Omezení volného oběhu vyplývající z opatření, jejichž cílem je zabránit šíření chorob zvířat, by mohlo působit těžkosti na trhu s některými produkty v jednom nebo více členských státech. Zkušenosti ukazují, že vážná narušení trhu, jako je významný pokles spotřeby nebo cen, lze přičíst ztrátě důvěry spotřebitelů v důsledku ohrožení zdraví veřejnosti nebo zdraví zvířat.
(22)
Proto by do tohoto nařízení měla být za stejných podmínek, za jakých platila dosud, začleněna výjimečná opatření na ochranu trhu stanovená ve společných organizacích trhu s hovězím a telecím masem, mlékem a mléčnými výrobky, vepřovým masem, skopovým a kozím masem, vejci a drůbežím masem. Tato výjimečná opatření na podporu trhu by měla být přijímána Komisí a měla by se přímo týkat zdravotních a veterinárních opatření přijatých v rámci boje proti šíření chorob, nebo by z nich měla vyplývat. Tato opatření by měla být přijímána na žádost členských států, aby nedocházelo k vážným narušením dotčených trhů.
(23)
Možnost Komise přijímat zvláštní intervenční opatření, jestliže se to ukáže být nezbytné v zájmu účinné reakce na hrozbu narušení trhu v odvětví obilovin a zabránění rozsáhlému použití veřejné intervence v odvětví rýže v některých regionech Společenství nebo v zájmu nahrazení nedostatku neloupané rýže v důsledku přírodních katastrof, stanovená v příslušných společných organizacích trhů s obilovinami a rýží by měla být v tomto nařízení zachována.
(24)
Pro cukrovou řepu podléhající kvótám by měla být stanovena minimální cena odpovídající standardní jakosti, aby byla zajištěna přiměřená životní úroveň pěstitelů cukrové řepy a cukrové třtiny ve Společenství.
(25)
K zajištění spravedlivé vyváženosti práv a povinností cukrovarnických podniků a pěstitelů cukrové řepy jsou třeba specifické nástroje. Proto by standardní ustanovení upravující mezioborové dohody obsažená dříve ve společné organizaci trhu v odvětví cukru měla být zachována.
(26)
Vzhledem k rozmanitosti přírodních, hospodářských a technických poměrů je obtížné stanovit pro celé Společenství jednotné podmínky nákupu cukrové řepy. Mezioborové dohody mezi sdruženími pěstitelů cukrové řepy a cukrovarnickými podniky již existují. Rámcová ustanovení by proto měla pouze stanovit minimální záruky požadované jak pěstiteli cukrové řepy, tak cukrovarnickým průmyslem k zajištění řádného fungování trhu s cukrem s možností odchýlit se od některých pravidel v rámci mezioborových dohod. Podrobnější úprava byla dříve pro společnou organizaci trhu s cukrem stanovena v příloze II nařízení (ES) č. 318/2006. Vzhledem k tomu, že se jedná o vysoce technickou úpravu, je vhodnější řešit tyto otázky na úrovni Komise.
(27)
Výrobní dávka stanovení v rámci společné organizace trhu v odvětví cukru s cílem přispět k financování výdajů v rámci uvedené společné organizace trhu by měla být začleněna do tohoto nařízení.
(28)
Pro zachování strukturální rovnováhy trhů s cukrem na cenové úrovni blízké referenční ceně by měla být zachována možnost Komise rozhodnout o stažení cukru z trhu na dobu potřebnou k obnovení rovnováhy na trhu.
(29)
Společné organizace trhu v odvětví živých rostlin, hovězího a telecího masa, vepřového masa, skopového a kozího masa, vajec a drůbežího masa stanovila možnost přijímat některá opatření usnadňující přizpůsobení nabídky požadavkům trhu. Tato opatření mohou přispět ke stabilizaci trhů a zajištění přiměřených životních podmínek dotčených zemědělců. S ohledem na cíle tohoto nařízení by tato možnost měla být zachována. V souladu s těmito ustanoveními může Rada postupem podle článku 37 Smlouvy přijmout obecná pravidla týkající se těchto opatření. Cíle sledované těmito opatřeními jsou jasně stanovené a vymezují povahu opatření, která mohou být přijata. Není proto třeba, aby pro tato odvětví Rada přijímala další obecná pravidla, a tato možnost by již neměla být stanovena.
(30)
V odvětvích cukru a mléka a mléčných výrobků bylo po mnoho let základním nástrojem tržní politiky množstevní omezení stanovené v nařízení (ES) č. 318/2006 a nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (32). Důvody, které v minulosti vedly Společenství k přijetí režimů výrobních kvót v obou odvětvích, stále trvají.
(31)
Zatímco režim kvót na cukr byl stanoven ve společné organizaci trhu v odvěvtví cukru, odpovídající režim v odvětví mléka byl dosud upraven právním předpisem odděleným od společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, jmenovitě nařízením (ES) č. 1788/2003. Vzhledem k zásadnímu významu těchto režimů a cílů tohoto nařízení je vhodné začlenit příslušná ustanovení pro obě odvětví do tohoto nařízení, aniž by v porovnání s předchozím právním stavem došlo k věcným změnám těchto režimů a způsobů jejich uplatňování.
(32)
Režim kvót na cukr podle tohoto nařízení by proto měl obsahovat opatření stanovená v nařízení (ES) č. 318/2006, a zejména zachovat právní postavení kvót, nakolik režim kvót v souladu s judikaturou Soudního dvora představuje mechanismus regulace trhu v odvětví cukru, jehož účelem je zajistit dosažení cílů veřejného zájmu.
(33)
Toto nařízení by proto rovněž mělo umožnit Komisi upravit kvóty na udržitelnou úroveň poté, kdy v roce 2010 zanikne restrukturalizační fond založený nařízením Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství (33).
(34)
Protože je třeba umožnit jednotlivým členským státům jistou míru pružnosti, co se týče strukturálních změn ve zpracovatelském průmyslu a v odvětví pěstování cukrové řepy a cukrové třtiny v době, kdy mají být uplatňovány kvóty, měla by být zachována možnost povolit členským státům měnit v určitých mezích kvóty podniků, aniž by byla omezena činnost restrukturalizačního fondu jakožto nástroje.
(35)
Aby trh s cukrem nenarušovaly přebytky cukru, stanovila společná organizace trhu v odvětví cukru, že by Komise měla mít podle určitých kritérií možnost stanovit podmínky pro převod přebytkového cukru, přebytkové isoglukózy nebo přebytkového inulinového sirupu do následujícího hospodářského roku, v němž bude považován za výrobu v rámci kvót tohoto roku. Kromě toho, pokud nejsou pro určitá množství splněny platné podmínky, stanovila rovněž poplatek z přebytku, aby nedošlo k hromadění těchto množství ohrožujícímu situaci na trhu. Uvedená ustanovení by měla být zachována.
(36)
Nadále platným zůstává hlavní účel režimu mléčných kvót, totíž snížit na dotyčném trhu nerovnováhu mezi nabídkou a poptávkou a z ní vyplývající strukturální přebytky, a dosáhnout tak lepší rovnováhy na trhu. Mělo by být zachováno ukládání dávky na množství mléka odebraného nebo prodaného pro přímou spotřebu, které je vyšší než určité zaručené prahové množství. V souladu s účelem tohoto nařízení zde do určité míry existuje potřeba provést zejména terminologickou harmonizaci mezi režimem v odvětví cukru a režimem mléčných kvót a současně v plném rozsahu zachovat jejich dosavadní právní postavení. Z tohoto důvodu se zdá vhodným harmonizovat terminologii v odvětví mléka s terminologií v odvětví cukru. Výrazy „vnitrostátní referenční množství“ a „individuální referenční množství“ používané v nařízení (ES) č. 1788/2003 by proto měly být nahrazeny výrazy „vnitrostátní kvóta“ a „individuální kvóta“, aniž by došlo ke změně definovaného právního pojmu.
(37)
Režim mléčných kvót v tomto nařízení by v podstatě měl být utvářen podle nařízení (ES) č. 1788/2003. Mělo by být zejména zachováno rozlišení mezi dodávkami a přímým prodejem a režim by měl být uplatňován na základě individuálního reprezentativního obsahu tuku a vnitrostátního referenčního obsahu tuku. Zemědělcům by mělo být za určitých podmínek povoleno dočasně převádět své kvóty. Navíc by měla být zachována zásada, že pokud je zemědělský podnik prodán, pronajat nebo převeden v rámci dědictví, převede se odpovídající kvóta na nabyvatele, nájemce nebo dědice spolu s příslušným pozemkem, přičemž by měly být zachovány některé výjimky ze zásady, že kvóty jsou vázány na zemědělské podniky, aby bylo možné pokračovat v restrukturalizaci výroby mléka a zlepšování životních podmínek. V souladu s jednotlivými způsoby převodu kvót a na základě objektivních kritérií by měla být zachována ustanovení povolující členským státům, aby začlenily část převáděných množství do vnitrostátní rezervy.
(38)
Dávku z přebytku je nutné stanovit v odrazující výši a členské státy by ji měly uhradit, jakmile je překročena vnitrostátní kvóta. Členský stát by pak měl částku, kterou je třeba zaplatit, rozdělit mezi producenty, kteří se na tomto překročení podíleli. Ti by pak na základě skutečnosti, že překročili své disponibilní množství, měli mít vůči členskému státu povinnost uhradit svůj příspěvek na splatnou dávku. Členské státy by měly Evropskému zemědělskému záručnímu fondu (EZZF) uhradit dávku odpovídající překročení jejich vnitrostátní kvóty, sníženou o paušální částku ve výši 1 %, aby tak byly zohledněny případy úpadku nebo definitivní neschopnosti některých producentů uhradit svůj příspěvek na splatnou dávku.
(39)
Podle nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (34) se výnosy z doplňkových dávek v odvětví mléka a mléčných výrobků považují za „účelově vázané příjmy“, které jsou odváděny do rozpočtu Společenství a v případě opětovného použití se použijí výhradně na financování výdajů z EZZF nebo Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV). Článek 22 nařízení (ES) č. 1788/2003, podle kterého se výnosy z dávek považují za součást intervenčních opatření určených ke stabilizaci zemědělských trhů a použijí se k financování výdajů v odvětví mléka, se tudíž stal bezpředmětným a neměl by být začleněn do tohoto nařízení.
(40)
Různé organizace trhu stanovily různé druhy režimů podpor.
(41)
Společné organizace trhu se sušenými krmivy a lnem a konopím stanovily v těchto odvětvích podporu pro zpracování jako prostředek k řízení vnitřního trhu v dotčených odvětvích. Uvedená ustanovení by měla být zachována.
(42)
S ohledem na zvláštní podmínky na trzích s obilovinami a bramborovým škrobem obsahovala společná organizace trhu pro obiloviny ustanovení, která v případě nutnosti umožňovala poskytování výrobních náhrad. Výrobní náhrady by měly být koncipovány tak, aby základní produkty užívané dotyčným odvětvím byly pro ně dostupné za cenu nižší, než je cena vyplývající z uplatnění společných cen. Společná organizace trhu s cukrem stanovila možnost poskytování výrobních náhrad v případech, kdy s ohledem na výrobu některých průmyslových, chemických nebo farmaceutických výrobků nastane potřeba přijmout opatření k zajištění dostupnosti některých výrobků z cukru. Uvedená ustanovení by měla být zachována.
(43)
K dosažení rovnováhy na trhu s mlékem a ke stabilizaci tržních cen u mléka a mléčných výrobků je třeba přijmout opatření ke zvýšení odbytu mléčných výrobků. Společná organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky proto stanovila poskytování podpor pro uvádění na trh některých mléčných výrobků, které mají zvláštní užití a určení. Zmíněná společná organizace trhu dále stanovila, že ke zvýšení spotřeby mléka u mladé generace se Společenství může podílet na úhradě výdajů vzniklých při poskytování podpory pro dodávky mléka žákům do škol. Uvedená ustanovení by měla být zachována.
(44)
Finanční prostředky Společenství spočívající v podílu přímé podpory, který mohou členské státy podle čl. 110i odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 zadržet, jsou nezbytné jako motivace pro organizace schválených hospodářských subjektů k vypracování akčních programů s cílem zlepšit kvalitu produkce olivového oleje a stolních oliv. V tomto ohledu společná organizace trhu s olivovým olejem a stolními olivami stanovila, že podpora Společenství má být přidělována podle důležitosti opatření prováděných v rámci dotyčných akčních programů. Uvedená ustanovení by měla být zachována.
(45)
S cílem provádět různá opatření v odvětví tabáku byl nařízením (EHS) č. 2075/92 založen Tabákový fond Společenství, financovaný některými srážkami z režimů podpor. Rok 2007 je poslední, v němž by Tabákový fond Společenství mohl využít srážky z režimu podpor stanovené v hlavě IV kapitole 10c nařízení (ES) č. 1782/2003. Třebaže financování fondu skončí před vstupem tohoto nařízení v platnost, měl by být článek 13 nařízení (EHS) č. 2075/92 zachován jako právní základ víceletých programů, které mohou být financovány z Tabákového fondu Společenství.
(46)
Včelařství jako zemědělské odvětví se vyznačuje rozdílností podmínek produkce a výnosů a rozptýlením a rozmanitostí hospodářských subjektů, a to jak v oblasti produkce, tak v jednotlivých fázích uvádění na trh. Kromě toho je vzhledem k rozšíření varroázy v několika členských státech v posledních letech a vzhledem k problémům, které tato choroba způsobuje v produkci medu, nadále nezbytný zásah Společenství, protože varroázu nelze úplně vymýtit a je třeba ji ošetřovat schválenými produkty. Za těchto okolností a v zájmu zlepšení produkce včelařských produktů a jejich uvádění na trh ve Společenství by měla být každé tři roky vypracovány vnitrostátní programy, které budou zahrnovat technickou pomoc, kontrolu varroázy, racionalizaci sezónních přesunů včelstev, řízení obnovy včelstev ve Společenství a spolupráci na výzkumných programech v oblasti včelařství a včelařských produktů s cílem zlepšit obecné podmínky produkce včelařských produktů a jejich uvádění na trh. Na financování těchto vnitrostátních programů by se mělo Společenství podílet.
(47)
Nařízení (ES) č. 1544/2006 nahradilo všechny vnitrostátní podpory pro bource morušového režimem Společenství na podporu chovu bource morušového formou pevně stanovené částky pro každý používaný box s vajíčky.
(48)
Protože politické úvahy, které vedly k zavedení výše uvedených režimů podpor pro včelařství a chov bource morušového, zůstávají v platnosti, měly by být všechny tyto režimy podpor začleněny do rámce tohoto nařízení.
(49)
Použití obchodních norem pro zemědělské produkty může přispět ke zlepšení hospodářských podmínek produkce a obchodování, jakož i jakosti těchto produktů. Použití takových norem je proto v zájmu producentů, obchodníků i spotřebitelů. Z těchto důvodů byly v rámci společných organizací trhů s banány, olivovým olejem a stolními olivami, živými rostlinami, vejci a drůbežím masem zavedeny obchodní normy zejména pro jakost, třídění, hmotnost, určování velikosti, balení, obaly, skladování, přepravu, obchodní úpravu, původ a označování. Tento přístup je třeba zachovat i v tomto nařízení.
(50)
Podle společných organizací trhů s olivovým olejem a stolními olivami a s banány byla Komise pověřena přijetím ustanovení o obchodních normách. Vzhledem k jejich vysoce technické povaze a potřebě neustále zvyšovat jejich účinnost a přizpůsobovat je vyvíjející se obchodní praxi je vhodné rozšířit tento přístup na odvětví živých rostlin a stanovit kritéria, která musí Komise zohlednit při zavádění příslušných pravidel. Mimo to může být třeba přijmout zvláštní opatření, zejména nejnovější analytické metody a jiná opatření k určení povahy dotčených norem, aby nedocházelo k zneužívání, pokud jde o jakost a původ produktů nabízených spotřebitelům, a významným narušením trhů, které z tohoto zneužívání mohou vyplývat.
(51)
Byly zavedeny některé právní nástroje, jimiž se řídí uvádění mléka, mléčných výrobků a tuků na trh a jejich označování. Jejich cílem je zlepšit postavení mléka a mléčných výrobků na trhu a zároveň zajistit rovné podmínky hospodářské soutěže pro roztíratelné tuky mléčného i nemléčného původu tak, aby z nich měli prospěch producenti i spotřebitelé. Pravidla obsažená v nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 ze dne 2. července 1987 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh (35) mají za cíl ochranu spotřebitelů a stanovení podmínek hospodářské soutěže mezi mléčnými výrobky a konkurenčními produkty v oblasti pojmenování, označování etiketami a reklamy, jež zabrání jakémukoli falešnému výkladu. Nařízení Rady (ES) č. 2597/97 ze dne 18. prosince 1997, kterým se stanoví doplňující pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky pro konzumní mléko (36), stanoví pravidla, jejichž cílem je zaručit vysokou jakost konzumního mléka a produktů, která odpovídají potřebám a přáním spotřebitelů, stabilizují tak dotčený trh a nabízejí spotřebiteli konzumní mléko vysoké kvality. Nařízení Rady (ES) č. 2991/94 ze dne 5. prosince 1994, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky (37), stanoví obchodní normy pro dotčené mléčné a nemléčné produkty s jasnou a jednoznačnou klasifikací, doplněné pravidly o označování. V souladu s cíli tohoto nařízení by uvedená pravidla měla být zachována.
(52)
Pokud jde o odvětví vajec a drůbežího masa, existují ustanovení o obchodních normách a v některých případech i produkci. Tato ustanovení jsou obsažena v nařízení Rady (ES) č. 1028/2006 ze dne 19. června 2006 o obchodních normách pro vejce (38), nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro drůbeží maso (39) a nařízení Rady (EHS) č. 2782/75 ze dne 29. října 1975 o produkci násadových vajec a kuřat chovné drůbeže a jejich uvádění na trh (40). Základní pravidla obsažená v uvedených nařízeních by měla být do tohoto nařízení začleněna.
(53)
Nařízení (ES) č. 1028/2006 stanoví, že obchodní normy pro vejce by se měly v zásadě vztahovat na všechna vejce pocházející od slepic kura domácího (Gallus gallus), která jsou uváděna na trh ve Společenství, a zpravidla také na vejce určená k vývozu do třetích zemí. Rovněž jasně odlišuje vejce vhodná k přímé lidské spotřebě od vajec nevhodných k přímé lidské spotřebě, a to vytvořením dvou tříd jakosti vajec, a obsahuje ustanovení zajišťující odpovídající informovanost spotřebitele, pokud jde o třídy jakosti, hmotnostní skupiny a identifikaci použitého způsobu chovu. Konečně uvedené nařízení stanoví zvláštní pravidla pro vejce dovezená ze třetích zemí, podle nichž zvláštní předpisy platné v určitých třetích zemích mohou být důvodem odchylek od obchodních norem, je-li zaručena jejich rovnocennost s právními předpisy Společenství.
(54)
Pokud jde o drůbeží maso, nařízení (EHS) č. 1906/90 stanoví, že obchodní normy by se měly v zásadě vztahovat na určité druhy drůbežího masa vhodného k lidské spotřebě a uváděného na trh ve Společenství a že drůbeží maso určené k vývozu do třetích zemí by však mělo být z oblasti působnosti obchodních norem vyňato. Uvedené nařízení stanoví rozdělení drůbežího masa do dvou tříd podle zmasilosti a vzhledu, jakož i podmínky prodeje tohoto masa.
(55)
Podle uvedených nařízení by členské státy měly mít možnost vyloučit z oblasti působnosti těchto obchodních norem vejce a drůbeží maso prodávané některými formami přímého prodeje producentem konečnému spotřebiteli, jde-li o malá množství.
(56)
Nařízení (ES) č. 2782/75 stanoví zvláštní pravidla pro uvádění násadových vajec a kuřat chovné drůbeže na trh a jejich přepravu, jakož i pro líhnutí násadových vajec. Uvedené nařízení zejména stanoví označování jednotlivých násadových vajec používaných k produkci kuřat, způsob balení a druh obalového materiálu pro přepravu. Z povinného dodržování stanovených norem však vyjímá malá chovná zařízení pro čistokrevný chov a další malá chovná zařízení.
(57)
V souladu s cíli tohoto nařízení by zmíněná pravidla měla být zachována a jejich podstata by neměla být měněna. Další ustanovení obsažená v uvedených nařízeních, která jsou odborného rázu, by měla být předmětem prováděcích pravidel, jež přijme Komise.
(58)
U chmele je v rámci Společenství třeba dodržovat politiku jakosti, jak tomu v rámci společné organizace trhu s ním dosud bylo, a to prostřednictvím ustanovení o ověřování a prostřednictvím pravidel, která v zásadě zakazují uvádět na trh produkty, jimž nebyla vydána ověřovací listina původu, nebo dovezené produkty, které nesplňují odpovídající znaky jakosti.
(59)
Označení a definice olivového oleje a název jsou základním prvkem tržního pořádku, neboť stanoví normy jakosti a poskytují spotřebitelům odpovídající informace o produktu, a měly by být v tomto nařízení zachovány.
(60)
Jeden z výše uvedených režimů podpory přispívající k rovnováze trhu s mlékem a mléčnými produkty a stabilizaci tržních cen v tomto odvětví spočívá v režimu podpory zpracování odstředěného mléka na kasein a kaseináty, obsaženém v nařízení (ES) č. 1255/1999. Nařízení Rady (EHS) č. 2204/90 ze dne 24. července 1990, kterým se stanoví doplňující obecná pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, pokud jde o sýry (41), stanovilo pravidla týkající se použití kaseinu a kaseinátů ve výrobě sýrů s cílem zabránit nepříznivým účinkům, které by mohl tento režim podpory vyvolat, zohlednit možnost snadného poškození sýra při záměně postupu při používání kaseinu a kaseinátů, a stabilizovat tak trh. Uvedená pravidla by měla být začleněna do tohoto nařízení.
(61)
Zpracování některých zemědělských surovin na líh je úzce spjato s hospodařením s uvedenými surovinami. Může značně přispět k jejich zhodnocení a má jednak zcela zvláštní hospodářský a sociální význam pro ekonomiku některých regionů Společenství, jednak představuje nezanedbatelnou část příjmů producentů těchto surovin. Umožňuje rovněž zužitkování produktů neuspokojivé jakosti a krátkodobých přebytků, které mohou v některých odvětvích působit dočasné problémy.
(62)
V odvětvích chmele, olivového oleje a stolních oliv, tabáku a bource morušového se právní předpisy soustředí na různé typy organizací s cílem dosáhnout cílů politiky, zejména s cílem stabilizovat trhy a zlepšit a zaručit jakost produktů, kterých se toto společné úsilí týká. Dosavadní úprava systému organizací je založena na organizacích uznávaných členskými státy, nebo za jistých podmínek Komisí, a to podle předpisů, které Komise přijímá. Tento systém je třeba zachovat a dosud platná ustanovení by měla být harmonizována.
(63)
Pro posílení určitých činností mezioborových organizací, které mají zvláštní význam vzhledem k platným pravidlům společné organizace trhu s tabákem, mělo by být za určitých předpokladů umožněno rozšíření působnosti pravidel, jež tyto organizace vydaly pro své členy, na všechny producenty nebo seskupení, i když nejsou jejich členy, v jednom nebo několika regionech. Stejný postup by měl být uplatněn i na jiné činnosti mezioborových organizací, které jsou pro odvětví tabáku zajímavé z obecně hospodářského či technického hlediska a mohly by být prospěšné pro všechny působící v daných oborech. Měla by existovat úzká spolupráce mezi členskými státy a Komisí. Komise by měla mít trvalé dohledové pravomoci, zejména ve věcech dohod uzavřených těmito organizacemi a postupů jimi přijatých ve vzájemné shodě.
(64)
Členské státy si mohou přát, aby v některých odvětvích, kromě těch, u nichž současná pravidla stanoví uznání organizací producentů nebo mezioborových organizací, byly organizace těchto druhů uznávány na základě vnitrostátního práva, nakolik je to slučitelné s právem Společenství. Tuto možnost je tedy třeba objasnit. Navíc by měla být přijata pravidla, která stanoví, že uznání organizací producentů a mezioborových organizací v souladu se stávajícími nařízeními zůstává nadále v platnosti i po přijetí tohoto nařízení.
(65)
Jednotný trh Společenství zahrnuje obchodní režim na vnějších hranicích Společenství. Tento obchodní režim by měl zahrnovat dovozní cla a vývozní náhrady a měl by v zásadě stabilizovat trh Společenství. Obchodní režim by měl být založen na závazcích přijatých v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(66)
Sledování objemu obchodování se zemědělskými produkty se třetími zeměmi ve společných organizacích trhu v odvětvích obilovin, rýže, cukru, osiva, olivového oleje a stolních oliv, lnu a konopí, hovězího a telecího masa, mléka a mléčných výrobků, vepřového masa, skopového a kozího masa, vajec, drůbežího masa, živých rostlin a zemědělského lihu v oblasti dovozu i vývozu dosud podléhalo buď režimu povinných licencí, nebo režimům, v jejichž rámci měla Komise právo stanovit licenční povinnost.
(67)
Sledování obchodních toků je především záležitost řízení, a proto je třeba postupovat pružně. Z těchto důvodů a vzhledem ke zkušenostem se společnými organizacemi trhu tam, kde rozhodováním o udělování licencí již byla pověřena Komise, ze zdá být vhodné rozšířit tento postup na všechna odvětví, v nichž se dovozní a vývozní licence používají. Při rozhodování o zavedení licenční povinnosti by měla Komise přihlížet k nezbytnosti dovozních licencí pro řízení dotčených trhů, a zejména pro sledování dovozu daných produktů.
(68)
Cla na zemědělské produkty v rámci dohod Světové obchodní organizace (WTO) jsou z větší části stanovena ve společném celním sazebníku. U některých produktů v odvětví obilovin a rýže je však v důsledku zavedení dodatečných mechanismů nutné stanovit možnost přijmout odchylky.
(69)
S cílem vyloučit nebo napravit nepříznivé dopady, které by na trh Společenství mohl mít dovoz některých zemědělských produktů, by měl tento dovoz podléhat po splnění určitých podmínek dodatečnému clu.
(70)
Za určitých podmínek je vhodné svěřit Komisi pravomoc otevírat a spravovat dovozní celní kvóty vyplývající z mezinárodních dohod uzavřených v souladu se Smlouvou nebo z jiných aktů Rady.
(71)
Cílem nařízení Rady (EHS) č. 2729/75 ze dne 29. října 1975 o dovozních dávkách použitelných pro směsi obilovin, rýže a zlomkové rýže (42) je zajistit řádné fungování systému cel při dovozu směsí obilovin, rýže a zlomkové rýže. Tato pravidla by měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(72)
Společenství uzavřelo několik ujednání se třetími zeměmi o preferenčním přístupu na trh, která těmto zemím umožňují vyvážet za příznivých podmínek do Společenství třtinový cukr. Společná organizace trhu v odvětví cukru stanovila hodnocení potřeby rafinerií v souvislosti s cukrem určeným k rafinaci a za určitých podmínek vyhrazení dovozní licence pro specializovaná zařízení, která využívají značná množství dováženého surového třtinového cukru a která jsou považována za rafinerie Společenství zabývající se výhradně rafinací. Uvedená ustanovení by měla být zachována.
(73)
Aby nedovolené pěstování konopí nenarušilo fungování společné organizace trhu s konopím pěstovaným na vlákno, stanovila příslušná nařízení kontrolu dovozu konopí a semen konopí, která zaručovala, že příslušné produkty poskytují určité záruky, pokud jde o obsah tetrahydrokannabinolu. Mimo to byl pro dovoz semen konopí, která nejsou určena k výsevu, zaveden systém kontrol, který předpokládal režim schvalování příslušných dovozců. Uvedená ustanovení by měla být zachována.
(74)
Pokud jde o produkty v odvětví chmele, uplatňuje se v celém Společenství politika jakosti. V případě dovážených produktů by měla být ustanovení zajišťující, aby byly dováženy pouze produkty splňující odpovídající minimální znaky jakosti, začleněna do tohoto nařízení.
(75)
Díky systému cel je možné obejít se na vnějších hranicích Společenství bez jakýchkoli dalších ochranných opatření. Vnitřní trh a celní režim se však za mimořádných okolností může ukázat jako nedostatečný. V takových případech by Společenství mělo být s to přijmout neprodleně všechna nezbytná opatření, aby trh Společenství nebyl ponechán bez ochrany proti narušením, která by mohla vzniknout. Tato opatření by měla být v souladu s mezinárodními závazky Společenství.
(76)
K zajištění řádného fungování společných organizací trhu, a zejména ve snaze předejít narušením trhů, společné organizace trhu pro řadu produktů tradičně stanovily možnost zakázat používání režimu aktivního nebo pasivního zušlechťovacího styku. Tuto možnost je třeba zachovat. Zkušenosti navíc ukazují, že jsou-li trhy narušeny nebo hrozí-li jim narušení v důsledku používání těchto režimů, je třeba bez zbytečné prodlevy přijmout vhodná opatření. Komisi by proto měly být svěřeny příslušné pravomoci. Je tedy vhodné Komisi umožnit, aby v podobných situacích pozastavila používání režimů aktivního a pasivního zušlechťovacího styku.
(77)
Možnost poskytnout při vývozu do třetích zemí náhrady, které jsou založeny na rozdílu mezi cenami uvnitř Společenství a cenami na světovém trhu a které nepřekročí míru stanovenou závazky Společenství v rámci WTO, by měla sloužit k zajištění účasti Společenství na mezinárodním obchodu s některými produkty, na něž se vztahuje toto nařízení. Subvencovaný vývoz by měl podléhat omezením, pokud jde o hodnotu a množství.
(78)
Dodržování omezení týkajících se hodnoty by mělo být zajištěno při stanovení vývozních náhrad sledováním plateb podle předpisů vztahujících se k EZZF. Sledování lze usnadnit povinným předběžným stanovením vývozních náhrad a v případě rozlišených náhrad možností změnit stanovené místo určení v rámci jedné zeměpisné oblasti, na kterou se vztahuje jednotná sazba vývozní náhrady. V případě změny místa určení by měla být vyplacena vývozní náhrada použitelná pro skutečné místo určení, a to až do maximální výše částky použitelné pro předem stanovené místo určení.
(79)
Dodržování množstevních omezení by mělo být zajištěno spolehlivým a účinným systémem sledování. Proto je třeba podmínit poskytnutí vývozních náhrad předložením vývozní licence. Vývozní náhrady v rámci omezení, která jsou k dispozici, by měly být poskytovány podle konkrétní situace jednotlivých produktů. Výjimky z tohoto pravidla by měly být povoleny pouze u zpracovaných produktů, které nejsou uvedeny v příloze I Smlouvy a na které se nevztahují omezení z hlediska objemu. Je třeba stanovit odchylku od přísného dodržování pravidel pro správu v případě, že při vývozu s náhradami pravděpodobně nedojde k překročení stanoveného množství.
(80)
V případě vývozu živého skotu je třeba stanovit, že vývozní náhrady jsou poskytovány a propláceny, pouze pokud jsou dodržována ustanovení právních předpisů Společenství upravující dobré životní podmínky zvířat, zejména ta, která se týkají ochrany zvířat během přepravy.
(81)
Zemědělské produkty mohou být v některých případech předmětem zvláštního zacházení při dovozu do třetích zemí, pokud odpovídají určitým specifikacím nebo cenovým podmínkám. K zajištění správného uplatňování tohoto režimu je nezbytná správní spolupráce mezi orgány ve třetí zemi dovozu a orgány ve Společenství. K tomuto účelu by měly být produkty vybaveny potvrzením vystaveným ve Společenství.
(82)
Zvláštní hospodářský význam má pro Společenství vývoz květinových cibulí do třetích zemí. Pokračování a rozvoj tohoto vývozu mohou být zajištěny stabilizací cen v tomto obchodě. Proto by mělo být pro příslušné produkty přijato ustanovení o minimálních vývozních cenách.
(83)
Podle článku 36 Smlouvy se kapitola Smlouvy týkající se pravidel hospodářské soutěže vztahuje na zemědělskou produkci a obchod se zemědělskými produkty pouze v rozsahu, který podle čl. 37 odst. 2 a 3 Smlouvy a způsobem v něm stanoveným vymezí Rada. V různých společných organizacích trhu byla ustanovení o státní podpoře většinou prohlášena za použitelná. Zejména uplatňování předpisů Smlouvy, které se vztahují na podniky, bylo kromě toho vymezeno v nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 ze dne 24. července 2006 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi (43). V souladu s cílem vytvořit jednotný soubor pravidel tržní politiky je třeba začlenit dotyčná ustanovení do tohoto nařízení.
(84)
Pravidla hospodářské soutěže vztahující se na dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v článku 81 Smlouvy a na zneužívání dominantního postavení by se měla vztahovat na zemědělskou produkci a obchod se zemědělskými produkty, pokud jejich použití nebrání činnosti vnitrostátních organizací zemědělských trhů nebo neohrožuje naplňování cílů společné zemědělské politiky.
(85)
Zvláštní přístup je důvodný v případě organizací zemědělců, jejichž cílem je zejména společná produkce, obchod se zemědělskými produkty nebo využívání společných zařízení, pokud tato společná činnost nebrání soutěži ani neohrožuje naplňování cílů uvedených v článku 33 Smlouvy.
(86)
Aby nedošlo k ohrožení rozvoje společné zemědělské politiky a byla zajištěna právní jistota a nediskriminační zacházení s dotčenými podniky, měla by mít Komise výlučnou pravomoc, podléhající přezkumu Soudního dvora, stanovit, zda jsou dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v článku 81 Smlouvy v souladu s cíli společné zemědělské politiky.
(87)
Řádné fungování jednotného trhu založeného na systému společných cen by bylo poskytováním vnitrostátní podpory ohroženo. Ustanovení Smlouvy, která upravují státní podporu, by se proto obecně měla vztahovat na produkty, na něž se vztahuje toto nařízení. Za určitých podmínek by měly být povoleny výjimky. Pokud se však takové výjimky použijí, je třeba, aby Komise mohla vypracovat seznam stávajících, nových nebo navrhovaných vnitrostátních podpor, podávat členským státům náležité připomínky a navrhovat jim vhodná řešení.
(88)
Finsko a Švédsko mohou od svého přistoupení vzhledem ke zvláštním hospodářským podmínkám chovu sobů, produkce produktů z nich a jejich uvádění na trh poskytovat v tomto směru podpory. Vzhledem ke svým zvláštním klimatickým podmínkám může Finsko kromě toho po schválení Komisí poskytovat podporu pro určitá množství osiva a obilného osiva, které je produkováno pouze ve Finsku. Tyto výjimky je třeba zachovat.
(89)
V členských státech s významným snížením kvót na cukr budou pěstitelé cukrové řepy čelit v souvislosti s přizpůsobením zvláště závažným obtížím. V takových případech nebude přechodná podpora Společenství pro pěstitele cukrové řepy stanovená v hlavě IV kapitole 10f nařízení (ES) č. 1782/2003 stačit k úplnému řešení jejich potíží. Členským státům, které snížily své kvóty o více než 50 % kvóty na cukr stanovené dne 20. února 2006 v příloze III nařízení (ES) č. 318/2006, by tedy mělo být v období uplatňování přechodné podpory Společenství povoleno poskytovat pěstitelům cukrové řepy státní podporu. Aby bylo zajištěno, že členské státy neposkytují vyšší státní podporu, než odpovídá potřebám jejich pěstitelů cukrové řepy, mělo by stanovení její celkové výše nadále podléhat schválení Komisí, s výjimkou Itálie, u níž byla maximální částka v souvislosti s přizpůsobením se podmínkám po reformě trhu u pěstitelů cukrové řepy s nejvyššími výnosy předběžně stanovena na 11 EUR za tunu vyprodukované cukrové řepy. Vzhledem ke specifickým obtížím, které lze v Itálii očekávat, by měla být zachována úprava opatření umožňujících pěstitelům cukrové řepy přímo či nepřímo využívat poskytované státní podpory.
(90)
Vedle všeobecných účinků reformy v odvětví cukru působí ve Finsku nepříznivě na odvětví cukrové řepy i zvláštní geografické a klimatické podmínky. Proto by opatření stanovená ve společné organizaci trhu v odvětví cukru opravňující tento členský stát k trvalému poskytování státní podpory v přiměřené výši pěstitelům cukrové řepy měla být zachována.
(91)
Vzhledem ke zvláštní situaci Německa, kde velký počet malých producentů alkoholu využívá v současnosti vnitrostátních podpor podle zvláštních podmínek německého lihového monopolu, je nezbytné umožnit na omezené období další poskytování těchto podpor. Je rovněž třeba stanovit, že na konci uvedené doby Komise vypracuje zprávu o působení této odchylky doprovázená vhodnými návrhy.
(92)
Chce-li členský stát na svém území podpořit opatření na zvýšení spotřeby mléka a mléčných výrobků ve Společenství, měla by být stanovena možnost financování takových opatření z výnosů propagační dávky pro producenty mléka na vnitrostátní úrovni.
(93)
V zájmu zohlednění možného vývoje v produkci sušených krmiv by Komise měla do 30. září 2008 na základě hodnocení společné organizace trhu se sušenými krmivy předložit Radě zprávu o tomto odvětví. Ke zprávě by měly být v případě nutnosti přiloženy vhodné návrhy. Komise by dále měla pravidelně podávat Evropskému parlamentu a Radě zprávy o režimu podpor uplatňovaném ve včelařství.
(94)
Je třeba mít k dispozici dostatečné informace o stávající situaci na trhu s chmelem ve Společenství a o výhledech vývoje tohoto trhu. Proto by měla být zavedena evidence všech smluv o dodávkách chmele vypěstovaného ve Společenství.
(95)
Za určitých podmínek je vhodné stanovit pro některé produkty opatření, pokud dochází nebo by mohlo docházet k narušení v důsledku značných změn v cenách na vnitřním trhu, nebo pokud jde o kurzy nebo ceny na světovém trhu.
(96)
Je nezbytné stanovit rámec zvláštních opatření pro líh zemědělského původu, umožňující sběr hospodářských údajů a analýzu statistických informací, aby bylo zajištěno sledování trhu. Jelikož je trh s lihem zemědělského původu napojen na trh s lihem obecně, je rovněž třeba mít k dispozici informace týkající se trhu s lihem nezemědělského původu.
(97)
Výdaje vzniklé členským státům v důsledku povinností vyplývajících z uplatňování tohoto nařízení by podle nařízení (ES) č. 1290/2005 měly být financovány Společenstvím.
(98)
Komise by měla být oprávněna přijímat v naléhavých případech opatření nezbytná k řešení konkrétních praktických obtíží.
(99)
Vzhledem k tomu, že společný trh se zemědělskými produkty se stále vyvíjí, měly by se členské státy a Komise o jeho vývoji navzájem informovat.
(100)
Aby nedocházelo ke zneužití žádné z výhod stanovených v tomto nařízení, neměly by být tyto výhody poskytovány nebo případně by měly být odebrány, pokud se zjistí, že podmínky pro jejich získání byly vytvořeny uměle a v rozporu s cíli tohoto nařízení.
(101)
Má-li být zaručeno dodržování povinností stanovených tímto nařízením, je třeba zavést kontroly a uplatňovat správní opatření a správní sankce v případě jejich nedodržení. Komisi by proto měla být svěřena pravomoc přijmout odpovídající pravidla, včetně pravidel pro vracení neoprávněně vyplacených částek a zpravodajskou povinnost členských států vyplývající z uplatňování tohoto nařízení.
(102)
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být v zásadě přijata v souladu s rozhodnutím 1999/468/ES (44). Pokud jde o některá opatření podle tohoto nařízení, které souvisejí s pravomocemi Komise a vyžadují rychlý zásah nebo jsou čistě správní povahy, měla by však Komise mít právo jednat sama.
(103)
Vzhledem k tomu, že jsou do tohoto nařízení začleněny některé prvky společných organizací trhu s ovocem a zeleninou, s výrobky z ovoce a zeleniny a s vínem, měly by být v těchto společných organizacích trhu provedeny některé změny.
(104)
Toto nařízení přejímá ustanovení týkající se uplatňování pravidel hospodářské soutěže podle Smlouvy. Tato ustanovení byla dosud obsahem nařízení (ES) č. 1184/2006. Oblast působnosti zmíněného nařízení by měla být změněna, aby se vztahovalo jen na ty produkty uvedené v příloze I Smlouvy, na něž se nevztahuje toto nařízení.
(105)
Toto nařízení přejímá ustanovení obsažená v základních nařízeních uvedených v 2. a 3. bodě odůvodnění, s výjimkou těch, která jsou obsažena v nařízeních (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1493/1999. Toto nařízení rovněž přejímá ustanovení těchto nařízení:
-
nařízení Rady (EHS) č. 2729/75 ze dne 29. října 1975 o dovozních dávkách použitelných pro směsi obilovin, rýže a zlomkové rýže,
-
nařízení Rady (EHS) č. 2763/75 ze dne 29. října 1975, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory soukromého skladování vepřového masa (45),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2782/75 ze dne 29. října 1975 o produkci násadových vajec a kuřat chovné drůbeže a jejich uvádění na trh,
-
nařízení Rady (EHS) č. 707/76 ze dne 25. března 1976 o uznání seskupení producentů bource morušového (46),
-
nařízení Rady (EHS) č. 1055/77 ze dne 17. května 1977 o skladování a pohybu produktů nakoupených intervenčními agenturami (47),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2931/79 ze dne 20. prosince 1979 o poskytování pomoci při vývozu zemědělských produktů, které mohou podléhat zvláštnímu zacházení při dovozu do určité třetí země (48),
-
nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat,
-
nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 ze dne 2. července 1987 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh,
-
nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství,
-
nařízení Rady (EHS) č. 386/90 ze dne 12. února 1990 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky (49),
-
nařízení Rady (EHS) č. 1186/90 ze dne 7. května 1990, kterým se rozšiřuje oblast působnosti klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu,
-
nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro drůbeží maso,
-
nařízení Rady (EHS) č. 2204/90 ze dne 24. července 1990, kterým se stanoví doplňující obecná pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, pokud jde o sýry,
-
nařízení Rady (EHS) č. 2077/92 ze dne 30. června 1992 o mezioborových organizacích a dohodách v odvětví tabáku (50),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2137/92 ze dne 23. července 1992 o klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla ovcí, standardní jakosti čerstvých nebo chlazených jatečně upravených těl ovcí ve Společenství,
-
nařízení Rady (ES) č. 2991/94 ze dne 5. prosince 1994, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky,
-
nařízení Rady (ES) č. 2597/97 ze dne 18. prosince 1997, kterým se stanoví doplňující pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky pro konzumní mléko,
-
nařízení Rady (ES) č. 2250/1999 ze dne 22. října 1999 o celní kvótě pro máslo pocházející z Nového Zélandu (51),
-
nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků,
-
nařízení Rady (ES) č. 1028/2006 ze dne 19. června 2006 o obchodních normách pro vejce,
-
nařízení Rady (ES) č. 1183/2006 ze dne 24. července 2006 o klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu.
(106)
Uvedená nařízení by proto měla být zrušena. V zájmu právní jistoty a s ohledem na počet aktů, jež mají být tímto nařízením zrušeny, i počet aktů přijatých podle těchto aktů nebo jimi pozměněných je vhodné výslovně stanovit, že zrušením není dotčena platnost žádného právního aktu přijatého na základě zrušeného aktu nebo jiných právních aktů pozměněných zrušeným aktem.
(107)
Toto nařízení by se mělo v zásadě začít používat od 1. ledna 2008. Aby však bylo zajištěno, že nová ustanovení tohoto nařízení nenaruší probíhající hospodářský rok 2007/08, měl by být stanoven pozdější den použitelnosti pro ta odvětví, ve kterých jsou stanoveny hospodářské roky. Toto nařízení by se proto mělo použít až ode dne, kdy pro dotčené produkty začne hospodářský rok. Proto by jednotlivá nařízení upravující uvedená odvětví měla být použitelná do konce odpovídajícího hospodářského roku 2007/08.
(108)
Vedle toho by u některých dalších odvětví, u nichž hospodářské roky nebyly stanoveny, měl být stanoven pozdější den použitelnosti, aby byl zajištěn hladký přechod od stávajících společných organizací trhu k tomuto nařízení. Proto by jednotlivá nařízení upravující stávající společné organizace trhu pro uvedená odvětví měla být použitelná od pozdějšího dne stanoveného tímto nařízením.
(109)
Pokud jde o nařízení (EHS) č. 386/90, přenáší se pravomoc přijímat právní úpravu věcí, na které se uvedené nařízení vztahuje, tímto nařízením na Komisi. Tímto nařízením se kromě toho zrušují nařízení (EHS) č. 3220/84, (EHS) č. 1186/90, (EHS) č. 2137/92 a (ES) č. 1183/2006, přičemž do tohoto nařízení se začleňují pouze některá jejich ustanovení. Další jednotlivá ustanovení obsažená v uvedených nařízeních však budou muset být upravena v pravidlech, jež přijme Komise. K přijetí příslušných prováděcích pravidel by Komisi měl být poskytnut ještě nějaký čas. Zmíněná nařízení by se proto měla používat až do 31. prosince 2008.
(110)
Tyto akty Rady se staly nadbytečnými a měly by být zrušeny:
-
nařízení Rady (EHS) č. 315/68 ze dne 12. března 1968, kterým se stanoví normy jakosti pro květinové cibule a hlízy (52),
-
nařízení Rady (EHS) č. 316/68 ze dne 12. března 1968 o stanovení norem jakosti pro čerstvé řezané květiny a čerstvou okrasnou zeleň (53),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2517/69 ze dne 9. prosince 1969, kterým se stanoví některá opatření pro reorganizaci produkce ovoce ve Společenství (54),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2728/75 ze dne 29. října 1975 o podporách pro výrobu bramborového škrobu a pro obchod s ním a s bramborami určenými pro jeho výrobu (55),
-
nařízení Rady (EHS) č. 1358/80 ze dne 5. června 1980, kterým se stanoví směrná cena a intervenční cena pro dospělý skot pro hospodářský rok 1980/81 a kterým se zavádí klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělého skotu (56),
-
nařízení Rady (EHS) č. 4088/87 ze dne 21. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro uplatňování preferenčních celních sazeb na dovoz některých květin pocházejících z Kypru, Izraele a Jordánska (57),
-
rozhodnutí Rady 74/583/EHS ze dne 20. listopadu 1974 o sledování pohybu cukru (58).
(111)
Přechod od režimů upravených v ustanoveních a nařízeních, která toto nařízení zrušuje, by mohlo vyvolat potíže, jimiž se toto nařízení nezabývá. Komise by proto měla mít možnost přijmout přechodná opatření, aby bylo možné tyto potíže vyřešit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
OBSAH
ČÁST I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
ČÁST II
VNITŘNÍ TRH
HLAVA I
TRŽNÍ INTERVENCE
KAPITOLA I
Veřejná intervence a soukromé skladování
Oddíl I
Obecná ustanovení
Oddíl II
Veřejná intervence
Pododdíl I
Obecná ustanovení
Pododdíl II
Zahájení a zastavení nákupů
Pododdíl III
Intervenční cena
Pododdíl IV
Prodej z intervence
Oddíl III
Soukromé skladování
Pododdíl I
Povinná podpora
Pododdíl II
Nepovinná podpora
Oddíl IV
Společná ustanovení
KAPITOLA II
Zvláštní intervenční opatření
Oddíl I
Výjimečná opatření na podporu trhu
Oddíl II
Opatření v odvětví obilovin a rýže
Oddíl III
Opatření v odvětví cukru
Oddíl IV
Přizpůsobení nabídky
KAPITOLA III
Režimy omezení produkce
Oddíl I
Obecná ustanovení
Oddíl II
Cukr
Pododdíl I
Přidělování a správa kvót
Pododdíl II
Překročení kvót
Oddíl III
Mléko
Pododdíl I
Obecná ustanovení
Pododdíl II
Přidělování a správa kvót
Pododdíl III
Překročení kvót
Oddíl IV
Procesní ustanovení
KAPITOLA IV
Režimy podpory
Oddíl I
Podpora pro zpracování
Pododdíl I
Sušené krmivo
Pododdíl II
Len pěstovaný na vlákno
Oddíl II
Výrobní náhrada
Oddíl III
Podpory v odvětví mléka a mléčných výrobků
Oddíl IV
Podpora v odvětví olivového oleje a stolních oliv
Oddíl V
Tabákový fond společenství
Oddíl VI
Zvláštní ustanovení pro odvětví včelařských produktů
Oddíl VII
Podpory v odvětví bource morušového
HLAVA II
PRAVIDLA TÝKAJÍCÍ SE OBCHODU A PRODUKCE
KAPITOLA I
Obchodní normy a podmínky produkce
Oddíl I
Obchodní normy
Oddíl II
Podmínky produkce
Oddíl III
Procesní pravidla
KAPITOLA II
Organizace producentů, mezioborové organizace a organizace hospodářských subjektů
Oddíl I
Obecné zásady
Oddíl II
Pravidla pro mezioborové organizace v odvětví tabáku
Oddíl III
Procesní pravidla
ČÁST III
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
KAPITOLA II
Dovoz
Oddíl I
Dovozní licence
Oddíl II
Dovozní cla a dávky
Oddíl III
Správa dovozních kvót
Oddíl IV
Zvláštní ustanovení pro některé produkty
Pododdíl I
Zvláštní ustanovení pro dovoz v odvětvích obilovin a rýže
Pododdíl II
Režim preferenčního dovozu pro cukr
Pododdíl III
Zvláštní ustanovení pro dovoz konopí
Pododdíl IV
Zvláštní ustanovení pro dovoz chmele
Oddíl V
Ochrana a aktivní zušlechťovací styk
KAPITOLA III
Vývoz
Oddíl I
Vývozní licence
Oddíl II
Vývozní náhrady
Oddíl III
Správa vývozních kvót v odvětví mléka a mléčných výrobků
Oddíl IV
Zvláštní zacházení při dovozu do třetích zemí
Oddíl V
Zvláštní ustanovení pro živé rostliny
Oddíl VI
Pasivní zušlechťovací styk
ČÁST IV
PRAVIDLA HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
KAPITOLA I
Pravidla vztahující se na podniky
KAPITOLA II
Pravidla pro státní podporu
ČÁST V
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO JEDNOTLIVÁ ODVĚTVÍ
ČÁST VI
OBECNÁ USTANOVENÍ
ČÁST VII
PROVÁDĚCÍ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
Prováděcí ustanovení
KAPITOLA II
Přechodná a závěrečná ustanovení
PŘÍLOHA I
SEZNAM PRODUKTŮ UVEDENÝCH V ČL. 1 ODST. 1
Část I:
Obiloviny
Část II:
Rýže
Část III:
Cukr
Část IV:
Sušené krmivo
Část V:
Semena
Část VI:
Chmel
Část VII:
Olivový olej a stolní olivy
Část VIII:
Len a konopí pěstované na vlákno
Část IX:
Ovoce a zelenina
Část X:
Výrobky z ovoce a zeleniny
Část XI:
Banány
Část XII:
Víno
Část XIII:
Živé dřeviny a jiné rostliny, cibule, kořeny a podobné, řezané květiny a okrasná zeleň
Část XIV:
Surový tabák
Část XV:
Hovězí a telecí maso
Část XVI:
Mléko a mléčné výrobky
Část XVII:
Vepřové maso
Část XVIII:
Skopové a kozí maso
Část XIX:
Vejce
Část XX:
Drůbeží maso
Část XXI:
Jiné produkty
PŘÍLOHA II
SEZNAM PRODUKTŮ UVEDENÝCH V ČL. 1 ODST. 3
Část I:
Líh zemědělského původu
Část II:
Včelařské produkty
Část III:
Bourec morušový
PŘÍLOHA III
DEFINICE UVEDENÉ V ČL. 2 ODST. 1
Část I:
Definice týkající se odvětví rýže
Část II:
Definice týkající se odvětví cukru
Část III:
Definice týkající se odvětví chmele
Část IV:
Definice týkající se odvětví hovězího a telecího masa
Část V:
Definice týkající se odvětví mléka a mléčných výrobků
Část VI:
Definice týkající se odvětví vajec
Část VII:
Definice týkající se odvětví drůbežího masa
Část VIII:
Definice týkající se odvětví včelařství
PŘÍLOHA IV
STANDARDNÍ JAKOST RÝŽE A CUKRU
A.
Standardní jakost neloupané rýže
B.
Standardní jakost cukru
PŘÍLOHA V
KLASIFIKAČNÍ STUPNICE SPOLEČENSTVÍ PRO JATEČNĚ UPRAVENÁ TĚLA PODLE ČLÁNKU 42
A.
Klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu
B.
Klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat
C.
Klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla ovcí
PŘÍLOHA VI
KVÓTY PRO ČLENSKÉ STÁTY A REGIONY PODLE ČLÁNKŮ 56 A 59
PŘÍLOHA VII
DOPLŇKOVÉ KVÓTY NA ISOGLUKÓZU PODLE ČL. 58 ODST. 2
PŘÍLOHA VIII
PROVÁDĚCÍ PRAVIDLA PRO PŘEVODY KVÓT NA CUKR NEBO ISOGLUKÓZU V SOULADU S ČLÁNKEM 60
PŘÍLOHA IX
KVÓTY PRO ČLENSKÉ STÁTY A ZVLÁŠTNÍ RESTRUKTURALIZAČNÍ REZERVY PODLE ČLÁNKU 66
PŘÍLOHA X
REFERENČNÍ OBSAH TUKU PODLE ČLÁNKU 70
PŘÍLOHA XI
A.
Rozdělení maximálního zaručeného množství mezi členské státy podle čl. 94 odst. 1
B.
Rozdělení maximálního zaručeného množství mezi členské státy podle článku 89
PŘÍLOHA XII
DEFINICE A OZNAČENÍ V ODVĚTVÍ MLÉKA A MLÉČNÝCH VÝROBKŮ PODLE ČL. 114 ODST. 1
PŘÍLOHA XIII
UVÁDĚNÍ NA TRH MLÉKA PRO LIDSKOU SPOTŘEBU PODLE ČL. 114 ODST. 2
PŘÍLOHA XIV
OBCHODNÍ NORMY PRO VÝROBKY Z ODVĚTVÍ VAJEC A DRŮBEŽÍHO MASA UVEDENÉ V ČLÁNKU 116
A.
Obchodní normy pro vejce slepic kura domácího
B.
Obchodní normy pro drůbeží maso
C.
Obchodní normy pro produkci násadových vajec a kuřat chovné drůbeže a jejich uvádění na trh
PŘÍLOHA XV
OBCHODNÍ NORMY PRO ROZTÍRATELNÉ TUKY PODLE ČLÁNKU 115
Dodatek k příloze XV
PŘÍLOHA XVI
OZNAČENÍ A DEFINICE OLIVOVÉHO OLEJE A OLIVOVÉHO OLEJE Z POKRUTIN PODLE ČLÁNKU 118
PŘÍLOHA XVII
DOVOZNÍ CLA NA RÝŽI PODLE ČLÁNKŮ 137 A 139
PŘÍLOHA XVIII
ODRŮDY RÝŽE BASMATI PODLE ČLÁNKU 138
PŘÍLOHA XIX
STÁTY UVEDENÉ V ČL. 153 ODST. 3 A V ČL. 154 ODST. 1 PÍSM. b) A V ČÁSTI II BODĚ 12 PŘÍLOHY III
PŘÍLOHA XX
SEZNAM ZBOŽÍ V ODVĚTVÍ OBILOVIN, RÝŽE, CUKRU, MLÉKA A VAJEC PRO ÚČELY ČL. 26 PÍSM. a) BODU ii) A PRO POSKYTNUTÍ VÝVOZNÍCH NÁHRAD UVEDENÝCH V ČÁSTI III KAPITOLE III ODDÍLU II
Část I:
Obiloviny
Část II:
Rýže
Část III:
Cukr
Část IV:
Mléko
Část V:
Vejce
PŘÍLOHA XXI
SEZNAM URČITÉHO ZBOŽÍ OBSAHUJÍCÍHO CUKR PRO POSKYTNUTÍ VÝVOZNÍCH NÁHRAD UVEDENÝCH V ČÁSTI III KAPITOLE III ODDÍLU II
PŘÍLOHA XXII
SROVNÁVACÍ TABULKY PODLE ČLÁNKU 202
ČÁST I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví společná organizace trhů s produkty v těchto odvětvích, jak je stanoveno dále v příloze I:
a)
obilovin, část I přílohy I;
b)
rýže, část II přílohy I;
c)
cukru, část III přílohy I;
d)
sušených krmiv, část IV přílohy I;
e)
osiva, část V přílohy I;
f)
chmele, část VI přílohy I;
g)
olivového oleje a stolních oliv, část VII přílohy I;
h)
lnu a konopí, část VIII přílohy I;
i)
ovoce a zeleniny, část IX přílohy I;
j)
výrobků z ovoce a zeleniny, část X přílohy I;
k)
banánů, část XI přílohy I;
l)
vína, část XII přílohy I;
m)
živých rostlin a květinářských produktů, část XIII přílohy I (dále jen „odvětví živých rostlin“);
n)
surového tabáku, část XIV přílohy I;
o)
hovězího a telecího masa, část XV přílohy I;
p)
mléka a mléčných výrobků, část XVI přílohy I;
q)
vepřového masa, část XVII přílohy I;
r)
skopového a kozího masa, část XVIII přílohy I;
s)
vajec, část XIX přílohy I;
t)
drůbežího masa, část XX přílohy I;
u)
ostatních produktů, část XXI přílohy I.
2. Pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny, výrobků z ovoce a zeleniny a vína, použije se pouze článek 195 tohoto nařízení.
3. Tímto nařízením se stanoví zvláštní opatření v těchto odvětvích, uvedených a případně blíže vymezených v příloze II:
a)
lihu zemědělského původu, část I přílohy II (dále jen „odvětví zemědělského lihu“);
b)
včelařských produktů, část II přílohy II (dále jen „odvětví včelařství“);
c)
bource morušového, část III přílohy II.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí definice týkající se některých odvětví uvedené v příloze III.
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„zemědělcem“ zemědělec podle definice v nařízení (ES) č. 1782/2003;
b)
„platební agenturou“ subjekt nebo subjekty pověřené členským státem podle nařízení (ES) č. 1290/2005;
c)
„intervenční cenou“ cena, za níž se produkty nakupují v rámci veřejné intervence.
Článek 3
Hospodářské roky
Stanoví se tyto hospodářské roky:
a)
od 1. ledna do 31. prosince daného roku pro odvětví banánů;
b)
od 1. dubna do 31. března následujícího roku pro
i)
odvětví sušených krmiv,
ii)
odvětví bource morušového;
c)
od 1. července do 30. června následujícího roku pro
i)
odvětví obilovin,
ii)
odvětví osiva,
iii)
odvětví olivového oleje a stolních oliv,
iv)
odvětví lnu a konopí,
v)
odvětví mléka a mléčných výrobků;
d)
od 1. září do 31. srpna následujícího roku pro odvětví rýže;
e)
od 1. října do 30. září následujícího roku pro odvětví cukru.
Článek 4
Pravomoci Komise
Jsou-li pravomoci svěřeny Komisi, rozhoduje Komise postupem podle čl. 195 odst. 2, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 5
Prováděcí pravidla
Komise může přijmout prováděcí pravidla k článku 2.
Komise může změnit definice týkající se rýže, které jsou uvedeny v části I přílohy III, a definici cukru ze zemí AKT/Indie uvedenou v bodě 12 části II uvedené přílohy.
Komise může rovněž přijmout stanovit přepočítací koeficienty pro rýži v různých fázích zpracování, náklady na zpracování a hodnotu vedlejších produktů.
ČÁST II
VNITŘNÍ TRH
HLAVA I
TRŽNÍ INTERVENCE
KAPITOLA I
Veřejná intervence a soukromé skladování
Oddíl I
Obecná ustanovení
Článek 6
Oblast působnosti
1. Tato kapitola stanoví pravidla pro případný nákup v rámci veřejné intervence a poskytování podpor soukromého skladování v těchto odvětvích:
a)
obilovin;
b)
rýže;
c)
cukru;
d)
olivového oleje a stolních oliv;
e)
hovězího a telecího masa;
f)
mléka a mléčných výrobků;
g)
vepřového masa;
h)
skopového a kozího masa.
2. Pro účely této kapitoly se rozumí:
a)
„obilovinami“ obiloviny sklizené ve Společenství;
b)
„mlékem“ kravské mléko vyprodukované ve Společenství;
c)
„odstředěným mlékem“ odstředěné mléko získané přímo a výhradně z kravského mléka vyprodukovaného ve Společenství;
d)
„smetanou“ smetana získaná přímo a výhradně z mléka.
Článek 7
Původ ve Společenství
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 2, pouze produkty pocházející ze Společenství mohou být nakupovány v rámci veřejné intervence nebo na ně může být poskytnuta podpora soukromého skladování.
Článek 8
Referenční ceny
1. Pro produkty, na které se vztahují intervenční opatření uvedená v čl. 6 odst. 1, se stanoví tyto referenční ceny:
a)
pro odvětví obilovin:
101,31 EUR za tunu s tímto měsíčním zvýšením:
-
v listopadu: o 0,46 EUR na tunu,
-
v prosinci: o 0,92 EUR na tunu,
-
v lednu: o 1,38 EUR na tunu,
-
v únoru: o 1,84 EUR na tunu,
-
v březnu: o 2,30 EUR na tunu,
-
v dubnu: o 2,76 EUR na tunu,
-
v květnu: o 3,22 EUR na tunu,
-
v červnu: o 3,22 EUR na tunu.
Referenční cena, která platí pro kukuřici a čirok v červnu, platí také v červenci, srpnu a září téhož roku;
b)
pro neloupanou rýži 150 EUR za tunu za standardní jakost vymezenou v části A přílohy IV;
c)
pro cukr:
i)
pro bílý cukr:
-
541,5 EUR za tunu pro hospodářský rok 2008/09,
-
404,4 EUR za tunu od hospodářského roku 2009/10;
ii)
pro surový cukr:
-
448,8 EUR za tunu pro hospodářský rok 2008/09,
-
335,2 EUR za tunu od hospodářského roku 2009/10.
Referenční ceny stanovené v bodech i) a ii) se použijí pro nebalený cukr standardní jakosti vymezené v části B přílohy IV při převzetí v závodě;
d)
pro odvětví hovězího a telecího masa 2 224 EUR za tunu pro jatečně upravená těla skotu samčího pohlaví třídy R3 podle klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu uvedené v čl. 42 odst. 1 písm. a);
e)
pro odvětví mléka a mléčných výrobků:
i)
246,39 EUR za 100 kg pro máslo,
ii)
174,69 EUR za 100 kg pro sušené odstředěné mléko;
f)
pro odvětví vepřového masa 1 509,39 EUR za tunu pro jatečně upravená těla prasat standardní jakosti stanovené na základě hmotnosti a obsahu libového masa v souladu s klasifikační stupnicí Společenství pro jatečně upravená těla prasat podle čl. 42 odst. 1 písm. b) takto:
i)
jatečně upravená těla o hmotnosti nejméně 60 kg, avšak menší než 120 kg: třída E podle části B bodu II přílohy V,
ii)
jatečně upravená těla o hmotnosti od 120 do 180 kg: třída R podle části B bodu II přílohy V.
2. Referenční ceny obilovin a rýže uvedené v odst. 1 písm. a) a b) se vztahují na velkoobchodní stupeň u zboží dodaného do skladu před vyložením. Platí pro všechna intervenční centra Společenství určená podle článku 41.
3. Rada může postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy změnit referenční ceny stanovené v odstavci 1 tohoto článku s ohledem na vývoj produkce a trhů.
Článek 9
Zaznamenávání cen na trhu s cukrem
Komise zřídí informační systém zaměřený na ceny na trhu s cukrem, včetně systému pro zveřejňování úrovní cen pro trh s cukrem.
Systém je založen na informacích, které poskytují podniky vyrábějící bílý cukr nebo jiné hospodářské subjekty na trhu s cukrem. Tyto informace se považují za důvěrné.
Komise zajistí, aby nebylo možné na základě takto zveřejněných informací určit ceny jednotlivých podniků nebo hospodářských subjektů.
Oddíl II
Veřejná intervence
Pododdíl I
Obecná ustanovení
Článek 10
Produkty způsobilé pro veřejnou intervenci
1. Veřejná intervence se použije na tyto produkty podle podmínek stanovených v tomto oddíle a podle dalších požadavků a podmínek, které stanoví Komise podle článku 43:
a)
pšenici obecnou, pšenici tvrdou, ječmen, kukuřici a čirok;
b)
neloupanou rýži;
c)
bílý nebo surový cukr, jestliže byl vyroben v rámci kvóty a z cukrové řepy nebo cukrové třtiny, které byly sklizeny ve Společenství;
d)
čerstvé nebo chlazené maso z odvětví hovězího a telecího masa kódu KN 0201 10 00 a 0201 20 20 až 0201 20 50;
e)
máslo vyrobené přímo a výhradně z pasterizované smetany ve schváleném podniku Společenství, s minimálním obsahem tuku 82 % hmotnostních a maximálním obsahem vody 16 % hmotnostních;
f)
sušené odstředěné mléko nejvyšší jakosti vyrobené rozprašovacím sušením a získané ve schváleném podniku Společenství přímo a výhradně z odstředěného mléka, s minimálním obsahem bílkovin ve výši 35,6 % hmotnostních v tukuprosté sušině.
2. V odvětví vepřového masa podle podmínek stanovených v tomto oddíle a podle dalších požadavků a podmínek, které stanoví Komise podle článku 43, se může použít veřejná intervence na jatečně upravená těla nebo půlky jatečně upravených těl, čerstvé nebo chlazené, kódu KN 0203 11 10, bůčky (prorostlé), čerstvé nebo chlazené, kódu KN ex 0203 19 15, a neškvařený vepřový tuk, čerstvý nebo chlazený, kódu KN ex 0209 00 11.
Pododdíl II
Zahájení a zastavení nákupu
Článek 11
Obiloviny
1. Pro obiloviny probíhá veřejná intervence
a)
od 1. srpna do 30. dubna v případě Řecka, Španělska, Itálie a Portugalska;
b)
od 1. prosince do 30. června v případě Švédska;
c)
od 1. listopadu do 31. května v případě ostatních členských států.
Nákup kukuřice v rámci veřejné intervence se však provádí pouze v rámci těchto omezení:
a)
700 000 tun pro hospodářský rok 2008/09;
b)
0 tun od hospodářského roku 2009/10.
2. V případě, že intervenční období ve Švédsku povede k přesměrování těchto obilovin z jiných členských států do intervence ve Švédsku, přijme Komise nápravná opatření.
Článek 12
Rýže
Pro neloupanou rýži probíhá veřejná intervence od 1. dubna do 31. července. Množství nakoupené v rámci veřejné intervence nesmí přesáhnout 75 000 tun v jednom intervenčním období.
Článek 13
Cukr
1. Pro cukr probíhá veřejná intervence v průběhu hospodářských roků 2008/09 a 2009/10. Množství nakoupené v rámci veřejné intervence však nesmí přesáhnout 600 000 tun, vyjádřeno jako bílý cukr, v hospodářském roce.
2. Cukr skladovaný podle odstavce 1 v průběhu hospodářského roku nesmí být skladován za použití jiných opatření stanovených v článcích 32, 52 nebo 63.
Článek 14
Hovězí a telecí maso
1. Komise zahájí, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, veřejnou intervenci pro hovězí a telecí maso, pokud je během dvou po sobě následujících týdnů průměrná tržní cena v některém členském státě nebo některém regionu členského státu zjištěná na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla podle čl. 42 odst. 1 nižší než 1 560 EUR za tunu.
2. Komise ukončí, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, nákup v rámci veřejné intervence, pokud po dobu nejméně jednoho týdne již není splněna podmínka stanovená v odstavci 1.
Článek 15
Máslo
1. Komise zahájí, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, veřejnou intervenci pro máslo v dotčeném členském státě nebo dotčených členských státech v období od 1. března do 31. srpna, klesnou-li během jednoho reprezentativního období tržní ceny másla v jednom nebo více členských státech pod 92 % referenční ceny.
2. Komise zastaví, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, nákup v rámci veřejné intervence, jakmile tržní ceny másla v dotčeném členském státě nebo dotčených členských státech dosáhnou během jednoho reprezentativního období nejméně 92 % referenční ceny.
Komise může kromě toho nákup v rámci veřejné intervence zastavit, pokud množství nabízená k intervenci v období stanoveném v odstavci 1 překročí 30 000 tun. V tom případě se nákup může uskutečnit na základě nabídkového řízení podle podmínek, které stanoví Komise.
3. Komise stanoví prováděcí pravidla pro stanovení tržních cen másla.
Článek 16
Sušené odstředěné mléko
Pro sušené odstředěné mléko probíhá veřejná intervence od 1. března do 31. srpna.
Komise však může veřejnou intervenci zastavit, jakmile množství nabízená k intervenci v tomto období přesáhne 109 000 tun. V tom případě se nákup může uskutečnit na základě nabídkového řízení podle podmínek, které stanoví Komise.
Článek 17
Vepřové maso
Komise může rozhodnout, že zahájí veřejnou intervenci v odvětví vepřového masa, pokud průměrná cena jatečně upravených těl prasat na trhu Společenství, stanovená na základě cen zjištěných v každém členském státě na reprezentativních trzích Společenství a vážených pomocí koeficientů, které odrážejí poměrnou velikost populace prasat v každém členském státě, je a pravděpodobně zůstane nižší než 103 % referenční ceny.
Pododdíl III
Intervenční cena
Článek 18
Obiloviny
Intervenční cena obilovin se rovná referenční ceně, aniž je dotčeno zvýšení nebo snížení ceny v závislosti na jakosti.
Článek 19
Rýže
Intervenční cena rýže se rovná referenční ceně.
Jestliže se však jakost produktů nabídnutých platební agentuře liší od standardní jakosti vymezené v části A přílohy IV, intervenční cena se úměrně zvýší nebo sníží.
Zvýšení nebo snížení intervenční ceny kromě toho může stanovit Komise s cílem zajistit, aby byla produkce zaměřena na určité odrůdy.
Článek 20
Cukr
Intervenční cena cukru se rovná 80 % referenční ceny stanovené pro hospodářský rok následující po hospodářském roce, v jehož průběhu je podána nabídka.
Jestliže se však jakost cukru nabídnutého platební agentuře liší od standardní jakosti vymezené v části B přílohy IV, pro niž je stanovena referenční cena, intervenční cena se odpovídajícím způsobem zvýší nebo sníží.
Článek 21
Hovězí a telecí maso
1. Intervenční ceny hovězího a telecího masa a množství přijatá k intervenci stanoví Komise na základě nabídkového řízení. Za zvláštních okolností mohou být stanoveny pro jednotlivé členské státy nebo regiony členského státu na základě zjištěných průměrných tržních cen.
2. Přijmout lze pouze nabídky, jejichž cena je stejná nebo nižší než průměrná tržní cena zjištěná v členském státě nebo v regionu členského státu a zvýšená o částku, kterou stanoví na základě objektivních kritérií Komise.
Článek 22
Máslo
Aniž je dotčeno stanovení intervenční ceny na základě nabídkového řízení v případě uvedeném v čl. 15 odst. 2 druhém pododstavci, rovná se intervenční cena másla 90 % referenční ceny.
Článek 23
Sušené odstředěné mléko
Aniž je dotčeno stanovení intervenční ceny na základě nabídkového řízení v případě uvedeném v čl. 16 druhém pododstavci, rovná se intervenční cena sušeného odstředěného mléka referenční ceně.
Pokud je však skutečný obsah bílkovin nižší než minimální obsah bílkovin ve výši 35,6 % hmotnostních, stanovený v čl. 10 písm. f), avšak nejméně 31,4 % hmotnostních v tukuprosté sušině, rovná se intervenční cena referenční ceně snížené o 1,75 % za každý procentní bod, o který je obsah bílkovin nižší než 35,6 % hmotnostních.
Článek 24
Vepřové maso
1. Komise stanoví intervenční cenu v odvětví vepřového masa pro jatečně upravená těla prasat standardní jakosti. Intervenční cena nesmí být vyšší než 92 % ani nižší než 78 % referenční ceny.
2. U jiných produktů standardní jakosti, než jsou jatečně upravená těla prasat, se intervenční cena odvodí z intervenční ceny pro jatečně upravená těla prasat na základě poměru mezi obchodní hodnotou těchto produktů a obchodní hodnotou jatečně upravených těl prasat.
3. U jiných produktů, než jsou produkty standardní jakosti, se intervenční cena odvodí z cen platných pro příslušné standardní jakosti na základě rozdílu v jakosti ve srovnání se standardní jakostí. Tato cena se použije na vymezené jakosti.
Pododdíl IV
Prodej z intervence
Článek 25
Obecné zásady
Prodej produktů nakoupených v rámci veřejné intervence probíhá tak, aby nedocházelo k narušení trhu a aby byl zajištěn rovný přístup ke zboží a rovné zacházení pro kupující a v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
Článek 26
Prodej cukru
Pokud jde o cukr nakoupený v rámci veřejné intervence, mohou platební agentury prodávat cukr pouze za cenu, která je vyšší než referenční cena stanovená pro hospodářský rok, v jehož průběhu se prodej uskutečňuje.
Komise však může rozhodnout, že platební agentury
a)
mohou prodávat cukr za cenu rovnou referenční ceně podle prvního pododstavce nebo nižší, pokud je cukr určen
i)
k použití jako krmivo pro zvířata nebo
ii)
na vývoz, a to buď bez dalšího zpracování, nebo po zpracování na produkty uvedené v příloze I Smlouvy nebo na zboží uvedené v části III přílohy XX tohoto nařízení;
b)
mají poskytnout nezpracovaný cukr, který mají k dispozici, dobročinným organizacím uznaným příslušným členským státem nebo Komisí v případě, že členský stát žádnou takovou organizaci neuznal, k lidské spotřebě na vnitřním trhu Společenství, a to za cenu nižší než stávající referenční cena nebo zdarma za účelem rozdělení v rámci jednotlivých akcí pomoci v mimořádných situacích.
Článek 27
Rozdělování nejchudším osobám ve Společenství
1. Produkty z intervenčních zásob mohou využívat některé určené organizace k rozdělování potravin nejchudším osobám ve Společenství podle ročního plánu.
Rozdělování se uskutečňuje
a)
zdarma nebo
b)
za cenu, která v žádném případě nepřekročí výši odůvodněných nákladů vzniklých určeným organizacím při této činnosti.
2. Produkt může být uvolněn pro trh Společenství,
a)
pokud není dočasně k dispozici v intervenčních zásobách Společenství v průběhu plnění ročního plánu uvedeného v odstavci 1, v rozsahu nezbytném pro plnění plánu v jednom nebo více členských státech, a pokud příslušné náklady nepřekročí výši nákladů stanovenou k tomuto účelu v rozpočtu Společenství, nebo
b)
pokud by provádění plánu vedlo k přesunu menšího množství produktů, které se nacházejí v intervenčních zásobách v jiném členském státě, než ve kterém nebo ve kterých je produkt požadován.
3. Dotčené členské státy určí organizace uvedené v odstavci 1 a každoročně včas oznámí Komisi, zda chtějí tento režim použít.
4. Produkty uvedené v odstavcích 1 a 2 se určeným organizacím přenechávají zdarma. Jejich účetní hodnota se rovná intervenční ceně, popřípadě upravené koeficienty zohledňujícími rozdíly v jakosti.
5. Aniž je dotčen článek 190, jsou produkty, které jsou využity podle odstavců 1 a 2 tohoto článku, financovány z rozpočtových prostředků v příslušném rozpočtovém okruhu v rámci EZZF v rozpočtu Evropských společenství. Může být rovněž stanoveno, že toto financování má pomoci pokrýt náklady na přepravu produktů z intervenčních center a správní náklady vzniklé určeným organizacím v důsledku provádění režimu stanoveného v tomto článku, s výjimkou nákladů, které případně hradí příjemce podle odstavců 1 a 2.
Oddíl III
Soukromé skladování
Pododdíl I
Povinná podpora
Článek 28
Produkty způsobilé pro podporu
Podpora soukromého skladování se poskytuje na tyto produkty podle podmínek stanovených v tomto oddíle a podle dalších požadavků a podmínek, které stanoví Komise podle článku 43:
a)
na
i)
smetanu,
ii)
nesolené máslo vyrobené ze smetany nebo mléka ve schváleném podniku Společenství, s minimálním obsahem tuku 82 % hmotnostních a maximálním obsahem vody 16 % hmotnostních,
iii)
solené máslo vyrobené ze smetany nebo mléka ve schváleném podniku Společenství, s minimálním obsahem tuku 80 % hmotnostních, maximálním obsahem vody 16 % hmotnostních a maximálním obsahem soli 2 % hmotnostní;
b)
pokud jde o sýr,
i)
na sýr Grana Padano, který je nejméně devět měsíců starý,
ii)
na sýr Parmigiano Reggiano, který je nejméně patnáct měsíců starý,
iii)
na sýr Provolone, který je nejméně tři měsíce starý.
Článek 29
Podmínky a výše podpory pro smetanu a máslo
Komise stanoví, na které vnitrostátní třídy jakosti másla lze poskytnout podporu. Máslo se označuje odpovídajícím způsobem.
Výši podpory na smetanu a máslo stanoví Komise na základě nákladů na skladování a předpokládaného vývoje cen čerstvého másla a skladovaného másla.
Pokud se v době vyskladnění zjistí, že na trhu došlo k nepříznivé změně, kterou nebylo možné v době uskladnění předvídat, lze částku podpory zvýšit.
Článek 30
Podmínky a výše podpory pro sýr
Podmínky a výši podpory, která má být vyplacena za sýr, stanoví Komise. Výše podpory se stanoví na základě nákladů na skladování a předpokládaného vývoje tržní ceny.
Opatření přijatá Komisí podle prvního pododstavce provádí platební agentura, kterou určí členský stát, v němž se uvedené sýry vyrábějí a mají právo na označení původu.
Pododdíl II
Nepovinná podpora
Článek 31
Produkty způsobilé pro podporu
1. Podpora soukromého skladování se poskytuje na tyto produkty podle podmínek stanovených v tomto oddíle a podle dalších požadavků a podmínek, které stanoví Komise podle článku 43:
a)
na bílý cukr;
b)
na olivový olej;
c)
na čerstvé nebo chlazené maso dospělého skotu, které je nabízeno jako jatečně upravená těla, půlky jatečně upravených těl, kompenzované čtvrti anebo přední či zadní čtvrti a je tříděno podle klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu uvedené v čl. 42 odst. 1;
d)
na sušené odstředěné mléko nejvyšší jakosti získané ve schváleném podniku Společenství přímo a výhradně z odstředěného mléka;
e)
na dlouhozrající sýry a sýry, které jsou vyrobeny z ovčího nebo kozího mléka nebo z obou a které ke zrání potřebují alespoň dobu šesti měsíců;
f)
na vepřové maso;
g)
na skopové a kozí maso.
Komise může změnit seznam produktů stanovený v prvním pododstavci písm. c), jestliže si to vyžádá situace na trhu.
2. Komise stanoví podporu soukromého skladování uvedenou v odstavci 1 předem nebo na základě nabídkového řízení.
Pro produkty uvedené v odst. 1 písm. d) a e) se podpora stanoví s ohledem na náklady skladování a na
i)
pravděpodobný vývoj cen sušeného odstředěného mléka,
ii)
rovnováhu, již je třeba udržet mezi sýry, na něž je poskytována podpora, a jinými sýry přicházejícími na trh.
Článek 32
Podmínky poskytování podpory pro bílý cukr
1. Je-li během reprezentativního období průměrná cena bílého cukru zjištěná ve Společenství pod úrovní referenční ceny a je-li s ohledem na situaci na trhu pravděpodobné, že pod touto úrovní setrvá, může Komise rozhodnout o poskytnutí podpory soukromého skladování bílého cukru podnikům, kterým byla přidělena kvóta na cukr.
2. Cukr skladovaný podle odstavce 1 v průběhu hospodářského roku nesmí být skladován za použití jiných opatření stanovených v článcích 13, 52 nebo 63.
Článek 33
Podmínky pro poskytování podpory pro olivový olej
Komise může přijmout rozhodnutí, jímž pověří subjekty nabízející dostatečné záruky a schválené členskými státy uzavíráním smluv o skladování olivového oleje, s nímž obchodují, jestliže v některých regionech Společenství dojde k vážnému narušení trhu, například když je průměrná cena zjištěná na trhu během reprezentativního období menší než
a)
1 779 EUR za tunu pro extra panenský olivový olej;
b)
1 710 EUR za tunu pro panenský olivový olej;
c)
1 524 EUR za tunu pro lampantový olivový olej s obsahem mastných kyselin 2. stupně, při odečtení 36,70 EUR na tunu z této částky za každý další stupeň kyselosti.
Článek 34
Podmínky poskytování podpory pro produkty v odvětví hovězího a telecího masa
Komise může rozhodnout o poskytnutí podpory soukromého skladování, pokud průměrná tržní cena Společenství, zjištěná na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu uvedené v čl. 42 odst. 1, je a pravděpodobně zůstane nižší než 103 % referenční ceny.
Článek 35
Podmínky poskytování podpory pro sušené odstředěné mléko
Komise může rozhodnout o poskytnutí podpory soukromého skladování pro sušené mléko, zejména pokud vývoj cen a zásob tohoto produktu ukazuje na závažnou nerovnováhu na trhu, která by mohla být odstraněna nebo zmírněna prostřednictvím sezónního skladování.
Článek 36
Podmínky poskytování podpory pro sýr
1. Komise rozhodnout o poskytnutí podpory soukromého skladování sýra podle čl. 31 odst. 1 písm. e), jestliže vývoj cen a situace v jeho zásobách ukazuje na závažnou nerovnováhu na trhu, která by mohla být odstraněna nebo zmírněna prostřednictvím sezónního skladování.
2. Pokud je v době, kdy končí smlouva o skladování, úroveň tržních cen skladovaných sýrů vyšší než úroveň cen platných v době podpisu smlouvy, může Komise přijmout rozhodnutí o úpravě výše podpory.
Článek 37
Podmínky poskytování podpory pro vepřové maso
Komise může rozhodnout o poskytnutí podpory soukromého skladování vepřového masa, pokud průměrná cena jatečně upravených těl prasat na trhu Společenství, stanovená na základě cen zjištěných v každém členském státě na reprezentativních trzích Společenství a vážených pomocí koeficientů, které odrážejí poměrnou velikost populace prasat v každém členském státě, je a pravděpodobně zůstane nižší než 103 % referenční ceny.
Článek 38
Podmínky poskytování podpory pro skopové a kozí maso
Komise může rozhodnout o poskytnutí podpory soukromého skladování, jestliže nastane obzvlášť obtížná situace na trhu se skopovým a kozím masem v jedné nebo více níže uvedených oblastech kotování:
a)
Velká Británie;
b)
Severní Irsko;
c)
kterýkoli jiný jednotlivý členský stát kromě Spojeného království.
Oddíl IV
Společná ustanovení
Článek 39
Pravidla pro skladování
1. Platební agentury nesmějí skladovat produkty, které nakoupily, mimo území členského státu, jehož pravomoci podléhají, pokud nezískají předem povolení Komise.
Pro účely tohoto nařízení se území Belgie a Lucemburska považuje za jediný členský stát.
2. Povolení se vydá, pokud je skladování nezbytné, a s ohledem na tyto skutečnosti:
a)
možnosti skladování a požadavky na skladování v členském státě, jehož pravomoci platební agentura podléhá, a v ostatních členských státech;
b)
jakékoli dodatečné náklady vznikající v důsledku skladování v členském státě, jehož pravomoci platební agentura podléhá, a přepravy.
3. Povolení ke skladování ve třetí zemi se vydá, pouze pokud by skladování v jiném členském státě působilo na základě kritérií stanovených v odstavci 2 značné obtíže.
4. Informace uvedené v odst. 2 písm. a) se stanoví po konzultaci se všemi členskými státy.
5. Cla a další částky, jež mají být v rámci společné zemědělské politiky poskytnuty či vybrány, se nevztahují na produkty
a)
přepravované na základě povolení vydaného podle odstavců 1, 2 a 3 nebo
b)
převáděné z jedné platební agentury na jinou.
6. Platební agentura postupující podle odstavců 1, 2 a 3 nadále odpovídá za produkty skladované mimo území členského státu, jehož pravomoci podléhá.
7. Nejsou-li produkty držené platební agenturou mimo území členského státu, jehož pravomoci podléhá, navráceny zpět do tohoto členského státu, prodají se za ceny a za podmínek, které byly nebo budou stanoveny pro místo skladování.
Článek 40
Pravidla pro nabídkové řízení
Nabídková řízení musí zaručit všem zúčastněným osobám rovný přístup.
Při výběru úspěšných uchazečů nabídkového řízení se dává přednost nabídkám, jež jsou pro Společenství nejvýhodnější. Nemusí být vybrána žádná nabídka.
Článek 41
Intervenční centra
1. Komise určí intervenční centra v odvětví obilovin a rýže a stanoví pro ně podmínky.
Pokud jde o produkty odvětví obilovin, může Komise určit intervenční centra pro jednotlivé obiloviny.
2. Při sestavování seznamu intervenčních center Komise zohlední zejména tyto skutečnosti:
a)
umístění center v oblastech s přebytkem dotyčných produktů;
b)
dostatečné prostory a technické vybavení;
c)
příznivé dopravní podmínky.
Článek 42
Třídění jatečně upravených těl
1. V souladu s pravidly stanovenými v příloze V se klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla použijí v odvětvích
a)
hovězího a telecího masa, pokud jde o jatečně upravená těla dospělých kusů skotu;
b)
vepřového masa, pokud jde o jatečně upravená těla prasat jiných než těch, která byla použita k chovu.
V odvětví skopového a kozího masa mohou členské státy použít klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla ovcí v souladu s pravidly stanovenými v části C přílohy V.
2. Kontrolní výbor Společenství složený z odborníků Komise a odborníků jmenovaných členskými státy provádí jménem Společenství na místě kontroly třídění jatečně upravených těl dospělých kusů skotu a ovcí. Výbor předkládá Komisi a členským státům zprávy o provedených kontrolách.
Náklady na provádění kontrol nese Společenství.
Článek 43
Prováděcí pravidla
Aniž jsou dotčeny zvláštní pravomoci svěřené Komisi touto kapitolou, přijme Komise k jejímu provedení pravidla, která mohou upravovat zejména
a)
pravidla a podmínky, které musí splňovat produkty pro nákup do veřejné intervence podle článku 10, a v případě vepřového masa nadto seznam těchto produktů, nebo produkty, na které se poskytuje podpora soukromého skladování podle článků 28 a 31, zejména pokud jde o jakost, jakostní třídy, jakostní stupně, kategorie, množství, balení včetně označování, maximální stáří, uchovávání, stadium produktů, na něž se vztahuje intervenční cena, a dobu uskladnění v soukromém skladování;
b)
změny části B přílohy IV;
c)
případně stupnici použitelných zvýšení a snížení cen;
d)
postupy a podmínky pro převzetí do veřejné intervence platebními agenturami a poskytování podpory soukromého skladování, zejména
i)
postupy a podmínky pro uzavírání a obsah smluv,
ii)
dobu uskladnění v soukromých skladech a podmínky, za kterých tato doba, stanovená ve smlouvách, může být zkrácena nebo prodloužena,
iii)
okolnosti, za nichž lze rozhodnout, že produkty, na které se vztahují smlouvy o soukromém skladování, mohou být znovu uvedeny na trh nebo prodány,
iv)
členský stát, v němž lze žádost o soukromé skladování podat;
e)
přijetí seznamu reprezentativních trhů uvedených v článcích 17 a 37;
f)
pravidla pro podmínky nakládání s produkty nakoupenými v rámci veřejné intervence, zejména pokud jde o prodejní ceny, podmínky pro uvolnění ze skladování, případné následné použití nebo určení produktů takto uvolněných, kontroly, které mají být provedeny, a případně režim jistot, který má být použit;
g)
vypracování ročního plánu podle čl. 27 odst. 1;
h)
podmínku uvolnění pro trh Společenství podle čl. 27 odst. 2;
i)
pravidla týkající se povolení podle článku 39, včetně, je-li to naprosto nezbytné, odchylek od pravidel obchodu;
j)
pravidla pro postupy v případě použití nabídkového řízení;
k)
pravidla pro určení intervenčních center podle článku 41;
l)
podmínky, jež musí splňovat sklady, v nichž lze produkty skladovat;
m)
klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla podle čl. 42 odst. 1, zejména pokud jde o
i)
definice,
ii)
obchodní úpravu jatečně upravených těl za účelem zaznamenávání cen při klasifikaci jatečně upravených těl dospělých kusů skotu,
iii)
v případě opatření, jež musí přijmout jatka podle části A bodu III přílohy V,
-
jakékoli odchylky podle článku 5 směrnice 88/409/EHS pro jatka, která chtějí omezit svou produkci na místní trh,
-
jakékoli odchylky, které mohou být uděleny členským státům, jež o ně požádají, pro jatka, v nichž se poráží malý počet kusů skotu,
iv)
oprávnění členských států nepoužívat klasifikační stupnici pro jatečně upravená těla prasat a kromě hmotnosti a odhadovaného obsahu libového masa používat také hodnotící kritéria,
v)
pravidla týkající se zaznamenávání cen některých produktů členskými státy.
KAPITOLA II
Zvláštní intervenční opatření
Oddíl I
Výjimečná opatření na podporu trhu
Článek 44
Choroby zvířat
1. Komise může přijmout výjimečná opatření na podporu postiženého trhu s cílem zohlednit omezení obchodu uvnitř Společenství a obchodu s třetími zeměmi, která mohou vyplynout z použití opatření, jejichž cílem je zabránit šíření chorob zvířat.
Opatření stanovená v prvním pododstavci se použijí pro tato odvětví:
a)
hovězího a telecího masa;
b)
mléka a mléčných výrobků;
c)
vepřového masa;
d)
skopového a kozího masa;
e)
vajec;
f)
drůbežího masa.
2. Opatření stanovená v odst. 1 prvním pododstavci se přijímají na žádost dotčeného členského státu nebo států.
Opatření mohou být přijata, pouze pokud dotčený členský stát nebo státy přijaly okamžitá zdravotní a veterinární opatření k potlačení choroby, a pouze v rozsahu a v trvání naprosto nezbytném pro podporu dotčeného trhu.
Článek 45
Ztráta důvěry spotřebitele
Pokud jde o odvětví drůbežího masa a vajec, může Komise přijmout výjimečná opatření na podporu trhu s ohledem na vážná narušení trhu přímo související se ztrátou důvěry spotřebitelů v důsledku existence rizika pro zdraví lidí nebo zdraví zvířat.
Tato opatření se přijímají na žádost dotčeného členského státu nebo států.
Článek 46
Financování
1. Na výjimečná opatření uvedená v článcích 44 a 45 Komise stanoví finanční spoluúčast ve výši 50 % výdajů hrazených členskými státy.
V odvětví hovězího a telecího masa, mléka a mléčných výrobků, vepřového masa a skopového a kozího masa však Komise stanoví finanční spoluúčast ve výši 60 % těchto výdajů, jestliže se jedná o tlumení slintavky a kulhavky.
2. Pokud producenti přispívají na výdaje hrazené členskými státy, zajistí členské státy, aby v důsledku těchto opatření nedocházelo k narušení hospodářské soutěže mezi producenty v různých členských státech.
3. Články 87, 88 a 89 Smlouvy se nepoužijí na finanční příspěvky členských států na výjimečná opatření uvedená v článcích 44 a 45.
Oddíl II
Opatření v odvětví obilovin a rýže
Článek 47
Zvláštní tržní opatření v odvětví obilovin
1. Pokud to vyžaduje situace na trhu, může Komise přijmout zvláštní intervenční opatření v odvětví obilovin. Tato intervenční opatření mohou být přijata zejména v případě, že v jednom nebo více regionech Společenství klesnou nebo hrozí klesnout tržní ceny ve vztahu k intervenční ceně.
2. Druh a uplatnění zvláštních intervenčních opatření, jakož i podmínky a postupy pro uvolnění k prodeji nebo pro jakýkoli jiný způsob nakládání s produkty, které jim podléhají, stanoví Komise.
Článek 48
Zvláštní tržní opatření v odvětví rýže
1. Komise může přijmout zvláštní opatření s cílem
a)
zabránit rozsáhlému použití veřejné intervence podle oddílu II kapitoly I této části v odvětví rýže v některých regionech Společenství;
b)
nahradit nedostatek neloupané rýže v důsledku přírodních katastrof.
2. Komise přijme k tomuto článku prováděcí pravidla.
Oddíl III
Opatření v odvětví cukru
Článek 49
Minimální cena cukrové řepy
1. Minimální cena pro cukrovou řepu podléhající kvótám činí
a)
27,83 EUR za tunu pro hospodářský rok 2008/09;
b)
26,29 EUR za tunu od hospodářského roku 2009/10.
2. Minimální cena uvedená v odstavci 1 se vztahuje na cukrovou řepu standardní jakosti vymezené v části B přílohy IV.
3. Cukrovarnické podniky nakupující cukrovou řepu podléhající kvótám vhodnou ke zpracování na cukr a určenou ke zpracování na cukr podléhající kvótám jsou povinny zaplatit alespoň minimální cenu, která se podle zjištěných odchylek od standardní jakosti zvýší nebo sníží.
Zvýšení či snížení uvedená v prvním pododstavci se uplatňují v souladu s prováděcími pravidly, která stanoví Komise.
4. U množství cukrové řepy odpovídajících množstvím průmyslového cukru nebo přebytkového cukru, na něž se vztahuje dávka z přebytku podle článku 64, upraví dotyčný cukrovarnický podnik pořizovací cenu tak, aby se přinejmenším rovnala minimální ceně cukrové řepy podléhající kvótám.
Článek 50
Mezioborové dohody
1. Mezioborové dohody a smlouvy o dodání musí být v souladu s odstavcem 3 a s podmínkami nákupu stanovenými Komisí, a zejména s podmínkami koupě, dodání, převzetí a platby.
2. Podmínky nákupu cukrové řepy a cukrové třtiny se řídí mezioborovými dohodami uzavřenými mezi pěstiteli těchto surovin ve Společenství a cukrovarnickými podniky ve Společenství.
3. Ve smlouvách o dodání je třeba rozlišovat, zda množství cukru, která se mají z cukrové řepy vyrobit, budou představovat
a)
cukr podléhající kvótám nebo
b)
cukr nepodléhající kvótám.
4. Každý cukrovarnický podnik poskytuje členskému státu, v němž cukr vyrábí, údaje o
a)
množstvích cukrové řepy podle odst. 3 písm. a), na která před zasetím uzavřel smlouvy o dodání, a o cukernatosti, z níž tyto smlouvy vycházejí;
b)
odpovídající předpokládané výtěžnosti.
Členské státy mohou požadovat další informace.
5. Cukrovarnické podniky, které před zasetím nepodepsaly smlouvy o dodání na množství cukrové řepy, které odpovídá jejich cukru podléhajícímu kvótám, za minimální cenu cukrové řepy podléhající kvótám, jsou povinny zaplatit za veškerou cukrovou řepu, kterou zpracovávají na cukr, alespoň minimální cenu cukrové řepy podléhající kvótám.
6. S výhradou schválení příslušným členským státem se mohou mezioborové dohody od odstavců 3 a 4 odchýlit.
7. Neexistují-li žádné mezioborové dohody, přijme příslušný členský stát podle tohoto nařízení opatření nezbytná pro ochranu zájmů dotčených osob.
Článek 51
Výrobní dávka
1. Z kvóty na cukr, kvóty na isoglukózu a kvóty na inulinový sirup, které byly přiděleny podnikům vyrábějícím cukr, isoglukózu nebo inulinový sirup podle čl. 56 odst. 2, se vybírá výrobní dávka.
2. Výrobní dávka se stanoví ve výši 12 EUR na tunu cukru podléhajícího kvótám a inulinového sirupu podléhajícího kvótám. U isoglukózy se výrobní dávka stanoví ve výši 50 % dávky pro cukr.
3. Platbu celé výrobní dávky v souladu s odstavcem 1 ukládá členský stát podnikům na svém území podle kvóty přidělené pro daný hospodářský rok.
Podniky uskuteční platbu do konce února dotyčného hospodářského roku.
4. Podniky vyrábějící cukr a inulinový sirup ve Společenství mohou od pěstitelů cukrové řepy nebo cukrové třtiny nebo od dodavatelů čekanky požadovat, aby nesli až 50 % příslušné výrobní dávky.
Článek 52
Stažení cukru
1. K zachování strukturální rovnováhy trhu na cenové hladině blízké referenční ceně může být s ohledem na závazky Společenství plynoucí z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy stažen až do začátku následujícího hospodářského roku z trhu procentní podíl cukru podléhajícího kvótám, isoglukózy podléhající kvótám a inulinového sirupu podléhajícího kvótám společný pro všechny členské státy.
V tom případě se pro příslušný hospodářský rok sníží o stejný procentní podíl i tradiční potřeba zásobování dovezeným surovým cukrem určeným k rafinaci podle článku 153.
2. Procentní podíl určený ke stažení podle odstavce 1 se stanoví do 31. října příslušného hospodářského roku na základě předpokládaného vývoje na trhu v uvedeném hospodářském roce.
3. Každý podnik s přidělenou kvótou skladuje v období stažení na vlastní náklady množství cukru odpovídající použití procentního podílu podle odstavce 1 na svou výrobu v rámci kvót pro příslušný hospodářský rok.
Množství cukru stažená během určitého hospodářského roku se považují za první množství vyrobená v rámci kvóty pro následující hospodářský rok. S ohledem na předpokládaný vývoj na trhu s cukrem však Komise může rozhodnout, že pro běžný nebo následující hospodářský rok se veškerý stažený cukr, veškerá stažená isoglukóza či veškerý stažený inulinový sirup nebo jejich část považuje za
a)
přebytkový cukr, přebytkovou isoglukózu nebo přebytkový inulinový sirup, které se mohou stát průmyslovým cukrem, průmyslovou isoglukózou nebo průmyslovým inulinovým sirupem, nebo
b)
dočasnou výrobu v rámci kvóty, z níž část může být vyhrazena na vývoz v souladu se závazky Společenství plynoucími z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
4. Není-li zásobování Společenství cukrem dostatečné, může Komise rozhodnout, že určité množství staženého cukru, stažené isoglukózy nebo staženého inulinového sirupu může být prodáno na trhu Společenství před koncem období stažení.
5. Cukr skladovaný podle tohoto článku v průběhu hospodářského roku nesmí být skladován za použití jiných opatření stanovených v článcích 13, 32 nebo 63.
Článek 53
Prováděcí pravidla
Komise může k tomuto oddílu přijmout prováděcí pravidla, a zejména
a)
kritéria, jež mají cukrovarnické podniky uplatňovat při přidělování množství cukrové řepy, na která mají být před zasetím podepsány smlouvy o dodání podle čl. 50 odst. 4, prodejcům cukrové řepy;
b)
procentní podíl staženého cukru podléhajícího kvótám podle čl. 52 odst. 1;
c)
podmínky pro vyplacení minimální ceny v případě, že stažený cukr je na trhu Společenství prodáván podle čl. 52 odst. 4.
Oddíl IV
Přizpůsobení nabídky
Článek 54
Opatření usnadňující přizpůsobení nabídky požadavkům trhu
S cílem podpořit činnost profesních a mezioborových organizací, která by usnadnila přizpůsobení nabídky požadavkům trhu, s výjimkou činnosti týkající se stažení produktů z trhu, může Komise pro odvětví živých rostlin, hovězího a telecího masa, vepřového masa, skopového a kozího masa, vajec a drůbežího masa přijmout
a)
opatření na zlepšení jakosti;
b)
opatření na podporu lepší organizace produkce, zpracování a uvádění na trh;
c)
opatření umožňující zjednodušit zjišťování vývoje tržních cen;
d)
opatření umožňující vypracovávat krátkodobé a dlouhodobé předběžné odhady na základě používaných výrobních prostředků.
KAPITOLA III
Režimy omezení produkce
Oddíl I
Obecná ustanovení
Článek 55
Režim kvót
1. Režim kvót se vztahuje na
a)
mléko a jiné mléčné výrobky vymezené v čl. 65 písm. a) a b);
b)
cukr, isoglukózu a inulinový sirup.
2. Jestliže producent překročí příslušnou kvótu a v případě cukru nevyužije přebytková množství způsoby stanovenými v článku 61, platí se z takového množství dávka z přebytku s výhradou podmínek uvedených v oddílech II a III.
3. Toto nařízení se použije, aniž je dotčeno použití nařízení Rady (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu (59).
Oddíl II
Cukr
Pododdíl I
Přidělování a správa kvót
Článek 56
Přidělování kvót
1. Kvóty pro výrobu cukru, isoglukózy a inulinového sirupu na celostátní či regionální úrovni jsou stanoveny v příloze VI.
2. Členské státy přidělí kvótu každému podniku vyrábějícímu cukr, isoglukózu nebo inulinový sirup usazenému na jeho území a schválenému podle článku 57.
Pro každý podnik se přidělená kvóta rovná kvótě podle nařízení (ES) č. 318/2006, která byla podniku přidělena pro hospodářský rok 2007/08.
3. V případě, že se kvóta přiděluje cukrovarnickému podniku, který má více než jednu výrobní jednotku, přijmou členské státy opatření, která považují za nezbytná pro ochranu zájmů pěstitelů cukrové řepy a cukrové třtiny.
Článek 57
Schválené podniky
1. Na žádost udělí členské státy schválení podniku vyrábějícímu cukr, isoglukózu nebo inulinový sirup nebo podniku zpracovávajícímu tyto výrobky na výrobek uvedený v čl. 62 odst. 2 za předpokladu, že podnik
a)
prokáže odbornou způsobilost k výrobě;
b)
je ochoten poskytovat jakékoli údaje a podrobit se kontrolám v souvislosti s tímto nařízením;
c)
není předmětem pozastavení nebo odnětí schválení.
2. Schválené podniky poskytují členskému státu, na jehož území se koná sklizeň cukrové řepy či cukrové třtiny nebo na jehož území probíhá rafinace, údaje
a)
o množstvích cukrové řepy nebo cukrové třtiny, na která byla uzavřena smlouva o dodání, a o odpovídajících předpokládaných výnosech cukrové řepy či cukrové třtiny a cukru na hektar;
b)
o předpokládaných a skutečných dodávkách cukrové řepy, cukrové třtiny a surového cukru a o výrobě cukru a o zásobách cukru;
c)
o množstvích prodaného bílého cukru a odpovídajících cenách a podmínkách.
Článek 58
Dodatečná a doplňková kvóta na isoglukózu
1. V hospodářském roce 2008/09 se ke kvótě pro předchozí hospodářský rok přidává dodatečná kvóta na isoglukózu ve výši 100 000 tun. Toto zvýšení se netýká Bulharska a Rumunska.
V hospodářském roce 2008/09 se ke kvótě pro předchozí hospodářský rok přidává dodatečná kvóta na isoglukózu ve výši 11 045 tun pro Bulharsko a 1 966 tun pro Rumunsko.
Členské státy přidělí dodatečné kvóty podnikům poměrně podle kvót na isoglukózu přidělených v souladu s čl. 56 odst. 2.
2. Itálie, Litva a Švédsko mohou na žádost kteréhokoli podniku usazeného na jejich území přidělit v hospodářských letech 2008/09 a 2009/10 doplňkovou kvótu na isoglukózu. Maximální doplňkové kvóty na cukr pro jednotlivé členské státy jsou stanoveny v příloze VII.
3. Z kvót přidělených podnikům v souladu s odstavcem 2 se vybírá jednorázová částka ve výši 730 EUR. Vybírá se za tunu přidělené doplňkové kvóty.
Článek 59
Správa kvót
1. Komise upraví kvóty stanovené v příloze VI pro každý z hospodářských roků 2008/09, 2009/2010 a 2010/2011 vždy do konce února předchozího hospodářského roku. Tyto úpravy vyplývají z použití odstavce 2 tohoto článku a článku 58 tohoto nařízení a článku 3 nařízení (ES) č. 320/2006.
2. S ohledem na výsledky režimu restrukturalizace podle nařízení (ES) č. 320/2006 stanoví Komise do 28. února 2010 jednotnou procentní sazbu nezbytnou ke snížení stávajících kvót na cukr, isoglukózu a inulinový sirup pro jednotlivé členské státy nebo regiony s cílem zabránit nerovnováze na trhu od hospodářského roku 2010/11.
3. Členské státy odpovídajícím způsobem upraví kvóty pro každý podnik.
Článek 60
Přerozdělování vnitrostátních kvót
1. Členský stát může snížit kvótu na cukr nebo isoglukózu, která byla přidělena podniku usazenému na jeho území, o nejvýše 10 % pro každý hospodářský rok.
2. Členské státy mohou převádět kvóty mezi podniky v souladu s pravidly stanovenými v příloze VIII a s ohledem na zájmy všech dotčených osob, zejména pěstitelů cukrové řepy a cukrové třtiny.
3. Množství snížená na základě odstavců 1 a 2 přidělí dotyčný členský stát jednomu nebo více podnikům na svém území, a to bez ohledu na to, zda jsou držiteli kvóty či nikoli.
Pododdíl II
Překročení kvót
Článek 61
Oblast působnosti
Cukr, isoglukóza nebo inulinový sirup vyrobené během hospodářského roku nad kvótu podle článku 56 se mohou
a)
použít ke zpracování některých výrobků podle článku 62;
b)
převádět v souladu s článkem 63 na výrobu v rámci kvót pro další hospodářský rok;
c)
použít pro zvláštní režim zásobování nejvzdálenějších regionů v souladu s hlavou II nařízení Rady (ES) č. 247/2006 (60), nebo
d)
vyvézt v rámci množstevního omezení stanoveného Komisí při dodržení závazků vyplývajících z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
Na ostatní množství se vztahuje dávka z přebytku podle článku 64.
Článek 62
Průmyslový cukr
1. Průmyslový cukr, průmyslová isoglukóza nebo průmyslový inulinový sirup jsou vyhrazeny pro výrobu jednoho z výrobků podle odstavce 2, pokud
a)
byly předmětem smlouvy o dodání uzavřené před koncem hospodářského roku mezi výrobcem a uživatelem, kterým bylo uděleno schválení podle článku 57, a
b)
byly dodány uživateli do 30. listopadu následujícího hospodářského roku.
2. Komise sestaví seznam výrobků, pro jejichž výrobu se používá průmyslový cukr, průmyslová isoglukóza nebo průmyslový inulinový sirup.
Tento seznam bude obsahovat zejména
a)
bioethanol, líh, rum, živé kvasinky a množství sirupů na polevy a sirupů určených ke zpracování na Rinse appelstroop;
b)
některé průmyslové výrobky bez obsahu cukru, při jejichž zpracování se však používá cukr, isoglukóza nebo inulinový sirup;
c)
některé výrobky chemického a farmaceutického průmyslu, které obsahují cukr, isoglukózu nebo inulinový sirup.
Článek 63
Převod přebytkového cukru
1. Každý podnik se může rozhodnout, že celou produkci nad stanovenou kvótu na cukr, kvótu na isoglukózu nebo kvótu na inulinový sirup nebo její část převede do následujícího hospodářského roku, v němž bude považována za součást produkce tohoto roku. Aniž je dotčen odstavec 3, je toto rozhodnutí neodvolatelné.
2. Podniky, které přijmou rozhodnutí podle odstavce 1,
a)
o tom uvědomí příslušný členský stát přede dnem jím stanoveným
-
mezi 1. únorem a 30. červnem běžného hospodářského roku pro množství převáděné cukrové třtiny,
-
mezi 1. únorem a 15. dubnem běžného hospodářského roku pro další množství převáděného cukru nebo inulinového sirupu;
b)
se zaváží skladovat tato množství na vlastní náklady do konce běžného hospodářského roku.
3. Je-li konečná produkce určitého podniku v daném hospodářském roce nižší než odhad učiněný v okamžiku, kdy bylo přijato rozhodnutí v souladu s odstavcem 1, může být převedené množství zpětně upraveno do 31. října následujícího hospodářského roku.
4. Převedená množství se považují za první množství vyrobená v rámci kvóty pro následující hospodářský rok.
5. Cukr skladovaný podle tohoto článku v průběhu hospodářského roku nesmí být skladován za použití jiných opatření stanovených v článcích 13, 32 nebo 52.
Článek 64
Dávka z přebytku
1. Vybírá se dávka z přebytku z množství
a)
přebytkového cukru, přebytkové isoglukózy a přebytkového inulinového sirupu, jež jsou vyrobeny v kterémkoli hospodářském roce, kromě množství převedených do výroby v rámci kvót pro následující hospodářský rok a skladovaných v souladu s článkem 63 nebo množství uvedených v čl. 61 písm. c) a d);
b)
průmyslového cukru, průmyslové isoglukózy a průmyslového inulinového sirupu, u nichž není do dne, který stanoví Komise, doloženo, že byly zpracovány na jeden z výrobků uvedených v čl. 62 odst. 2;
c)
cukru, isoglukózy a inulinového sirupu, které byly v souladu s článkem 52 staženy z trhu a u nichž nejsou splněny povinnosti stanovené v čl. 52 odst. 3.
2. Dávku z přebytku stanoví Komise v dostatečné výši, aby se zamezilo hromadění množství uvedených v odstavci 1.
3. Dávku z přebytku podle odstavce 1 ukládá členský stát podnikům na svém území v závislosti na množstvích výroby uvedené v odstavci 1, která byla u těchto podniků zjištěna pro daný hospodářský rok.
Oddíl III
Mléko
Pododdíl I
Obecná ustanovení
Článek 65
Definice
Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
a)
„mlékem“ produkt získaný dojením jedné nebo více krav;
b)
„mléčnými výrobky“ všechny mléčné produkty jiné než mléko, zejména odstředěné mléko, smetana, máslo, jogurt a sýr; tyto výrobky se případně mohou pomocí koeficientů stanovených Komisí přepočítat na „mléčné ekvivalenty“;
c)
„producentem“ zemědělec, jehož podnik se nachází na zeměpisném území členského státu a který produkuje mléko a uvádí je na trh nebo se připravuje na to, že tyto činnosti v nejbližší době zahájí;
d)
„zemědělským podnikem“ podnik vymezený v článku 2 nařízení (ES) č. 1782/2003;
e)
„odběratelem“ zemědělský podnik nebo seskupení, které od producenta nakupují mléko za účelem
-
jeho sběru, balení, skladování, chlazení nebo zpracování, včetně smluvního provádění této činnosti,
-
jeho prodeje jednomu nebo více podnikům, které ošetřují nebo zpracovávají mléko či mléčné výrobky.
Za odběratele se však rovněž považuje seskupení odběratelů ve stejné zeměpisné oblasti, které jménem svých členů provádí administrativní a účetní operace nezbytné pro úhradu dávky z přebytku. Pro účely první věty tohoto pododstavce se Řecko považuje za jednu zeměpisnou oblast a Řecko může za seskupení odběratelů rovněž považovat určitý orgán veřejné správy;
f)
„dodávkou“ dodávka mléka, která neobsahuje žádné mléčné výrobky a kterou producent poskytuje odběrateli, ať již přepravu provádí producent, odběratel, podnik ošetřující nebo zpracovávající tyto produkty nebo třetí osoba;
g)
„přímým prodejem“ prodej nebo převod mléka producentem přímo spotřebitelům, jakož i prodej nebo převod mléčných výrobků výrobcem. V souladu s definicí „dodávky“ obsaženou v písmenu f) může Komise upravit definici „přímého prodeje“, aby bylo zejména zajištěno, že žádné množství mléka nebo mléčných výrobků uváděné na trh nebude vyloučeno z režimu kvót;
h)
„uváděním na trh“ dodávky mléka nebo přímý prodej mléka nebo mléčných výrobků;
i)
„individuální kvótou“ kvóta jednoho producenta k 1. dubnu každého období dvanácti měsíců;
j)
„vnitrostátní kvótou“ kvóta uvedená v článku 66, stanovená pro každý členský stát;
k)
„disponibilní kvótou“ kvóta, kterou mají producenti k dispozici k 31. březnu období dvanácti měsíců, pro něž je kvóta z přebytku vypočtena, s přihlédnutím ke všem převodům, prodejům, změnám a dočasným přerozdělením, které jsou stanoveny v tomto nařízení a k nimž došlo během uvedeného období dvanácti měsíců.
Pododdíl II
Přidělování a správa kvót
Článek 66
Vnitrostátní kvóty
1. Vnitrostátní kvóty pro produkci mléka a mléčných výrobků uváděných na trh sedm po sobě následujících období dvanácti měsíců počínaje 1. dubnem 2008 (dále jen „období dvanácti měsíců“) jsou stanoveny v bodě 1 přílohy X.
2. Kvóty uvedené v odstavci 1 se rozdělují mezi producenty podle článku 67, přičemž se rozlišuje mezi dodávkami a přímým prodejem. Překročení vnitrostátních kvót stanoví na vnitrostátní úrovni každý členský stát v souladu s tímto oddílem, a to vždy samostatně pro dodávky a pro přímý prodej.
3. Vnitrostátní kvóty uvedené v bodě 1 přílohy IX se stanoví, aniž je dotčena možnost přezkumu s ohledem na všeobecnou situaci na trhu a zvláštní podmínky existující v některých členských státech.
4. Pro Bulharsko a Rumunsko se zřizuje zvláštní restrukturalizační rezerva stanovená v bodě 2 přílohy IX. Tato rezerva bude uvolňována od 1. dubna 2009 v rozsahu, ve kterém v každé z těchto zemí od roku 2002 klesla spotřeba mléka a mléčných výrobků ve vlastním hospodářství.
Rozhodnutí o uvolnění této rezervy a o jejím rozdělení mezi kvóty dodávek a přímých prodejů přijme Komise na základě zprávy, kterou Bulharsko a Rumunsko podají Komisi do 31. prosince 2008. Tato zpráva podrobně uvede výsledky a tendence současného restrukturalizačního procesu v odvětví mléka a mléčných výrobků každé země, a zejména odklon od produkce pro potřeby vlastního hospodářství k produkci pro trh.
5. Pro Bulharsko, Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Rumunsko, Slovinsko a Slovensko zahrnují vnitrostátní kvóty veškeré mléko nebo mléčný ekvivalent dodané kupujícímu nebo prodané přímo ke spotřebě bez ohledu na to, zda je produkováno nebo uváděno na trh v rámci přechodného opatření použitelného v těchto zemích.
Článek 67
Individuální kvóty
1. Individuální kvóta nebo kvóty producentů k 1. dubnu 2008 se rovnají jejich individuálnímu referenčnímu množství nebo množstvím k 31. březnu 2008, aniž jsou dotčeny převody, prodeje a změny kvóty, které nabývají účinnosti 1. dubna 2008.
2. Producenti mohou mít k dispozici jednu nebo dvě individuální kvóty, jednu pro dodávky a druhou pro přímý prodej. Převody množství jednoho producenta z jedné kvóty na druhou může provádět pouze příslušný orgán členského státu na základě řádně odůvodněné žádosti producenta.
3. Má-li producent k dispozici dvě kvóty, provádí se výpočet jeho příspěvku na případnou splatnou dávku z přebytku pro každou z nich zvlášť.
4. Část finské vnitrostátní kvóty přidělené pro dodávky podle článku 66 může Komise zvýšit za účelem odškodnění finských producentů SLOM až do výše 200 000 tun. Tato rezerva, která se rozdělí v souladu s právními předpisy Společenství, musí být použita výhradně ve prospěch producentů, jejichž právo obnovit produkci bylo dotčeno v důsledku přistoupení.
5. Individuální kvóty se případně pro každé dotyčné období dvanácti měsíců pozmění tak, aby součet individuálních kvót pro dodávky a pro přímý prodej nepřekročil odpovídající část vnitrostátní kvóty upravené podle článku 69, s přihlédnutím k případným snížením nezbytným pro doplnění vnitrostátní rezervy uvedené v článku 71.
Článek 68
Přidělování kvót z vnitrostátní rezervy
Členské státy přijmou pravidla, jež na základě objektivních kritérií, která oznámí Komisi, umožní přidělit producentům všechny kvóty pocházející z vnitrostátní rezervy uvedené v článku 71 nebo část těchto kvót.
Článek 69
Správa kvót
1. Komise upraví pro každý členský stát a pro každé období před jeho uplynutím rozdělení vnitrostátních kvót na „dodávky“ a „přímý prodej“ s ohledem na převody mezi individuálními kvótami pro dodávky a pro přímý prodej, které si vyžádal producent.
2. Ve stanovených termínech a podle pravidel stanovených Komisí podle čl. 192 odst. 2 poskytují členské státy Komisi každý rok údaje nezbytné
a)
pro úpravu uvedenou v odstavci 1 tohoto článku;
b)
pro výpočet dávky z přebytku, kterou mají uhradit.
Článek 70
Obsah tuku
1. Každému producentovi se stanoví referenční obsah tuku pro individuální kvótu pro dodávky, která mu byla přidělena.
2. Pro kvóty přidělené producentům dne 31. března 2008 podle čl. 67 odst. 1 se obsah tuku ve smyslu odstavce 1 rovná referenčnímu obsahu tuku stanovenému pro tuto kvótu k uvedenému dni.
3. Referenční obsah tuku se pozmění, pokud dojde ke změnám uvedeným v čl. 67 odst. 2, a také v případě získání, převodu nebo dočasného převodu kvót v souladu s pravidly, jež stanoví Komise.
4. Pro nové producenty, kteří mají individuální kvótu pro dodávky přidělenou výhradně z vnitrostátní rezervy, se obsah tuku stanoví v souladu s pravidly, jež stanoví Komise.
5. Individuální referenční obsah tuku uvedený v odstavci 1 se případně upraví po vstupu tohoto nařízení v platnost a později, v případě nutnosti, na začátku každého období dvanácti měsíců, aby vážený průměr individuálního reprezentativního obsahu tuku pro každý členský stát nepřesáhl referenční obsah tuku stanovený v příloze X o více než 0,1 gramu na kilogram.
Pokud jde o Rumunsko, Komise referenční obsah tuku stanovený v příloze X na základě údajů za celý rok 2004 přezkoumá a případně upraví.
Článek 71
Vnitrostátní rezerva
1. Každý členský stát vytvoří vnitrostátní rezervu jako část vnitrostátních kvót stanovených v příloze IX, zejména s ohledem na přidělování stanovené v článku 68. Vnitrostátní rezerva se doplňuje odebráním některých množství podle článku 72, zadržením části převodů podle článku 76 nebo plošným snížením všech individuálních kvót. Tato množství si uchovávají svůj původní účel, tj. „dodávky“ nebo „přímého prodeje“.
2. Každá dodatečná kvóta přidělená členskému státu je automaticky začleněna do vnitrostátní rezervy a rozdělena podle předpokládaných potřeb na dodávky a přímý prodej.
3. Kvóty začleněné do vnitrostátní rezervy nemají referenční obsah tuku.
Článek 72
Případy nečinnosti
1. Jestliže fyzická nebo právnická osoba, která disponuje individuálními kvótami, během období dvanácti měsíců již nedodržuje podmínky uvedené v čl. 65 písm. c), vrátí se odpovídající množství zpět do vnitrostátní rezervy do 1. dubna následujícího kalendářního roku, pokud se dotyčná osoba nestane opět producentem ve smyslu čl. 65 písm. c) před uvedeným dnem.
Jestliže se dotyčná osoba opět stane producentem do konce druhého období dvanácti měsíců následujícího po odstoupení, je jí vrácena celá individuální kvóta, která jí byla odebrána, nebo její část, a to do 1. dubna následujícího po dni podání žádosti.
2. Jestliže producenti během nejméně jednoho období dvanácti měsíců neuvedou na trh nejméně 70 % své individuální kvóty, může členský stát rozhodnout, zda a za jakých podmínek se celá nevyužitá kvóta nebo její část začlení do vnitrostátní rezervy.
Členský stát může stanovit podmínky, za jakých se kvóta znovu udělí dotyčnému producentovi v případě, že znovu začne uvádět zboží na trh.
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí v případě vyšší moci nebo v náležitě odůvodněných případech, které dočasně ovlivňují výrobní kapacitu dotyčných producentů a které uzná příslušný orgán.
Článek 73
Dočasné převody
1. Do konce každého období dvanácti měsíců členské státy povolí, aby v dotyčném období byly provedeny dočasné převody části individuálních kvót, které oprávnění producenti nemají v úmyslu využít.
Členské státy mohou upravit převody podle kategorií producentů nebo struktur mlékárenské výroby, mohou je omezit ve vztahu k jednotlivým odběratelům nebo v rámci regionů, mohou povolovat celkové převody v případech stanovených v čl. 72 odst. 3 a mohou určit, v jaké míře může převodce opakovat provádění převodů.
2. Každý členský stát se může rozhodnout, že nepoužije odstavec 1, na základě jednoho nebo obou těchto kritérií:
a)
potřeby napomoci strukturálnímu rozvoji a strukturálním změnám;
b)
naléhavých správních potřeb.
Článek 74
Převody kvót spolu s pozemky
1. Individuální kvóty se v případě prodeje, nájmu, převodu v rámci dědictví nebo očekávaného dědictví nebo jakéhokoli jiného převodu majícího pro producenta srovnatelné právní účinky převádějí spolu s daným zemědělským podnikem na přebírající producenty v souladu s pravidly, jež členské státy stanoví s přihlédnutím k plochám užívaným k produkci mléka nebo k jiným objektivním kritériím, případně na základě dohody mezi stranami. Část kvóty, která případně není převedena spolu se zemědělským podnikem, se připojí k vnitrostátní rezervě.
2. Pokud kvóty byly nebo jsou převedeny v souladu s odstavcem 1 v rámci zemědělského nájmu nebo jiným způsobem se srovnatelnými právními účinky, mohou členské státy na základě objektivních kritérií a s cílem přidělovat kvóty výhradně producentům rozhodnout, že se kvóta nepřevede spolu se zemědělským podnikem.
3. V případě převodu pozemků orgánům veřejné správy nebo z důvodu veřejného zájmu, anebo pokud je převod prováděn pro nezemědělské účely, zajistí členské státy, aby byla učiněna opatření nezbytná k ochraně oprávněných zájmů stran, a zejména aby odstupující producenti, pokud to mají v úmyslu, mohli pokračovat v produkci mléka.
4. Pokud v případě zemědělských nájmů, jejichž lhůta uplyne bez možnosti prodloužení za srovnatelných podmínek, nebo v situacích, které mají srovnatelné právní účinky, neexistuje mezi stranami žádná dohoda, převedou se individuální kvóty zcela nebo zčásti na producenty, kteří tyto podniky přebírají, a to v souladu s právními předpisy, které členské státy přijaly s přihlédnutím k oprávněným zájmům stran.
Článek 75
Zvláštní opatření pro provádění převodů
1. S cílem úspěšně dokončit restrukturalizaci produkce mléka nebo zlepšit životní prostředí mohou členské státy v souladu s pravidly stanovenými s přihlédnutím k oprávněným zájmům dotčených osob
a)
poskytnout producentům, kteří se zaváží definitivně ukončit zcela nebo zčásti svou produkci mléka, náhradu formou jedné nebo více ročních splátek a takto uvolněné individuální kvóty převést do vnitrostátní rezervy;
b)
na základě objektivních kritérií stanovit podmínky, za kterých mohou producenti na počátku období dvanácti měsíců získat za úplatu od příslušného orgánu nebo subjektu určeného tímto orgánem individuální kvóty, které definitivně uvolní jiní producenti na konci předcházejícího období dvanácti měsíců za náhradu vyplacenou v jedné nebo více ročních splátkách představující stejnou částku jako v případě uvedené platby;
c)
centralizovat převody kvót bez pozemků a dohlížet na ně;
d)
stanovit, že v případě převodu pozemků uskutečňovaného s cílem zlepšit životní prostředí se individuální kvóta přidělí odstupujícímu producentovi, jestliže má v úmyslu pokračovat v produkci mléka;
e)
s cílem zlepšit strukturu produkce mléka a na základě objektivních kritérií určit regiony nebo sběrné oblasti, v jejichž rámci je povolen definitivní převod kvót, aniž by při tom došlo k převodu příslušných pozemků;
f)
s cílem zlepšit strukturu produkce mléka v zemědělském podniku nebo přispět k rozšíření produkce povolit definitivní převod kvót bez převodu příslušných pozemků nebo naopak, a to na základě žádosti producenta podané příslušnému orgánu nebo subjektu tímto orgánem určenému.
2. Odstavec 1 může být prováděn na celostátní úrovni, na příslušné územní úrovni nebo ve sběrných oblastech.
Článek 76
Zadržení kvót
1. Při převodech uvedených v článcích 74 a 75 mohou členské státy na základě objektivních kritérií zadržet část individuálních kvót pro svou vnitrostátní rezervu.
2. Pokud kvóty byly nebo jsou převedeny podle článků 74 a 75 s příslušnými pozemky nebo bez nich formou zemědělského nájmu nebo jinými prostředky se srovnatelnými právními účinky, mohou členské státy rozhodnout na základě objektivních kritérií a s cílem zajistit přidělování kvót výhradně producentům, zda a za jakých podmínek se celá převedená kvóta nebo její část vrátí do vnitrostátní rezervy.
Článek 77
Podpora pro získání kvót
Na prodej, převod nebo přidělení kvót podle tohoto oddílu nesmí žádný veřejný orgán poskytnout finanční pomoc přímo spojenou se získáním kvót.
Pododdíl III
Překročení kvót
Článek 78
Dávka z přebytku
1. Dávka z přebytku se platí z mléka a mléčných výrobků uváděných na trh v množství přesahujícím vnitrostátní kvótu podle pododdílu II.
Výše dávky je stanovena na 27,83 EUR na 100 kilogramů mléka.
2. Členské státy odpovídají Společenství za úhradu dávky z přebytku, která vyplývá z překročení vnitrostátní kvóty určené na vnitrostátní úrovni samostatně pro dodávky a přímý prodej, a v období od 16. října do 30. listopadu následujícím po dotyčném období dvanácti měsíců uhradí 99 % splatné částky ve prospěch EZZF.
3. Pokud není dávka z přebytku stanovená v odstavci 1 uhrazena do dne splatnosti, odečte Komise po poradě s Výborem zemědělských fondů částku rovnající se neuhrazené dávce z přebytku z měsíčních plateb ve smyslu článku 14 a čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005. Dříve než takto rozhodne, zašle Komise dotyčnému členskému státu upomínku a tento stát sdělí své stanovisko do jednoho týdne. Článek 14 nařízení Rady (ES) č. 2040/2000 (61) se nepoužije.
4. Komise přijme k tomuto článku prováděcí pravidla.
Článek 79
Příspěvek producentů na splatnou dávku z přebytku
Podle článků 80 a 83 se dávka z přebytku v plné výši rozdělí mezi producenty, kteří se podíleli na každém z překročení vnitrostátních kvót uvedených v čl. 66 odst. 2.
Aniž jsou dotčeny čl. 80 odst. 3 a čl. 83 odst. 1, odpovídají producenti členskému státu za úhradu svého příspěvku na splatnou dávku z přebytku vypočteného podle článků 69, 70 a 80, a to na základě pouhé skutečnosti, že překročili kvóty, které měli k dispozici.
Článek 80
Dávka z přebytku v případě dodávek
1. Za účelem stanovení konečné výše dávky z přebytku se množství dodaná každým producentem zvýší nebo sníží, pokud se skutečný obsah tuku liší od referenčního obsahu tuku, a to s použitím koeficientů a za podmínek stanovených Komisí.
2. Pokud je na celostátní úrovni součet dodávek upravených podle odstavce 1 nižší než skutečné dodávky, vypočte se dávka z přebytku na základě skutečných dodávek. V takovém případě se každá úprava směrem dolů úměrně sníží tak, aby součet upravených dodávek odpovídal skutečným dodávkám.
Jestliže je součet dodávek upravených podle odstavce 1 vyšší než skutečné dodávky, vypočte se dávka z přebytku na základě upravených dodávek.
3. Příspěvek každého producenta na úhradu dávky z přebytku se stanoví na základě rozhodnutí členského státu poté, co všechny nevyužité části vnitrostátní kvóty přidělené na dodávky byly nebo nebyly přerozděleny, úměrně k individuálním kvótám každého producenta nebo podle objektivních kritérií, která stanoví členský stát
a)
na celostátní úrovni na základě překročení kvóty, kterou každý producent disponuje;
b)
nebo nejprve na úrovni odběratele a potom případně na celostátní úrovni.
Článek 81
Úloha odběratelů
1. Odběratelé odpovídají za výběr příspěvků na dávku z přebytku od producentů a ve stanovené lhůtě a postupem stanoveným Komisí uhradí příslušnému subjektu členského státu částku těchto příspěvků, která se získá srážkou z ceny mléka placené producentům, kteří způsobili překročení, nebo kterou vyberou jakýmkoli jiným vhodným způsobem, pokud ke srážce z ceny nedojde.
2. Jestliže odběratel nahradí zcela nebo částečně jednoho nebo více jiných odběratelů, vezmou se pro zbývající část probíhajícího období dvanácti měsíců v úvahu individuální kvóty, kterými producenti disponují, po odečtení již dodaných množství a s ohledem na jejich obsah tuku. Tento odstavec se použije i tehdy, jestliže producent přechází od jednoho odběratele k druhému.
3. Jestliže během referenčního období přesáhnou množství dodaná producentem disponibilní kvótu producenta, může příslušný členský stát rozhodnout, že odběratel provede srážku z ceny mléka u každé dodávky dotyčného producenta nad kvótu jako zálohu na příspěvek producenta, a to podle prováděcích pravidel stanovených členským státem. Členský stát může stanovit zvláštní opatření, aby umožnil odběratelům srážet tuto zálohu, pokud producenti dodávají více odběratelům.
Článek 82
Schválení
Činnost odběratele podléhá předchozímu schválení členským státem v souladu s kritérii stanovenými Komisí.
V případě přímého prodeje Komise stanoví, jaké podmínky musí producent splňovat a jaké údaje musí poskytovat.
Článek 83
Dávka z přebytku v případě přímého prodeje
1. V případě přímého prodeje a na základě rozhodnutí členského státu se příspěvek producentů na úhradu dávky z přebytku stanoví na příslušném územní nebo celostátní úrovni poté, co nevyužitá část vnitrostátní kvóty přidělené na přímé dodávky byla nebo nebyla přerozdělena.
2. Členské státy stanoví základ pro výpočet příspěvku producenta na splatnou dávku z přebytku z celkového množství prodaného nebo převedeného mléka nebo mléka použitého k produkci prodaných nebo převedených mléčných výrobků, za použití kritérií stanovených Komisí.
3. Za účelem stanovení konečné výše dávky z přebytku se nebere v úvahu žádná oprava týkající se obsahu tuku.
4. Komise stanoví, jak a kdy musí být dávka z přebytku uhrazena příslušnému subjektu členského státu.
Článek 84
Přeplatky a nedoplatky
1. Pokud se v případě dodávek nebo přímého prodeje zjistí, že je nutné uhradit dávku z přebytku a že příspěvek vybraný od producentů je vyšší než tato dávka, může členský stát
a)
použít část přeplatku nebo celý přeplatek k financování opatření uvedených v čl. 75 odst. 1 písm. a) nebo
b)
přerozdělit tento přeplatek částečně nebo úplně producentům, kteří
-
náležejí do prioritních kategorií stanovených členským státem na základě objektivních kritérií a ve lhůtě stanovené Komisí nebo
-
těm, kteří se dostali do výjimečné situace v důsledku některého vnitrostátního předpisu, jenž s režimem kvót pro mléko a ostatní mléčné výrobky stanoveným v této kapitole nesouvisí.
2. Pokud se zjistí, že není nutné hradit žádnou dávku z přebytku, vrátí se všechny zálohy vybrané odběratelem nebo členským státem nejpozději na konci následujícího období dvanácti měsíců.
3. Pokud odběratel neplní povinnost vybírat příspěvek producentů na dávku z přebytku podle článku 81, může členský stát vybrat neuhrazené částky přímo od producenta, aniž je dotčen jakýkoli postih, který může uplatnit na odběratele v prodlení.
4. Pokud producent nebo odběratel nedodrží lhůtu splatnosti, uhradí členskému státu úroky z prodlení, které stanoví Komise.
Oddíl IV
Procesní ustanovení
Článek 85
Prováděcí pravidla
Komise přijme k této kapitole prováděcí pravidla, která se mohou zejména týkat
a)
doplňkových údajů, které mají poskytovat schválené podniky uvedené v článku 57, jakož i kritérií pro správní sankce, pozastavení nebo odnětí schválení podnikům;
b)
stanovení a sdělení částek uvedených v článku 58 a dávky z přebytku uvedené v článku 64;
c)
odchylek od dat stanovených v článku 63.
KAPITOLA IV
Režimy podpory
Oddíl I
Podpora pro zpracování
Pododdíl I
Sušené krmivo
Článek 86
Způsobilé podniky
1. Podpora pro zpracování produktů v odvětví sušených krmiv se poskytuje podnikům zpracovávajícím produkty tohoto odvětví, které náležejí alespoň do jedné z těchto kategorií:
a)
zpracovatelé, kteří uzavřeli smlouvy s producenty krmiv na sušení. Jestliže se jedná o smlouvu o dílo na zpracování krmiv dodaných producentem, musí obsahovat ustanovení o povinnosti zpracovatelských podniků převést na producenta podporu, kterou obdrží za množství zpracované v rámci této smlouvy;
b)
podniky, které zpracovávají svou vlastní produkci, anebo v případě skupiny podniků produkci členů této skupiny;
c)
podniky, které obdržely dodávky od fyzických nebo právnických osob, jež uzavřely smlouvy s producenty krmiv na sušení.
2. Podpora stanovená v odstavci 1 se vyplácí za sušené krmivo, které opustilo zpracovatelský závod a splňuje tyto požadavky:
a)
maximální vlhkost je nejméně 11 % a nejvíce 14 % v závislosti na obchodní úpravě;
b)
minimální celkový obsah hrubých proteinů v sušině neklesne pod
i)
15 % u produktů uvedených v části IV písm. a) a písm. b) druhé odrážce přílohy I,
ii)
45 % u produktů uvedených v části IV písm. b) první odrážce přílohy I;
c)
má řádnou a uspokojivou obchodní jakost.
Článek 87
Záloha
1. Zpracovatelské podniky mají nárok na zálohu 19,80 EUR na tunu, nebo 26,40 EUR na tunu v případě, že složily jistotu ve výši 6,60 EUR na tunu.
K ověření nároků na podporu provádějí členské státy nezbytné kontroly. Jakmile je nárok uznán, vyplatí se záloha.
Záloha však může být vyplacena před uznáním nároku, pokud zpracovatel složí jistotu, která se rovná částce zálohy zvýšené o 10 %. Tato jistota zároveň slouží jako jistota pro účely prvního pododstavce. Na úroveň stanovenou v prvním pododstavci se sníží, jakmile je uznán nárok na podporu, a uvolní se v plné výši, jakmile je vyplacen zůstatek podpory.
2. Než může být záloha vyplacena, musí sušené krmivo opustit zpracovatelský závod.
3. Jestliže byla vyplacena záloha, vyplatí se zůstatek dosahující výše rozdílu mezi částkou zálohy a celkovou částkou podpory, která má být zpracovatelskému podniku vyplacena, s výhradou použití čl. 88 odst. 2.
4. Jestliže záloha převyšuje celkovou částku, na niž má zpracovatelský podnik nárok podle čl. 88 odst. 2, uhradí zpracovatel na požádání tento přeplatek příslušnému orgánu členského státu.
Článek 88
Míra podpory
1. Podpora stanovená v článku 86 činí 33 EUR na tunu.
2. Odchylně od odstavce 1, pokud množství sušeného krmiva, pro které je požadována podpora, přesáhne v určitém hospodářském roce zaručené maximální množství uvedené v článku 89, sníží se podpora v každém členském státě, v němž produkce přesáhne zaručené vnitrostátní množství, snížením výdajů v závislosti na procentním podílu celkové částky nadměrné produkce, kterou představuje nadměrná produkce v daném členském státě.
Úroveň snížení stanoví Komise tak, aby zajistila, že rozpočtový výdaj nepřevyšuje částku, které by bylo dosaženo, kdyby maximální zaručené množství nebylo překročeno.
Článek 89
Zaručené množství
Pro každý hospodářský rok je stanoveno maximální zaručené množství ve výši 4 960 723 tun krmiva dehydratovaného nebo sušeného na slunci, na které může být poskytnuta podpora podle článku 86. Toto množství se rozděluje mezi dotčené členské státy na vnitrostátní zaručená množství podle části B přílohy XI.
Článek 90
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto pododdílu prováděcí pravidla, která se mohou týkat zejména
a)
prohlášení, která předkládají podniky spolu se žádostí o podporu;
b)
podmínek, které je třeba splnit pro uznání nároku na podporu, zejména pokud jde o vedení skladové evidence a další doklady;
c)
poskytování podpory podle tohoto pododdílu, záloh a uvolňování jistot podle čl. 87 odst. 1;
d)
podmínek a kritérií, které musí splnit podniky podle článku 86, a pokud podniky obdrží dodávky od fyzických nebo právnických osob, pravidel týkajících se záruk poskytovaných těmito osobami;
e)
podmínek schválení odběratelů krmiva na sušení, jež mají členské státy uplatňovat;
f)
kritérií pro určení požadavků stanovených v čl. 86 odst. 2;
g)
kritérií, která musí být splněna při uzavírání smluv, a údajů, které musí smlouvy obsahovat;
h)
použití maximálního zaručeného množství stanoveného v článku 89;
i)
dalších požadavků vedle těch, které jsou stanoveny v článku 86, zejména pokud jde o obsah karotenu a vláknin.
Pododdíl II
Len pěstovaný na vlákno
Článek 91
Způsobilost
1. Podpora pro zpracování stonků lnu pěstovaného na vlákno se poskytuje schválenému prvnímu zpracovateli v závislosti na množství vlákna, které bylo skutečně vyrobeno ze stonků, na něž byla uzavřena kupní smlouva se zemědělcem.
Pokud však stonky zůstávají ve vlastnictví zemědělců, kteří je nechají zpracovat na základě smlouvy s jiným schváleným prvním zpracovatelem a prokáží, že vyrobené vlákno prodali, poskytne se podpora zemědělci.
Pokud je schválený první zpracovatel a zemědělec jedna a táž osoba, nahrazuje se kupní smlouva závazkem dotyčné osoby, že zpracování provede sama.
2. Pro účely tohoto pododdílu se „schváleným prvním zpracovatelem“ rozumí fyzická nebo právnická osoba anebo sdružení fyzických nebo právnických osob, bez ohledu na jeho právní postavení podle vnitrostátního práva nebo právního postavení jeho členů, které schválí příslušný orgán členského státu, na jehož území se zařízení na výrobu lněného vlákna nachází.
Článek 92
Míra podpory
1. Výše podpory pro zpracování podle článku 91 se stanoví na 200 EUR na tunu dlouhého lněného vlákna.
2. Množství vláken, na která lze poskytnout podporu, jsou omezena podle ploch, na které byly uzavřeny smlouvy nebo zpracovatelské závazky uvedené v článku 91.
Limity uvedené v prvním pododstavci stanoví členské státy tak, aby byla dodržena vnitrostátní zaručená množství uvedená v článku 94.
Článek 93
Záloha
Na žádost schváleného prvního zpracovatele se v závislosti na vyrobeném množství vláken vyplácí podle článku 91 záloha na podporu.
Článek 94
Zaručené množství
1. Pro dlouhá lněná vlákna, pro která může být poskytnuta podpora, se stanoví maximální zaručené množství ve výši 80 878 tun na hospodářský rok. Toto množství se rozděluje mezi dotčené členské státy na vnitrostátní zaručená množství podle části A přílohy XI.
2. Pokud vlákna vyrobená v jednom členském státě pocházejí ze stonků vyprodukovaných v jiném členském státě, přičtou se příslušná množství vláken k vnitrostátnímu zaručenému množství toho členského státu, v kterém byly stonky sklizeny. Podporu vyplatí ten členský stát, k jehož vnitrostátnímu zaručenému množství je příslušné množství vláken připočteno.
Článek 95
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto pododdílu prováděcí pravidla, která se mohou týkat zejména
a)
podmínek pro schvalování prvních zpracovatelů uvedených v článku 91;
b)
podmínek, které musí schválení první zpracovatelé dodržovat, pokud jde o kupní smlouvy a zpracovatelské závazky podle čl. 91 odst. 1;
c)
požadavků, které musí splňovat zemědělci v případě uvedeném v čl. 91 odst. 1 druhém pododstavci;
d)
kritérií, kterým musí vyhovět dlouhá lněná vlákna;
e)
podmínek pro poskytnutí podpory a zálohy, a zejména důkazů o zpracování stonků;
f)
podmínek, které musí být dodrženy při stanovení limitů podle čl. 92 odst. 2.
Oddíl II
Výrobní náhrada
Článek 96
Výrobní náhrada pro škrob
1. Výrobní náhrada může být poskytnuta
a)
pro škrob získaný z kukuřice, pšenice nebo brambor a některé druhotné produkty používané při výrobě určitých výrobků, jejichž seznam sestaví Komise;
b)
pokud neexistuje významná domácí produkce jiných obilovin pro výrobu škrobu, pro níže uvedená množství škrobu získaná v každém hospodářském roce z ječmene a ovsa ve Finsku a Švédsku, pokud tak nedojde ke zvýšení úrovně produkce škrobu z uvedených dvou obilovin:
i)
50 000 tun pro Finsko,
ii)
10 000 tun pro Švédsko.
2. Výši náhrady podle odstavce 1 pravidelně stanoví Komise.
Článek 97
Výrobní náhrada v odvětví cukru
1. Pro produkty v odvětví cukru uvedené v části III písm. b) až e) přílohy I může být poskytnuta výrobní náhrada, pokud přebytkový cukr nebo dovezený cukr, přebytková isoglukóza nebo přebytkový inulinový sirup nejsou dostupné za cenu odpovídající cenám na světovém trhu k výrobě výrobků uvedených v čl. 62 odst. 2 písm. b) a c).
2. Výrobní náhrada podle odstavce 1 se stanoví zejména s ohledem na náklady související s použitím dovezeného cukru, které by musel průmysl hradit v případě dodávání na světový trh, a na cenu přebytkového cukru dostupného na trhu Společenství nebo na referenční cenu, pokud přebytkový cukr není k dispozici.
Článek 98
Podmínky pro poskytování
Komise stanoví podmínky pro poskytování výrobních náhrad uvedených v tomto oddíle, výši těchto náhrad a v případě výrobní náhrady pro cukr podle článku 97 množství, na něž může být tato náhrada poskytnuta.
Oddíl III
Podpory v odvětví mléka a mléčných výrobků
Článek 99
Podpora pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko ke krmným účelům
1. Podpora pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko ke krmným účelům se poskytuje podle podmínek a norem pro výrobky stanovených Komisí.
Pro účely tohoto článku se podmáslí a sušené podmáslí považuje za odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko.
2. Výši podpory stanoví Komise s ohledem na tyto faktory:
a)
referenční cenu stanovenou v čl. 8 odst. 1 písm. e) bodě i) pro sušené odstředěné mléko;
b)
vývoj stavu dodávek odstředěného mléka a sušeného odstředěného mléka a na vývoj jejich užití ke krmným účelům;
c)
vývoj cen telat;
d)
vývoj tržních cen u konkurenčních bílkovin ve srovnání s cenami sušeného odstředěného mléka.
Článek 100
Podpora pro odstředěné mléko zpracované na kasein nebo kaseináty
1. Podpora pro odstředěné mléko vyrobené ve Společenství a zpracované na kasein a kaseináty se poskytuje podle podmínek a norem pro výrobky z tohoto mléka a kasein a kaseináty z něho vyrobené, které stanoví Komise.
2. Podporu stanoví Komise s ohledem na tyto faktory:
a)
referenční cenu sušeného odstředěného mléka nebo tržní cenu sušeného odstředěného mléka prvotřídní jakosti vyrobeného rozprašovacím sušením, pokud je tato cena vyšší než referenční cena;
b)
tržní ceny kaseinu a kaseinátů ve Společenství a na světových trzích.
Podpora se může lišit podle toho, zda je odstředěné mléko zpracováváno na kasein nebo kaseináty, a podle jakosti těchto výrobků.
Článek 101
Podpora pro nákup smetany, másla a zahuštěného másla za snížené ceny
Komise může za podmínek, které sama stanoví, v případě, že vzniknou nebo hrozí vzniknout přebytky mléčných výrobků, rozhodnout o poskytnutí podpory, která umožní nákup smetany, másla a zahuštěného másla za snížené ceny
a)
neziskovými institucemi a organizacemi;
b)
ozbrojenými silami a jednotkami podobného postavení v členských státech;
c)
výrobci cukrářských výrobků a zmrzliny;
d)
výrobci jiných potravin, jež budou stanoveny Komisí;
e)
k přímé spotřebě zahuštěného másla.
Článek 102
Podpora pro dodávky mléka pro žáky
1. Za podmínek stanovených Komisí se podpora Společenství poskytuje pro některé zpracované mléčné výrobky stanovené Komisí kódů KN 0401, 0403, 0404 90 a 0406 nebo kódu KN 2202 90 dodávané žákům do škol.
2. Odchylně od článku 180 mohou členské státy kromě podpory Společenství poskytovat vnitrostátní podporu pro výrobky uvedené v odstavci 1 dodávané žákům do škol. Členské státy mohou svou vnitrostátní podporu financovat prostřednictvím dávky vybírané v odvětví mléka a mléčných výrobků nebo jakéhokoli jiného příspěvku poskytnutého tímto odvětvím.
3. U plnotučného mléka činí podpora Společenství 18,15 EUR na 100 kg.
V případě ostatních mléčných výrobků stanoví výši podpory Komise s přihlédnutím k mléčným složkám dotyčných výrobků.
4. Podpora uvedená v odstavci 1 se poskytuje nejvýše pro množství 0,25 litru mléka na žáka a den.
Oddíl IV
Podpora v odvětví olivového oleje a stolních oliv
Článek 103
Podpora organizacím hospodářských subjektů
1. Společenství prostřednictvím částek zadržených členskými státy podle čl. 110i odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 financuje tříleté pracovní programy vypracované organizacemi hospodářských subjektů podle článku 125 v jedné nebo více z těchto oblastí:
a)
sledování trhů a správa v odvětví olivového oleje a stolních oliv;
b)
zmírnění dopadů pěstování oliv na životní prostředí;
c)
zlepšení jakosti produkce olivového oleje a stolních oliv;
d)
systém sledování, ověřování a ochrany jakosti olivového oleje a stolních oliv, zejména kontrola jakosti olivového oleje prodávaného konečným spotřebitelům, pod dohledem správních orgánů členských států;
e)
šíření informací o činnostech vykonávaných organizacemi hospodářských subjektů s cílem zlepšit jakost olivového oleje.
2. Maximální financování pracovních programů uvedených v odstavci 1 Společenstvím se rovná části částek zadržených členskými státy. Toto financování se týká nákladů, které je možno vynaložit do výše
a)
100 % na činnosti v oblastech uvedených v odst. 1 písm. a) a b);
b)
100 % na investice do dlouhodobých aktiv a 75 % na ostatní činnosti v oblasti uvedené v odst. 1 písm. c);
c)
75 % na pracovní programy, které provádějí schválené organizace hospodářských subjektů alespoň ze dvou producentských členských státu nejméně ve třech třetích zemích nebo neproducentských členských státech v oblastech uvedených v odst. 1 písm. d) a e), a 50 % na jiné činnosti v těchto oblastech.
Financování zbývající části zajistí příslušný členský stát do výše 50 % nákladů nehrazených z finančních prostředků Společenství.
Komise přijme k tomuto článku prováděcí pravidla, a zejména postupy pro schvalování pracovních programů členskými státy a druhy činností, na které se tyto programy mohou vztahovat.
3. Aniž jsou dotčeny jakékoli zvláštní předpisy, které může Komise přijmout podle článku 194, ověřují členské státy, zda jsou podmínky pro poskytnutí finanční podpory Společenství splněny. Za tím účelem provádějí audit pracovních programů a kontrolní plán obsahující vzorek určený na základě analýzy rizik a zahrnující každoročně nejméně 30 % organizací producentů a všechny ostatní organizace hospodářských subjektů, které získaly finanční podporu Společenství podle tohoto článku.
Oddíl V
Tabákový fond společenství
Článek 104
Tabákový fond
1. Zakládá se Tabákový fond Společenství (dále jen „fond“) na financování opatření v těchto oblastech:
a)
zlepšení znalostí veřejnosti o škodlivých účincích všech forem konzumace tabáku, zejména informováním a vzděláváním, podpora při shromažďování údajů za účelem určení struktury konzumace tabáku a vypracovávání epidemiologických studií o závislosti na nikotinu ve Společenství a studií prevence závislosti na nikotinu;
b)
zvláštní opatření týkající se přechodu pěstitelů tabáku na jiné plodiny nebo jiné hospodářské činnosti vytvářející pracovní místa a studie o možnostech přechodu pěstitelů tabáku na jiné plodiny nebo činnosti.
2. Fond je financován
a)
pro sklizeň v roce 2002 2 % snížením a pro sklizně v letech 2003, 2004 a 2005 3 % snížením prémií stanovených v hlavě I nařízení (EHS) č. 2075/92 poskytovaných do sklizně v roce 2005 včetně, pro financování všech opatření stanovených v odstavci 1;
b)
pro kalendářní roky 2006 a 2007 podle článku 110m nařízení (ES) č. 1782/2003.
3. Komise přijme k tomuto článku prováděcí pravidla.
Oddíl VI
Zvláštní ustanovení pro odvětví včelařských produktů
Článek 105
Oblast působnosti
1. Ve snaze zlepšit obecné podmínky produkce včelařských produktů a jejich uvádění na trh mohou členské státy vypracovat vnitrostátní program na dobu tří let (dále jen „včelařský program“).
2. Odchylně od článku 180 se články 87, 88 a 89 Smlouvy nepoužijí na
a)
finanční příspěvek poskytovaný členskými státy na opatření, na která se vztahuje podpora Společenství podle tohoto oddílu;
b)
zvláštní vnitrostátní podpory na ochranu včelínů znevýhodněných strukturálními nebo přírodními podmínkami nebo v rámci programů hospodářského rozvoje, s výjimkou těch, které jsou přiděleny na produkci nebo obchod.
Podpory uvedené v písmenu b) oznamují členské státy Komisi spolu s ohlášením včelařského programu podle článku 109.
Článek 106
Opatření, na která může být poskytnuta podpora
Ve včelařských programech mohou být obsažena tato opatření:
a)
technická pomoc včelařům a sdružením včelařů;
b)
kontrola varroázy;
c)
racionalizace sezónního přesunu včelstev;
d)
opatření na podporu laboratoří, které provádějí analýzy fyzikálně-chemických vlastností medu;
e)
opatření na obnovu včelstev ve Společenství;
f)
spolupráce se subjekty specializovanými na provádění aplikovaných výzkumných programů v oblasti včelařství a včelařských produktů.
Na opatření financovaná z EZFRV podle nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (62) se včelařský program nevztahuje.
Článek 107
Studie o struktuře produkce a obchodu v odvětví včelařství
Za účelem získání nároku na spolufinancování poskytované podle čl. 108 odst. 1 vypracují členské státy studii o struktuře produkce a obchodu v odvětví včelařství na svém území.
Článek 108
Financování
1. Společenství stanoví spolufinancování včelařských programů ve výši 50 % výdajů hrazených členskými státy.
2. Výdaje na opatření přijatá v rámci včelařských programů uhradí členské státy do 15. října každého roku.
Článek 109
Konzultace
Včelařský program je vypracován v úzké spolupráci se zástupci organizací včelařů a včelařských družstev. Předkládá se Komisi ke schválení.
Článek 110
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto oddílu prováděcí pravidla.
Oddíl VII
Podpory v odvětví bource morušového
Článek 111
Podpora poskytovaná chovatelům bource morušového
1. Pro chov bource morušového kódu KN ex 0106 90 00 a vajíček bource morušového kódu KN ex 0511 99 85 ve Společenství se poskytuje podpora.
2. Podpora se poskytuje chovatelům bource morušového pro každý používaný box s vajíčky za předpokladu, že tyto boxy obsahují minimální množství vajíček, které bude stanoveno, a chov housenek byl úspěšně ukončen.
3. Výše podpory pro používaný box s vajíčky je stanovena na 133,26 EUR.
Článek 112
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto oddílu prováděcí pravidla týkající se zejména minimálního množství vajíček podle čl. 111 odst. 2.
HLAVA II
PRAVIDLA TÝKAJÍCÍ SE OBCHODU A PRODUKCE
KAPITOLA I
Obchodní normy a podmínky produkce
Oddíl I
Obchodní normy
Článek 113
Obchodní normy
1. Komise může přijmout ustanovení týkající se obchodních norem pro jeden nebo více produktů v odvětvích
a)
olivového oleje a stolních oliv, pokud jde o produkty uvedené v části VII písm. a) přílohy I;
b)
banánů;
c)
živých rostlin.
2. Normy uvedené v odstavci 1 se
a)
stanoví zejména s ohledem na
i)
charakteristické znaky dotčených produktů,
ii)
potřebu zajistit podmínky snadného odbytu těchto produktů na trhu,
iii)
zájem spotřebitelů získávat přiměřené a srozumitelné informace o produktech,
iv)
pokud jde o druhy olivového oleje podle části VII písm. a) přílohy I, změny v metodách používaných k určení jejich fyzikálních, chemických a organoleptických vlastností;
b)
mohou týkat zejména jakosti, třídění, hmotnosti, velikosti, balení, obalů, skladování, přepravy, obchodní úpravy, původu a označování.
3. Pokud Komise na základě kritérií uvedených v odst. 2 písm. a) nestanoví jinak, mohou být produkty, pro které byly stanoveny obchodní normy, uváděny na trh ve Společenství pouze v souladu s nimi.
Aniž jsou dotčeny jakékoli zvláštní předpisy, které může Komise přimout podle článku 194, ověřují členské státy, zda tyto produkty splňují uvedené normy, a případně ukládají sankce.
Článek 114
Obchodní normy pro mléko a mléčné výrobky
1. Potraviny určené pro lidskou spotřebu mohou být uváděny na trh jako mléko a mléčné výrobky, pouze pokud splňují definice a označení stanovené v příloze XII.
2. Aniž jsou dotčeny výjimky stanovené v právu Společenství a opatření na ochranu veřejného zdraví, může být mléko kódu KN 0401 určené pro lidskou spotřebu uváděno na trh v rámci Společenství pouze v souladu s přílohou XIII, a zejména s definicemi v bodě I zmíněné přílohy.
Článek 115
Obchodní normy pro tuky
Aniž je dotčen čl. 114 odst. 1 nebo jakýkoli předpis přijatý ve veterinářském a v potravinářském odvětví s cílem zajistit dodržování hygienických a zdravotních norem a chránit zdraví zvířat a lidí, použijí se normy stanovené v příloze XV na tyto produkty s obsahem tuku nejméně 10 %, ale méně než 90 % hmotnostních, určené pro lidskou spotřebu:
a)
mléčné tuky kódů KN 0405 a ex 2106;
b)
tuky kódu KN ex 1517;
c)
tuky složené z rostlinných, živočišných nebo obojích produktů kódů KN ex 1517 a ex 2106.
Obsah tuku bez soli tvoří nejméně dvě třetiny sušiny.
Tato nařízení se však použijí pouze na produkty, které zůstávají tuhé při teplotě 20 oC a které jsou roztíratelné.
Článek 116
Obchodní normy pro výrobky z odvětví vajec a drůbežího masa
Výrobky z odvětví vajec a drůbežího masa se uvádějí na trh v souladu s přílohou XIV.
Článek 117
Ověřování chmele
1. Produkty odvětví chmele sklizené nebo získané ve Společenství podléhají ověřovacímu řízení.
2. Ověřovací listiny mohou být vydány pouze pro produkty, které vykazují minimální znaky jakosti platné pro určitou fázi uvádění na trh. V případě chmelového prášku, chmelového prášku s vyšším obsahem lupulinu, chmelového výtažku a smíšených chmelových produktů může být ověřovací listina vydána pouze v případě, že obsah alfa kyseliny v těchto produktech není nižší než u chmele, ze kterého byly získány.
3. Ověřovací listina uvádí alespoň
a)
místo nebo místa produkce chmele;
b)
sklizňový rok nebo roky;
c)
odrůdu nebo odrůdy.
4. Produkty odvětví chmele mohou být uvedeny na trh nebo vyvezeny, pouze pokud byla vystavena ověřovací listina podle odstavců 1, 2 a 3.
U dovezených produktů odvětví chmele je osvědčení uvedené v čl. 158 odst. 2 považováno za rovnocenné ověřovací listině.
5. Odchylně od odstavce 4 může Komise přijmout opatření
a)
s cílem splnit obchodní požadavky některých třetích zemí, nebo
b)
pro produkty určené pro zvláštní účely.
Opatření podle prvního pododstavce
a)
nesmějí nepříznivě ovlivňovat obvyklý odbyt produktů, pro které byla vydána ověřovací listina;
b)
musí být doprovázena zárukami, jejichž účelem je předejít záměně s uvedenými produkty.
Článek 118
Obchodní normy pro olivový olej a olivový olej z pokrutin
1. Označení a definice olivových olejů a olivových olejů z pokrutin uvedené v příloze XVI jsou povinné při uvádění dotyčných produktů na trh ve Společenství, a pokud jsou slučitelné s mezinárodními závaznými pravidly, i v obchodu s třetími zeměmi.
2. Na maloobchodní úrovni je možno prodávat pouze oleje uvedené v bodě 1 písm. a) a b) a v bodech 3 a 6 přílohy XVI.
Oddíl II
Podmínky produkce
Článek 119
Použití kaseinu a kaseinátů ve výrobě sýrů
Kasein a kaseináty lze používat při výrobě sýrů na základě předchozího povolení, které se vydá pouze tehdy, je-li jejich použití nezbytnou podmínkou pro výrobu daných výrobků.
Článek 120
Způsob výroby zemědělského lihu
Komise může stanovit způsob výroby a charakteristické znaky zemědělského lihu získaného z určitého zemědělského produktu uvedeného v příloze I Smlouvy.
Oddíl III
Procesní pravidla
Článek 121
Stanovení norem, prováděcích pravidel a odchylek
Komise přijme k této kapitole prováděcí pravidla, která se mohou zejména týkat
a)
obchodních norem podle článku 113, včetně pravidel o odchylkách od norem, uvádění podrobných údajů podle norem a používání norem u produktů dovážených do Společenství nebo ze Společenství vyvážených;
b)
pokud jde o definice a označení, které mohou být použity při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh podle čl. 114 odst. 1,
i)
vypracování a případně doplnění seznamu produktů podle bodu III odst. 1 druhého pododstavce přílohy XII na základě seznamů zaslaných Komisi členskými státy,
ii)
případně dodatků k seznamu označení uvedenému v bodě II odst. 2 druhém pododstavci písm. a) přílohy XII;
c)
pokud jde o normy pro roztíratelné tuky uvedené v článku 115,
i)
seznamu produktů podle bodu I odst. 2 třetího pododstavce písm. a) přílohy XV, sestaveného na základě seznamů zaslaných Komisi členskými státy,
ii)
analytických metod nutných pro kontrolu složení a výrobních vlastností produktů uvedených v článku 115,
iii)
prováděcích pravidel pro odběr vzorků,
iv)
prováděcích pravidel pro získávání statistických údajů o trzích s produkty uvedenými v článku 115;
d)
pokud jde o ustanovení části A přílohy XIV týkající se uvádění vajec na trh,
i)
definicí,
ii)
četnosti sběru, dodávek a ošetření vajec a manipulace s nimi,
iii)
kritérií jakosti, zejména vzhledu skořápky, hustoty bílku a žloutku a velikosti vzduchové bubliny,
iv)
třídění podle hmotnosti, včetně výjimek,
v)
označování vajec a údajů na balení, včetně výjimek a včetně pravidel, jež je třeba použít pro balírny/třídírny,
vi)
obchodu se třetími zeměmi,
vii)
způsobů chovu;
e)
pokud jde o ustanovení části B přílohy XIV týkající se uvádění drůbežího masa na trh,
i)
definicí,
ii)
seznamu jatečně upravených těl drůbeže, jejich částí a drobů, včetně husích jater, na něž se vztahuje část B přílohy XIV,
iii)
kritérií pro klasifikaci ve smyslu části B bodu III odst. 1 přílohy XIV,
iv)
pravidel týkajících se dalších údajů, jež musí být uvedeny v přiložené obchodní dokumentaci, označování drůbežího masa určeného pro konečného spotřebitele, jeho obchodní úpravy a související reklamy a názvu, pod nímž je výrobek prodáván, ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 1 směrnice 2000/13/ES,
v)
nepovinného uvedení použitých metod chlazení a způsobu chovu,
vi)
odchylek, které je možno použít v případě dodávek do závodů na porcování a zpracování,
vii)
pravidel, jež mají být použita v souvislosti s procentním podílem vody absorbované během přípravy čerstvých, zmrazených a hluboce zmrazených jatečných těl a jejich částí, jakož i údaje, které je v tomto ohledu nutné uvést;
f)
pokud jde o ustanovení části C přílohy XIV týkající se norem pro produkci násadových vajec a kuřat chovné drůbeže a jejich uvádění na trh,
i)
definicí,
ii)
registrace zařízení, která produkují násadová vejce či kuřata chovné drůbeže nebo je uvádějí na trh,
iii)
údajů, které je třeba uvést na násadových vejcích, včetně vajec, která mají být dovezena ze třetích zemí nebo vyvezena do třetích zemí, a na balení, jakož i pravidel, jež je třeba použít v případě drůbežích mláďat ze třetích zemí,
iv)
rejstříků, které musí vést líhně,
v)
užití jiného než pro lidskou spotřebu, které se může vztahovat na násadová vejce vyjmutá z inkubátoru,
vi)
hlášení líhní a jiných zařízení příslušným orgánům členských států,
vii)
průvodních dokumentů;
g)
minimálních znaků jakosti u produktů odvětví chmele podle článku 117;
h)
případně používaných analytických metod;
i)
pokud jde o používání kaseinu a kaseinátů podle článku 119,
i)
podmínek, podle nichž členské státy vydají povolení, jakož i maximálního procentního obsahu, a to na základě objektivních kritérií stanovených s ohledem na technologické požadavky,
ii)
povinností, které musí splnit podniky, jimž bylo vydáno povolení podle bodu i).
KAPITOLA II
Organizace producentů, mezioborové organizace a organizace hospodářských subjektů
Oddíl I
Obecné zásady
Článek 122
Organizace producentů
Členské státy uznají organizace producentů, které
a)
založili producenti z odvětví
i)
chmele,
ii)
olivového oleje a stolních oliv,
iii)
bource morušového;
b)
byly vytvořeny z podnětu producentů samých;
c)
sledují určitý cíl, který se může zejména týkat
i)
koncentrace dodávek a uvádění produkce svých členů na trh,
ii)
společného přizpůsobení produkce požadavkům trhu a zdokonalení produktu,
iii)
podpory racionalizace a mechanizace produkce.
Článek 123
Mezioborové organizace
Členské státy uznají mezioborové organizace, které
a)
sdružuje zástupce hospodářských činností spojených s produkcí nebo zpracováním produktů nebo obchodem s nimi v odvětví
i)
olivového oleje a stolních oliv,
ii)
tabáku;
b)
vznikly z podnětu všech nebo některých organizací nebo sdružení, které je tvoří;
c)
sledují určitý cíl, který se může zejména týkat
i)
koncentrace a koordinace dodávek a uvádění produktů svých členů na trh,
ii)
společného přizpůsobení produkce a zpracování požadavkům trhu a zdokonalení produktu,
iii)
podpory racionalizace a zlepšení produkce a zpracování,
iv)
provádění výzkumu zaměřeného na udržitelné metody produkce a rozvoj trhu.
Pokud mezioborové organizace vykonávají činnost na území více členských států, uděluje uznání Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1.
Článek 124
Společná ustanovení o organizacích producentů a mezioborových organizacích
1. Článek 122 a čl. 123 první pododstavec se použijí, aniž je dotčeno uznání organizací producentů nebo mezioborových organizací, o němž rozhodují členské státy na základě vnitrostátního práva a v souladu s právem Společenství, v jakémkoli odvětví podle článku 1, s výjimkou odvětví uvedených v článku 122 a čl. 123 prvním pododstavci.
2. Organizace producentů uznané nebo schválené podle nařízení (ES) č. 865/2004, (ES) č. 1952/2005 a (ES) č. 1544/2006 se považují za uznané organizace producentů podle článku 122 tohoto nařízení.
Mezioborové organizace uznané nebo schválené podle nařízení (EHS) č. 2077/92 a (ES) č. 865/2004 se považují za uznané mezioborové organizace podle článku 123 tohoto nařízení.
Článek 125
Organizace hospodářských subjektů
Pro účely tohoto nařízení organizace hospodářských subjektů zahrnují uznané organizace producentů, uznané mezioborové organizace a uznané organizace dalších hospodářských subjektů v odvětví olivového oleje a stolních oliv a jejich sdružení.
Oddíl II
Pravidla pro mezioborové organizace v odvětví tabáku
Článek 126
Placení příspěvků nečleny
1. Jestliže jednu nebo více činností podle odstavce 2 vykonává uznaná mezioborová organizace v odvětví tabáku a jsou-li tyto činnosti v obecném hospodářském zájmu těch osob, jejichž činnost se vztahuje k jednomu nebo více dotyčným produktům, může členský stát, který uznání udělil, nebo pokud bylo uznání uděleno Komisí, Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, rozhodnout, že jednotlivci nebo skupiny, kteří nejsou členy mezioborové organizace, avšak mají z těchto činností prospěch, musí mezioborové organizaci uhradit v plné nebo částečné výši příspěvky placené jejími členy v rozsahu, v jakém jsou tyto příspěvky určeny ke krytí nákladů bezprostředně vzniklých při vykonávání dotyčných činností, s výjimkou správních nákladů jakékoli povahy.
2. Činnosti podle tohoto odstavce 1 sledují některý z těchto cílů:
a)
výzkum zaměřený na další zhodnocení produktů, zejména prostřednictvím nových způsobů využití, které neohrožují veřejné zdraví;
b)
studie zaměřené na zlepšení jakosti tabákových listů a baleného tabáku;
c)
hledání způsobů pěstování s použitím menšího množství rostlinolékařských přípravků zaručujících ochranu půdy a životního prostředí.
3. Dotyčné členské státy oznámí Komisi rozhodnutí, která zamýšlejí učinit podle odstavce 1. Tato rozhodnutí mohou být uplatněna teprve po uplynutí lhůty tří měsíců od oznámení Komisi. Komise může v této lhůtě tří měsíců požádat, aby byl návrh rozhodnutí zcela nebo částečně zamítnut, jestliže se prosazovaný obecný hospodářský zájem nejeví jako odůvodněný.
4. Jsou-li činnosti vykonávané mezioborovou organizací uznanou Komisí podle této kapitoly v obecném hospodářském zájmu, oznámí Komise dotčeným členským státům svůj návrh rozhodnutí, k němuž se tyto státy vyjádří ve lhůtě dvou měsíců.
Oddíl III
Procesní pravidla
Článek 127
Prováděcí pravidla
Komise přijme k této kapitole prováděcí pravidla, zejména podmínky a postupy uznávání organizací producentů, mezioborových organizací a organizací hospodářských subjektů v jednotlivých odvětvích, včetně
a)
konkrétních cílů sledovaných těmito organizacemi;
b)
stanov těchto organizací;
c)
činností těchto organizací;
d)
odchylek od požadavků stanovených v článcích 122, 123 a 125;
e)
případně všech důsledků uznání mezioborové organizace.
ČÁST III
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 128
Obecné zásady
Nestanoví-li toto nařízení nebo předpisy přijaté na jeho základě jinak, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno
a)
vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,
b)
uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 129
Kombinovaná nomenklatura
Na sazební zařazení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury, jak je stanovena v nařízení (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (63) (dále jen „kombinovaná nomenklatura“), a zvláštní pravidla pro její používání. Celní nomenklatura vyplývající z uplatňování tohoto nařízení, včetně případných definicí v příloze III, se přejímá do společného celního sazebníku.
KAPITOLA II
Dovoz
Oddíl I
Dovozní licence
Článek 130
Dovozní licence
1. Aniž jsou dotčeny případy, v nichž jsou dovozní licence povinné podle tohoto nařízení, může Komise stanovit povinnost předložit dovozní licenci pro dovoz do Společenství jednoho nebo více produktů z těchto odvětví:
a)
obilovin;
b)
rýže;
c)
cukru;
d)
osiva;
e)
olivového oleje a stolních oliv, pokud jde o produkty kódů KN 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 a 1522 00 39;
f)
lnu a konopí, pokud jde o konopí;
g)
banánů;
h)
živých rostlin;
i)
hovězího a telecího masa;
j)
mléka a mléčných výrobků;
k)
vepřového masa;
l)
skopového a kozího masa;
m)
vajec;
n)
drůbežího masa;
o)
zemědělského lihu.
2. Při uplatňování odstavce 1 Komise přihlíží k nezbytnosti dovozních licencí pro řízení dotčených trhů, a zejména pro sledování dovozu daných produktů.
Článek 131
Vydávání licencí
Členské státy vydají dovozní licence každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství, nestanoví-li nařízení nebo jiný akt Rady jinak a aniž jsou tím dotčena opatření přijatá k provedení této kapitoly.
Článek 132
Platnost
Dovozní licence jsou platné na celém území Společenství.
Článek 133
Jistota
1. Nestanoví-li Komise jinak, je vydání licencí podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny během doby platnosti licence.
2. S výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadá, jestliže se v době platnosti licence dovoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
Článek 134
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto oddílu prováděcí pravidla, včetně doby platnosti licencí a výše jistoty.
Oddíl II
Dovozní cla a dávky
Článek 135
Dovozní cla
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, použijí se na produkty uvedené v článku 1 sazby dovozního cla stanovené ve společném celním sazebníku.
Článek 136
Výpočet dovozních cel pro obiloviny
1. Odchylně od článku 135 se dovozní clo na produkty kódů KN 1001 10 00, 1001 90 91, ex 1001 90 99 (vysoce jakostní pšenice obecná), 1002 00 00, 1005 10 90, 1005 90 00 a 1007 00 90, kromě hybridů k setí, rovná intervenční ceně platné pro tyto produkty při dovozu a zvýšené o 55 %, snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro dotyčnou zásilku. Toto clo však nesmí překročit smluvní celní sazbu stanovenou na základě kombinované nomenklatury.
2. Pro účely výpočtu dovozního cla podle odstavce 1 se pro produkty uvedené v daném odstavci pravidelně stanoví reprezentativní dovozní ceny CIF.
Článek 137
Výpočet dovozních cel pro loupanou rýži
1. Odchylně od článku 135 stanoví Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, dovozní clo na loupanou rýži kódu KN 1006 20 ve lhůtě deseti dnů po skončení dotyčného referenčního období podle bodu 1 přílohy XVII.
Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, stanoví nové použitelné clo, jestliže se při výpočtu podle uvedené přílohy prokáže potřeba je změnit. Dokud není stanoveno nové použitelné clo, použije se clo stanovené dříve.
2. Při výpočtu dovozu podle bodu 1 přílohy XVII se přihlíží k množstvím, na která byly vydány dovozní licence pro loupanou rýži kódu KN 1006 20 v odpovídajícím referenčním období, s výjimkou dovozních licencí pro rýži Basmati podle článku 138.
3. Roční referenční množství je 449 678 tun. Částečné referenční množství za každý hospodářský rok odpovídá polovině ročního referenčního množství.
Článek 138
Výpočet dovozních cel pro loupanou rýži Basmati
Odchylně od článku 135 se na loupanou rýži Basmati odrůd kódů KN 1006 20 17 a 1006 20 98 uvedených na seznamu v příloze XVIII vztahuje nulová sazba dovozního cla za podmínek stanovených Komisí.
Článek 139
Výpočet dovozních cel pro omletou rýži
1. Odchylně od článku 135 stanoví Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, dovozní clo na poloomletou a celoomletou rýži kódu KN 1006 30 ve lhůtě deseti dnů po skončení dotyčného referenčního období podle bodu 2 přílohy XVII.
Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, stanoví nové použitelné clo, jestliže se při výpočtu podle uvedené přílohy prokáže potřeba je změnit. Dokud není stanoveno nové použitelné clo, použije se clo stanovené dříve.
2. Při výpočtu dovozu podle bodu 2 přílohy XVII se přihlíží k množstvím, na která byly vydány dovozní licence pro poloomletou nebo omletou rýži kódu KN 1006 30 v odpovídajícím referenčním období.
Článek 140
Výpočet dovozních cel pro zlomkovou rýži
Odchylně od článku 135 dovozní clo na zlomkovou rýži kódu KN 1006 40 00 činí 65 EUR za tunu.
Článek 141
Dodatečná dovozní cla
1. Dovoz jednoho nebo více produktů v odvětvích obilovin, rýže, cukru, hovězího a telecího masa, mléka a mléčných výrobků, vepřového masa, skopového a kozího masa, vajec, drůbežího masa a banánů podléhá dodatečnému dovoznímu clu s celní sazbou stanovenou v článcích 135 až 140, aby se vyloučily nebo napravily nepříznivé dopady, které by tento dovoz mohl mít na trh Společenství, jestliže
a)
se dovoz uskutečňuje za cenu nižší, než je cena oznámená Společenstvím Světové obchodní organizaci („spouštěcí cena“), nebo
b)
objem dovozu v kterémkoli roce překročí určitou úroveň („spouštěcí objem“).
Spouštěcí objem se stanoví na základě možností přístupu na trh vymezených podle potřeby jako dovoz vyjádřený v procentním podílu odpovídající domácí spotřeby během tří předcházejících let.
2. Dodatečná dovozní cla se neuloží, pokud nehrozí nebezpečí, že by dovoz narušil trh Společenství, nebo pokud by účinky nebyly přiměřené sledovanému cíli.
3. Pro účely odst. 1 písm. a) se dovozní ceny stanoví na základě dovozních cen CIF dané zásilky.
Dovozní ceny CIF se prověřují na základě reprezentativních cen daného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství s tímto produktem.
Článek 142
Pozastavení dovozních cel v odvětví cukru
S cílem zajistit zásobování nezbytné pro výrobu produktů uvedených v čl. 62 odst. 2 může Komise pro určitá množství zcela nebo částečně pozastavit ukládání dovozních cel na
a)
cukr kódu KN 1701;
b)
isoglukózu kódů KN 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 a 1702 90 30.
Článek 143
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto oddílu prováděcí pravidla, která stanoví zejména,
a)
pokud jde o článek 136,
i)
minimální požadavky pro vysoce jakostní pšenici obecnou;
ii)
cenové kotace, které mají být vzaty v úvahu;
iii)
možnost poskytnout, pokud se to v konkrétním případě ukáže jako vhodné, hospodářským subjektům příležitost znát před příchodem dotyčných zásilek clo, které by se použilo;
b)
pokud jde o článek 141, produkty, na které se ukládají dodatečná dovozní cla, a další kritéria nezbytná pro uplatňování odstavce 1 uvedeného článku.
Oddíl III
Správa dovozních kvót
Článek 144
Celní kvóty
1. Celní kvóty pro dovoz produktů uvedených v článku 1, které vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy nebo z jiných aktů Rady, otevírá a spravuje Komise podle prováděcích pravidel, která sama přijme.
2. Celní kvóty jsou spravovány tak, aby nedošlo k žádné diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty, přičemž se použije jedna z těchto metod, kombinace těchto metod nebo jiná vhodná metoda:
a)
metoda založená na časovém pořadí podání žádostí (podle zásady „kdo dřív přijde, je dřív na řadě“);
b)
metoda rozdělování kvót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádosti (tzv. „metoda souběžného zkoumání“);
c)
metoda přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. „metoda tradičních dovozců / nových žadatelů“).
3. Přijatá metoda případně přikládá náležitý význam požadavkům na zásobování trhu Společenství a nutnosti zachovat rovnováhu na tomto trhu.
Článek 145
Otevření celních kvót
Komise stanoví otevírání kvót na ročním základě, a je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení a určí způsob správy, který má být použit.
Článek 146
Zvláštní ustanovení
1. Pokud jde o dovozní kvótu 54 703 tun zmrazeného hovězího a telecího masa kódů KN 0202 20 30, 0202 30 a 0206 29 91, které je určené pro zpracování, může Rada postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy stanovit, že se tato kvóta s použitím přepočítacího koeficientu 4,375 zcela nebo částečně vztahuje na odpovídající množství jakostního masa.
2. V případě celní kvóty na dovoz 2 000 000 tun kukuřice a 300 000 tun čiroku do Španělska a celní kvóty na dovoz 500 000 tun kukuřice do Portugalska obsahují prováděcí pravidla uvedená v článku 148 navíc ustanovení nezbytná pro dovoz podle celních kvót, jakož i případně pro veřejné skladování množství dovážených platebními agenturami dotyčných členských států a pro odbyt těchto produktů na trzích těchto členských států.
Článek 147
Celní sazby pro banány
Tato kapitola se použije, aniž jsou dotčena opatření stanovená nařízením Rady (ES) č. 1964/2005 (64).
Článek 148
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto oddílu prováděcí pravidla, která upraví zejména
a)
záruky vztahující se na povahu a původ produktu a místo, odkud je dovezen;
b)
uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a);
c)
podmínky pro vydávání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
Oddíl IV
Zvláštní ustanovení pro některé produkty
Pododdíl I
Zvláštní ustanovení pro dovoz v odvětvích obilovin a rýže
Článek 149
Dovoz směsí různých obilovin
Dovozní clo použitelné pro směsi složené z obilovin uvedených v části I písm. a) a b) přílohy I se stanoví takto:
a)
skládá-li se směs ze dvou uvedených obilovin, použije se dovozní clo
i)
pro složku převažující podle hmotnosti, tvoří-li nejméně 90 % hmotnostních směsi,
ii)
pro složku, která podléhá vyššímu dovoznímu clu, pokud žádná ze dvou složek netvoří alespoň 90 % hmotnostních směsi;
b)
skládá-li se směs z více než dvou takových obilovin a každá obilovina tvoří více než 10 % hmotnostních směsi, použije se nejvyšší dovozní clo z cel použitelných pro tyto obiloviny i v případě, že je částka dovozního cla pro více obilovin totožná.
Pokud jediná obilovina tvoří více než 10 % hmotnostních směsi, použije se dovozní clo použitelné pro tuto obilovinu;
c)
ve všech případech, na které se nevztahují písmena a) a b), se použije nejvyšší dovozní clo z cel použitelných pro obiloviny obsažené v dané směsi, a to i v případě, že je částka dovozního cla pro více obilovin totožná.
Článek 150
Dovoz směsí obilovin a rýže
Pro směsi složené z jedné nebo více obilovin uvedených v části I písm. a) a b) přílohy I a z jednoho či více produktů uvedených v části II písm. a) a b) přílohy I se použije dovozní clo použitelné pro složku, která podléhá nejvyššímu dovoznímu clu.
Článek 151
Dovoz směsí rýže
Pro směsi složené buď z rýže, jež patří do několika různých skupin nebo stupňů zpracování, anebo z rýže, která patří do jedné či více různých skupin nebo stupňů zpracování, a ze zlomkové rýže se použije dovozní clo použitelné pro
a)
složku převažující podle hmotnosti, tvoří-li nejméně 90 % hmotnostních směsi;
b)
složku, která podléhá vyššímu dovoznímu clu, pokud žádná ze složek netvoří alespoň 90 % hmotnostních směsi.
Článek 152
Uplatnění sazebního zařazování
Pokud nelze použít způsob stanovení dovozního cla podle článků 149 a 151, určí se dovozní dávka použitelná pro směsi uvedené v těchto článcích podle sazebního zařazení těchto směsí.
Pododdíl II
Režim preferenčního dovozu pro cukr
Článek 153
Tradiční potřeba zásobování k rafinaci
1. Bez ohledu na čl. 52 odst. 1 se tradiční potřeba zásobování cukrem určeným k rafinaci pro Společenství stanoví na 2 424 735 tun na hospodářský rok, vyjádřeno jako bílý cukr.
V hospodářském roce 2008/09 se tradiční potřeba zásobování rozděluje takto:
a)
198 748 tun pro Bulharsko;
b)
296 627 tun pro Francii;
c)
100 000 tun pro Itálii;
d)
291 633 tun pro Portugalsko;
e)
329 636 tun pro Rumunsko;
f)
19 585 tun pro Slovinsko;
g)
59 925 tun pro Finsko;
h)
1 128 581 tun pro Spojené království.
2. Tradiční potřeba zásobování podle odst. 1 prvního pododstavce se zvyšuje o 65 000 tun. Toto množství se týká surového třtinového cukru a je vyhrazeno pro hospodářský rok 2008/09 pro jediné zpracovatelské zařízení pro cukrovou řepu, které bylo v roce 2005 v Portugalsku v provozu. Toto zpracovatelské zařízení je považováno za rafinerii zabývající se výhradně rafinací.
3. Dovozní licence pro cukr určený k rafinaci se vydávají pouze zařízením zabývajícím se výhradně rafinací za předpokladu, že příslušná množství nepřesahují množství, která mohou být dovezena v rámci tradiční potřeby zásobování podle odstavce 1. Licence mohou být převáděny pouze mezi rafineriemi zabývajícími se výhradně rafinací a pozbývají platnosti na konci hospodářského roku, na který byly vydány.
Tento odstavec se použije pro hospodářský rok 2008/09 a pro první tři měsíce každého následujícího hospodářského roku.
4. Použití dovozních cel na třtinový cukr určený k rafinaci kódu KN 1701 11 10 pocházející ze zemí uvedených v příloze XIX se pozastavuje pro doplňkové množství, které je potřebné k zajištění dostatečného zásobování zařízení zabývajících se výhradně rafinací pro hospodářský rok 2008/09.
Doplňkové množství stanoví Komise na základě rovnováhy mezi tradiční potřebou zásobování podle odstavce 1 a předpokládanými dodávkami cukru určenými k rafinaci pro příslušný hospodářský rok. Tuto rovnováhu může Komise během hospodářského roku přezkoumat a může při tom vycházet z paušálních odhadů surového cukru určeného ke spotřebě z předchozích období.
Článek 154
Zaručená cena
1. Zaručené ceny stanovené pro cukr ze zemí AKT/Indie se použijí pro dovoz surového a bílého cukru standardní jakosti
a)
z nejméně rozvinutých zemí v rámci režimu uvedeného v článcích 12 a 13 nařízení Rady (ES) č. 980/2005 (65);
b)
ze států uvedených v příloze XIX na doplňkové množství podle čl. 153 odst. 4.
2. Žádosti o dovozní licence na cukr, na který se vztahuje zaručená cena, musí být doplněny vývozní licencí vydanou orgány vyvážející země, která potvrzuje, že cukr odpovídá pravidlům stanoveným v příslušných dohodách.
Článek 155
Závazky plynoucí z protokolu o cukru
Komise může přijmout opatření k zajištění toho, aby se cukr ze zemí AKT/Indie dovážel do Společenství za podmínek stanovených v protokolu 3 k příloze V Dohody o partnerství AKT-ES a v Dohodě mezi Evropským společenstvím a Indickou republikou o třtinovém cukru. Tato opatření se mohou podle potřeby odchýlit od článku 153 tohoto nařízení.
Článek 156
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto pododdílu prováděcí pravidla, aby byl zejména zajištěn soulad s mezinárodními dohodami. Jejich součástí mohou být změny přílohy XIX.
Pododdíl III
Zvláštní ustanovení pro dovoz konopí
Článek 157
Dovoz konopí
1. Do Společenství se mohou dovážet níže uvedené produkty, pouze jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
surové pravé konopí kódu KN 5302 10 00 splňující podmínky stanovené v článku 52 nařízení (ES) č. 1782/2003;
b)
semena odrůd konopí kódu KN 1207 99 15 určená k výsevu, u kterých je prokázáno, že obsah tetrahydrokannabinolu nepřesahuje hodnotu stanovenou podle článku 52 nařízení (ES) č. 1782/2003;
c)
semena konopí kódu KN 1207 99 91, která nejsou určena k výsevu, dovážená výhradně dovozci schválenými členským státem, aby se zajistilo, že tato semena nebudou určena k výsevu.
2. Aniž jsou dotčeny jakékoli zvláštní předpisy, které může Komise přijmout podle článku 194, podléhá dovoz produktů uvedených v odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku do Společenství kontrole, která ověřuje dodržování podmínek podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Tento článek se použije, aniž jsou dotčena přísnější opatření přijatá členskými státy v souladu se smlouvou a v souladu se závazky vyplývajícími z Dohody WTO o zemědělství.
Pododdíl IV
Zvláštní ustanovení pro dovoz chmele
Článek 158
Dovoz chmele
1. Produkty v odvětví chmele mohou být dovezeny z třetích zemí pouze tehdy, pokud jsou jejich znaky jakosti přinejmenším rovnocenné znakům jakosti stanoveným pro stejné produkty sklizené ve Společenství nebo z takových produktů získané.
2. Produkty, ke kterým je přiloženo osvědčení o původu vydané orgány země původu a uznané za rovnocenné ověřovací listině původu podle článku 117, se považují za odpovídající jakostním znakům uvedeným v odstavci 1.
V případě chmelového prášku, chmelového prášku s vyšším obsahem lupulinu, chmelového výtažku a smíšených chmelových produktů může být osvědčení uznáno za rovnocenné ověřovací listině pouze v případě, že obsah alfa kyseliny v produktech není nižší než u chmele, ze kterého byly získány.
Rovnocennost těchto osvědčení se ověřuje podle prováděcích pravidel přijatých Komisí.
Oddíl V
Ochrana a aktivní zušlechťovací styk
Článek 159
Ochranná opatření
1. Ochranná opatření proti dovozu do Společenství přijímá Komise s výhradou odstavce 3 tohoto článku v souladu s nařízeními Rady (ES) č. 519/94 (66) a (ES) č. 3285/94 (67).
2. Pokud není stanoveno jinak v jiném aktu Rady, přijímá ochranná opatření proti dovozu do Společenství v souladu s mezinárodními dohodami uzavřenými podle článku 300 Smlouvy Komise podle odstavce 3 tohoto článku.
3. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 může Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, přijmout na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Rozhodnutí přijatá Komisí podle odstavců 1 a 2 může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotyčné rozhodnutí změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo předloženo.
4. Pokud Komise dospěje k názoru, že by ochranné opatření přijaté podle odstavců 1 a 2 mělo být zrušeno nebo změněno, postupuje takto:
a)
jestliže opatření přijala Rada, navrhne Komise Radě, aby opatření bylo zrušeno nebo změněno. Rada rozhodne kvalifikovanou většinou;
b)
ve všech ostatních případech ochranná opatření Společenství zruší nebo změní Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1.
Článek 160
Pozastavení režimu aktivního zušlechťovacího styku
1. Pokud je trh Společenství narušen režimem aktivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu zcela nebo částečně pozastavit používání režimu aktivního zušlechťovacího styku pro produkty odvětví obilovin, rýže, cukru, olivového oleje a stolních oliv, hovězího a telecího masa, mléka a mléčných výrobků, vepřového masa, skopového a kozího masa, vajec, drůbežího masa a zemědělského lihu. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme příslušné rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Opatření, o nichž Komise rozhodne podle prvního pododstavce, může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotyčná opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí byla předložena.
2. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace zemědělských trhů může Rada postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy používání režimu aktivního zušlechťovacího styku pro produkty uvedené v odstavci 1 zcela nebo částečně zakázat.
KAPITOLA III
Vývoz
Oddíl I
Vývozní licence
Článek 161
Vývozní licence
1. Aniž jsou dotčeny případy, v nichž jsou vývozní licence požadovány v souladu s tímto nařízením, může Komise stanovit povinnost předložit vývozní licenci pro vývoz jednoho nebo více produktů z následujících odvětví ze Společenství
a)
obilovin;
b)
rýže;
c)
cukru;
d)
olivového oleje a stolních oliv, pokud jde o olivový olej uvedený v části VII písm. a) přílohy I;
e)
hovězího a telecího masa;
f)
mléka a mléčných výrobků;
g)
vepřového masa;
h)
skopového a kozího masa;
i)
vajec;
j)
drůbežího masa;
k)
zemědělského lihu.
Při uplatňování prvního pododstavce přihlíží Komise k nezbytnosti vývozních licencí pro řízení dotčených trhů, a zejména pro sledování vývozu daných produktů.
2. Články 131 až 133 se použijí obdobně.
3. Komise přijme k odstavcům 1 a 2 prováděcí pravidla týkající se mimo jiné doby platnosti licencí a výše jistoty.
Oddíl II
Vývozní náhrady
Článek 162
Oblast působnosti vývozních náhrad
1. V míře nezbytné pro umožnění vývozu na základě kurzů nebo cen na světovém trhu a v mezích vyplývajících z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy může být rozdíl mezi těmito kurzy nebo cenami a cenami ve Společenství pokryt vývozní náhradou pro
a)
produkty vyvážené bez dalšího zpracování v těchto odvětvích:
i)
obilovin,
ii)
rýže,
iii)
cukru, pokud jde o produkty uvedené v části III písm. b), c), d) a g) přílohy I,
iv)
hovězího a telecího masa,
v)
mléka a mléčných výrobků,
vi)
vepřového masa,
vii)
vajec,
viii)
drůbežího masa;
b)
produkty uvedené v písm. a) bodech i), ii), iii), v) a vii) vyvážené ve formě zboží uvedeného v přílohách XX a XXI.
Pokud jde o mléko a mléčné výrobky vyvážené ve formě produktů uvedených v části IV přílohy XX, poskytují se vývozní náhrady pouze pro produkty uvedené v části XVI písm. a) až e) a g) přílohy I.
2. Vývozní náhrady pro produkty vyvážené ve formě zpracovaného zboží uvedené v přílohách XX a XXI nesmějí být vyšší než náhrady pro stejné produkty vyvážené bez dalšího zpracování.
3. V míře nezbytné pro zohlednění zvláštní povahy výroby některých lihovin získávaných z obilovin může Komise přizpůsobit kritéria pro udělení vývozních náhrad uvedených v odstavcích 1 a 2 a ověřovací postupy této zvláštní situaci.
Článek 163
Přidělování vývozních náhrad
Množství, která lze vyvézt s vývozní náhradou, se přidělují způsobem, který
a)
je nejvhodnější pro povahu produktu a situaci na daném trhu, umožňuje nejúčinnější využití dostupných zdrojů a zohledňuje účinnost a strukturu vývozu ze Společenství, aniž by vedl k diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty, a zvláště mezi velkými a malými hospodářskými subjekty;
b)
je s přihlédnutím k požadavkům na správu pro hospodářské subjekty administrativně nejméně náročný;
c)
vylučuje jakoukoli diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
Článek 164
Stanovení vývozní náhrady
1. Vývozní náhrady jsou stejné pro celé Společenství. Mohou se lišit podle místa určení, zejména pokud je to nezbytné vzhledem k situaci na světovém trhu, konkrétním požadavkům některých trhů nebo závazkům vyplývajícím z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
2. Náhrady stanoví Komise.
Náhrady mohou být stanoveny
a)
v pravidelných odstupech;
b)
prostřednictvím nabídkového řízení pro produkty, pro něž byl tento postup stanoven přede dnem použitelnosti tohoto nařízení podle čl. 204 odst. 2.
S výjimkou případů, kdy se stanovení provádí nabídkovým řízením, se seznam produktů, pro něž se poskytuje vývozní náhrada, a výše vývozní náhrady stanoví alespoň jednou za tři měsíce. Náhrady však mohou zůstat na stejné úrovni po dobu delší než tři měsíce a v případě nutnosti je může Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu v mezidobí upravovat.
3. Při stanovení náhrad pro některé produkty se zohlední jeden nebo více z těchto aspektů:
a)
stávající situace a předpokládaný vývoj:
-
cen a množství daného produktu, která jsou k dispozici, na trhu Společenství,
-
cen daného produktu na světovém trhu;
b)
cíle společné organizace trhu, které spočívají v zajištění rovnováhy a přirozeného vývoje cen a obchodu na tomto trhu;
c)
nutnost zabránit narušením, která by mohla způsobit přetrvávající nerovnováhu mezi nabídkou a poptávkou na trhu Společenství;
d)
hospodářské aspekty zamýšleného vývozu;
e)
omezení vyplývající z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy;
f)
potřeba zajistit rovnováhu mezi použitím základních produktů Společenství pro vývoz zpracovaného zboží do třetích zemí a použitím produktů z těchto zemí dovezených v rámci režimu zušlechťovacího styku;
g)
nejpříznivější náklady na uvedení produktů na trh a na jejich přepravu z trhů Společenství do přístavů nebo jiných míst vývozu ve Společenství, jakož i náklady na dopravu do země určení;
h)
poptávka na trhu Společenství;
i)
pokud jde o odvětví vepřového masa, vajec a drůbežího masa, rozdíl mezi cenami v rámci Společenství a cenami na světovém trhu za dodávané množství krmných obilovin nezbytné pro produkci v těchto odvětvích ve Společenství.
4. Komise může pro vývozní náhrady v odvětví obilovin a rýže stanovit opravnou částku. V případě nutnosti však může Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, opravné částky změnit.
První pododstavec se může použít rovněž na produkty vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze XX.
Článek 165
Vývozní náhrada pro uskladněný slad
Po dobu prvních tří měsíců hospodářského roku je pro vývozy sladu uskladněného na konci předchozího hospodářského roku nebo vyrobeného z ječmene uskladněného k tomuto dni použitelná náhrada, která by se bývala použila v případě dotyčné vývozní licence pro vývoz uskutečněný během posledního měsíce předchozího hospodářského roku.
Článek 166
Úprava vývozní náhrady pro obiloviny
Pokud Komise nestanoví jinak, upravuje náhradu pro produkty uvedené v části I písm. a) a b) přílohy I stanovenou podle čl. 167 odst. 2 na základě úrovně měsíčních zvýšení používaných na intervenční cenu a případně změn těchto cen.
První pododstavec se může použít zcela nebo zčásti na produkty uvedené v části I písm. c) a d) přílohy I i na produkty uvedené v části I přílohy I a vyvážené ve formě zboží podle části I přílohy XX. V tom případě se úprava uvedená v prvním pododstavci opraví použitím koeficientu pro měsíční zvýšení, vyjadřujícího poměr mezi množstvím základního produktu a množstvím tohoto produktu obsaženého ve zpracovaném produktu, který je vyvážen nebo použit ve vyváženém zboží.
Článek 167
Poskytování vývozní náhrady
1. Náhrady pro produkty uvedené v čl. 162 odst. 1 písm. a), které jsou vyváženy bez dalšího zpracování, se poskytují pouze na základě žádosti a po předložení vývozní licence.
2. Pro produkty uvedené v odstavci 1 se použije částka náhrady platná ke dni podání žádosti o licenci, případně částka vyplývající z příslušného nabídkového řízení, a pokud jde o rozlišené náhrady, částka, která je platná ke stejnému dni
a)
pro místo určení uvedené v licenci nebo
b)
případně pro skutečné místo určení, pokud se liší od místa určení uvedeného v licenci, přičemž použitelná částka nesmí překročit částku pro místo určení uvedené v licenci.
Komise může úpřijmout vhodná opatření, aby zamezila zneužívání pružnosti tohoto odstavce.
3. Odchylně od odstavce 1 může Komise rozhodnout, že v případě násadových vajec a jednodenních kuřat mohou být vývozní licence uděleny dodatečně.
4. Postupem podle čl. 16 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 3448/93 (68) může být rozhodnuto o použití odstavců 1 a 2 na zboží uvedené v čl. 162 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení.
5. Komise může povolit odchylky od odstavců 1 a 2 u produktů, pro něž jsou vývozní náhrady hrazeny v rámci potravinové pomoci.
6. Náhrada je vyplacena, jestliže se prokáže, že
a)
produkty byly vyvezeny ze Společenství;
b)
v případě rozlišené náhrady produkty dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena, aniž je dotčen odst. 2 písm. b).
Komise však může povolit výjimky, pokud jsou stanoveny podmínky, které poskytují rovnocenné záruky.
7. Komise může pro jeden nebo více produktů stanovit další podmínky pro poskytování vývozních náhrad. Například že
a)
náhrady se vyplácejí pouze na produkty pocházející ze Společenství;
b)
výše náhrad u dovážených produktů je omezena na dovozní cla, pokud jsou tato cla nižší než použitelná náhrada.
Článek 168
Vývozní náhrady pro živá zvířata v odvětví hovězího a telecího masa
Pokud jde o produkty v odvětví hovězího a telecího masa, jsou poskytování a výplata vývozní náhrady pro živá zvířata podmíněny dodržením právních předpisů Společenství pro dobré životní podmínky zvířat, a zejména předpisů na ochranu zvířat během přepravy.
Článek 169
Vývozní limity
Dodržování závazků týkajících se objemů, které vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy, se zajišťuje na základě vývozních licencí vydaných pro referenční období, která se vztahují na příslušné produkty. S ohledem na dodržení závazků vyplývajících z Dohody WTO o zemědělství nemá konec referenčního období vliv na platnost vývozních licencí.
Článek 170
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto oddílu prováděcí pravidla, která upraví zejména
a)
přerozdělování dosud nepřidělených nebo nevyužitých množství, která lze vyvézt;
b)
jakost a dalších konkrétní požadavky a podmínky pro produkty, na které může být poskytnuta vývozní náhrada;
c)
sledování, zda činnosti, na které mohou být vyplaceny náhrady a všechny ostatní částky vztahující se na vývozní operace, byly skutečně vykonány a řádně provedeny, včetně fyzických kontrol a kontroly dokladů.
Veškeré nezbytné změny přílohy XX provádí Komise s přihlédnutím ke kritériím uvedeným v čl. 8 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 3448/93.
Prováděcí pravidla k článku 167 týkající se produktů uvedených v čl. 162 odst. 1 písm. b) se však přijmou postupem podle čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 3448/93.
Oddíl III
Správa vývozních kvót v odvětví mléka a mléčných výrobků
Článek 171
Správa celních kvót otevřených třetími zeměmi
1. Pokud dohoda uzavřená podle článku 300 Smlouvy stanoví celkovou nebo částečnou správu celní kvóty otevřené třetí zemí pro mléko a mléčné výrobky, stanoví Komise příslušný způsob správy a přijme prováděcí pravidla k němu.
2. Celní kvóty uvedené v odstavci 1 jsou spravovány tak, aby nedošlo k žádné diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty a aby bylo zaručeno plné využití možností v rámci příslušné kvóty, přičemž se použije jedna z těchto metod, kombinace těchto metod nebo jiná vhodná metoda:
a)
metoda založená na časovém pořadí podání žádostí (podle zásady „kdo dřív přijde, je dřív na řadě“);
b)
metoda rozdělování kvót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádosti (tzv. „metoda souběžného zkoumání“);
c)
metoda přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. „metoda tradičních dovozců / nových žadatelů“).
Oddíl IV
Zvláštní zacházení při dovozu do třetích zemí
Článek 172
Osvědčení pro produkty podléhající při dovozu do třetí země zvláštnímu zacházení
1. Při vývozu produktů, které mohou při dodržení určitých podmínek v souladu s dohodami uzavřenými Společenstvím podle článku 300 Smlouvy podléhat při dovozu do určité třetí země zvláštnímu zacházení, vystaví příslušné orgány členských států na požádání a po náležité kontrole potvrzení, že dané podmínky jsou splněny.
2. Komise přijme k tomuto článku prováděcí pravidla.
Oddíl V
Zvláštní ustanovení pro živé rostliny
Článek 173
Minimální vývozní ceny
1. Komise může pro každý z produktů v odvětví živých rostlin kódu KN 0601 10 každoročně včas před začátkem obchodního období stanovit jednu nebo více minimálních cen pro vývoz do třetích zemí.
Vývoz těchto produktů je povolen pouze za cenu, která se rovná stanovené minimální ceně pro příslušný produkt nebo která ji převyšuje.
2. Komise přijme prováděcí pravidla k odstavci 1 se zřetelem k závazkům vyplývajícím z dohod uzavřených podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy.
Oddíl VI
Pasivní zušlechťovací styk
Článek 174
Pozastavení režimu pasivního zušlechťovacího styku
1. Pokud je trh Společenství narušen režimem pasivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu zcela nebo částečně pozastavit používání režimu pasivního zušlechťovacího styku pro produkty odvětví obilovin, rýže, hovězího a telecího masa, vepřového masa, skopového a kozího masa a drůbežího masa. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme příslušné rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Opatření, o nichž Komise rozhodne podle prvního pododstavce, může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotyčná opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí byla předložena.
2. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace zemědělských trhů může Rada postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy používání režimu pasivního zušlechťovacího styku pro produkty uvedené v odstavci 1 zcela nebo částečně zakázat.
ČÁST IV
PRAVIDLA HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
KAPITOLA I
Pravidla vztahující se na podniky
Článek 175
Použití článků 81 až 86 Smlouvy
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, použijí se články 81 až 86 Smlouvy a předpisy přijaté k jejich provedení s výhradou článku 176 tohoto nařízení na všechny dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v čl. 81 odst. 1 a článku 82 Smlouvy, které se týkají produkce produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) až h), písm. k) a písm. m) až u) a odst. 3 tohoto nařízení či obchodu s nimi.
Článek 176
Výjimky
1. Ustanovení čl. 81 odst. 1 Smlouvy se nepoužijí na dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v článku 175 tohoto nařízení, které tvoří nedílnou část vnitrostátní organizace trhu nebo jsou nezbytné pro dosažení cílů stanovených v článku 33 Smlouvy.
Ustanovení čl. 81 odst. 1 Smlouvy se zejména nepoužije na dohody, rozhodnutí a jednání zemědělců, zemědělských sdružení a svazů těchto sdružení náležejících jednomu členskému státu, které se zabývají produkcí nebo prodejem zemědělských produktů nebo využíváním společných zařízení ke skladování, úpravě nebo zpracování zemědělských produktů a které nestanoví povinnost účtovat stejné ceny, pokud Komise neshledá, že brání hospodářské soutěži a ohrožují cíle uvedené v článku 33 Smlouvy.
2. Po konzultaci členských států a slyšení dotyčných podniků nebo sdružení podniků a fyzických nebo právnických osob, které považuje za vhodné, má Komise výlučnou pravomoc podléhající přezkumu Soudního dvora stanovit rozhodnutím, které je zveřejněno, které dohody, rozhodnutí a jednání splňují podmínky uvedené v odstavci 1.
Komise tak učiní buď z vlastního podnětu, nebo na žádost příslušného orgánu členského státu nebo zúčastněného podniku nebo sdružení podniků.
3. Při zveřejnění rozhodnutí uvedeného v odst. 2 prvním pododstavci se uvedou jména stran a podstatná část obsahu rozhodnutí. Zohlední se oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
Článek 177
Dohody a jednání ve vzájemné shodě v odvětví tabáku
1. Ustanovení čl. 81 odst. 1 Smlouvy se nepoužijí na dohody a jednání ve vzájemné shodě uznaných mezioborových organizací v odvětví tabáku, jejichž účelem je naplňovat cíle podle čl. 123 písm. c) tohoto nařízení, pokud
a)
tyto dohody a jednání ve vzájemné shodě byly oznámeny Komisi;
b)
Komise ve lhůtě tří měsíců po obdržení všech požadovaných údajů neshledala, že tyto dohody nebo jednání ve vzájemné shodě jsou neslučitelné s pravidly hospodářské soutěže Společenství.
Během této tříměsíční lhůty nesmějí být dohody a jednání ve vzájemné shodě provedeny.
2. Dohody a jednání ve vzájemné shodě jsou prohlášeny za neslučitelné s pravidly hospodářské soutěže Společenství, jestliže
a)
mohou vést k jakékoli formě rozdělení trhů uvnitř Společenství;
b)
mohou narušit řádné fungování organizace trhu;
c)
mohou způsobit narušení hospodářské soutěže, která nemají zásadní význam pro dosažení cílů společné zemědělské politiky sledovaných opatřením mezioborové organizace;
d)
zahrnují stanovení cen nebo kvót, aniž jsou dotčena opatření přijatá mezioborovými organizacemi na základě zvláštních ustanovení právních předpisů Společenství;
e)
mohou vést k diskriminaci nebo vyloučit hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů.
3. Zjistí-li Komise po uplynutí lhůty tří měsíců podle odst. 1 písm. b), že podmínky pro použití této kapitoly nejsou splněny, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1 rozhodne, že se na dotyčnou dohodu nebo jednání ve vzájemné shodě použije čl. 81 odst. 1 Smlouvy.
Uvedené rozhodnutí se použije přede dnem jeho oznámení dotyčné mezioborové organizaci, pouze pokud tato mezioborová organizace poskytla nesprávné údaje nebo zneužila výjimky stanovené v odstavci 1.
Článek 178
Závazný účinek dohod a jednání ve vzájemné shodě pro nečleny v odvětví tabáku
1. Mezioborové organizace v odvětví tabáku mohou požádat, aby se některé jimi uzavřené dohody nebo jednání ve vzájemné shodě v rámci jejich příslušných oblastí působnosti staly po omezenou dobu závaznými pro individuální hospodářské subjekty a jejich seskupení v příslušném hospodářském odvětí, které nejsou součástí oborů zastoupených v dané mezioborové organizaci.
Působnost pravidel mezioborových organizací může být rozšířena pouze tehdy, jestliže zastupují alespoň dvě třetiny dotyčné produkce nebo odboru. Jestliže má návrh na rozšíření pravidel meziregionální rozsah, doloží mezioborové organizace minimální reprezentativnost pro každý ze seskupených oborů ve všech regionech, kterých se to týká.
2. Pravidla, o rozšíření jejichž působnosti je žádáno, musí platit již nejméně jeden rok a musí se týkat jedné z těchto oblastí:
a)
znalosti produkce a trhu;
b)
stanovení minimální jakosti;
c)
používání způsobů pěstování slučitelných s ochranou životního prostředí;
d)
stanovení minimálních norem pro obalovou a obchodní úpravu;
e)
použití certifikovaného osiva a kontroly jakosti produktů.
3. Rozšíření působnosti pravidel podléhá schválení Komise.
Článek 179
Prováděcí pravidla pro dohody a jednání ve vzájemné shodě v odvětví tabáku
Komise přijme k článkům 177 a 178 prováděcí pravidla týkající se mimo jiné oznamování a zveřejňování.
KAPITOLA II
Pravidla pro státní podporu
Článek 180
Použití článků 87, 88 a 89 Smlouvy
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, a zejména s výjimkou státních podpor uvedených v článku 182 tohoto nařízení, vztahují se na produkci produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) až h), písm. k) a písm. m) až u) a odst. 3 tohoto nařízení a na obchodování s nimi články 87, 88 a 89 Smlouvy.
Článek 181
Zvláštní ustanovení pro odvětví mléka a mléčných výrobků
S výhradou čl. 87 odst. 2 Smlouvy jsou zakázány podpory, jejichž výše je stanovena na základě ceny nebo množství produktů uvedených v části XVI přílohy I tohoto nařízení.
Zakázána jsou rovněž vnitrostátní opatření umožňující vyrovnání cen produktů uvedených v části XVI přílohy I tohoto nařízení.
Článek 182
Zvláštní vnitrostátní ustanovení
1. Finsko a Švédsko mohou po schválení Komisí poskytovat podpory pro chov sobů, produkci produktů z nich (KN ex 0208 a ex 0210) a jejich uvádění na trh, pokud tak nedojde ke zvýšení tradiční úrovně produkce.
2. Vzhledem ke svým zvláštním klimatickým podmínkám může Finsko po schválení Komisí poskytovat podporu pro určitá množství osiva a obilného osiva, které je produkováno pouze ve Finsku.
3. Členské státy, které sníží svou kvótu na cukr o více než 50 % kvóty na cukr stanovené dne 20. února 2006 v příloze III nařízení (ES) č. 318/2006, mohou v období, kdy je pěstitelům cukrové řepy vyplácena přechodná podpora podle hlavy IV kapitoly 10f nařízení (ES) č. 1782/2003, poskytnout dočasnou státní podporu. Komise na žádost příslušného členského státu rozhodne o celkové výši státní podpory pro toto opatření.
V případě Itálie nepřekročí v hospodářském roce dočasná podpora uvedená v prvním pododstavci, která je poskytována pěstitelům cukrové řepy a na přepravu cukrové řepy, celkovou částku 11 EUR na tunu cukrové řepy.
Finsko může pěstitelům cukrové řepy poskytnout v hospodářském roce podporu ve výši až 350 EUR na hektar.
Příslušné členské státy informují Komisi do 30 dnů od konce každého hospodářského roku o výši státní podpory, která byla v uvedeném hospodářském roce skutečně poskytnuta.
4. Aniž je dotčeno použití čl. 88 odst. 1 a odst. 3 první věty Smlouvy, může Německo až do 31. prosince 2010 v rámci německého lihového monopolu poskytovat podporu pro produkty, které jsou po dalším zpracování uváděny monopolem na trh jako líh zemědělského původu a které jsou uvedeny v příloze I Smlouvy. Celková výše této podpory nesmí přesáhnout 110 milionů EUR za rok.
Německo předloží Komisi každý rok do 30. června zprávu o fungování tohoto režimu.
ČÁST V
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO JEDNOTLIVÁ ODVĚTVÍ
Článek 183
Propagační dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
Aniž je dotčeno použití článků 87, 88 a 89 Smlouvy podle článku 180 tohoto nařízení, mohou členské státy svým producentům mléka uložit propagační dávku na základě množství mléka nebo ekvivalentu mléka uvedených na trh s cílem financovat opatření na podporu spotřeby ve Společenství, na rozšiřování trhů s mlékem a mléčnými výrobky a na zvyšování jakosti.
Článek 184
Předkládání zpráv v některých odvětvích
Komise předloží
1)
Radě do 30. září 2008 zprávu o odvětví sušených krmiv na základě hodnocení ustanovení tohoto nařízení, týkající se zejména vývoje v oblasti luštěnin a jiných zelených pícnin, produkce sušených krmiv a dosažených úspor fosilních paliv. Ke zprávě v případě nutnosti přiloží vhodné návrhy;
2)
každé tři roky a poprvé do 31. prosince 2010 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění opatření v odvětví včelařských produktů podle hlavy I kapitoly IV části II oddílu VI;
3)
do 31. prosince 2009 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o použití odchylky stanovené v čl. 182 odst. 4 pro německý lihový monopol, včetně zhodnocení podpor poskytnutých v rámci tohoto monopolu, spolu s případnými vhodnými návrhy.
Článek 185
Evidence smluv v odvětví chmele
1. Každá smlouva o dodávce chmele vypěstovaného ve Společenství uzavřená mezi producentem nebo organizací producentů na jedné straně a kupujícím na straně druhé musí být evidována subjekty, které k tomu každý dotyčný pěstitelský členský stát určí.
2. Smlouvy o dodávkách určitých množství za dohodnuté ceny na dobu zahrnující jednu nebo více sklizní, uzavřené před 1. srpnem roku první zahrnuté sklizně, se označují jako „smlouvy uzavřené předem“. Evidují se odděleně.
3. Evidované údaje smějí být použity výhradně pro účely tohoto nařízení.
4. Komise přijme prováděcí pravidla pro evidenci smluv o dodávkách chmele.
Článek 186
Narušení trhu způsobená cenami na vnitřním trhu
Komise může přijmout nezbytná opatření v následujících situacích, pokud je pravděpodobné, že budou přetrvávat, a pokud tak narušují nebo by mohly narušit trhy:
a)
pokud jde o produkty v odvětvích cukru, chmele, hovězího a telecího masa a skopového a kozího masa, jestliže ceny těchto produktů na trhu Společenství výrazně vzrostou nebo klesnou;
b)
pokud jde o produkty v odvětvích vepřového masa, vajec a drůbežího masa a pokud jde o olivový olej, jestliže ceny těchto produktů na trhu Společenství výrazně vzrostou.
Článek 187
Narušení trhu způsobená kurzy nebo cenami na světových trzích
Pokud u produktů v odvětvích obilovin, rýže, cukru a mléka a mléčných výrobků kurzy nebo ceny na světovém trhu s jedním nebo více produkty dosáhnou úrovně, která narušuje nebo může narušit dostupnost zásob na trhu Společenství, a je pravděpodobné, že tato situace bude pokračovat nebo se zhoršovat, může Komise přijmout nezbytná opatření pro dotčené odvětví. Komise může zejména zcela nebo částečně pozastavit dovozní cla na určitá množství.
Článek 188
Podmínky pro opatření použitelná v případech narušení trhu a prováděcí pravidla
1. Opatření stanovená v článcích 186 a 187 mohou být přijata,
a)
jestliže se veškerá jiná opatření stanovené tímto nařízením ukáží nedostatečnými;
b)
s ohledem na závazky vyplývající z dohod uzavřených podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy.
2. Komise může přijmout k článkům 186 a 170 prováděcí pravidla.
Článek 189
Sdělení v odvětví lihu
1. Pokud jde o produkty v odvětví lihu, sdělují členské státy Komisi tyto informace:
a)
výrobu lihu zemědělského původu v hektolitrech čistého ethanolu, rozepsanou podle použitých produktů vhodných pro výrobu lihu;
b)
objem odbytu lihu zemědělského původu v hektolitrech čistého ethanolu, rozepsaný podle různých odvětví určení;
c)
zásoby lihu zemědělského původu dostupné v členském státě na konci předchozího roku;
d)
odhady týkající se výroby běžného roku.
Pravidla pro sdělování uvedených informací, a zejména četnost sdělení a stanovení odvětví určení, stanoví Komise.
2. Na základě informací uvedených v odstavci 1 a dalších dostupných informací vypracuje Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, rozvahu Společenství týkající se trhu s lihem zemědělského původu za předchozí rok a odhad rozvahy běžného roku.
Rozvaha Společenství obsahuje rovněž informace o lihu nezemědělského původu. Přesný obsah a prostředky získávání těchto informací stanoví Komise.
Pro účely tohoto odstavce se „lihem nezemědělského původu“ rozumějí produkty kódů KN 2207, 2208 90 91 a 2208 90 99 nezískané z určitého zemědělského produktu uvedeného v příloze I Smlouvy.
3. Komise oznámí členským státům rozvahy uvedené v odstavci 2.
ČÁST VI
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 190
Finanční ustanovení
Na výdaje vynaložené členskými státy při plnění povinností vyplývajících z tohoto nařízení se vztahuje nařízení (ES) č. 1290/2005 a předpisy přijaté k jeho provedení.
Článek 191
Mimořádné situace
K řešení konkrétních praktických problémů přijímá Komise opatření nezbytná a odůvodněná v mimořádných situacích.
Tato opatření se mohou odchýlit od tohoto nařízení, avšak pouze v míře a po dobu, jež jsou nezbytně nutné.
Článek 192
Výměna informací mezi členskými státy a Komisí
1. Členské státy a Komise si navzájem poskytují veškeré informace nezbytné pro uplatňování tohoto nařízení nebo pro sledování a analýzu trhu a pro dodržování mezinárodních závazků týkajících se produktů uvedených v článku 1.
2. Komise přijme prováděcí pravidla k určení informací nezbytných pro uplatňování odstavce 1, jakož i o jejich formě, obsahu, harmonogramu, lhůtách a režimu předávání a zpřístupňování informací a dokumentů.
Článek 193
Doložka o obcházení
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení, neposkytuje se žádná výhoda podle tohoto nařízení fyzické nebo právnické osobě, o níž je zjištěno, že podmínky nezbytné pro získání tohoto prospěchu byly vytvořen uměle v rozporu s cíli tohoto nařízení.
Článek 194
Kontroly a správní opatření a správní sankce a jejich ohlašování
Komise stanoví
a)
pravidla pro správní a fyzické kontroly prováděné členskými státy v zájmu plnění povinností vyplývajících z tohoto nařízení;
b)
režim uplatňování správních opatření a správních sankcí, pokud je zjištěno nedodržování povinností vyplývajících z tohoto nařízení;
c)
pravidla pro vracení neoprávněně vyplacených částek v důsledku použití tohoto nařízení;
d)
pravidla pro podávání zpráv o provedených kontrolách a jejich výsledcích.
Správní sankce uvedené v písmenu b) jsou odstupňovány podle závažnosti, rozsahu, přetrvávání a opakování zjištěných nedodržení povinností.
ČÁST VII
PROVÁDĚCÍ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
Prováděcí ustanovení
Článek 195
Výbor
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů (dále jen „výbor“).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
Článek 196
Organizace výboru
Při organizaci zasedání výboru uvedeného v článku 195 je třeba zohlednit zejména rozsah jeho povinností, specifickou povahu projednávané otázky a nezbytnost využití příslušných odborných znalostí.
KAPITOLA II
Přechodná a závěrečná ustanovení
Článek 197
Změny nařízení (ES) č. 1493/1999
Články 74 až 76 nařízení (ES) č. 1493/1999 se zrušují.
Článek 198
Změny nařízení (ES) č. 2200/96
Články 46 a 47 nařízení (ES) č. 2200/96 se zrušují.
Článek 199
Změny nařízení (ES) č. 2201/96
Články 29 a 30 nařízení (ES) č. 2201/96 se zrušují.
Článek 200
Změny nařízení (ES) č. 1184/2006
Nařízení (ES) č. 1184/2006 se mění takto:
1)
Název se nahrazuje tímto:
„Nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 ze dne 24. července 2006 o použití některých pravidel hospodářské soutěže na produkci některých zemědělských produktů a obchod s nimi“.
2)
Článek 1 se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro použití článků 81 až 86 a některých ustanovení článku 88 Smlouvy na produkci produktů uvedených v příloze I Smlouvy nebo obchod s nimi, s výjimkou produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) až h), písm. k) a písm. m) až u) a čl. 1 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (69).
Článek 1a
Články 81 až 86 Smlouvy a předpisy přijaté k jejich provedení se s výhradou článku 2 tohoto nařízení použijí na všechny dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v čl. 81 odst. 1 a článku 82 Smlouvy, které se týkají produkce produktů uvedených v článku 1 nebo obchodu s nimi.
3)
V čl. 2 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„1. Ustanovení čl. 81 odst. 1 Smlouvy se nepoužijí na dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v článku 1a tohoto nařízení, které tvoří nedílnou část vnitrostátní organizace trhu nebo jsou nezbytné pro dosažení cílů stanovených v článku 33 Smlouvy.“
4)
Článek 3 se nahrazuje tímto:
„Článek 3
Ustanovení čl. 88 odst. 1 a odst. 3 první věty Smlouvy se použijí na podporu poskytovanou na produkci produktů uvedených v článku 1 a na obchod s nimi.“
Článek 201
Zrušení
1. S výhradou odstavce 3 se zrušují
a)
nařízení (EHS) č. 234/68, (EHS) č. 827/68, (EHS) č. 2517/69, (EHS) č. 2728/75, (EHS) č. 1055/77, (EHS) č. 2931/79, (EHS) č. 1358/80, (EHS) č. 3730/87, (EHS) č. 4088/87, (EHS) č. 404/93, (ES) č. 670/2003 a (ES) č. 797/2004 s účinkem od 1. ledna 2008;
b)
nařízení (EHS) č. 707/76, (ES) č. 1786/2003, (ES) č. 1788/2003 a (ES) č. 1544/2006 s účinkem od 1. dubna 2008;
c)
nařízení (EHS) č. 315/68, (EHS) č. 316/68, (EHS) č. 2729/75, (EHS) č. 2759/75, (EHS) č. 2763/75, (EHS) č. 2771/75, (EHS) č. 2777/75, (EHS) č. 2782/75, (EHS) č. 1898/87, (EHS) č. 1906/90, (EHS) č. 2204/90, (EHS) č. 2075/92, (EHS) č. 2077/92, (EHS) č. 2991/94, (ES) č. 2597/97, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1255/1999, (ES) č. 2250/1999, (ES) č. 1673/2000, (ES) č. 2529/2001, (ES) č. 1784/2003, (ES) č. 865/2004, (ES) č. 1947/2005, (ES) č. 1952/2005 a (ES) č. 1028/2006 s účinkem od 1. července 2008;
d)
nařízení (ES) č. 1785/2003 s účinkem od 1. září 2008;
e)
nařízení (ES) č. 318/2006 s účinkem od 1. října 2008;
f)
nařízení (EHS) č. 3220/84, (EHS) č. 386/90, (EHS) č. 1186/90, (EHS) č. 2137/92 a (ES) č. 1183/2006 s účinkem od 1. ledna 2009.
2. Rozhodnutí 74/583/EHS se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2008.
3. Zrušením nařízení uvedených v odstavci 1 není dotčena skutečnost, že
a)
akty Společenství přijaté na základě uvedených nařízení zůstávají v platnosti a
b)
změny učiněné uvedenými nařízeními v jiných právních předpisech Společenství, které se tímto nařízením nezrušují, zůstávají i nadále v platnosti.
Článek 202
Odkazy
Odkazy na ustanovení a nařízení, která se mění nebo zrušují podle článků 197 až 201, se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávacími tabulkami obsaženýmí v příloze XXII.
Článek 203
Přechodná pravidla
Komise může přijmout opatření nezbytná pro plynulý přechod od ustanovení nařízení, která se mění nebo zrušují podle článků 197 až 201, k ustanovením tohoto nařízení.
Článek 204
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Toto nařízení se použije ode dne 1. ledna 2008.
Použije se však
a)
v odvětví obilovin, osiva, chmele, olivového oleje a stolních oliv, lnu a konopí, surového tabáku, hovězího a telecího masa, vepřového masa, skopového a kozího masa, vajec a drůbežího masa ode dne 1. července 2008;
b)
v odvětví rýže ode dne 1. září 2008;
c)
v odvětví cukru ode dne 1. října 2008 s výjimkou článku 56, který se použije ode dne 1. ledna 2008;
d)
v odvětvích sušených krmiv a bource morušového ode dne 1. dubna 2008;
e)
v odvětví vína, a pokud jde článek 197, ode dne 1. srpna 2008;
f)
v odvětví mléka a mléčných výrobků, s výjimkou části II hlavy I kapitoly III, ode dne 1. července 2008;
g)
pro režim omezení produkce mléka podle části II hlavy I kapitoly III ode dne 1. dubna 2008;
h)
pro klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla podle čl. 42 odst. 1 ode dne 1. ledna 2009.
Pro všechny dotyčné produkty se články 27, 39 a 172 použijí ode dne 1. ledna 2008 a články 143 až 164 ode dne 1. července 2008.
3. V odvětví cukru se část II hlava I použije do konce hospodářského roku 2014/15 pro cukr.
4. Ustanovení vztahující se na režim omezení produkce mléka podle části II hlavy I kapitoly III a podle článku 66 se použijí do 31. března 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 22. října 2007.
VERORDENING (EG) Nr. 1234/2007 VAN DE RAAD
van 22 oktober 2007
houdende een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten en specifieke bepalingen voor een aantal landbouwproducten („Integrale-GMO-verordening”)
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, en met name op de artikelen 36 en 37,
Gezien het voorstel van de Commissie,
Gezien het advies van het Europees Parlement (1),
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
De werking en de ontwikkeling van de gemeenschappelijke markt voor landbouwproducten moeten gepaard gaan met de totstandbrenging van een gemeenschappelijk landbouwbeleid (hierna „GLB” genoemd), en dit beleid moet met name een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten (hierna „GMO” genoemd) omvatten die, overeenkomstig artikel 34 van het Verdrag, naargelang van de producten verschillende vormen kan aannemen.
(2)
Sinds de invoering van het GLB heeft de Raad voor elk product of elke groep producten een GMO vastgesteld en die 21 marktordeningen zijn elk in een afzonderlijke basisverordening van de Raad opgenomen:
-
Verordening (EEG) nr. 234/68 van de Raad van 27 februari 1968 houdende de totstandbrenging van een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector levende planten en producten van de bloementeelt (2),
-
Verordening (EEG) nr. 827/68 van de Raad van 28 juni 1968 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten voor bepaalde in bijlage II van het Verdrag vermelde producten (3),
-
Verordening (EEG) nr. 2759/75 van de Raad van 29 oktober 1975 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector varkensvlees (4),
-
Verordening (EEG) nr. 2771/75 van de Raad van 29 oktober 1975 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector eieren (5),
-
Verordening (EEG) nr. 2777/75 van de Raad van 29 oktober 1975 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector slachtpluimvee (6),
-
Verordening (EEG) nr. 2075/92 van de Raad van 30 juni 1992 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector ruwe tabak (7),
-
Verordening (EEG) nr. 404/93 van de Raad van 13 februari 1993 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector bananen (8),
-
Verordening (EG) nr. 2200/96 van de Raad van 28 oktober 1996 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector groenten en fruit (9),
-
Verordening (EG) nr. 2201/96 van de Raad van 28 oktober 1996 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector verwerkte producten op basis van groenten en fruit (10),
-
Verordening (EG) nr. 1254/1999 van de Raad van 17 mei 1999 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector rundvlees (11),
-
Verordening (EG) nr. 1255/1999 van de Raad van 17 mei 1999 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector melk en zuivelproducten (12),
-
Verordening (EG) nr. 1493/1999 van de Raad van 17 mei 1999 houdende een gemeenschappelijke ordening van de wijnmarkt (13),
-
Verordening (EG) nr. 1673/2000 van de Raad van 27 juli 2000 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector vezelvlas en -hennep (14),
-
Verordening (EG) nr. 2529/2001 van de Raad van 19 december 2001 houdende een gemeenschappelĳke ordening der markten in de sector schapen- en geitenvlees (15),
-
Verordening (EG) nr. 1784/2003 van de Raad van 29 september 2003 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector granen (16),
-
Verordening (EG) nr. 1785/2003 van de Raad van 29 september 2003 houdende een gemeenschappelijke ordening van de rijstmarkt (17),
-
Verordening (EG) nr. 1786/2003 van de Raad van 29 september 2003 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector gedroogde voedergewassen (18),
-
Verordening (EG) nr. 865/2004 van de Raad van 29 april 2004 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten voor olijfolie en tafelolijven (19),
-
Verordening (EG) nr. 1947/2005 van de Raad van 23 november 2005 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector zaaizaad (20),
-
Verordening (EG) nr. 1952/2005 van de Raad van 23 november 2005 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector hop (21),
-
Verordening (EG) nr. 318/2006 van de Raad van 20 februari 2006 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector suiker (22).
(3)
Daarnaast heeft de Raad drie verordeningen met specifieke voorschriften voor bepaalde producten aangenomen, zonder dat hij voor deze producten een GMO heeft vastgesteld:
-
Verordening (EG) nr. 670/2003 van de Raad van 8 april 2003 tot vaststelling van specifieke maatregelen betreffende de markt voor ethylalcohol uit landbouwproducten (23),
-
Verordening (EG) nr. 797/2004 van de Raad van 26 april 2004 betreffende maatregelen ter verbetering van de productie en afzet van producten van de bijenteelt (24),
-
Verordening (EG) nr. 1544/2006 van de Raad van 5 oktober 2006 tot vaststelling van bijzondere maatregelen ter bevordering van de zijderupsteelt (25).
(4)
De genoemde verordeningen (hierna „basisverordeningen” genoemd) gaan vaak nog gepaard met een secundaire reeks verordeningen van de Raad. De meeste basisverordeningen zijn opgezet volgens dezelfde structuur en hebben talrijke bepalingen gemeen. Dit is met name het geval voor de regels inzake handel met derde landen en de algemene bepalingen, maar in zekere mate ook voor de regels inzake de interne markt. Voorts bevatten de basisverordeningen vaak uiteenlopende oplossingen voor identieke of vergelijkbare problemen.
(5)
Sinds enige tijd streeft de Gemeenschap ernaar de GLB-regelgeving te vereenvoudigen. Zo heeft zij een horizontaal rechtskader voor alle rechtstreekse betalingen tot stand gebracht door een serie steunregelingen samen te voegen in een bedrijfstoeslagregeling, die is vastgesteld bij Verordening (EG) nr. 1782/2003 van de Raad van 29 september 2003 tot vaststelling van gemeenschappelijke voorschriften voor regelingen inzake rechtstreekse steunverlening in het kader van het gemeenschappelijk landbouwbeleid en tot vaststelling van bepaalde steunregelingen voor landbouwers (26). Bij de basisverordeningen zou dezelfde aanpak moeten worden gevolgd. Hiertoe zouden de in die verordeningen vervatte regels in één enkel rechtskader moeten worden samengebracht en zouden de sectorale benaderingen voor zover mogelijk moeten worden vervangen door horizontale.
(6)
In het licht van bovengenoemde overwegingen dienen de basisverordeningen te worden ingetrokken en te worden vervangen door één enkele verordening.
(7)
Vereenvoudiging mag niet leiden tot het ter discussie stellen van de beleidsbeslissingen die door de jaren heen in het kader van het GLB zijn genomen. Daarom moet het bij deze verordening vooral om een technische vereenvoudiging gaan. Het is niet de bedoeling dat bestaande instrumenten worden ingetrokken of gewijzigd, tenzij ze achterhaald zijn, overbodig geworden zijn of gezien hun aard niet op het niveau van de Raad moeten worden behandeld, en evenmin dat nieuwe instrumenten of maatregelen worden ingesteld.
(8)
In het licht hiervan mogen in deze verordening niet die delen van GMO’s voorkomen waarvoor het beleid zal worden herzien. Dat geldt voor de meeste delen van de sector groenten en fruit, verwerkte groenten en fruit en de wijnsector. De bepalingen van de Verordeningen (EG) nr. 2200/96, (EG) nr. 2201/96 en (EG) nr. 1493/1999 mogen dan ook alleen in deze verordening worden opgenomen voor zover zij zelf niet het voorwerp zijn van beleidsherzieningen. De inhoudelijke voorschriften van deze GMO's mogen evenwel slechts worden opgenomen nadat de desbetreffende hervormingen zijn vastgesteld.
(9)
In de GMO’s voor granen, rijst, suiker, gedroogde voedergewassen, zaaizaad, olijfolie en tafelolijven, vlas en hennep, bananen, melk en zuivelproducten, en zijderupsen zijn verkoopseizoenen vastgesteld die in grote lijnen de biologische productiecyclus van elk van deze producten volgen. Bijgevolg moeten de in de genoemde sectoren vastgestelde verkoopseizoenen in deze verordening worden geïntegreerd.
(10)
Om de markten te stabiliseren en de landbouwbevolking een redelĳke levensstandaard te garanderen is voor de verschillende sectoren een gedifferentieerd systeem van prijsondersteuning ontwikkeld, en zijn tegelijk regelingen inzake rechtstreekse steunverlening ingevoerd, rekening houdend met enerzijds de uiteenlopende behoeften van elk van deze sectoren en anderzijds de onderlinge afhankelijkheid van de verschillende sectoren. Deze maatregelen hebben de vorm aangenomen van openbare interventie of steun voor particuliere opslag voor de producten van de sectoren granen, rijst, suiker, olijfolie en tafelolijven, rundvlees, melk en zuivelproducten, varkensvlees en schapen- en geitenvlees. Bijgevolg moeten, gelet op de doelstellingen van deze verordening, de prijsondersteuningsmaatregelen die bij de in het verleden ingestelde instrumenten zijn vastgesteld, worden gehandhaafd en mogen geen wezenlijke veranderingen worden aangebracht ten opzichte van de vorige rechtstoestand.
(11)
Met het oog op duidelijkheid en transparantie moeten de bepalingen inzake deze maatregelen een gemeenschappelijke structuur krijgen, terwijl het in elke sector gevoerde beleid in stand moet worden gehouden. Met dat doel voor ogen is het dienstig een onderscheid te maken tussen referentieprijzen en interventieprijzen.
(12)
De GMO’s voor granen, rundvlees en melk en zuivelproducten bevatten bepalingen op grond waarvan de Raad, overeenkomstig de procedure van artikel 37, lid 2, van het Verdrag, de prijsniveaus kan wijzigen. Gezien de gevoeligheid van de prijsregelingen moet duidelijk worden gemaakt dat de in artikel 37, lid 2, geboden mogelijkheid om prijsniveaus te wijzigen bestaat ten aanzien van alle sectoren die onder deze verordening vallen.
(13)
Voorts bepaalt de GMO voor suiker (EG) nr. 318/2006 dat de standaardkwaliteiten van suiker, die in de bijlage bij de verordening nader worden omschreven, moeten kunnen worden herzien, om met name rekening te houden met commerciële eisen en met de ontwikkelingen op het gebied van technische analyse. Voornoemde verordening kent de Commissie derhalve de bevoegdheid toe om de betreffende bijlage te wijzigen. Die mogelijkheid moet in het bijzonder behouden blijven opdat de Commissie indien nodig snel maatregelen kan nemen.
(14)
Om over betrouwbare informatie over de suikerprijzen op de communautaire markt te kunnen beschikken dient het systeem voor de mededeling van prijzen dat in de GMO voor suiker is vervat in deze verordening te worden opgenomen, op basis waarvan de marktprijsniveaus voor witte suiker moeten worden vastgesteld.
(15)
Om te voorkomen dat de interventieregeling voor granen, rijst, boter en mageremelkpoeder op zichzelf een afzetmarkt gaat creëren, moet verder de mogelijkheid worden geboden om de openbare interventie slechts gedurende bepaalde perioden van het jaar te openen. Wat rundvleesproducten, varkensvlees en boter betreft, dienen het openen en het beëindigen van de openbare interventie af te hangen van de marktprijzen die gedurende een bepaalde periode van toepassing zijn. Voor de sectoren granen (maïs), rijst en suiker moet de beperking van de hoeveelheden die in het kader van de openbare interventie kunnen worden aangekocht, worden gehandhaafd. Voor boter en mageremelkpoeder moet de bevoegdheid van de Commissie om de normale interventieaankoop te schorsen zodra een bepaalde hoeveelheid is bereikt of te vervangen door aankoop in het kader van een inschrijving, worden gehandhaafd.
(16)
De prijs waartegen een openbare interventieaankoop moet plaatsvinden, werd in het verleden in de GMO’s voor granen, rijst en rundvlees verlaagd, maar die prijsverlaging ging gepaard met de invoering van regelingen inzake rechtstreekse steunverlening in die sectoren. De steunverlening in het kader van die regelingen enerzijds en de interventieprijzen anderzijds zijn bijgevolg nauw met elkaar verbonden. Dat prijspeil voor de producten van de sector melk en zuivelproducten was vastgesteld met het oog op de bevordering van de consumptie van die producten en de verbetering van de concurrentiepositie ervan. In de rijst- en de suikersector zijn de prijzen op een zodanig peil vastgesteld dat kan worden bijgedragen tot het stabiliseren van de markt in gevallen waar de marktprijs voor een bepaald verkoopseizoen onder de voor het volgende verkoopseizoen vastgestelde referentieprijs daalt. Deze beleidsbeslissingen van de Raad blijven gelden.
(17)
Zoals de vorige GMO’s moet deze verordening de mogelijkheid bieden een bestemming te geven aan de in de openbare interventie aangekochte producten. Dergelijke maatregelen moeten op zodanige wijze worden genomen dat verstoringen van de markt worden voorkomen en dat de kopers op voet van gelijkheid worden behandeld en gelijke toegang tot deze producten hebben.
(18)
Met haar interventievoorraden van diverse landbouwproducten beschikt de Gemeenschap over het potentieel om een belangrijke bijdrage te leveren tot het welzijn van haar meest hulpbehoevende burgers. Het is in het belang van de Gemeenschap om op duurzame basis van dit potentieel gebruik te maken totdat de voorraden door invoering van adequate maatregelen tot een normaal peil zijn teruggebracht. Tot dusver kon de voedselverstrekking door liefdadigheidsinstellingen gebeuren op grond van Verordening (EEG) nr. 3730/87 van de Raad van 10 december 1987 houdende algemene voorschriften voor de levering van levensmiddelen uit interventievoorraden aan bepaalde organisaties met het oog op verstrekking aan de meest hulpbehoevenden in de Gemeenschap (27). Deze belangrijke sociale maatregel, die voor de begunstigden van grote waarde kan zijn, moet worden gehandhaafd en in deze verordening worden opgenomen.
(19)
Om bij te dragen tot een beter evenwicht op de zuivelmarkt en tot de stabilisering van de marktprijzen voorziet de GMO voor melk en zuivelproducten in de verlening van steun voor de particuliere opslag van room en bepaalde boter- en kaasproducten. Daarnaast heeft de Commissie de bevoegdheid gekregen om steun toe te kennen voor de particuliere opslag van bepaalde andere kaasproducten en van witte suiker, sommige soorten olijfolie, sommige soorten rundvleesproducten, mageremelkpoeder, varkensvlees en schapen- en geitenvlees. Gelet op het doel van deze verordening moeten deze maatregelen worden gehandhaafd en in deze verordening worden opgenomen.
(20)
Verordening (EG) nr. 1183/2006 van de Raad van 24 juli 2006 tot vaststelling van het communautaire indelingsschema voor geslachte volwassen runderen (28), Verordening (EEG) nr. 1186/90 van de Raad van 7 mei 1990 tot uitbreiding van de werkingssfeer van het communautaire indelingsschema voor geslachte volwassen runderen (29), Verordening (EEG) nr. 3220/84 van de Raad van 13 november 1984 tot vaststelling van het communautaire indelingsschema voor geslachte varkens (30), Verordening (EEG) nr. 2137/92 van de Raad van 23 juli 1992 betreffende het communautaire indelingsschema voor geslachte schapen en de communautaire standaardkwaliteit van geslachte schapen, vers of gekoeld (31), voorzien in communautaire indelingsschema's voor geslachte dieren in de sectoren rundvlees, varkensvlees en schapen- en geitenvlees. Deze schema’s zijn essentieel met het oog op de prijsnotering en de toepassing van de interventieregelingen in deze sectoren. Voorts wordt met deze schema’s een grotere markttransparantie beoogd. Deze indelingsschema’s voor geslachte dieren moeten worden gehandhaafd. Het is derhalve aangewezen de essentiële elementen ervan in deze verordening op te nemen, en de Commissie de bevoegdheid toe te kennen om een aantal veeleer technische aangelegenheden te regelen in uitvoeringsbepalingen.
(21)
Beperkingen van het vrije verkeer die voortvloeien uit de toepassing van maatregelen om de verspreiding van dierziekten tegen te gaan, kunnen in één of meer lidstaten moeilijkheden op de markt van bepaalde producten veroorzaken. De ervaring wijst uit dat ernstige marktverstoringen zoals een aanzienlijke daling van de consumptie of van de prijzen verband kunnen houden met een verlies van vertrouwen bij de consument als gevolg van het bestaan van risico's voor de volksgezondheid of voor de gezondheid van dieren.
(22)
Daarom moeten de buitengewone marktondersteunende maatregelen die met het oog op het verhelpen van deze situaties zijn vastgesteld in de GMO’s voor rundvlees, melk en zuivelproducten, varkensvlees, schapen- en geitenvlees, eieren en pluimvee, in deze verordening worden opgenomen onder dezelfde voorwaarden als die waaronder deze tot dusver zijn toegepast. Die buitengewone marktondersteunende maatregelen dienen door de Commissie te worden genomen en moeten rechtstreeks in verband staan met of voortvloeien uit de veterinaire en sanitaire maatregelen die zijn genomen om de verspreiding van ziekten tegen te gaan. Zij moeten op verzoek van de lidstaten worden genomen om ernstige verstoring van de betrokken markten te vermijden.
(23)
De mogelijkheid waarover de Commissie beschikt om de in de GMO’s voor granen en rijst vastgestelde bijzondere interventiemaatregelen te nemen waar dit noodzakelijk is om efficiënt en doeltreffend te reageren tegen dreigende marktverstoringen in de sector granen, om te voorkomen dat in sommige regio’s van de Gemeenschap in de rijstsector een massaal beroep wordt gedaan op openbare interventie of om een tekort aan beschikbare hoeveelheden padie als gevolg van een natuurramp op te vangen, moet in deze verordening worden gehandhaafd.
(24)
Om de communautaire telers van suikerbieten en suikerriet een redelijke levensstandaard te verzekeren moet een minimumprijs worden vastgesteld voor quotumbieten van een nader te bepalen standaardkwaliteit.
(25)
Er zijn specifieke instrumenten nodig om op het gebied van rechten en plichten voor een redelijk evenwicht tussen de suikerondernemingen en de suikerbietentelers te zorgen. Daarom moeten de standaardbepalingen inzake interprofessionele overeenkomsten die tot dusver in de GMO voor suiker zijn opgenomen, naar deze verordening worden gehandhaafd.
(26)
Door de verscheidenheid van de natuurlijke, economische en technische omstandigheden is het moeilijk voor de aankoop van suikerbieten uniforme voorwaarden te bepalen die in de hele Gemeenschap gelden. Ook bestaan reeds sectorale overeenkomsten tussen verenigingen van suikerbietentelers en suikerondernemingen. In het licht van een en ander dienen in kaderbepalingen alleen de minimumgaranties te worden vastgesteld die voor een soepel functioneren van de suikermarkt zowel aan de suikerbietentelers moeten worden geboden, alsook aan de suikerindustrie, met de mogelijkheid om door middel van een sectorale overeenkomst van sommige regels af te wijken.
(27)
De productieheffing van de GMO voor suiker, die moet bijdragen in de financiering van die GMO dient in deze verordening te worden opgenomen.
(28)
Om het structurele evenwicht op de markten voor suiker te behouden op een prijsniveau dat dicht bij de referentieprijs ligt, moet de mogelijkheid voor de Commissie te besluiten om zo lang als voor het herstel van het marktevenwicht nodig is, suiker aan de markt te onttrekken, worden gehandhaafd.
(29)
De GMO’s voor levende planten, rundvlees, varkensvlees, schapen- en geitenvlees, eieren en pluimvee bieden de mogelijkheid bepaalde maatregelen te nemen om de aanpassing van het aanbod aan de eisen van de markt te vergemakkelijken. Dergelijke maatregelen kunnen bijdragen tot het stabiliseren van de markten en tot het garanderen van een redelijke levensstandaard aan de betrokken landbouwbevolking. Gelet op de doelstellingen van deze verordening moet deze mogelijkheid worden gehandhaafd. Volgens deze bepalingen kan de Raad de algemene voorschriften betreffende dergelijke maatregelen vaststellen volgens de in artikel 37 van het Verdrag bedoelde procedure. De doelstellingen die met dergelijke maatregelen moeten worden nagestreefd, zijn duidelijk omschreven, en tegelijk is afgebakend welke soort maatregelen mogen worden goedgekeurd. Daarom is het niet nodig dat de Raad nog aanvullende algemene regels in die sectoren vaststelt en hoeft niet langer in die mogelijkheid te worden voorzien.
(30)
In de suikersector en de sector melk en zuivelproducten is de kwantitatieve productiebeperking als bedoeld in Verordening (EG) nr. 318/2006 en Verordening (EG) nr. 1788/2003 van de Raad van 29 september 2003 tot vaststelling van een heffing in de sector melk en zuivelproducten (32) al jarenlang een belangrijk instrument voor marktbeleid. De redenen die de Gemeenschap er in het verleden toe gebracht hebben in beide sectoren productiequotaregelingen vast te stellen, gelden nog steeds.
(31)
Terwijl de quotaregeling voor suiker in de GMO voor suiker zelf was verankerd, is de overeenkomstige regeling voor de zuivelsector tot dusver opgenomen in een rechtsbesluit dat losstaat van de GMO voor melk en zuivelproducten, namelijk Verordening (EG) nr. 1788/2003. Het is gepast, gezien het cruciale belang van deze regelingen en de met deze verordening nagestreefde doelstellingen, de betrokken bepalingen voor beide sectoren in deze verordening op te nemen zonder die regelingen en de wijze waarop ze moeten worden toegepast, ingrijpend te wijzigen ten opzichte van de vorige rechtstoestand.
(32)
Bijgevolg dient de quotaregeling voor suiker die in deze verordening wordt vastgesteld, een afspiegeling te zijn van de bepalingen van Verordening (EG) nr. 318/2006, en met name dient de juridische status van de quota behouden te blijven aangezien de quotaregeling volgens de jurisprudentie van het Hof van Justitie een mechanisme ter regulering van de markt in de suikersector is dat gericht is op de verwezenlijking van doelstellingen van algemeen belang.
(33)
Daarom moet deze verordening de Commissie ook in staat stellen de quota tot op een duurzaam peil aan te passen na de beëindiging, in 2010, van het herstructureringsfonds dat is opgericht bij Verordening (EG) nr. 320/2006 van de Raad van 20 februari 2006 tot instelling van een tijdelijke regeling voor de herstructurering van de suikerindustrie in de Europese Gemeenschap (33).
(34)
Omdat ruimte moet worden gelaten voor enige nationale flexibiliteit in verband met de structurele aanpassing van de verwerkende industrie en van de teelt van suikerbieten en suikerriet in de periode waarin de quota gelden, moeten de mogelijkheid voor de lidstaten om de quota van de bedrijven binnen bepaalde grenzen te wijzigen, worden gehandhaafd, zonder dat de werking van het herstructureringsfonds als instrument wordt beperkt.
(35)
De GMO voor suiker bepaalde dat, om te voorkomen dat overtollige suiker de suikermarkt verstoort, de Commissie in staat moet worden gesteld om op basis van bepaalde criteria te besluiten tot overboeking van de overtollige suiker, isoglucose of inulinestroop, die als quotumproductie van het volgende verkoopseizoen moet worden behandeld. Voorts voorzag die GMO, indien daarbij voor sommige hoeveelheden niet aan de geldende voorwaarden wordt voldaan, in een overschotheffing om te voorkomen dat de opeenstapeling van die hoeveelheden de marktsituatie bedreigt. Die bepalingen dienen te worden gehandhaafd.
(36)
Het hoofddoel van de melkquotaregeling, namelijk het gebrek aan evenwicht tussen vraag en aanbod op de desbetreffende markten en de daaruit voortvloeiende structurele overschotten verminderen zodat een beter marktevenwicht tot stand komt, blijft gelden. De toepassing van een heffing op de boven een garantiedrempel geleverde of rechtstreeks verkochte hoeveelheden melk dient derhalve te worden gehandhaafd. Overeenkomstig de doelstelling van deze verordening is er in zekere mate een specifieke behoefte aan terminologische harmonisatie tussen de suiker- en de melkquotaregelingen, waarbij de juridische status ervan volledig wordt gehandhaafd. Het is daarom gepast de terminologie in de melksector en de suikersector te harmoniseren. De termen „nationale referentiehoeveelheid” en „individuele referentiehoeveelheid” in Verordening (EG) nr. 1788/2003, moeten daarom worden vervangen door de termen „nationaal quotum” en „individueel quotum”, zonder te raken aan de juridische begrippen die worden omschreven.
(37)
In essentie moet de melkquotaregeling worden gevormd naar het voorbeeld van Verordening (EG) nr. 1788/2003. Met name moet het onderscheid tussen „leveringen” en „rechtstreekse verkoop” behouden blijven en moet de regeling worden toegepast op basis van individuele referentievetgehalten en een nationaal referentievetgehalte. Landbouwers moeten de toestemming krijgen om onder bepaalde voorwaarden hun individuele quota tijdelijk over te dragen. Bovendien moet het beginsel dat, in geval van verkoop, verhuur of vererving van het bedrijf, het desbetreffende quotum samen met de betrokken grond naar de koper, de huurder of de erfgenaam overgaat, gehandhaafd, terwijl met het oog op de verdere herstructurering van de zuivelproductie en de verbetering van het milieu, uitzonderingen moeten worden gehandhaafd op het beginsel dat de quota aan de bedrijven gekoppeld zijn. De machtiging van de lidstaten om, volgens de verschillende soorten overdrachten van quota en op basis van objectieve criteria, een deel van de overgedragen hoeveelheden aan de nationale reserve toe te voegen, moet ook worden gehandhaafd.
(38)
De overschotheffing moet op een ontmoedigend peil worden vastgesteld en dient door de lidstaten verschuldigd te zijn zodra het nationale quotum wordt overschreden. Vervolgens moet ze door de lidstaat worden omgeslagen over de producenten die tot de overschrijding hebben bijgedragen. Deze producenten moeten worden verplicht de lidstaat hun bijdrage te betalen in de heffing, die ze wegens de overschrijding van hun beschikbare hoeveelheid verschuldigd zijn. De lidstaten storten in het Europees Landbouwgarantiefonds (ELGF) de heffing die correspondeert met de overschrijding van hun nationale quotum, verminderd met een forfaitair bedrag van 1 % teneinde rekening te houden met gevallen van faillissement of definitief onvermogen van bepaalde producenten om hun bijdrage in de betaling van de verschuldigde heffing te betalen.
(39)
Op grond Verordening (EG) nr. 1290/2005 van de Raad van 21 juni 2005 betreffende de financiering van het gemeenschappelijk landbouwbeleid (34) moeten de ontvangsten die voortvloeien uit de toepassing van de extra heffing in de zuivelsector, worden beschouwd als „bestemmingsontvangsten”, die aan de Gemeenschapsbegroting moeten worden overgemaakt en, in geval van hergebruik, uitsluitend mogen worden gebruikt om uitgaven uit het ELGF of het Europees Landbouwfonds voor Plattelandsontwikkeling (ELFPO) te financieren. Bijgevolg is artikel 22 van Verordening (EG) nr. 1788/2003, waarin is bepaald dat de heffing wordt geacht deel uit te maken van de interventies ter regulering van de landbouwmarkten en moet worden aangewend voor de financiering van uitgaven in de zuivelsector, achterhaald en dient niet in deze verordening te worden opgenomen.
(40)
Tal van GMO’s voorzagen in verschillende soorten steunregelingen.
(41)
De GMO voor gedroogde voedergewassen en de GMO voor vlas en hennep voorzagen in verwerkingssteun voor deze sectoren als instrument om de interne markt met betrekking tot die sectoren te regelen. Deze bepalingen dienen te worden gehandhaafd.
(42)
Gezien de bijzondere marktsituatie voor aardappel- en graanzetmeel bevat de GMO voor granen bepalingen op grond waarvan een productierestitutie kan worden verleend als dat nodig blijkt te zijn. De productierestitutie moet van dien aard zijn dat de door de zetmeelindustrie gebruikte basisproducten tegen een lagere prijs aan deze industrie ter beschikking kunnen worden gesteld dan de prijs die tot stand komt door de toepassing van de gemeenschappelijke prijzen. De GMO voor suiker biedt de mogelijkheid een productierestitutie te verlenen in gevallen waar het, met het oog op de productie van bepaalde industriële, chemische of farmaceutische producten, nodig is maatregelen te nemen om bepaalde suikerproducten beschikbaar te maken. Deze bepalingen dienen te worden gehandhaafd.
(43)
De communautaire financiering, die bestaat uit het percentage rechtstreekse steun dat de lidstaten overeenkomstig artikel 110 decies, lid 4, van Verordening (EG) nr. 1782/2003 mogen inhouden, is nodig om erkende organisaties van marktdeelnemers aan te moedigen werkprogramma’s op te stellen met het oog op de verbetering van de kwaliteit van de productie van olijfolie en tafelolijven. In dat verband is in de GMO voor olijfolie en tafelolijven bepaald dat de communautaire steun wordt toegewezen naargelang van de prioriteit die wordt gegeven aan de in het kader van de betrokken programma's ontplooide activiteiten. Deze bepalingen dienen te worden gehandhaafd.
(44)
Om tot het evenwicht op de zuivelmarkt bij te dragen en de marktprijzen voor melk en zuivelproducten te stabiliseren, zijn maatregelen nodig die de afzetmogelijkheden voor zuivelproducten verruimen. Daarom voorziet de GMO voor melk en zuivelproducten in steun voor de afzet van bepaalde zuivelproducten voor specifieke toepassingen en bestemmingen. Daarnaast is in die GMO bepaald dat de Gemeenschap, om de consumptie van melk door jongeren te bevorderen, een deel van de uitgaven die voortvloeien uit de toekenning van steun voor de verstrekking van melk aan leerlingen in onderwijsinstellingen, voor haar rekening moet nemen. Deze bepalingen dienen te worden gehandhaafd.
(45)
Bij Verordening (EEG) nr. 2075/92 is met het oog op de uitvoering van verschillende maatregelen in de tabakssector een Communautair Fonds voor tabak ingesteld, dat wordt gefinancierd uit een inhouding op de steun. Het jaar 2007 zal het laatste jaar zijn waarin inhoudingen op de steun als bedoeld in hoofdstuk 10 quater van titel IV van Verordening (EG) nr. 1782/2003 ter beschikking van het Communautaire Fonds voor tabak zullen worden gesteld. Hoewel de financiering uit het fonds afgelopen zal zijn voordat deze verordening in werking treedt, moet artikel 13 van Verordening (EEG) nr. 2075/92 worden gehandhaafd om als rechtsgrond te dienen voor de meerjarenprogramma’s die uit het Communautaire Fonds voor tabak kunnen worden gefinancierd.
(46)
In de bijenteelt, een sector die tot de landbouw behoort, lopen de productieomstandigheden en de opbrengsten sterk uiteen en zijn diverse en verspreid wonende marktdeelnemers actief, zowel bij de productie als bij de afzet. Voorts is het nodig dat de Gemeenschap, gezien de verspreiding van de varroamijtziekte in tal van lidstaten in de afgelopen jaren en de problemen die deze ziekte met zich brengt voor de honingproductie, haar acties voortzet, aangezien de varroamijtziekte niet volledig kan worden uitgeroeid en met goedgekeurde producten moet worden behandeld. Gelet op deze omstandigheden moeten, om de algemene productie- en afzetomstandigheden voor de producten van de bijenteelt in de Gemeenschap te verbeteren, om de drie jaar nationale programma’s worden opgesteld die maatregelen omvatten inzake technische bijstand, de bestrijding van de varroamijtziekte, de rationalisatie van de transhumance, het beheer van het herstel van het communautaire bijenbestand en de samenwerking in het kader van onderzoeksprogramma's inzake de bijenteelt en de producten van de bijenteelt. Deze nationale programma’s dienen gedeeltelijk door de Gemeenschap te worden gefinancierd.
(47)
Bij Verordening (EG) nr. 1544/2006 zijn alle nationale steunregelingen voor zijderupsen vervangen door een communautaire steunregeling voor de zijderupsteelt, in het kader waarvan steun wordt verleend in de vorm van een forfaitair bedrag per gebruikte doos zijderupseieren.
(48)
Aangezien de beleidsoverwegingen die tot de invoering van de bovengenoemde regelingen voor de bijen- en de zijderupsteelt hebben geleid, nog steeds van toepassing zijn, dienen al deze steunregelingen in deze verordening te worden opgenomen.
(49)
De toepassing van normen voor het in de handel brengen van landbouwproducten kan bijdragen tot de verbetering van de economische omstandigheden waarin dergelijke producten worden geproduceerd en vermarkt, en tot de kwaliteit van die producten. Dat dergelijke normen worden toegepast is dan ook in het belang van producenten, handelaren en consumenten. Bijgevolg zijn in de GMO’s voor bananen, olijfolie en tafelolijven, levende planten, eieren en vlees van pluimvee handelsnormen vastgesteld, die met name betrekking hebben op de kwaliteit, de indeling, het gewicht, de omvang, de onmiddellijke verpakking, de eindverpakking, de opslag, het vervoer, de presentatie, de oorsprong en de etikettering. Het is gepast deze aanpak in het kader van deze verordening te behouden.
(50)
In het kader van de GMO voor olijfolie en tafelolijven en de GMO voor bananen was het tot dusver de Commissie die de bepalingen inzake handelsnormen vaststelde. Gezien de gedetailleerde, technische aard van deze normen en de noodzaak om voortdurend de efficiëntie ervan te verbeteren en ze aan de evoluerende handelspraktijken aan te passen, lijkt het dienstig deze aanpak uit te breiden tot de sectoren van de levende planten, en daarbij de criteria aan te geven waarmee de Commissie bij de vaststelling van de betrokken bepalingen rekening moet houden. Daarnaast kan het nodig zijn bijzondere maatregelen, met name de meest geavanceerde analysemethoden en andere maatregelen ter bepaling van de in elke betrokken norm vastgestelde kenmerken, vast te stellen om misbruiken inzake de kwaliteit en de echtheid van de aan de consumenten aangeboden producten, alsmede de grote marktverstoringen die eruit kunnen voortvloeien, te voorkomen.
(51)
Er zijn diverse rechtsinstrumenten gecreëerd om het in de handel brengen en de benaming van melk, zuivelproducten en vetten te regelen. De bedoeling daarvan is om, ten behoeve van zowel producenten als consumenten, enerzijds de positie van melk en zuivelproducten op de markt te verbeteren en anderzijds voor eerlijke concurrentie te zorgen tussen van melk afkomstige en andere dan van melk afkomstige smeerbare vetproducten. Verordening (EEG) nr. 1898/87 van de Raad van 2 juli 1987 betreffende de bescherming van de benaming van melk en zuivelproducten bij het in de handel brengen (35) heeft tot doel de consument te beschermen en op het gebied van benaming, etikettering en reclame concurrentievoorwaarden tussen zuivelproducten en concurrerende producten te scheppen die vervalsing voorkomen. Verordening (EG) nr. 2597/97 van de Raad van 18 december 1997 houdende aanvullende voorschriften voor de gemeenschappelijke ordening der markten in de sector melk en zuivelproducten met betrekking tot consumptiemelk (36) omvat voorschriften die moeten garanderen dat de consumptiemelk van goede kwaliteit is en dat de producten aan de behoeften en wensen van de consument voldoen, en stabiliseert aldus de betrokken markt, waarbij ervoor wordt gezorgd dat de consument consumptiemelk van hoge kwaliteit krijgt aangeboden. Bij Verordening (EG) nr. 2991/94 van de Raad van 5 december 1994 tot vaststelling van normen voor smeerbare vetproducten (37) zijn de handelsnormen vastgesteld voor zuivelproducten en andere dan zuivelproducten, met een duidelijke en aparte indeling en regels voor de benaming van de producten. Overeenkomstig de doelstellingen van deze verordening moeten deze voorschriften worden gehandhaafd.
(52)
Wat de sectoren eieren en vlees van pluimvee betreft, bestaan er bepalingen in verband met de handelsnormen en, in bepaalde gevallen, de productie. Deze bepalingen zijn opgenomen in Verordening (EG) nr. 1028/2006 van de Raad van 19 juni 2006 betreffende bepaalde handelsnormen voor eieren (38), Verordening (EEG) nr. 1906/90 van de Raad van 26 juni 1990 tot vaststelling van handelsnormen voor vlees van pluimvee (39), en Verordening (EEG) nr. 2782/75 van de Raad van 29 oktober 1975 betreffende de productie van en de handel in broedeieren en kuikens van pluimvee (40). De essentiële voorschriften van deze verordeningen moeten in deze verordening worden opgenomen.
(53)
Verordening (EG) nr. 1028/2006 bepaalt dat de handelsnormen voor eieren in beginsel van toepassing zijn op alle in de Gemeenschap verhandelde eieren van kippen van de soort Gallus gallus, en, als algemene regel, ook op eieren die bestemd zijn voor de uitvoer naar derde landen. De verordening maakt een onderscheid tussen eieren die geschikt zijn voor menselijke consumptie en eieren die niet geschikt zijn voor menselijke consumptie, door twee kwaliteitsklassen voor eieren in te stellen, en stelt bepalingen vast om een adequate voorlichting van de verbruiker te garanderen ten aanzien van de kwaliteits- en gewichtsklassen en de identificatie van de toegepaste houderijmethode. Tot slot behelst de verordening bijzondere voorschriften voor eieren die uit derde landen zijn ingevoerd; volgens die voorschriften kan op grond van in bepaalde derde landen geldende bijzondere bepalingen van de handelsnormen worden afgeweken, op voorwaarde dat gelijkwaardigheid met de communautaire wetgeving wordt gegarandeerd.
(54)
Wat vlees van pluimvee betreft, bepaalt Verordening (EEG) nr. 1906/90 dat de handelsnormen in principe dienen te gelden voor bepaalde soorten in de Gemeenschap verhandeld vlees van pluimvee dat geschikt is voor menselijke consumptie, maar dat vlees van pluimvee dat bestemd is voor de uitvoer naar derde landen moet worden uitgesloten van de toepassing van de handelsnormen. Voornoemde verordening voorziet in de indeling van vlees van pluimvee in twee categorieën naar gelang van de bevleesdheid en de uiterlijke verschijningsvorm en de staat waarin het vlees in de handel wordt gebracht.
(55)
Volgens voornoemde verordeningen moeten de lidstaten bepaalde vormen van rechtstreekse verkoop van respectievelijk eieren en vlees van pluimvee door de producent aan de eindverbruiker van de toepassing van deze handelsnormen kunnen uitsluiten, wanneer het kleine hoeveelheden betreft.
(56)
Verordening (EEG) nr. 2782/75 voorziet in bijzondere voorschriften voor de handel in en het vervoer van broedeieren en kuikens van pluimvee, alsmede voor het inleggen van broedeieren. Voornoemde verordening voorziet met name in het afzonderlijk stempelen van broedeieren voor de productie van kuikens, de wijze van verpakken en de soort verpakkingsmateriaal voor het vervoer. Zij sluit evenwel kleine selectiebedrijven en vermeerderingsbedrijven uit van de verplichte toepassing van de in de verordening vastgestelde normen.
(57)
Overeenkomstig de doelstellingen van deze verordening moeten deze voorschriften zonder inhoudelijke wijzigingen worden gehandhaafd. Andere bepalingen van technische aard die in voornoemde verordeningen zijn opgenomen, dienen aan de orde te komen in uitvoeringsbepalingen die door de Commissie worden vastgesteld.
(58)
Zoals dit tot dusver het geval was in het kader van de GMO voor hop, moet in de hele Gemeenschap een kwaliteitsbeleid worden gevoerd door bepalingen inzake de certificering toe te passen, vergezeld van regels op grond waarvan het in principe verboden is producten waarvoor geen certificaat is afgegeven of die, wanneer het om ingevoerde producten gaat, niet aan equivalente kwaliteitskenmerken voldoen, in de handel te brengen.
(59)
De benamingen en definities van olijfolie en de benaming zijn een wezenlijk onderdeel van de marktstructurering doordat zij kwaliteitsnormen stellen en de consument adequate informatie over het product verschaffen, en dienen in deze verordening te worden gehandhaafd.
(60)
Een van de bovengenoemde steunregelingen die bijdragen tot het in evenwicht brengen van de markt voor melk en zuivelproducten en tot de stabilisering van de marktprijzen in die sector, is tot dusver vastgesteld in artikel 12 van Verordening (EG) nr. 1255/1999 en voorziet in steun voor de verwerking van ondermelk tot caseïne of caseïnaten. Bij Verordening (EEG) nr. 2204/90 van de Raad van 24 juli 1990 tot vaststelling van aanvullende algemene voorschriften van de gemeenschappelijke ordening der markten in de sector melk en zuivelproducten ten aanzien van kaas (41) zijn met het oog op de stabilisering van de markt voorschriften inzake het gebruik van caseïne en caseïnaten in de bereiding van kaas vastgesteld om de nadelige gevolgen tegen te gaan die, gezien de grote gevoeligheid van kaas voor substituties met caseïne en caseïnaten, uit die steunregeling kunnen voortvloeien. Deze voorschriften moeten in deze verordening worden geïntegreerd.
(61)
De verwerking van bepaalde agrarische grondstoffen tot ethylalcohol hangt nauw samen met de economie van die grondstoffen. Deze verwerking kan in grote mate bijdragen tot een verhoging van de waarde van deze grondstoffen en kan van groot economisch en sociaal belang zijn voor de economie van bepaalde regio's van de Gemeenschap, dan wel een grote inkomstenbron vormen voor de producenten van deze grondstoffen. Voorts maakt deze verwerking de afzet mogelijk van producten waarvan de kwaliteit ontoereikend is, en van kortetermijnoverschotten die tijdelijke problemen in bepaalde sectoren kunnen opleveren.
(62)
In de sectoren hop, olijfolie en tafelolijven, tabak en zijderupsen is de wetgeving gericht op verschillende soorten organisaties om beleidsdoelstellingen te bereiken, met name om via gezamenlijke actie de markten voor de betrokken producten te stabiliseren en de kwaliteit van die producten te verbeteren en te garanderen. Bij de tot dusver geldende bepalingen voor dat stelsel van organisaties wordt uitgegaan van organisaties die volgens door de Commissie vast te stellen bepalingen zijn erkend door de lidstaten, of onder bepaalde omstandigheden, door de Commissie zelf. Dat stelsel moet worden gehandhaafd en de tot dusver vastgestelde bepalingen moeten worden geharmoniseerd.
(63)
Om bepaalde activiteiten van brancheorganisaties die van groot belang zijn in het licht van de huidige regels betreffende de GMO voor tabak, te ondersteunen, moet worden bepaald dat de regels die een brancheorganisatie voor haar leden vaststelt, onder bepaalde voorwaarden kunnen worden uitgebreid tot alle niet bij die brancheorganisatie aangesloten producenten en groepen van één of meer regio’s. Dit zou ook moeten gelden voor andere activiteiten van brancheorganisaties welke van algemeen economisch of technisch belang voor de tabakssector zijn, en daardoor ten goede komen aan allen die in de betrokken bedrijfstakken werkzaam zijn. Er moet nauw worden samengewerkt tussen de lidstaten en de Commissie. De Commissie dient over permanente controlebevoegdheden te beschikken, met name om toezicht te houden op de door die organisaties gesloten overeenkomsten en hun onderling afgestemde gedragingen.
(64)
Het is mogelijk dat de lidstaten op basis van hun nationale wetgeving en voor zover verenigbaar met het Gemeenschapsrecht, producenten- en brancheorganisaties wensen te erkennen in een aantal andere sectoren dan die waarvoor de huidige voorschriften in een dergelijke erkenning voorzien. Deze mogelijkheid moet nader worden toegelicht. Voorts moeten voorschriften worden aangenomen die bepalen dat de erkenning van producenten- en brancheorganisaties overeenkomstig de thans geldende verordeningen geldig blijft na de aanneming van deze verordening.
(65)
Als gevolg van de eenmaking van de communautaire markt is aan de buitengrenzen van de Gemeenschap een regeling van het handelsverkeer nodig. In beginsel kan de communautaire markt worden gestabiliseerd door een regeling van het handelsverkeer die invoerrechten en uitvoerrestituties omvat. De regeling moet gebaseerd zijn op de verbintenissen die zijn aangegaan tijdens de multilaterale handelsbesprekingen in het kader van de Uruguayronde.
(66)
Het toezicht op de omvang van de handel in landbouwproducten met derde landen is, wat zowel invoer als uitvoer betreft, tot dusver in de GMO's voor de sectoren granen, rijst, suiker, zaaizaad, olijfolie en tafelolijven, vlas en hennep, rundvlees, melk en zuivelproducten, varkensvlees, schapen- en geitenvlees, eieren, pluimvee, levende planten en ethylalcohol uit landbouwproducten geregeld via verplichte certificatenstelsels of via regelingen in het kader waarvan de Commissie certificaatverplichtingen kan opleggen.
(67)
Het toezicht op de handelsstromen is bij uitstek een beheerskwestie die op flexibele wijze moet worden aangepakt. In deze context en in het licht van de ervaring die is opgedaan bij de GMO’s in het kader waarvan de certificaten reeds door de Commissie worden beheerd, lijkt het dienstig deze aanpak uit te breiden tot alle sectoren waar invoer- en uitvoercertificaten worden gebruikt. Bij het nemen van het besluit om certificaatverplichtingen op te leggen moet de Commissie nagaan of invoercertificaten noodzakelijk zijn voor het beheer van de betrokken markten en, met name, voor het toezicht op de invoer van de betrokken producten.
(68)
De meeste douanerechten die in het kader van overeenkomsten van de Wereldhandelsorganisatie (WTO) voor landbouwproducten gelden, zijn in het gemeenschappelijk douanetarief vastgesteld. Wegens de invoering van aanvullende regelingen voor sommige producten van de sectoren granen en rijst is het evenwel noodzakelijk de mogelijkheid te bieden om afwijkingen voor die producten vast te stellen.
(69)
Om de nadelen voor de communautaire markt die het gevolg kunnen zijn van de invoer van bepaalde landbouwproducten, te voorkomen of te beperken, moet in bepaalde situaties bij invoer van die producten een aanvullend recht worden geheven.
(70)
Onder bepaalde voorwaarden dient aan de Commissie de bevoegdheid te worden verleend tot het openen en beheren van tariefcontingenten voor invoer die voortvloeien uit volgens het Verdrag gesloten internationale overeenkomsten of uit andere besluiten van de Raad.
(71)
Verordening (EEG) nr. 2729/75 van de Raad van 29 oktober 1975 inzake de heffingen bij invoer op mengsels van granen, rijst en breukrijst (42) heeft tot doel de goede werking van het stelsel van douanerechten te garanderen bij invoer van mengsels van granen, rijst en breukrijst. Die bepalingen moeten in deze verordening worden opgenomen.
(72)
De Gemeenschap heeft verscheidene regelingen voor preferentiële markttoegang getroffen met derde landen, die het die landen mogelijk maken onder gunstige voorwaarden rietsuiker uit te voeren naar de Gemeenschap. De GMO voor suiker voorzag erin de behoefte van de raffinaderijen aan suiker voor raffinage te ramen en de betrokken invoercertificaten onder bepaalde voorwaarden te reserveren voor gespecialiseerde gebruikers van aanzienlijke hoeveelheden ingevoerde ruwe rietsuiker, die worden geacht voltijdraffinaderijen in de Gemeenschap te zijn. Deze bepalingen dienen te worden gehandhaafd.
(73)
Om te voorkomen dat illegale hennepteelt de GMO voor vezelhennep verstoort, voorzag de respectieve verordening in een controle op de invoer van hennep en hennepzaad, die moet garanderen dat de betrokken producten bepaalde garanties bieden ten aanzien van het gehalte aan tetrahydrocannabinol. Bovendien moet worden bepaald dat ander dan voor inzaai bestemd hennepzaad slechts mag worden ingevoerd in het kader van een controleregeling die een systeem voor de erkenning van de betrokken importeurs omvat. Die bepalingen dienen te worden gehandhaafd.
(74)
In de hele Gemeenschap wordt voor de producten van de hopsector een kwaliteitsbeleid gevolgd. Ten aanzien van ingevoerde producten moeten in deze verordening bepalingen worden opgenomen om te garanderen dat alleen producten die aan equivalente minimumkwaliteitskenmerken voldoen, worden ingevoerd.
(75)
Het stelsel van douanerechten maakt het mogelijk af te zien van iedere andere beschermende maatregel aan de buitengrenzen van de Gemeenschap. Onder uitzonderlijke omstandigheden kunnen de voor de interne markt en de douanerechten geldende regelingen echter tekortschieten. Om de communautaire markt in dergelijke gevallen niet zonder bescherming te laten tegen verstoringen die daaruit kunnen voortvloeien, moet de Gemeenschap in staat worden gesteld onverwijld alle vereiste maatregelen te nemen. Die maatregelen moeten stroken met de internationale verbintenissen van de Gemeenschap.
(76)
Om de goede werking van de GMO’s te verzekeren en met name verstoring van de markten te voorkomen, bieden de GMO’s voor een aantal producten traditioneel de mogelijkheid de toepassing van de regelingen actieve of passieve veredeling te verbieden. Deze mogelijkheid moet worden gehandhaafd. Voorts wijst de ervaring uit dat onverwijld maatregelen moeten worden genomen wanneer het gebruik van deze regelingen de markt verstoort of dreigt te verstoren. Daarom dient de Commissie de nodige bevoegdheden daartoe te krijgen. Het is derhalve aangewezen de Commissie de mogelijkheid te bieden om in dergelijke omstandigheden het gebruik van de regelingen actieve en passieve veredeling te schorsen.
(77)
De deelname van de Gemeenschap aan de internationale handel in bepaalde onder deze verordening vallende producten moet worden veiliggesteld door middel van bepalingen inzake de toekenning van restituties bij uitvoer naar derde landen, die op het verschil tussen de prijzen in de Gemeenschap en op de wereldmarkt zijn gebaseerd en binnen de grenzen blijven van de verbintenissen die de Gemeenschap in het kader van de WTO is aangegaan. De gesubsidieerde uitvoer moet, wat waarde en hoeveelheid betreft, worden beperkt.
(78)
De inachtneming van de waardebeperkingen moet bij de vaststelling van de uitvoerrestituties worden gegarandeerd door het toezicht op de betalingen in het kader van de ELGF-regelgeving. Het toezicht kan door verplichte vaststelling vooraf van de uitvoerrestituties worden vergemakkelijkt, waarbij in het geval van gedifferentieerde restituties de mogelijkheid dient te worden geboden om binnen een geografisch gebied waarvoor hetzelfde eenheidsbedrag van de uitvoerrestituties geldt, de vermelde bestemming door een andere te vervangen. Bij wijziging van de bestemming dient de voor de werkelijke bestemming geldende uitvoerrestitutie te worden betaald met als maximum het eenheidsbedrag dat geldt voor de vooraf vastgestelde bestemming.
(79)
De inachtneming van de kwantitatieve beperkingen moet worden gegarandeerd door middel van een betrouwbaar en doeltreffend toezichtsysteem. Daartoe moet de toekenning van uitvoerrestituties afhankelijk worden gesteld van de overlegging van een uitvoercertificaat. Uitvoerrestituties dienen te worden toegekend tot de hoeveelheden waarvoor dit binnen de gestelde grenzen mogelijk is, naar gelang van de specifieke situatie voor elk betrokken product. Daarop kunnen alleen uitzonderingen worden gemaakt voor niet in bijlage I bij het Verdrag genoemde verwerkte producten, waarvoor geen volumebeperkingen gelden. Van een strikte toepassing van deze beheersregels moet kunnen worden afgeweken in het geval van uitvoer met uitvoerrestituties waarbij het niet waarschijnlijk is dat de vastgestelde hoeveelheid zal worden overschreden.
(80)
Wat de uitvoer van levende runderen betreft, moet worden bepaald dat uitvoerrestituties slechts worden toegekend en betaald als de in de communautaire regelgeving vastgestelde bepalingen inzake dierenwelzijn, en met name die betreffende de bescherming van dieren tijdens het vervoer, in acht worden genomen.
(81)
In sommige gevallen komen landbouwproducten in aanmerking voor een speciale behandeling bij invoer in een derde land als zij voldoen aan bepaalde specificaties en/of prijsvoorwaarden. Met het oog op een correcte toepassing van die regeling moeten de autoriteiten van het invoerende derde land en die van de Gemeenschap op administratief vlak met elkaar samenwerken. Daartoe moeten de producten vergezeld gaan van een in de Gemeenschap afgegeven certificaat.
(82)
De uitvoer van bloembollen naar derde landen is voor de Gemeenschap van groot economisch belang. De instandhouding en de ontwikkeling van deze uitvoer kan worden gegarandeerd door de binnen dit handelsverkeer geldende prijzen te stabiliseren. Derhalve dienen voor de uitvoer van de betrokken producten minimumprijzen voor uitvoer te worden vastgesteld.
(83)
Overeenkomstig artikel 36 van het Verdrag is het hoofdstuk van het Verdrag over mededingingsregels slechts in zoverre op de voortbrenging van en de handel in landbouwproducten van toepassing als door de Raad wordt bepaald binnen het raam van de bepalingen en overeenkomstig de procedure van artikel 37, leden 2 en 3, van het Verdrag. In de verschillende GMO’s zijn de bepalingen inzake staatssteun grotendeels van toepassing verklaard. De toepassing van met name de Verdragsregels voor ondernemingen is verder omschreven in Verordening (EG) nr. 1184/2006 van de Raad van 24 juli 2006 inzake de toepassing van bepaalde regels betreffende de mededinging op de voortbrenging van en de handel in landbouwproducten (43). Overeenkomstig het doel om één alles omvattend stel marktbeleidsregels tot stand te brengen is het dienstig de betrokken bepalingen in deze verordening te integreren.
(84)
De mededingingsregels betreffende de in artikel 81 van het Verdrag bedoelde overeenkomsten, besluiten en gedragingen en betreffende misbruik van machtsposities mogen slechts op de voortbrenging van en de handel in landbouwproducten worden toegepast voor zover de toepassing ervan geen belemmering vormt voor de werking van de nationale ordeningen van de landbouwmarkten en evenmin het bereiken van de doeleinden van het GLB in gevaar brengt.
(85)
Bijzondere aandacht moet gaan naar landbouworganisaties die met name tot doel hebben gezamenlijk landbouwproducten te vervaardigen of af te zetten dan wel gezamenlijke voorzieningen te gebruiken, tenzij dat gezamenlijk optreden mededinging uitsluit of het bereiken van de doeleinden van artikel 33 van het Verdrag in gevaar brengt.
(86)
Om te voorkomen dat de ontwikkeling van het GLB in gevaar wordt gebracht en om de betrokken ondernemingen rechtszekerheid en niet-discriminerende behandeling te waarborgen, dient de Commissie als enige bevoegd te zijn, onverminderd het toezicht door het Hof van Justitie, om te bepalen of de in artikel 81 van het Verdrag bedoelde overeenkomsten, besluiten en gedragingen verenigbaar zijn met de doelstellingen van het GLB.
(87)
Het behoorlijk functioneren van de op gemeenschappelijke prijzen gebaseerde eengemaakte markt zou door de toekenning van nationale steun in gevaar worden gebracht. Daarom moeten de Verdragsbepalingen betreffende staatssteun in de regel worden toegepast op de producten die onder deze verordening vallen. In sommige situaties moeten evenwel uitzonderingen worden toegestaan. Als dergelijke uitzonderingen gelden, moet de Commissie in staat zijn een lijst van bestaande, nieuwe of voorgestelde nationale steunmaatregelen op te stellen om aan de lidstaten passende opmerkingen te kunnen maken en geschikte maatregelen te kunnen voorstellen.
(88)
Sinds hun toetreding mogen Finland en Zweden, wegens de specifieke economische situatie van de productie en de afzet van rendieren en rendierproducten, op dat gebied steun verlenen. Voorts mag Finland, als het daarvoor de toestemming van de Commissie krijgt, steun verlenen voor bepaalde hoeveelheden zaaizaad en bepaalde hoeveelheden zaaigraan die, in verband met de specifieke klimaatgesteldheid, alleen in die lidstaat worden geproduceerd. Deze uitzonderingen moeten worden gehandhaafd.
(89)
In lidstaten die hun suikerquota beduidend verlagen, zullen de suikerbietentelers geconfronteerd worden met bijzonder ernstige aanpassingsproblemen. In die gevallen zal de communautaire overgangssteun voor de suikerbietentelers, die is vastgesteld in hoofdstuk 10 septies van titel IV van Verordening (EG) nr. 1782/2003, niet volstaan om de moeilijkheden van de bietentelers volledig op te vangen. Bijgevolg moeten de lidstaten die hun quota met meer dan 50 % hebben verlaagd in vergelijking met de suikerquota die op 20 februari 2006 in bijlage III bij Verordening (EG) nr. 318/2006 zijn vastgesteld, toestemming krijgen om tijdens de periode waarin de communautaire overgangssteun wordt verleend, staatssteun aan de suikerbietentelers toe te kennen. Om te voorkomen dat de door de lidstaten verleende staatssteun de behoefte van hun suikerbietentelers overschrijdt, moet het totaalbedrag van de betrokken staatssteun door de Commissie nog altijd worden goedgekeurd, behalve voor Italië, waar kan worden geraamd dat met betrekking tot de meest productieve suikerbiettelers ten hoogste 11 euro per ton geteelde suikerbiet nodig is voor de aanpassing aan de marktomstandigheden na de hervorming. Daarenboven moeten, wegens de specifieke problemen die zich naar verwachting in Italië zullen voordoen, de regelingen worden gehandhaafd om suikerbietentelers in staat te stellen direct of indirect in aanmerking te komen voor de toegekende staatssteun.
(90)
In Finland is de suikerbietenteelt onderhevig aan bijzondere geografische en klimatologische omstandigheden die, naast de algemene gevolgen van de hervorming van de suikersector, een negatieve invloed hebben op de teelt. Daarom moeten de bepalingen van de GMO voor suiker die de lidstaat permanent machtigen om zijn suikerbietentelers een passend bedrag aan staatssteun toe te kennen, worden gehandhaafd.
(91)
Gezien de bijzondere situatie in Duitsland, waar momenteel aan een groot aantal kleine alcoholproducenten nationale steun wordt toegekend onder de specifieke voorwaarden van het Duitse alcoholmonopolie, is het noodzakelijk toe te staan dat die steun nog gedurende een beperkte periode wordt toegekend. Er moet ook worden bepaald dat aan het einde van die periode een verslag van de Commissie over de toepassing van die afwijking moet worden ingediend, vergezeld van passende voorstellen.
(92)
Als een lidstaat op zijn grondgebied maatregelen ter bevordering van de consumptie van melk en zuivelproducten in de Gemeenschap wenst te steunen, moet hij de mogelijkheid krijgen deze maatregelen te financieren door op nationaal niveau aan de melkproducenten een heffing voor verkoopbevordering op te leggen.
(93)
Om rekening te kunnen houden met mogelijke ontwikkelingen in de productie van gedroogde voedergewassen moet de Commissie vóór 30 september 2008, op basis van een evaluatie van de GMO voor gedroogde voedergewassen, een verslag over die sector aan de Raad voorleggen. Indien nodig moet het verslag vergezeld gaan van passende voorstellen. Voorts moet de Commissie bij het Europees Parlement en de Raad periodiek verslag uitbrengen over de steunregeling voor de bijenteeltsector.
(94)
Er zijn adequate gegevens nodig over de huidige situatie van de hopmarkt in de Gemeenschap en de vooruitzichten voor de ontwikkeling daarvan. Daarom moet worden bepaald dat alle contracten voor de levering van hop in de Gemeenschap moeten worden geregistreerd.
(95)
Het is gepast ervoor te zorgen dat onder bepaalde voorwaarden en voor bepaalde producten maatregelen kunnen worden genomen in gevallen waar zich, als gevolg van grote wijzigingen in de prijzen op de interne markt of bij de noteringen of prijzen op de wereldmarkt, verstoringen voordoen of dreigen voor te doen.
(96)
Er moet een kader van specifieke maatregelen voor ethylalcohol verkregen uit landbouwproducten worden opgezet dat het mogelijk maakt economische gegevens te verzamelen en statistische informatie te analyseren met het oog op het toezicht op de markt. Voor zover de markt voor ethylalcohol verkregen uit landbouwproducten gekoppeld is aan de markt voor ethylalcohol in het algemeen, moeten ook gegevens ter beschikking worden gesteld over de markt voor andere ethylalcohol dan die verkregen uit landbouwproducten.
(97)
De uitgaven die de lidstaten verrichten in het kader van de verplichtingen die de toepassing van deze verordening met zich brengt, moeten door de Gemeenschap worden gefinancierd overeenkomstig Verordening (EG) nr. 1290/2005.
(98)
De Commissie moet worden gemachtigd om in spoedeisende situaties de maatregelen vast te stellen die nodig zijn voor de oplossing van specifieke praktische problemen.
(99)
Omdat de gemeenschappelijke markt voor landbouwproducten voortdurend in beweging is, dienen de lidstaten en de Commissie elkaar op de hoogte te houden van relevante ontwikkelingen.
(100)
Om te voorkomen dat misbruik wordt gemaakt van voordelen waarin deze verordening voorziet, mogen deze voordelen niet worden toegekend of moeten zij, in voorkomend geval, worden ingetrokken wanneer wordt geconstateerd dat de voorwaarden voor het verkrijgen van die voordelen kunstmatig in het leven zijn geroepen en derhalve niet stroken met de doelstellingen van deze verordening.
(101)
Om te garanderen dat de bij deze verordening vastgestelde verplichtingen worden nagekomen is het noodzakelijk dat er controles worden verricht en dat bij niet-inachtneming administratieve maatregelen en sancties worden opgelegd. Derhalve moet de Commissie de bevoegdheid worden verleend om de corresponderende voorschriften vast te stellen, inclusief die betreffende de terugvordering van ten onrechte betaalde bedragen en de rapporteringsverplichtingen voor de lidstaten die uit de toepassing van deze verordening voortvloeien.
(102)
De voor de uitvoering van deze verordening vereiste maatregelen moeten in de regel worden vastgesteld overeenkomstig Besluit 1999/468/EG (44). Voor sommige bevoegdheden in het kader van deze verordening die betrekking hebben op echte bevoegdheden van de Commissie, snel optreden vergen of van louter administratieve aard zijn, dient de Commissie evenwel de bevoegdheid te krijgen alleen te handelen.
(103)
Doordat een aantal elementen van de GMO’s voor groenten en fruit en verwerkte groenten en fruit en voor wijn in deze verordening zijn geïntegreerd, moeten bepaalde wijzigingen in die GMO's worden aangebracht.
(104)
In deze verordening worden bepalingen opgenomen inzake de toepasselijkheid van de mededingingsregels van het Verdrag. Tot dusver waren die bepalingen vastgesteld in Verordening (EG) nr. 1184/2006. De draagwijdte van die verordening moet worden gewijzigd in die zin dat moet worden gespecifieerd dat de bepalingen ervan alleen van toepassing zijn op de producten van bijlage I bij het Verdrag die niet onder deze verordening vallen.
(105)
In deze verordening worden bepalingen opgenomen die vervat zijn in de basisverordeningen welke in de tweede en de derde overweging zijn vermeld, met uitzondering van die welke vervat zijn in de Verordeningen (EG) nr. 2200/96, (EG) nr. 2201/96 en (EG) nr. 1493/1999. Daarnaast worden in deze verordening ook bepalingen uit de volgende verordeningen opgenomen:
-
Verordening (EEG) nr. 2729/75 van de Raad van 29 oktober 1975 inzake de rechten bij invoer op mengsels van granen, rijst en breukrijst;
-
Verordening (EEG) nr. 2763/75 van de Raad van 29 oktober 1975 houdende vaststelling van de algemene regels voor de steunverlening aan de particuliere opslag in de sector varkensvlees (45);
-
Verordening (EEG) nr. 2782/75 van de Raad van 29 oktober 1975 betreffende de productie van en de handel in broedeieren en kuikens van pluimvee;
-
Verordening (EEG) nr. 707/76 van de Raad van 25 maart 1976 houdende erkenning van producentenverenigingen van zijderupsentelers (46);
-
Verordening (EEG) nr. 1055/77 van de Raad van 17 mei 1977 betreffende de opslag en het verkeer van door interventiebureaus aangekochte producten (47);
-
Verordening (EEG) nr. 2931/79 van de Raad van 20 december 1979 inzake het verlenen van bijstand bij uitvoer van landbouwproducten die in aanmerking komen voor een speciale behandeling bij invoer in een derde land (48);
-
Verordening (EEG) nr. 3220/84 van de Raad van 13 november 1984 tot vaststelling van het communautaire indelingsschema voor geslachte varkens
-
Verordening (EEG) nr. 1898/87 van de Raad van 2 juli 1987 betreffende de bescherming van de benaming van melk en zuivelproducten bij het in de handel brengen;
-
Verordening (EEG) nr. 3730/87 van de Raad van 10 december 1987 houdende algemene voorschriften voor de levering van levensmiddelen uit interventievoorraden aan bepaalde organisaties met het oog op verstrekking aan de meest hulpbehoevenden in de Gemeenschap;
-
Verordening (EEG) nr. 386/90 van de Raad van 12 februari 1990 inzake de controle bij de uitvoer van landbouwproducten die in aanmerking komen voor restituties of andere bedragen (49);
-
Verordening (EEG) nr. 1186/90 van de Raad van 7 mei 1990 tot uitbreiding van de werkingssfeer van het communautaire indelingsschema voor geslachte volwassen runderen;
-
Verordening (EEG) nr. 1906/90 van de Raad van 26 juni 1990 tot vaststelling van handelsnormen voor vlees van pluimvee;
-
Verordening (EEG) nr. 2204/90 van de Raad van 24 juli 1990 tot vaststelling van aanvullende algemene voorschriften van de gemeenschappelijke ordening der markten in de sector melk en zuivelproducten ten aanzien van kaas;
-
Verordening (EEG) nr. 2077/92 van de Raad van 30 juni 1992 inzake brancheorganisaties en overeenkomsten in de sector tabak (50);
-
Verordening (EEG) nr. 2137/92 van de Raad van 23 juli 1992 betreffende het communautaire indelingsschema voor geslachte schapen en de communautaire standaardkwaliteit van geslachte schapen, vers of gekoeld;
-
Verordening (EG) nr. 2991/94 van de Raad van 5 december 1994 tot vaststelling van normen voor smeerbare vetproducten;
-
Verordening (EG) nr. 2597/97 van de Raad van 18 december 1997 houdende aanvullende voorschriften voor de gemeenschappelijke ordening der markten in de sector melk en zuivelproducten met betrekking tot consumptiemelk;
-
Verordening (EG) nr. 2250/1999 van de Raad van 22 oktober 1999 inzake het tariefcontingent voor boter uit Nieuw-Zeeland (51);
-
Verordening (EG) nr. 1788/2003 van de Raad van 29 september 2003 tot vaststelling van een heffing in de sector melk en zuivelproducten;
-
Verordening (EG) nr. 1028/2006 van de Raad van 19 juni 2006 betreffende bepaalde handelsnormen voor eieren;
-
Verordening (EG) nr. 1183/2006 van de Raad van 24 juli 2006 tot vaststelling van het communautaire indelingsschema voor geslachte volwassen runderen.
(106)
De genoemde verordeningen dienen derhalve te worden ingetrokken. Ter wille van de rechtszekerheid en gelet op het aantal besluiten dat door deze verordening moet worden ingetrokken, alsmede op het aantal besluiten dat krachtens eerstgenoemde besluiten is aangenomen of gewijzigd, wordt verduidelijkt dat de intrekking geen invloed heeft op de geldigheid van wetgevingsbesluiten die op basis van ingetrokken besluiten zijn aangenomen, noch op de geldigheid van wijzigingen die door ingetrokken besluiten in andere wetgevingsbesluiten zijn aangebracht.
(107)
In de regel moet deze verordening van toepassing worden op 1 januari 2008. Om evenwel te voorkomen dat de nieuwe bepalingen een storende uitwerking hebben op de verkoopseizoenen 2007/2008 die op dit ogenblik aan de gang zijn, moet de datum van toepassing uitgesteld worden voor sectoren waarvoor verkoopseizoenen gelden. Deze verordening moet daarom pas vanaf het begin van de verkoopseizoenen 2008/2009 van toepassing zijn voor de betrokken sectoren. Dientengevolge moeten de onderscheiden verordeningen die voor deze sectoren gelden, van toepassing blijven tot het einde van het verkoopseizoen 2007/2008.
(108)
Bovendien moet voor bepaalde sectoren waarvoor geen verkoopseizoenen gelden, ook een latere toepassingsdatum worden vastgesteld ter wille van een soepele overgang van de bestaande GMO's naar deze verordening. Derhalve dienen er bestaande GMO's voor die sectoren blijven gelden tot de latere toepassingsdatum die in deze verordening is vastgesteld.
(109)
Wat Verordening (EEG) nr. 386/90 betreft, wordt de bevoegdheid voor de goedkeuring met betrekking tot de in die verordening behandelde aangelegenheden op grond van deze verordening aan de Commissie overgedragen. Voorts worden Verordeningen (EEG) nr. 3220/84, (EEG) nr. 1186/90; (EEG) nr. 2137/92 en (EG) nr. 1183/2006 bij deze verordening ingetrokken, en worden slechts bepaalde delen van die verordeningen in deze verordening opgenomen. De nadere regelingen die in voornoemde verordeningen zijn vervat, moeten derhalve worden behandeld in voorschriften die nog door de Commissie moeten worden aangenomen. De Commissie moet wat meer tijd worden gelaten om de desbetreffende bepalingen vast te stellen. Bijgevolg moeten voornoemde verordeningen tot en met 31 december 2008 van toepassing blijven.
(110)
De volgende besluiten van de Raad zijn overbodig geworden en moeten worden ingetrokken:
-
Verordening (EEG) nr. 315/68 van de Raad van 12 maart 1968 houdende vaststelling van kwaliteitsnormen voor bloembollen en bloemknollen (52);
-
Verordening (EEG) nr. 316/68 van de Raad van 12 maart 1968 houdende vaststelling van kwaliteitsnormen voor verse snijbloemen en vers snijgroen (53);
-
Verordening (EEG) nr. 2517/69 van de Raad van 9 december 1969 tot vaststelling van bepaalde maatregelen ter sanering van de fruitproductie in de Gemeenschap (54);
-
Verordening (EEG) nr. 2728/75 van de Raad van 29 oktober 1975 inzake steun voor de productie van en de handel in aardappelen voor de zetmeelproductie en aardappelzetmeel (55);
-
Verordening (EEG) nr. 1358/80 van de Raad van 5 juni 1980 tot vaststelling van de oriëntatieprijs en de interventieprijs voor volwassen runderen voor het verkoopseizoen 1980/1981 en betreffende de invoering van een communautair indelingsschema voor geslachte volwassen runderen (56);
-
Verordening (EEG) nr. 4088/87 van de Raad van 21 december 1987 tot vaststelling van de voorwaarden voor de toepassing van preferentiële douanerechten bij invoer van bepaalde producten van de bloementeelt van oorsprong uit Cyprus, Israël en Jordanië (57);
-
Besluit 74/583/EEG van de Raad van 20 november 1974 betreffende het toezicht op de suikerbewegingen (58).
(111)
Bij de overgang van de huidige regelingen die zijn vastgesteld in de bepalingen en verordeningen die nu door deze verordening worden vervangen, naar de regelingen van deze verordening, kunnen zich moeilijkheden voordoen die in deze verordening niet worden behandeld. Om dergelijke moeilijkheden te kunnen aanpakken, moet de Commissie overgangsmaatregelen kunnen vaststellen,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
INHOUDSOPGAVE
DEEL I
INLEIDENDE BEPALINGEN
DEEL II
INTERNE MARKT
TITEL I
MARKTINTERVENTIE
HOOFDSTUK I
Openbare interventie en particuliere opslag
Sectie I
Algemene bepalingen
Sectie II
Openbare interventie
Subsectie I
Algemene bepalingen
Subsectie II
Opening en schorsing van de interventieaankoop
Subsectie III
Interventieprijs
Subsectie IV
Afzet uit interventievoorraden
Sectie III
Particuliere opslag
Subsectie I
Verplichte steun
Subsectie II
Facultatieve steun
Sectie IV
Gemeenschappelijke bepalingen
HOOFDSTUK II
Bijzondere interventiemaatregelen
Sectie I
Buitengewone marktondersteunende maatregelen
Sectie II
Maatregelen in de sectoren granen en rijst
Sectie III
Maatregelen in de suikersector
Sectie IV
Aanpassing van het aanbod
HOOFDSTUK III
Productiebeperkingssystemen
Sectie I
Algemene bepalingen
Sectie II
Suiker
Subsectie I
Toekenning en beheer van quota
Subsectie II
Quotumoverschrijding
Sectie III
Melk
Subsectie I
Algemene bepalingen
Subsectie II
Toewijzing en beheer van quota
Subsectie III
Quotumoverschrijding
Sectie IV
Procedurebepalingen
HOOFDSTUK IV
Steunregelingen
Sectie I
Verwerkingssteun
Subsectie I
Gedroogde voedergewassen
Subsectie II
Vezelvlas
Sectie II
Productierestitutie
Sectie III
Steun in de sector melk en zuivelproducten
Sectie IV
Steun in de sector olijfolie en tafelolijven
Sectie V
Communautair fonds voor tabak
Sectie VI
Bijzondere bepalingen voor de bijenteeltsector
Sectie VII
Steun in de sector zijderupsen
TITEL II
PRODUCTIE- EN AFZETVOORSCHRIFTEN
HOOFDSTUK I
Handelsnormen en productievoorschriften
Sectie I
Handelsnormen
Sectie II
Productievoorschriften
Sectie III
Procedurebepalingen
HOOFDSTUK II
Producentenorganisaties, brancheorganisaties en organisaties van marktdeelnemers
Sectie I
Algemene beginselen
Sectie II
Voorschriften inzake brancheorganisaties in de tabakssector
Sectie III
Procedurebepalingen
DEEL III
HANDELSVERKEER MET DERDE LANDEN
HOOFDSTUK I
Algemene bepalingen
HOOFDSTUK II
Invoer
Sectie I
Invoercertificaten
Sectie II
Invoerrechten en -heffingen
Sectie III
Beheer van invoercontingenten
Sectie IV
Bijzondere bepalingen voor bepaalde producten
Subsectie I
Bijzondere bepalingen voor de invoer met betrekking tot de sectoren granen en rijst
Subsectie II
Preferentiële invoerregelingen voor suiker
Subsectie III
Bijzondere bepalingen voor de invoer van hennep
Subsectie IV
Bijzondere bepalingen voor de invoer van hop
Sectie V
Vrijwaring en actieve veredeling
HOOFDSTUK III
Uitvoer
Sectie I
Uitvoercertificaten
Sectie II
Uitvoerrestituties
Sectie III
Beheer van uitvoercontingenten in de sector melk en zuivelproducten
Sectie IV
Speciale behandeling bij invoer in een derde land
Sectie V
Bijzondere bepalingen voor levende planten
Sectie VI
Passieve veredeling
DEEL IV
MEDEDINGINGSREGELS
HOOFDSTUK I
Regels voor ondernemingen
HOOFDSTUK II
Regels inzake staatssteun
DEEL V
SPECIFIEKE BEPALINGEN VOOR AFZONDERLIJKE SECTOREN
DEEL VI
ALGEMENE BEPALINGEN
DEEL VII
UITVOERINGS-, OVERGANGS- EN SLOTBEPALINGEN
HOOFDSTUK I
Uitvoeringsbepalingen
HOOFDSTUK II
Overgangs- en slotbepalingen
BIJLAGE I
LIJST VAN IN ARTIKEL 1, LID 1, GENOEMDE PRODUCTEN
Deel I:
Granen
Deel II:
Rijst
Deel III:
Suiker
Deel IV:
Gedroogde voedergewassen
Deel V:
Zaaizaad
Deel VI:
Hop
Deel VII:
Sector olijfolie en tafelolijven
Deel VIII:
Vezelvlas en -hennep
Deel IX:
Groenten en fruit
Deel X:
Verwerkte groenten en fruit
Deel XI:
Bananen
Deel XII:
Wijn
Deel XIII:
Levende planten en producten van de bloementeelt
Deel XIV:
Ruwe tabak
Deel XV:
Rundvlees
Deel XVI:
Melk en zuivelproducten
Deel XVII:
Varkensvlees
Deel XVIII:
Schapen- en geitenvlees
Deel XIX:
Eieren
Deel XX:
Slachtpluimvee
Deel XXI:
Andere producten
BIJLAGE II
LIJST VAN IN ARTIKEL 1, LID 3, GENOEMDE PRODUCTEN
Deel I:
Ethylalcohol uit landbouwproducten
Deel II:
Producten van de bijenteelt
Deel III:
Zijderupsen
BIJLAGE III
IN ARTIKEL 2, LID 1, BEDOELDE DEFINITIES
Deel I:
Definities met betrekking tot de rijstsector
Deel II:
Definities met betrekking tot de suikersector
Deel III:
Definities met betrekking tot de hopsector
Deel IV:
Definities met betrekking tot de rundvleessector
Deel V:
Definities betreffende de sector melk en zuivelproducten
Deel VI:
Definities met betrekking tot de eiersector
Deel VII:
Definities met betrekking tot de sector vlees van pluimee
Deel VIII:
Definities met betrekking tot de bijenteeltsector
BIJLAGE IV
STANDAARDKWALITEIT VAN RIJST EN SUIKER
A.
Standaardkwaliteit van padie
B.
Standaardkwaliteit van suiker
BIJLAGE V
COMMUNAUTAIR INDELINGSSCHEMA VOOR GESLACHTE DIEREN, BEDOELD IN ARTIKEL 42
A.
Communautair indelingsschema voor geslachte volwassen runderen
B.
Communautair indelingsschema voor geslachte varkens
C.
Communautair indelingsschema voor geslachte schapen
BIJLAGE VI
NATIONALE EN REGIONALE QUOTA BEDOELD IN DE ARTIKELEN 53 EN 56
BIJLAGE VII
AANVULLENDE QUOTA VOOR ISOGLUCOSE ALS BEDOELD IN ARTIKEL 58, LID 2
BIJLAGE VIII
BEPALINGEN BETREFFENDE OVERDRACHTEN VAN SUIKER- OF ISOGLUCOSEQUOTA OVEREENKOMSTIG ARTIKEL 60
BIJLAGE IX
NATIONALE QUOTA EN HERSTRUCTURERINGSRESERVE BEDOELD IN ARTIKEL 66
BIJLAGE X
REFERENTIEVETGEHALTE ZOALS BEDOELD IN ARTIKEL 70
BIJLAGE XI
A.
Verdeling van de in artikel 94, lid 1, bedoelde gegarandeerde maximumhoeveelheid over de lidstaten
B.
Verdeling van de in artikel 89 bedoelde gegarandeerde maximumhoeveelheid over de lidstaten
BIJLAGE XII
DEFINITIES EN BENAMINGEN MET BETREKKING TOT MELK EN ZUIVELPRODUCTEN ALS BEDOELD IN ARTIKEL 114, LID 1
BIJLAGE XIII
VERKOOP VAN MELK VOOR MENSELIJKE CONSUMPTIE BEDOELD IN ARTIKEL 114, LID 2
BIJLAGE XIV
HANDELSNORMEN VOOR PRODUCTEN VAN DE SECTOREN EIEREN EN VLEES VAN PLUIMVEE BEDOELD IN ARTIKEL 116
A.
Handelsnormen voor eieren van kippen van de soort Gallus gallus
B.
Handelsnormen voor vlees van pluimvee
C.
Normen voor de productie van en de handel in broedeieren en kuikens van pluimvee
BIJLAGE XV
VOOR SMEERBARE VETPRODUCTEN GELDENDE HANDELSNORMEN BEDOELD IN ARTIKEL 115
Aanhangsel bij bijlage XV
BIJLAGE XVI
BENAMINGEN EN DEFINITIES VAN DE OLIJFOLIËN EN OLIËN VAN PERSKOEKEN VAN OLIJVEN BEDOELD IN ARTIKEL 118
BIJLAGE XVII
INVOERRECHTEN VOOR RIJST BEDOELD IN DE ARTIKELEN 137 EN 139
BIJLAGE XVIII
BASMATIVARIËTEITEN BEDOELD IN ARTIKEL 138
BIJLAGE XIX
IN ARTIKEL 153, LID 3, ARTIKEL 154, LID 1, ONDER b), EN DEEL II, PUNT 12, VAN IN BIJLAGE III BEDOELDE STATEN
BIJLAGE XX
LIJST VAN GOEDEREN VAN DE SECTOREN GRANEN, RIJST, SUIKER, MELK EN EIREN MET HET OOG OP DE TOEPASSING VAN ARTIKEL 26, ONDER a), PUNT ii), EN MET HET OOG OP DE TOEKENNING VAN UITVOERRESTITUTIES ALS BEDOELD IN DEEL III, HOOFDSTUK III, SECTIE II
Deel I:
Granen
Deel II:
Rijst
Deel III:
Suiker
Deel IV:
Melk
Deel V:
Eieren
BIJLAGE XXI
LIJST VAN BEPAALDE SUIKERHOUDENDE GOEDEREN MET HET OOG OP HET VERLENEN VAN UITVOERRESTITUTIES als bedoeld in deel III, HOOFDSTUK III, SECTIE II
BIJLAGE XXII
CONCORDANTIETABELLEN ALS BEDOELD IN ARTIKEL 202
DEEL I
INLEIDENDE BEPALINGEN
Artikel 1
Toepassingsgebied
1. Bij deze verordening wordt een gemeenschappelijke marktordening ingesteld voor de producten van de volgende sectoren, zoals verder omschreven in bijlage I:
a)
granen, deel I van bijlage I;
b)
rijst, deel II van bijlage I;
c)
suiker, deel III van bijlage I;
d)
gedroogde voedergewassen, deel IV van bijlage I;
e)
zaaizaad, deel V van bijlage I;
f)
hop, deel VI van bijlage I;
g)
olijfolie en tafelolijven, deel VII van bijlage I;
h)
vlas en hennep, deel VIII van bijlage I;
i)
groenten en fruit, deel IX van bijlage I;
j)
verwerkte groenten en fruit, deel X van bijlage I;
k)
bananen, deel XI van bijlage I;
l)
wijn, deel XII van bijlage I;
m)
levende planten en producten van de bloementeelt, deel XIII van bijlage I (hierna „de sector levende planten” genoemd);
n)
ruwe tabak, deel XIV van bijlage I;
o)
rundvlees, deel XV van bijlage I;
p)
melk en zuivelproducten, deel XVI van bijlage I;
q)
varkensvlees, deel XVII van bijlage I;
r)
schapen- en geitenvlees, deel XVIII van bijlage I;
s)
eieren, deel XIX van bijlage I;
t)
vlees van pluimvee, deel XX van bijlage I;
u)
overige producten, deel XXI van bijlage I.
2. Met betrekking tot de sectoren groenten en fruit, verwerkte groenten en fruit en wijn is alleen artikel 195 van deze verordening van toepassing.
3. Bij deze verordening worden specifieke maatregelen vastgesteld voor de onderstaande sectoren, die in bijlage II zijn vermeld en daar in voorkomend geval verder zijn omschreven:
a)
ethylalcohol verkregen uit landbouwproducten, deel I van bijlage II (hierna „de sector ethylalcohol uit landbouwproducten” genoemd);
b)
producten van de bijenteelt, deel II van bijlage II (hierna „de bijenteeltsector” genoemd);
c)
zijderupsen, deel III van bijlage II (hierna „de sector zijderupsen” genoemd).
Artikel 2
Definities
1. Met het oog op de toepassing van deze verordening zijn de definities die in bijlage III voor bepaalde sectoren zijn vastgesteld, van toepassing.
2. In deze verordening wordt verstaan onder:
a)
„landbouwer”: een landbouwer als omschreven in Verordening (EG) nr. 1782/2003;
b)
„betaalorgaan”: de instantie of instanties die door een lidstaat is/zijn erkend overeenkomstig Verordening (EG) nr. 1290/2005.
c)
„interventieprijs”: de prijs waartegen producten voor openbare interventie worden aangekocht.
Artikel 3
Verkoopseizoenen
De volgende verkoopseizoenen worden vastgesteld:
a)
1 januari tot en met 31 december van een bepaald jaar voor de sector bananen;
b)
1 april tot en met 31 maart van het daaropvolgende jaar voor:
i)
de sector gedroogde voedergewassen,
ii)
de sector zijderupsen;
c)
1 juli tot en met 30 juni van het daaropvolgende jaar voor:
i)
de sector granen,
ii)
de sector zaaizaad,
iii)
de sector olijfolie en tafelolijven,
iv)
de sector vlas en hennep,
v)
de sector melk en zuivelproducten;
d)
1 september tot en met 31 augustus van het daaropvolgende jaar voor de rijstsector;
e)
1 oktober tot en met 30 september van het daaropvolgende jaar voor de suikersector.
Artikel 4
Bevoegdheden van de Commissie
Tenzij in deze verordening anders wordt bepaald, handelt de Commissie, wanneer haar bevoegdheden worden verleend, overeenkomstig de procedure in artikel 195, lid 2.
Artikel 5
Uitvoeringsbepalingen
De Commissie kan de uitvoeringsbepalingen voor artikel 2 vaststellen.
De Commissie kan wijzigingen aanbrengen in de in deel I van bijlage III vastgestelde definities betreffende rijst en in de in punt 12 van deel II van bijlage III vastgestelde definitie van „ACS/Indiase suiker”.
De Commissie kan ook uitvoeringsbepalingen vaststellen die betrekking hebben op de vaststelling van de omrekeningspercentages voor rijst in de verschillende bewerkingsstadia, de bewerkingskosten en de waarde van de bijproducten.
DEEL II
INTERNE MARKT
TITEL I
MARKTINTERVENTIE
HOOFDSTUK I
Openbare interventie en particuliere opslag
Sectie I
Algemene bepalingen
Artikel 6
Toepassingsgebied
1. Dit hoofdstuk bevat de voorschriften voor openbare interventieaankoop en de toekenning van steun voor particuliere opslag voor de volgende sectoren:
a)
granen,
b)
rijst,
c)
suiker,
d)
olijfolie en tafelolijven;
e)
rundvlees,
f)
melk en zuivelproducten,
g)
varkensvlees,
h)
schapen- en geitenvlees.
2. Voor de toepassing van dit hoofdstuk wordt verstaan onder:
a)
„granen”: in de Gemeenschap geoogste granen;
b)
„melk”: in de Gemeenschap geproduceerde koemelk;
c)
„magere melk”: magere melk die rechtstreeks en uitsluitend uit in de Gemeenschap geproduceerde koemelk is verkregen;
d)
„room”: room die rechtstreeks en uitsluitend uit melk is bereid.
Artikel 7
Communautaire oorsprong
Onverminderd artikel 6, lid 2, komen alleen producten van oorsprong uit de Gemeenschap in aanmerking voor openbare interventieaankoop of voor steun voor particuliere opslag.
Artikel 8
Referentieprijzen
1. Voor de producten waarvoor de in artikel 6, lid 1, bedoelde interventiemaatregelen gelden, worden de volgende referentieprijzen vastgesteld:
a)
voor de sector granen:
101,31 euro per ton, maandelijks verhoogd als volgt:
-
november: met 0,46 euro per ton,
-
december: met 0,92 euro per ton,
-
januari: met 1,38 euro per ton,
-
februari: met 1,84 euro per ton,
-
maart: met 2,30 euro per ton,
-
april: met 2,76 euro per ton,
-
mei: met 3,22 euro per ton,
-
juni: met 3,22 euro per ton.
De in juni geldende referentieprijs voor maïs en sorgho blijft gelden in juli, augustus en september van hetzelfde jaar;
b)
voor padie: 150 euro per ton voor de standaardkwaliteit volgens de definitie in punt A van bijlage IV;
c)
voor suiker:
i)
voor witte suiker:
-
541,5 euro per ton voor het verkoopseizoen 2008/2009,
-
404,4 euro per ton vanaf het verkoopseizoen 2009/2010;
ii)
voor ruwe suiker:
-
448,8 euro per ton voor het verkoopseizoen 2008/2009,
-
335,2 euro per ton vanaf het verkoopseizoen 2009/2010.
De in de punten i) en ii) vastgestelde referentieprijzen gelden voor onverpakte suiker, af fabriek, van de standaardkwaliteit die in punt B van bijlage IV wordt omschreven;
d)
voor de sector rundvlees: 2 224 euro per ton voor geslachte mannelijke runderen van klasse R3 zoals omschreven in het communautaire indelingsschema voor geslachte volwassen runderen in artikel 42, lid 1, onder a);
e)
voor de sector melk en zuivelproducten:
i)
246,39 euro per 100 kg voor boter,
ii)
174,69 euro per 100 kg voor mageremelkpoeder;
f)
voor de sector varkensvlees: 1 509,39 euro per ton voor geslachte varkens van de standaardkwaliteit, omschreven in termen van gewicht en aandeel mager vlees overeenkomstig het communautaire indelingsschema voor geslachte varkens in artikel 42, lid 1, onder b), als volgt:
i)
geslachte dieren met een gewicht van 60 tot minder dan 120 kg: klasse E volgens punt B.II van bijlage V;
ii)
geslachte dieren met een gewicht van 120 tot 180 kg: klasse R volgens punt B.II van bijlage V.
2. De referentieprijzen voor granen en rijst in respectievelijk de punten a) en b) van lid 1 gelden voor het stadium van de groothandel voor aan het pakhuis geleverde goederen, niet gelost. Dit geldt voor alle overeenkomstig artikel 41 aangewezen interventiecentra in de Gemeenschap.
3. De Raad kan de in lid 1 vastgestelde referentieprijzen in het licht van ontwikkelingen in de productie en de markten wijzigen volgens de procedure van artikel 37, lid 2, van het Verdrag.
Artikel 9
Mededeling van de prijzen op de suikermarkt
De Commissie zet een informatiesysteem inzake prijzen op de suikermarkt op, met inbegrip van een systeem voor de bekendmaking van de prijsniveaus voor de suikermarkt.
Het systeem is gebaseerd op informatie die wordt verstrekt door ondernemingen die witte suiker produceren, of door andere bij de handel in suiker betrokken marktdeelnemers. Deze informatie wordt vertrouwelijk behandeld.
De Commissie zorgt ervoor dat de de bekendgemaakte informatie niet te herleiden is tot de prijzen van de individuele bedrijven of verwerkers.
Sectie II
Openbare interventie
Subsectie I
Algemene bepalingen
Artikel 10
Voor openbare interventie in aanmerking komende producten
1. De openbare interventie geldt, onder de in deze sectie vastgestelde voorwaarden en andere door de Commissie overeenkomstig artikel 43 vast te stellen eisen en voorwaarden, voor de volgende producten:
a)
zachte tarwe, durumtarwe, gerst, maïs en sorgho;
b)
padie;
c)
witte of ruwe suiker, mits de betrokken suiker geproduceerd is in het kader van quota en vervaardigd is van in de Gemeenschap geoogste suikerbieten of suikerriet;
d)
vers of gekoeld rundvlees van de GN-codes 0201 10 00 en 0201 20 20 tot en met 0201 20 50;
e)
boter die in een erkend bedrijf in de Gemeenschap rechtstreeks en uitsluitend uit gepasteuriseerde room is bereid en die een minimumgehalte aan botervet van 82 gewichtspercenten en een maximumgehalte aan water van 16 gewichtspercenten heeft;
f)
mageremelkpoeder van eerste kwaliteit dat volgens het verstuivingsprocédé is vervaardigd en in een erkend bedrijf van de Gemeenschap rechtstreeks en uitsluitend uit magere melk is bereid en een eiwitgehalte van minstens 35,6 gewichtspercenten op de niet-vette droge stof heeft.
2. De openbare interventie kan in de varkensvleessector onder de voorwaarden van deze sectie en andere door de Commissie overeenkomstig artikel 43 te bepalen voorschriften en voorwaarden worden toegepast met betrekking tot hele of halve geslachte varkens, vers of gekoeld, van onderverdeling 0203 11 10 van de gecombineerde nomenclatuur alsmede buiken (ook buikspek), vers of gekoeld, van onderverdeling ex 0203 19 15, en spek, vers of gekoeld van onderverdeling ex 0209 00 11.
Subsectie II
Opening en schorsing van de interventieaankoop
Artikel 11
Granen
1. Voor granen is de openbare interventie open:
a)
van 1 augustus tot en met 30 april voor Griekenland, Spanje, Italië en Portugal;
b)
van 1 december tot en met 30 juni voor Zweden;
c)
van 1 november tot en met 31 mei voor de overige lidstaten.
De hoeveelheid maïs die via openbare interventie wordt aangekocht, bedraagt maximaal:
a)
700 000 ton voor het verkoopseizoen 2008/2009;
b)
0 ton voor het verkoopseizoen 2009/2010.
2. Als de interventieperiode in Zweden leidt tot omlegging van die granen van andere lidstaten naar de interventie in Zweden, neemt de Commissie maatregelen om de situatie te corrigeren.
Artikel 12
Rijst
Voor padie is de openbare interventie open in de periode van 1 april tot en met 31 juli. Per periode wordt evenwel niet meer dan 75 000 ton voor openbare interventie aangekocht.
Artikel 13
Suiker
1. De openbare interventie voor suiker is open tijdens de volledige verkoopseizoenen 2008/2009 en 2009/2010. Per verkoopseizoen wordt evenwel niet meer dan 600 000 ton, uitgedrukt in witte suiker, voor openbare interventie aangekocht.
2. Op suiker die overeenkomstig lid 1 tijdens een verkoopseizoen is opgeslagen, mogen geen andere opslagmaatregelen op grond van de artikelen 32, 52 of 63 worden toegepast.
Artikel 14
Rundvlees
1. De Commissie opent, zonder de hulp van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1, de openbare interventie voor rundvlees wanneer, gedurende twee opeenvolgende weken, de gemiddelde marktprĳs in een lidstaat of een regio van een lidstaat die geconstateerd is op basis van het communautaire indelingsschema voor geslachte dieren in artikel 39, lid 1, onder 1 560 euro per ton daalt.
2. De Commissie beëindigt, zonder de hulp van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1, de openbare interventie wanneer gedurende tenminste een week niet meer aan de in lid 1 bedoelde voorwaarde is voldaan.
Artikel 15
Boter
1. Als de marktprijzen voor boter gedurende een representatieve periode in een of meer lidstaten minder bedragen dan 92 % van de referentieprijs, opent de Commissie, zonder de hulp van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1, in de periode van 1 maart tot en met 31 augustus de openbare interventie voor boter in de betrokken lidstaat of lidstaten.
2. Zodra de marktprijzen voor boter in de betrokken lidstaat of lidstaten gedurende een representatieve periode 92 % of meer van de referentieprijs bedragen, schorst de Commissie, zonder de hulp van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1, de openbare interventieaankoop.
Daarnaast kan de Commissie de openbare interventieaankoop schorsen als in de in lid 1 genoemde periode meer dan 30 000 ton boter voor interventie wordt aangeboden. In dat geval kan de interventieaankoop plaatsvinden volgens een inschrijvingsprocedure waarvoor de specificaties door de Commissie worden vastgesteld.
3. De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor de vaststelling van de marktprijzen voor boter vast.
Artikel 16
Mageremelkpoeder
De openbare interventie voor mageremelkpoeder is open van 1 maart tot en met 31 augustus.
De Commissie kan de openbare interventie evenwel schorsen zodra de in die periode voor interventie aangeboden hoeveelheden 109 000 ton overschrijden. In dat geval kan de interventieaankoop plaatsvinden volgens een inschrijvingsprocedure waarvoor de specificaties door de Commissie worden vastgesteld.
Artikel 17
Varkensvlees
De Commissie kan besluiten in de varkensvleessector openbare interventie toe te passen wanneer de gemiddelde marktprijs in de Gemeenschap voor hele geslachte dieren zoals vastgesteld op basis van de in elke lidstaat op de representatieve markten van de Gemeenschap genoteerde prijzen en zoals gewogen middels coëfficiënten die de relatieve omvang van het varkensbestand in elke lidstaten weerspiegelen, minder dan 103 % van de referentieprijs bedraagt en waarschijnlijk zal blijven bedragen.
Subsectie III
Interventieprijs
Artikel 18
Granen
De interventieprijs voor granen is gelijk aan de referentieprijs, los van prijsverhogingen of -verlagingen in verband met de kwaliteit.
Artikel 19
Rijst
De interventieprijs voor rijst is gelijk aan de referentieprijs.
Als de kwaliteit van de aan het betaalorgaan aangeboden producten evenwel van de in punt A van bijlage IV genoemde standaardkwaliteit afwijkt, wordt de interventieprijs verhoogd of verlaagd.
Voorts kan de Commissie interventieprijsverhogingen of -verlagingen vaststellen om ervoor te zorgen dat de productie op bepaalde variëteiten wordt gericht.
Artikel 20
Suiker
De interventieprijs voor suiker is 80 % van de referentieprijs die wordt vastgesteld voor het verkoopseizoen volgende op dat waarin het aanbod is gedaan.
Als de kwaliteit van de aan het betaalorgaan aangeboden suiker evenwel afwijkt van de in punt B van bijlage IV gedefinieerde standaardkwaliteit waarvoor de referentieprijs is vastgesteld, wordt de interventieprijs dienovereenkomstig verhoogd of verlaagd.
Artikel 21
Rundvlees
1. De interventieprijs voor rundvlees en de voor interventie aanvaarde hoeveelheden worden door de Commissie vastgesteld in het kader van openbare inschrijvingen. In bijzondere omstandigheden mogen zij per lidstaat of regio van een lidstaat worden vastgesteld op basis van de genoteerde gemiddelde marktprijzen.
2. Er kunnen alleen aanbiedingen worden geaccepteerd die gelĳk zĳn aan of lager liggen dan de gemiddelde marktprĳs die in de lidstaat of een regio van de lidstaat genoteerd is, verhoogd met een bedrag dat de Commissie op basis van objectieve criteria vaststelt.
Artikel 22
Boter
Onverminderd de vaststelling van de interventieprijs in het kader van een inschrijvingsprocedure in het in artikel 15, lid 2, tweede alinea, bedoelde geval, is de interventieprijs voor boter 90 % van de referentieprijs.
Artikel 23
Mageremelkpoeder
Onverminderd de vaststelling van de interventieprijs in het kader van een inschrijvingsprocedure in het in artikel 16, tweede alinea, bedoelde geval, is de interventieprijs voor mageremelkpoeder gelijk aan de referentieprijs.
Als het werkelijke eiwitgehalte minder bedraagt dan het in artikel 10, onder f), vastgestelde minimumeiwitgehalte van 35,6 op de niet-vette droge stof, maar niet minder dan 31,4 gewichtspercenten, is de interventieprijs gelijk aan de referentieprijs, verminderd met 1,75 % per procentpunt dat het eiwitgehalte lager ligt dan 35,6 gewichtspercenten.
Artikel 24
Varkensvlees
1. De interventieprijs in de sector varkensvlees wordt door de Commissie bepaald voor geslachte varkens van standaardkwaliteit. De interventieprijs mag ten hoogste 92 % en moet ten minste 78 % van de referentieprijs bedragen.
2. Voor andere producten van standaardkwaliteit dan geslachte varkens worden de interventieprijzen afgeleid van de interventieprijzen voor geslachte varkens op basis van de verhouding tussen de handelswaarde van deze producten tot de handelswaarde van geslachte varkens.
3. Voor andere producten dan producten van standaardkwaliteit wordt de interventieprijs afgeleid van de geldende interventieprijzen voor de relevante standaardkwaliteiten op basis van de kwaliteitsverschillen ten opzichte van de standaardkwaliteit. Deze prijs geldt voor vastgestelde kwaliteiten.
Subsectie IV
Afzet uit interventievoorraden
Artikel 25
Algemene beginselen
Voor openbare interventie aangekochte producten worden op zodanige wijze afgezet dat verstoringen van de markt worden voorkomen en dat de kopers op voet van gelijkheid worden behandeld en gelijke toegang tot deze producten hebben en dat de verbintenissen, voortvloeiend uit in het kader van de volgens artikel 300 van het Verdrag gesloten overeenkomsten, in acht worden genomen.
Artikel 26
Afzet van suiker
De betaalorganen mogen voor openbare interventie aangekochte suiker alleen verkopen tegen een prijs die hoger is dan de referentieprijs die is vastgesteld voor het verkoopseizoen waarin de verkoop plaatsvindt.
De Commissie kan evenwel besluiten dat de betaalorganen:
a)
de suiker mogen verkopen tegen een prijs die gelijk is aan of lager is dan de in de eerste alinea bedoelde referentieprijs indien de suiker bedoeld is
i)
voor voederdoeleinden, of
ii)
voor uitvoer, zonder verdere verwerking dan wel na verwerking tot de in bijlage I bij het Verdrag genoemde producten of tot de in deel III van bijlage XVII bij deze verordening genoemde goederen;
b)
de bij hen aanwezige onverwerkte suiker voor menselijke consumptie op de interne markt beschikbaar moeten stellen aan erkende liefdadigheidsinstellingen - die zijn erkend door de betrokken lidstaat of door de Commissie wanneer de lidstaat niet van dergelijke instellingen heeft erkend -, tegen een prijs die lager is dan de huidige referentieprijs, of gratis voor distributie in het kader van individuele spoedhulpoperaties.
Artikel 27
Uitreiking aan de meest hulpbehoevenden in de Gemeenschap
1. Producten uit de interventievoorraden worden aan bepaalde daartoe aangewezen organisaties ter beschikking gesteld met het oog op verstrekking, volgens een jaarprogramma, van levensmiddelen aan de meest hulpbehoevenden in de Gemeenschap.
De uitreiking gebeurt:
a)
gratis, of
b)
tegen een prijs die in geen geval hoger mag liggen dan de door de aangewezen organisaties bij de toepassing van de maatregelen gemaakte kosten.
2. Een product kan op de markt van de Gemeenschap worden aangeschaft als:
a)
het tijdelijk, tijdens de uitvoering van het in lid 1 bedoelde jaarprogramma, niet voorhanden is in de interventievoorraden van de Gemeenschap, voor zover dat nodig is om dat programma in een of meerdere lidstaten te kunnen uitvoeren en op voorwaarde dat de in de begroting van de Gemeenschap voor dat doel voorziene kosten niet worden overschreden, of
b)
anders voor de uitvoering van het jaarprogramma overdracht tussen lidstaten zou moeten plaatsvinden van kleine hoeveelheden producten die als interventieproduct beschikbaar zijn in een andere lidstaat dan waar zij nodig zijn.
3. De betrokken lidstaten wijzen de in lid 1 bedoelde organisaties aan en stellen de Commissie elk jaar tijdig in kennis van hun voornemen deze regeling toe te passen.
4. De in de leden 1 en 2 bedoelde producten worden de aangewezen organisaties gratis ter beschikking gesteld. Als boekwaarde wordt de interventieprijs aangehouden, eventueel gecorrigeerd aan de hand van coëfficiënten om rekening te houden met kwaliteitsverschillen.
5. Onverminderd artikel 190 worden de krachtens de leden 1 en 2 van dit artikel beschikbaar gestelde producten gefinancierd uit kredieten van de passende begrotingslijn van het ELGF, binnen de begroting van de Europese Gemeenschappen. Voorts kan worden bepaald dat met deze financiering wordt bijgedragen in de kosten van het vervoer van de producten vanuit de interventiecentra, alsmede in de administratieve kosten van de aangewezen organisaties die uit de toepassing van de in dit artikel vastgestelde regeling voortvloeien, met uitzondering van de kosten die eventueel krachtens de leden 1 en 2 voor rekening van de begunstigden komen.
Sectie III
Particuliere opslag
Subsectie I
Verplichte steun
Artikel 28
In aanmerking komende producten
De steun voor particuliere opslag wordt, onder de in deze sectie vastgestelde voorwaarden en andere door de Commissie overeenkomstig artikel 43 vast te stellen eisen en voorwaarden, verleend voor de volgende producten:
a)
wat betreft:
i)
room;
ii)
in een erkend bedrijf in de Gemeenschap uit room of melk geproduceerde ongezouten boter met een minimumgehalte aan botervet van 82 gewichtspercenten en een maximumgehalte aan water van 16 gewichtspercenten;
iii)
in een erkend bedrijf in de Gemeenschap uit room of melk geproduceerde gezouten boter met een minimumgehalte aan botervet van 80 gewichtspercenten, een maximumgehalte aan water van 16 gewichtspercenten en een maximumgehalte aan zout van 2 gewichtspercenten;
b)
wat kaas betreft:
i)
Grana-Padanokaas die ten minste negen maanden oud is;
ii)
Parmigiano-Reggianokaas die ten minste 15 maanden oud is;
iii)
Provolonekaas die ten minste drie maanden oud is.
Artikel 29
Voorwaarden en steunniveau voor room en boter
De Commissie bepaalt welke nationale kwaliteitsklassen voor boter in aanmerking komen voor steun. De boter wordt dienovereenkomstig gemerkt.
De Commissie stelt het steunbedrag voor room en boter vast rekening houdend met de opslagkosten en de verwachte ontwikkeling van de prijs voor verse boter en koelhuisboter.
Wanneer op het moment van de uitslag blijkt dat zich een ongunstige marktontwikkeling heeft voorgedaan, die bij de inslag niet te voorzien was, kan de steun worden verhoogd.
Artikel 30
Voorwaarden en steunniveau voor kaas
De Commissie stelt de voorwaarden voor de voor kaas te betalen steun en het bedrag daarvan vast. Voor de vaststelling van de steun gaat zij uit van de opslagkosten en de verwachte ontwikkeling van de marktprijzen.
Het betaalorgaan dat is aangewezen door de lidstaat waarin de betrokken kaassoorten worden geproduceerd en recht hebben op de benaming van oorsprong, voert de door de Commissie op grond van lid 1 genomen maatregelen uit.
Subsectie II
Facultatieve steun
Artikel 31
In aanmerking komende producten
1. De steun voor particuliere opslag wordt, onder de in deze sectie vastgestelde voorwaarden en andere door de Commissie overeenkomstig artikel 43 vast te stellen eisen en voorwaarden, verleend voor de volgende producten:
a)
witte suiker;
b)
olijfolie;
c)
vers of gekoeld vlees van volwassen runderen, aangeboden in de vorm van hele dieren, halve dieren, „compensated quarters”, voorvoeten of achtervoeten, ingedeeld overeenkomstig het communautaire indelingsschema voor geslachte volwassen runderen in artikel 39, lid 1;
d)
mageremelkpoeder van eerste kwaliteit dat in een erkend bedrijf van de Gemeenschap rechtstreeks en uitsluitend uit magere melk bereid is;
e)
bewaarkaas en kaassoorten die zijn geproduceerd op basis van schapenmelk en/of geitenmelk en ten minste zes maanden moeten rijpen;
f)
varkensvlees;
g)
schapen- en geitenvlees.
De Commissie kan de in eerste alinea, onder c), bedoelde lijst wijzigen als de marktsituatie dat vereist.
2. De Commissie stelt de in lid 1 bedoelde steun voor particuliere opslag vooraf vast, of in het kader van een inschrijvingsprocedure.
Voor de onder d) en e) van lid 1 bedoelde producten wordt de steun vastgesteld in het licht van de opslagkosten en, respectievelijk:
i)
de te verwachten tendens van de prijzen voor mageremelkpoeder,
ii)
het te bewaren evenwicht tussen kazen waarvoor steun wordt verleend en andere kazen die op de markt komen.
Artikel 32
Voorwaarden voor het verlenen van steun voor witte suiker
1. Indien de geconstateerde gemiddelde communautaire prijs voor witte suiker gedurende een representatieve periode lager is dan de referentieprijs en, gezien de marktsituatie, waarschijnlijk op dat niveau zal blijven, kan de Commissie besluiten steun te verlenen voor de particuliere opslag van witte suiker aan ondernemingen waaraan een suikerquotum is toegekend.
2. Op suiker die overeenkomstig lid 1 tijdens een verkoopseizoen is opgeslagen, mogen geen andere opslagmaatregelen op grond van de artikelen 13, 52 of 63 worden toegepast.
Artikel 33
Voorwaarden voor het verlenen van steun voor olijfolie
De Commissie kan besluiten instanties die voldoende garanties bieden en door de lidstaten zijn erkend, te machtigen contracten voor de opslag van door hen verhandelde olijfolie te sluiten in het geval van een ernstige verstoring van de markt in bepaalde regio's van de Gemeenschap, onder meer als de gemiddelde prijs die gedurende een representatieve periode op de markt is genoteerd, minder bedraagt dan:
a)
1 779 euro/ton voor extra olijfolie van de eerste persing, of
b)
1 710 euro/ton voor olijfolie van de eerste persing, of
c)
1 524 euro/ton voor olijfolie voor verlichting waarvan het gehalte aan vrije vetzuren 2 graden bedraagt, welk bedrag met 36,70 euro/ton wordt verlaagd voor elke extra graad zuurgehalte.
Artikel 34
Voorwaarden voor het verlenen van steun voor producten van de sector rundvlees
Als de gemiddelde communautaire marktprijs die wordt genoteerd op basis van het communautaire indelingsschema voor geslachte volwassen runderen in artikel 42, lid 1, lager ligt dan 103 % van de referentieprijs en mag worden verwacht dat hij op dat niveau zal blijven, kan de Commissie besluiten steun voor particuliere opslag te verlenen.
Artikel 35
Voorwaarden voor het verlenen van steun voor mageremelkpoeder
De Commissie kan besluiten steun voor de particuliere opslag van mageremelkpoeder te verlenen, in het bijzonder wanneer uit de ontwikkeling van prijzen en voorraden van dat product een ernstig gebrek aan evenwicht op de markt blijkt, dat door seizoenopslag geheel of gedeeltelijk kan worden verholpen.
Artikel 36
Voorwaarden voor het verlenen van steun voor kaas
1. Als uit de prijsontwikkeling en de voorraadsituatie met betrekking tot de in artikel 31, lid 1, onder e), bedoelde kaasproducten een ernstig gebrek aan evenwicht op de markt blijkt, dat door seizoenopslag geheel of gedeeltelijk kan worden verholpen, kan de Commissie besluiten steun voor particuliere opslag te verlenen.
2. Als op het tijdstip waarop de geldigheidsduur van het opslagcontract verstrijkt, de marktprijzen van opgeslagen kaas op een hoger niveau liggen dan op het tijdstip van sluiting van het contract, kan de Commissie besluiten het bedrag van de steun dienovereenkomstig aan te passen.
Artikel 37
Voorwaarden voor het verlenen van steun voor varkensvlees
Wanneer de gemiddelde communautaire marktprijs van geslachte varkens, die wordt vastgesteld op basis van de prijzen die in elke lidstaat op de representatieve markten van de Gemeenschap worden genoteerd en worden gewogen door middel van coëfficiënten die de relatieve omvang van de varkensstapel van elke lidstaat uitdrukken, lager ligt dan 103 % van de referentieprijs en mag worden verwacht dat hij op dat niveau zal blijven, kan de Commissie besluiten steun voor particuliere opslag te verlenen.
Artikel 38
Voorwaarden voor het verlenen van steun voor schapen- en geitenvlees
De Commissie kan besluiten steun voor particuliere opslag te verlenen als zich voor schapen- en geitenvlees een bĳzonder moeilĳke marktsituatie voordoet in één of meer van de volgende noteringszones:
a)
Groot-Brittannië,
b)
Noord-Ierland;
c)
elke andere lidstaat dan het Verenigd Koninkrijk, afzonderlijk genomen.
Sectie IV
Gemeenschappelijke bepalingen
Artikel 39
Opslagregels
1. De betaalorganen mogen de door hen aangekochte producten slechts buiten het grondgebied van de lidstaat waaronder zij ressorteren, opslaan nadat zij daartoe door de Commissie zijn gemachtigd.
Voor de toepassing van dit artikel worden het grondgebied van België en het grondgebied van Luxemburg als het grondgebied van één enkele lidstaat beschouwd.
2. De machtiging wordt verleend als de opslag van essentieel belang is, rekening houdend met het volgende:
a)
de opslagmogelijkheden en -behoeften in de lidstaat waaronder het betaalorgaan ressorteert en in de andere lidstaten;
b)
eventuele extra kosten die voortvloeien uit opslag in de lidstaat waaronder het betaalorgaan ressorteert, en uit vervoer.
3. Een machtiging voor opslag in een derde land kan slechts worden verleend als, uitgaande van de in lid 2 vastgestelde criteria, opslag in een andere lidstaat grote problemen oplevert.
4. De in lid 2, onder a), bedoelde gegevens worden verstrekt na raadpleging van alle lidstaten.
5. Douanerechten en andere in het kader van het gemeenschappelijk landbouwbeleid te verlenen of te heffen bedragen zijn niet van toepassing op producten die:
a)
worden vervoerd nadat op grond van de leden 1, 2 en 3 een machtiging is verleend, of
b)
van één betaalorgaan naar een ander worden vervoerd.
6. Elk betaalorgaan dat handelt overeenkomstig de leden 1, 2 en 3, blijft verantwoordelijk voor de producten die zijn opgeslagen buiten het grondgebied van de lidstaat waaronder het ressorteert.
7. Als producten die door een betaalorgaan zijn opgeslagen buiten het grondgebied van de lidstaat waaronder dat betaalorgaan ressorteert, niet naar die lidstaat worden teruggebracht, worden zij afgezet tegen de prijzen en de voorwaarden die voor de plaats van opslag zijn vastgesteld of moeten worden vastgesteld.
Artikel 40
Regels voor openbare inschrijvingen
De openbare inschrĳvingen waarborgen dat alle betrokkenen gelĳke toegang krĳgen.
Bij de selectie van de inschrijvingen wordt de voorkeur gegeven aan die welke het gunstigst zijn voor de Gemeenschap. In elk geval leidt een openbare inschrijving niet noodzakelijkerwijs tot het gunnen van een contract.
Artikel 41
Interventiecentra
1. De Commissie wijst de interventiecentra aan voor de sectoren granen en rijst en stelt de daarvoor geldende voorwaarden vast.
Voor de sector granen kan de Commissie interventiecentra aanwijzen voor elke graansoort.
2. Bij de opstelling van de lijst van interventiecentra houdt de Commissie met name rekening met het volgende:
a)
de ligging van de centra in gebieden die voor de betrokken producten overschotgebieden zijn;
b)
de beschikbaarheid van voldoende ruimtes en technische uitrusting;
c)
de gunstige ligging ten opzichte van de vervoersmiddelen.
Artikel 42
Indeling van geslachte dieren
1. Overeenkomstig de regels in bijlage V gelden de communautaire indelingsschema’s voor geslachte dieren in de volgende sectoren:
a)
in de sector rundvlees voor geslachte volwassen runderen;
b)
in de sector varkensvlees voor geslachte varkens die niet zijn gebruikt voor het fokken.
In de sector schapen- en geitenvlees kunnen de lidstaten met betrekking tot geslachte schapen een communautair indelingsschema voor geslachte dieren gebruiken overeenkomstig de regels in punt C van bijlage V.
2. In verband met de indeling van geslachte volwassen runderen en schapen worden er namens de Gemeenschap controles ter plaatse verricht door een Comité voor communautaire controle, samengesteld uit deskundigen van de Commissie en door de lidstaten aangewezen deskundigen. Dit Comité brengt aan de Commissie en de lidstaten verslag uit over de verrichte controles.
De Gemeenschap draagt de kosten van de verrichte controles.
Artikel 43
Uitvoeringsbepalingen
Onverminderd specifieke bevoegdheden die krachtens dit hoofdstuk aan de Commissie worden verleend, stelt de Commissie de bepalingen voor de uitvoering ervan vast, die met name betrekking kunnen hebben op:
a)
de eisen en voorwaarden waaraan moet worden voldaan door (en in het geval van varkensvlees, ook de lijst van) de in artikel 10 bedoelde producten die voor openbare interventie worden aangekocht en door de in de artikelen 28 en 31 bedoelde producten waarvoor steun voor openbare opslag wordt verleend, met name wat betreft kwaliteit, kwaliteitsgroepen, kwaliteitsklassen, categorieën, hoeveelheden, verpakking inclusief etikettering, maximumleeftijden, bewaring, het productstadium waarop de interventieprijs betrekking heeft, en de duur van de particuliere opslag;
b)
wijzigingen van punt B van bijlage IV;
c)
indien van toepassing, het schema met de toepasselijke prijsverhogingen en -verlagingen;
d)
de procedures en voorwaarden voor de overname in openbare interventie door de betaalorganen en de verlening van steun voor particuliere opslag, met name:
i)
wat betreft de sluiting en de inhoud van de contracten,
ii)
de duur van de particuliere opslag en de voorwaarden waaronder die termijnen, nadat ze in de contracten zijn vastgelegd, kunnen worden verkort of verlengd,
iii)
de voorwaarden waaronder kan worden besloten dat producten waarvoor contracten voor particuliere opslag zijn gesloten, opnieuw in de handel mogen worden gebracht of op andere wijze mogen worden afgezet,
iv)
de lidstaat waarbij een verzoek om particuliere opslag kan worden ingediend;
e)
de vaststelling van de lijst van representatieve markten bedoeld in de artikelen 17 en 37;
f)
de regels betreffende de voorwaarden voor de afzet van voor openbare interventie aangekochte producten, met name wat betreft de verkoopprijzen, de uitslagvoorwaarden, indien van toepassing het latere gebruik of de bestemming van de aldus uitgeslagen producten, de te verrichten controles en in voorkomend geval de toe te passen regeling voor het stellen van zekerheden;
g)
de opstelling van het in artikel 27, lid 1, bedoelde jaarprogramma;
h)
de voorwaarden waaronder producten op de markt van de Gemeenschap kunnen worden aangeschaft als bedoeld in artikel 27, lid 2;
i)
de voorschriften betreffende de in artikel 39 bedoelde machtigingen, inclusief, voor zover dit strikt noodzakelijk is, afwijkingen van de handelsregels;
j)
de regels inzake de procedures die moeten worden gevolgd voor het houden van een openbare inschrijving;
k)
de regels betreffende de aanwijzing van interventiecentra als bedoeld in artikel 41;
l)
de voorwaarden waaraan de pakhuizen waar goederen mogen worden opgeslagen, moeten voldoen;
m)
het communautaire indelingsschema voor geslachte dieren in artikel 42, lid 1, onder a), wat betreft:
i)
definities,
ii)
presentatie van geslachte dieren ten behoeve van prijsnoteringen met betrekking tot de indeling van geslachte volwassen runderen,
iii)
wat betreft maatregelen die slachthuizen overeenkomstig punt III van punt A van bijlage IV moeten nemen:
-
afwijkingen bedoeld in artikel 5 van Richtlijn 88/409/EEG voor slachthuizen die hun productie tot de lokale markt willen beperken,
-
afwijkingen die kunnen worden toegestaan aan de lidstaten die daarom verzoeken voor slachthuizen waarin een gering aantal runderen wordt geslacht,
iv)
toestemming aan de lidstaten om het indelingsschema voor geslachte varkens niet toe te passen en beoordelingscriteria te hanteren naast gewicht en geschat aandeel mager vlees,
v)
voorschriften voor het meedelen door de lidstaten van de prijzen van bepaalde producten.
HOOFDSTUK II
Bijzondere interventiemaatregelen
Sectie I
Buitengewone marktondersteunende maatregelen
Artikel 44
Dierziekten
1. De Commissie kan buitengewone maatregelen ter ondersteuning van de getroffen markt nemen om rekening te houden met de beperkingen van het intracommunautaire handelsverkeer en het handelsverkeer met derde landen die kunnen voortvloeien uit de toepassing van maatregelen om de verspreiding van dierziekten tegen te gaan.
De in de eerste alinea bedoelde maatregelen gelden voor de volgende sectoren:
a)
rundvlees,
b)
melk en zuivelproducten,
c)
varkensvlees,
d)
schapen- en geitenvlees,
e)
eieren,
f)
pluimvee.
2. De in de eerste alinea van lid 1 bedoelde maatregelen worden genomen op verzoek van de betrokken lidstaat/lidstaten.
Zij mogen slechts worden genomen indien de betrokken lidstaat/lidstaten veterinaire en sanitaire maatregelen heeft/hebben genomen om snel een einde te maken aan de dierziekten; bovendien mogen de intensiteit en de duur van de maatregelen niet verder gaan dan wat strikt noodzakelijk is voor de ondersteuning van de betrokken markt.
Artikel 45
Verlies van vertrouwen bij de consument
Voor de sectoren pluimvee en eieren kan de Commissie buitengewone marktondersteunende maatregelen nemen om rekening te houden met ernstige marktverstoringen die rechtstreeks toe te schrijven zijn aan een verlies van vertrouwen bij de consument als gevolg van het bestaan van risico's voor de volksgezondheid of voor de gezondheid van dieren.
Deze maatregelen worden genomen op verzoek van de betrokken lidstaat/lidstaten.
Artikel 46
Financiering
1. De Commissie neemt deel in de financiering van de in de artikelen 44 en 45 bedoelde buitengewone maatregelen ten bedrage van 50 % van de door de lidstaten gedane uitgaven.
Voor de sectoren rundvlees, melk en zuivelproducten, varkensvlees en schapen- en geitenvlees neemt de Gemeenschap, in het geval van bestrijding van mond- en klauwzeer, 60 % van deze uitgaven voor haar rekening.
2. De lidstaten zien erop toe dat wanneer producenten bijdragen in de uitgaven van de lidstaten, zulks niet leidt tot vervalsing van de concurrentie tussen producenten in verschillende lidstaten.
3. De artikelen 87, 88 en 89 van het Verdrag zijn niet van toepassing op de financiële bijdrage van de lidstaten aan de in de artikelen 44 en 45 bedoelde maatregelen.
Sectie II
Maatregelen in de sectoren granen en rijst
Artikel 47
Bijzondere marktmaatregelen in de sector granen
1. Wanneer zulks op grond van de marktsituatie noodzakelijk is, kan de Commissie voor de sector granen bijzondere interventiemaatregelen nemen. Deze interventiemaatregelen kunnen met name worden genomen indien in een of meer regio's van de Gemeenschap de marktprijzen ten opzichte van de interventieprijs dalen of dreigen te dalen.
2. De Commissie stelt de aard van de bijzondere interventiemaatregelen vast, bepaalt hoe ze moeten worden toegepast en stelt de voorwaarden en procedures vast voor het te koop aanbieden of voor elke andere bestemming van de producten waarvoor deze maatregelen worden genomen.
Artikel 48
Bijzondere marktmaatregelen in de sector rijst
1. De Commissie kan bijzondere maatregelen nemen om:
a)
te voorkomen dat in sommige regio’s van de Gemeenschap in de rijstsector een massaal beroep wordt gedaan op openbare interventie overeenkomstig sectie II van hoofdstuk I van dit deel;
b)
een tekort aan beschikbare hoeveelheden padie als gevolg van een natuurramp op te vangen.
2. De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor dit artikel vast.
Sectie III
Maatregelen in de suikersector
Artikel 49
Minimumprijs voor bieten
1. De minimumprijs voor quotumbieten bedraagt:
a)
27,83 euro per ton voor het verkoopseizoen 2008/2009;
b)
26,29 euro per ton vanaf het verkoopseizoen 2009/2010.
2. De in lid 1 vastgestelde minimumprijs geldt voor suikerbieten van de in deel B van bijlage IV omschreven standaardkwaliteit.
3. Suikerproducerende ondernemingen die quotumbieten kopen die geschikt zijn voor verwerking tot suiker en bestemd zijn voor verwerking tot quotumsuiker, moeten ten minste de minimumprijs betalen, aangepast aan de hand van toeslagen of kortingen voor de kwaliteitsverschillen ten opzichte van de standaardkwaliteit.
De in de eerste alinea bedoelde toeslagen en kortingen worden toegepast overeenkomstig de door de Commissie vast te stellen uitvoeringsbepalingen.
4. Voor de hoeveelheden suikerbieten die overeenstemmen met de hoeveelheden industriële suiker of overtollige suiker waarvoor de in artikel 64 bedoelde overschotheffing wordt opgelegd, past de betrokken suikerproducerende onderneming de aankoopprijs op zodanige wijze aan dat deze ten minste gelijk is aan de minimumprijs voor quotumbieten.
Artikel 50
Verticale overeenkomsten
1. Sectorale overeenkomsten en leveringscontracten voldoen aan lid 3 en aan de door de Commissie vast te stellen aankoopvoorwaarden, met name wat de voorwaarden voor de aankoop, de levering, de overname en de betaling van de bieten betreft.
2. De voorwaarden voor de aankoop van suikerbieten en suikerriet worden geregeld in sectorale overeenkomsten die worden gesloten tussen communautaire telers van deze grondstoffen en communautaire suikerproducerende ondernemingen.
3. In de leveringscontracten wordt onderscheid gemaakt naargelang van de uit de suikerbieten te verkrijgen hoeveelheden suiker:
a)
quotumsuiker of
b)
buiten het quotum geproduceerde suiker zullen zijn.
4. Elke suikerproducerende onderneming verstrekt de lidstaat waar zij suiker produceert, de volgende gegevens:
a)
de hoeveelheden bieten als bedoeld in lid 3, onder a), waarvoor zij vóór de inzaai leveringscontracten heeft gesloten, en het suikergehalte waarop die contracten zijn gebaseerd,
b)
het daarmee overeenkomende geschatte rendement.
De lidstaten kunnen aanvullende gegevens verlangen.
5. Suikerproducerende ondernemingen nemingen die niet vóór de inzaai leveringscontracten op basis van de minimumprijs voor quotumbieten hebben gesloten voor een met hun quotumsuiker overeenkomende hoeveelheid bieten, moeten ten minste de minimumprijs voor quotumbieten betalen voor alle suikerbieten die zij tot suiker verwerken.
6. Met instemming van de betrokken lidstaat mag in sectorale overeenkomsten van de leden 3 en 4 worden afgeweken.
7. Bij ontstentenis van sectorale overeenkomsten neemt de betrokken lidstaat de nodige, met deze verordening verenigbare, maatregelen om de belangen van de betrokken partijen te beschermen.
Artikel 51
Productieheffing
1. Er wordt een productieheffing gelegd op het suikerquotum, het isoglucosequotum en het inulinestroopquotum die in het bezit zijn van ondernemingen die suiker, isoglucose of inulinestroop produceren, zoals bedoeld in artikel 56, lid 2.
2. De productieheffing bedraagt 12,00 euro per ton suikerquotum en inulinestroopquotum. Voor isoglucose bedraagt de productieheffing 50 % van de voor suiker geldende heffing.
3. Het totaalbedrag van de overeenkomstig lid 1 te betalen productieheffing wordt door de lidstaat aan de ondernemingen op zijn grondgebied in rekening gebracht op basis van het quotum dat de onderneming in het betrokken verkoopseizoen in haar bezit heeft.
De ondernemingen betalen deze heffing uiterlijk eind februari van het betrokken verkoopseizoen.
4. De communautaire ondernemingen die suiker en inulinestroop produceren, kunnen van de telers van suikerbieten of suikerriet of de leveranciers van cichorei verlangen dat deze tot 50 % van de betrokken productieheffing voor hun rekening nemen.
Artikel 52
Onttrekking van suiker aan de markt
1. Om het structurele marktevenwicht in stand te houden bij een prijsniveau dat dicht bij de referentieprijs ligt, kan met inachtneming van de verplichtingen van de Gemeenschap die voortvloeien uit de overeenkomstig artikel 300 van het Verdrag gesloten overeenkomsten, een voor alle lidstaten gemeenschappelijk percentage quotumsuiker, quotumisoglucose en quotuminulinestroop aan de markt worden onttrokken tot het begin van het volgende verkoopseizoen.
In dat geval wordt de bij artikel 153 vastgestelde traditionele voorzieningsbehoefte aan ingevoerde ruwe suiker voor raffinage voor het betrokken verkoopseizoen met hetzelfde percentage verlaagd.
2. Het in lid 1 bedoelde onttrekkingspercentage wordt uiterlijk op 31 oktober van het betrokken verkoopseizoen bepaald op basis van de voor dat verkoopseizoen verwachte markttendensen.
3. Elke onderneming die over een quotum beschikt, slaat gedurende de periode van onttrekking aan de markt op eigen kosten de hoeveelheden suiker op die overeenstemmen met de toepassing van het in lid 1 bedoelde percentage op haar quotumproductie voor het betrokken verkoopseizoen.
De in een verkoopseizoen aan de markt onttrokken hoeveelheden suiker worden behandeld als de eerste hoeveelheden die worden geproduceerd binnen het quotum voor het volgende verkoopseizoen. Met inachtneming van de verwachte tendensen op de suikermarkt kan de Commissie evenwel besluiten om alle aan de markt onttrokken suiker, isoglucose of inulinestroop dan wel een deel daarvan voor het lopende en/of het volgende verkoopseizoen te beschouwen als:
a)
hetzij overtollige suiker, overtollige isoglucose of overtollige inulinestroop die beschikbaar is om industriële suiker, industriële isoglucose of industriële inulinestroop te worden,
b)
hetzij tijdelijke quotumproductie, waarvan een deel voor de uitvoer kan worden gereserveerd met inachtneming van de verbintenissen van de Gemeenschap in het kader van volgens artikel 300 van het Verdrag gesloten overeenkomsten.
4. Als de suikervoorziening in de Gemeenschap ontoereikend is, kan de Commissie besluiten dat een bepaalde hoeveelheid aan de markt onttrokken suiker, isoglucose en inulinestroop vóór het einde van de periode van onttrekking aan de markt mag worden verkocht op de communautaire markt.
5. Op suiker die overeenkomstig dit artikel tijdens een verkoopseizoen is opgeslagen, mogen geen andere opslagmaatregelen op grond van de artikelen 13, 32 of 63 worden toegepast.
Artikel 53
Uitvoeringsbepalingen
De Commissie kan de uitvoeringsbepalingen voor deze sectie vaststellen, en met name:
a)
de criteria die de suikerondernemingen moeten toepassen bij de verdeling van de hoeveelheden bieten waarop de vóór de inzaai gesloten leveringscontracten als bedoeld in artikel 50, lid 4, betrekking moeten hebben, over de verkopers van de bieten;
b)
het in artikel 52, lid 1, bedoelde percentage aan de markt te onttrekken quotumsuiker;
c)
de voorwaarden voor de betaling van de minimumprijs in het geval dat de aan de markt onttrokken suiker overeenkomstig artikel 52, lid 4, op de communautaire markt wordt verkocht.
Sectie IV
Aanpassing van het aanbod
Artikel 54
Maatregelen om de aanpassing van het aanbod aan de eisen van de markt te vergemakkelijken
Ter aanmoediging van de initiatieven van het bedrijfsleven om de aanpassing van het aanbod aan de eisen van de markt te vergemakkelijken, uitgezonderd de initiatieven tot het uit de markt nemen van producten, kan de Commissie de volgende maatregelen nemen voor de sectoren levende planten, rundvlees, varkensvlees, schapen- en geitenvlees, eieren en pluimvee:
a)
maatregelen ter verbetering van de kwaliteit;
b)
maatregelen die kunnen bijdragen tot een betere organisatie van productie, verwerking en afzet;
c)
maatregelen om de notering van de marktprijstendensen te vergemakkelijken;
d)
maatregelen om het opstellen van ramingen op korte en lange termijn aan de hand van gegevens betreffende de gebruikte productiemiddelen mogelijk te maken.
HOOFDSTUK III
Productiebeperkingssystemen
Sectie I
Algemene bepalingen
Artikel 55
Quotaregelingen
1. Voor de volgende producten wordt een quotaregeling toegepast:
a)
melk en andere zuivelproducten als omschreven in artikel 65, onder a) en b);
b)
suiker, isoglucose en inulinestroop.
2. Als een producent de desbetreffende quota overschrijdt en, wat suiker betreft, geen gebruik maakt van de overtollige hoeveelheden, wordt op die hoeveelheden een overschotheffing gelegd met inachtneming van de voorwaarden in de secties II en III.
3. Deze verordening is van toepassing onverminderd de toepassing van Verordening (EG) nr. 1868/94 van de Raad tot vaststelling van een contingenteringsregeling voor de productie van aardappelzetmeel (59).
Sectie II
Suiker
Subsectie I
Toewijzing en beheer van quota
Artikel 56
Toewijzing van quota
1. De quota voor de productie van suiker, isoglucose en inulinestroop op nationaal of regionaal niveau worden vastgesteld in bijlage IV.
2. De lidstaten kennen een quotum toe aan elke suiker-, isoglucose- of inulinestroopproducerende onderneming die op hun grondgebied is gevestigd en overeenkomstig artikel 57 is erkend.
Voor elke onderneming is het toe te kennen quotum gelijk aan het quotum in de zin van Verordening (EG) nr. 318/2006 dat voor het verkoopseizoen 2007/2008 aan de onderneming was toegekend.
3. Bij de toekenning van een quotum aan een suikerproducerende onderneming die meer dan één productie-eenheid heeft, nemen de lidstaten de maatregelen die zij noodzakelijk achten om terdege rekening te houden met de belangen van de telers van suikerbieten en suikerriet.
Artikel 57
Erkende ondernemingen
1. Op verzoek verlenen de lidstaten een erkenning aan een onderneming die suiker, isoglucose of inulinestroop produceert, of aan een onderneming die deze producten verwerkt bij de vervaardiging van een product dat voorkomt op de in artikel 62, lid 2, bedoelde lijst, mits de onderneming:
a)
het bewijs levert van haar professionele productiecapaciteit;
b)
ermee instemt alle informatie te verstrekken en controles te ondergaan die verband houden met deze verordening;
c)
niet het voorwerp is van een schorsing of intrekking van de erkenning.
2. De erkende ondernemingen verstrekken de lidstaat op het grondgebied waarvan de oogst van de suikerbieten of van het suikerriet of de raffinage plaatsvindt, de volgende gegevens:
a)
de hoeveelheden suikerbieten of suikerriet waarvoor een leveringscontract is gesloten, en de desbetreffende schattingen van de opbrengsten aan suikerbieten of suikerriet en aan suiker per hectare;
b)
gegevens over de verwachte en werkelijke leveringen van suikerbieten, suikerriet en ruwe suiker en over de suikerproductie, alsmede opgaven van de suikervoorraden;
c)
de verkochte hoeveelheden witte suiker en de desbetreffende prijzen en voorwaarden.
Artikel 58
Extra en aanvullend isoglucosequotum
1. In het verkoopseizoen 2008/2009 wordt een extra isoglucosequotum van 100 000 ton toegevoegd aan het quotum van het voorgaande verkoopseizoen. Deze verhoging heeft geen betrekking op Bulgarije en Roemenië.
In het verkoopseizoen 2008/2009 wordt een extra isoglucosequotum van 11 045 ton voor Bulgarije en 1 966 ton voor Roemenië toegevoegd aan het quotum van het voorgaande verkoopseizoen.
De lidstaten verdelen de extra quota over de ondernemingen naar evenredigheid van de overeenkomstig artikel 53, lid 2, toegekende isoglucosequota.
2. Italië, Litouwen en Zweden kunnen aan ondernemingen die op hun grondgebied gevestigd zijn, desgevraagd een aanvullend quotum isoglucose toekennen in de verkoopseizoenen 2008/2009 en 2009/2010. De maximale aanvullende quota worden per lidstaat vastgesteld in bijlage VII.
3. Op de quota die overeenkomstig lid 2 aan ondernemingen worden toegekend, wordt een eenmalige heffing van 730 euro berekend. Deze wordt geïnd per ton toegekend aanvullend quotum.
Artikel 59
Quotabeheer
1. De Commissie past de in bijlage VI vastgestelde quota voor elk van de verkoopseizoenen 2008/2009, 2009/2010 en 2010/2011 uiterlijk eind februari van het voorgaande verkoopseizoen aan. De aanpassingen zijn het gevolg van de toepassing van lid 2 van dit artikel, artikel 58 van deze verordening en artikel 3 van Verordening (EG) nr. 320/2006.
2. Rekening houdend met de resultaten van de bij Verordening (EG) nr. 320/2006 ingestelde herstructureringsregeling, stelt de Commissie uiterlijk op 28 februari 2010 het gemeenschappelijke percentage vast waarmee de bestaande suiker-, isoglucose- en inulinestroopquota per lidstaat of regio moeten worden verlaagd om verstoringen van het marktevenwicht in de verkoopseizoenen vanaf 2010/2011 te voorkomen.
3. De lidstaten passen het quotum van elke onderneming dienovereenkomstig aan.
Artikel 60
Herverdeling van het nationale quotum
1. Een lidstaat kan de suiker- of isoglucosequota die aan een op zijn grondgebied gevestigde onderneming zijn toegekend, verlagen met ten hoogste 10 % voor elk verkoopseizoen.
2. De lidstaten kunnen quota overdragen tussen ondernemingen overeenkomstig de in bijlage VI vastgestelde regels en met inachtneming van de belangen van elk van de betrokken partijen, in het bijzonder de telers van suikerbieten en suikerriet.
3. De overeenkomstig de leden 1 en 2 verlaagde hoeveelheden worden door de betrokken lidstaat toegekend aan een of meer ondernemingen op zijn grondgebied die al dan niet over een quotum beschikken.
Subsectie II
Quotumoverschrijding
Artikel 61
Toepassingsgebied
De suiker, isoglucose of inulinestroop die in een verkoopseizoen boven het in artikel 56 bedoelde quotum worden geproduceerd, mogen:
a)
worden gebruikt voor de vervaardiging van bepaalde producten als bedoeld in artikel 62;
b)
overeenkomstig artikel 63 worden overgeboekt naar de quotumproductie van het volgende verkoopseizoen;
c)
worden gebruikt voor de specifieke voorzieningsregeling ten behoeve van de ultraperifere gebieden, overeenkomstig titel II van Verordening (EG) nr. 247/2006 van de Raad (60), of
d)
worden uitgevoerd binnen de kwantitatieve grens die de Commissie vaststelt met inachtneming van de verbintenissen in het kader van volgens artikel 300 van het Verdrag gesloten overeenkomsten.
De overige hoeveelheden worden onderworpen aan de in artikel 64 bedoelde overschotheffing.
Artikel 62
Industriële suiker
1. Industriële suiker, industriële isoglucose of industriële inulinestroop worden gereserveerd voor de vervaardiging van een van de in lid 2 bedoelde producten indien:
a)
daarvoor vóór het einde van het verkoopseizoen een leveringscontract is gesloten tussen de producent en een gebruiker, welke beiden overeenkomstig artikel 57 zijn erkend; en tevens
b)
deze suiker, isoglucose of inulinestroop uiterlijk op 30 november van het volgende verkoopseizoen aan de gebruiker is geleverd.
2. De Commissie stelt een lijst op van de producten voor de vervaardiging waarvan industriële suiker, industriële isoglucose of industriële inulinestroop wordt gebruikt.
Deze lijst bevat met name:
a)
bioethanol, alcohol, rum, levende gisten en hoeveelheden smeersiroop en hoeveelheden stroop voor de productie van „Rinse appelstroop”;
b)
bepaalde industriële producten die geen suiker bevatten maar voor de vervaardiging waarvan suiker, isoglucose of inulinestroop wordt gebruikt;
c)
bepaalde producten van de chemische of farmaceutische industrie die suiker, isoglucose of inulinestroop bevatten.
Artikel 63
Overboeking van overtollige suiker
1. Elke onderneming kan besluiten haar productie boven haar suikerquotum, haar isoglucosequotum of haar inulinestroopquotum geheel of gedeeltelijk over te boeken voor behandeling als een deel van de productie van het volgende verkoopseizoen. Onverminderd lid 3 is een dergelijk besluit onherroepelijk.
2. Ondernemingen die het in lid 1 bedoelde besluit nemen:
a)
stellen de betrokken lidstaat vóór een door deze lidstaat te bepalen datum
-
tussen 1 februari en 30 juni van het lopende verkoopseizoen in kennis van de hoeveelheden rietsuiker die worden overgeboekt;
-
tussen 1 februari en 15 april van het lopende verkoopseizoen in kennis van de hoeveelheden suiker of inulinestroop die worden overgeboekt;
b)
verbinden zich ertoe die hoeveelheden op eigen kosten tot het einde van het lopende verkoopseizoen op te slaan.
3. Indien de definitieve productie van de onderneming in het betrokken verkoopseizoen kleiner was dan de schatting die is gemaakt toen het in lid 1 bedoelde besluit werd genomen, mag de overgeboekte hoeveelheid uiterlijk op 31 oktober van het volgende verkoopseizoen met terugwerkende kracht worden aangepast.
4. De overgeboekte hoeveelheden worden geacht de eerste hoeveelheden te zijn die binnen het quotum van het volgende verkoopseizoen worden geproduceerd.
5. Op suiker die overeenkomstig dit artikel tijdens een verkoopseizoen is opgeslagen, mogen geen andere opslagmaatregelen op grond van de artikelen 13, 32 of 52 worden toegepast.
Artikel 64
Overschotheffing
1. Er wordt een overschotheffing gelegd op:
a)
de in enig verkoopseizoen geproduceerde hoeveelheden overtollige suiker, overtollige isoglucose en overtollige inulinestroop met uitzondering van de overeenkomstig artikel 63 naar de quotumproductie van het volgende verkoopseizoen overgeboekte en opgeslagen hoeveelheden of de in artikel 61, onder c) en d), bedoelde hoeveelheden;
b)
de hoeveelheden industriële suiker, industriële isoglucose en industriële inulinestroop waarvoor uiterlijk op een door de Commissie te bepalen datum nog geen bewijs is geleverd dat die hoeveelheden zijn verwerkt bij de vervaardiging van een van de in artikel 62, lid 2, bedoelde producten;
c)
de overeenkomstig artikel 52 aan de markt onttrokken hoeveelheden suiker, isoglucose en inulinestroop waarvoor de in artikel 52, lid 3, bedoelde verplichtingen niet worden nagekomen.
2. De overschotheffing wordt door de Commissie vastgesteld op een niveau dat hoog genoeg is om de in lid 1 bedoelde opeenstapeling van hoeveelheden te voorkomen.
3. De in lid 1 bedoelde overschotheffing wordt door de lidstaat aan de ondernemingen op zijn grondgebied in rekening gebracht op basis van de geproduceerde hoeveelheden zoals bedoeld in lid 1 die voor de ondernemingen voor het betrokken verkoopseizoen zijn geconstateerd.
Sectie III
Melk
Subsectie I
Algemene bepalingen
Artikel 65
Definities
Voor de toepassing van deze sectie wordt verstaan onder:
a)
„melk”: het door het melken van één of meer koeien verkregen product;
b)
„andere zuivelproducten”: alle andere zuivelproducten dan melk, met name magere melk, room, boter, yoghurt en kaas; in voorkomend geval worden deze producten in „melkequivalent” omgerekend aan de hand van door de Commissie vast te stellen coëfficiënten;
c)
„producent”: landbouwer wiens bedrijf zich op het grondgebied van een lidstaat bevindt en die melk produceert en vermarkt of voorbereidingen treft om dit in een zeer nabije toekomst te doen;
d)
„bedrijf”: bedrijf in de zin van artikel 2, van Verordening (EG) nr. 1782/2003;
e)
„koper”: een onderneming of groepering die van een producent melk koopt:
-
om deze, ook in het kader van een loonwerkovereenkomst, in te zamelen, te verpakken, op te slaan, te koelen of te verwerken;
-
om deze door te verkopen aan een of meer bedrijven die melk of andere zuivelproducten behandelen of verwerken.
Een groepering van in een zelfde geografisch gebied gevestigde kopers die voor rekening van de aangeslotenen administratieve en boekhoudkundige handelingen verricht welke noodzakelijk zijn voor de betaling van de overschotheffing, wordt als koper beschouwd. Voor de toepassing van de eerste zin van deze alinea wordt Griekenland als één geografisch gebied beschouwd en kan het een overheidsorganisatie gelijkstellen met een groepering van kopers;
f)
„levering”: elke levering van melk, exclusief andere zuivelproducten, door een producent aan een koper ongeacht of de producent, een koper, een bedrijf dat deze melk behandelt of verwerkt, dan wel een derde de melk vervoert;
g)
„rechtstreekse verkoop”: elke verkoop of overdracht van melk die rechtstreeks door de producent aan de consument wordt verricht, alsmede elke door een producent verrichte verkoop of overdracht van andere zuivelproducten. De Commissie kan, met inachtneming van de definitie van „levering” in punt f), de definitie van „rechtstreekse verkoop” aanpassen om met name te voorkomen dat hoeveelheden melk of andere zuivelproducten die worden vermarkt, buiten de quotaregeling vallen;
h)
„vermarkting”: levering van melk of rechtstreekse verkoop van melk of andere zuivelproducten;
i)
„individueel quotum”: het quotum van een producent per 1 april van elk tijdvak van twaalf maanden;
j)
„nationaal quotum”: het voor elke lidstaat vastgestelde quotum als bedoeld in artikel 66;
k)
„beschikbaar quotum”: het voor de producenten beschikbare quotum op 31 maart van het tijdvak van twaalf maanden waarover de overschotheffing wordt berekend, rekening houdend met alle in deze verordening bedoelde overdrachten, omzettingen, verkopen en tijdelijke hertoewijzingen die in dit tijdvak van twaalf maanden hebben plaatsgevonden.
Subsectie II
Toewijzing en beheer van quota
Artikel 66
Nationale quota
1. De nationale quota voor de productie van melk en andere zuivelproducten die gedurende zeven opeenvolgende tijdvakken van twaalf maanden, te beginnen op 1 april 2008, (hierna „tijdvakken van twaalf maanden” genoemd) worden vermarkt, worden vastgesteld in punt 1 van bijlage IX.
2. De in lid 1 bedoelde quota worden overeenkomstig artikel 67 over de producenten verdeeld, waarbij onderscheid wordt gemaakt tussen levering en rechtstreekse verkoop. Overschrijdingen van de nationale quota worden overeenkomstig deze sectie, op nationaal niveau in elke lidstaat en afzonderlijk voor leveringen en rechtstreekse verkopen vastgesteld.
3. De in bijlage IX, punt 1, opgenomen nationale quota worden vastgesteld onverminderd een eventuele herziening in het licht van de algemene marktsituatie en van bijzondere omstandigheden in bepaalde lidstaten.
4. Voor Bulgarije en Roemenië wordt een speciale herstructureringsreserve ingevoerd zoals vastgesteld in bijlage IX, punt 2. Deze reserve wordt met ingang van 1 april 2009 vrijgegeven in de mate waarin de consumptie op het bedrijf van melk en zuivelproducten in elk van deze landen sedert 2002 is gedaald.
Het besluit tot vrijgave van de reserve en inzake de verdeling ervan over de quota voor de leveringen en de rechtstreekse verkoop wordt door de Commissie genomen op basis van een uiterlijk op 31 december 2008 door Bulgarije en Roemenië bij de Commissie in te dienen verslag. Dit verslag moet de resultaten en trends van het lopende herstructureringsproces in de zuivelsector van elk land, en met name de verschuiving van productie voor consumptie op het eigen bedrijf naar productie voor de markt, gedetailleerd weergeven.
5. Voor Bulgarije, Tsjechië, Estland, Cyprus, Letland, Litouwen, Hongarije, Malta, Polen, Roemenië, Slovenië en Slowakije hebben de nationale quota betrekking op alle hoeveelheden melk of melkequivalent die worden geleverd aan een koper of rechtstreeks worden verkocht, ook indien deze krachtens een in die landen geldende overgangsmaatregel worden geproduceerd of vermarkt.
Artikel 67
Individuele quota
1. Het individuele quotum of de individuele quota van de producenten op 1 april 2008 is/zijn gelijk aan hun individuele referentiehoeveelheid of referentiehoeveelheden op 31 maart 2008, onverminderd, overdrachten, verkopen, omzettingen van quota die op 1 april 2008 ingaan.
2. Producenten kunnen beschikken over één of over twee individuele quota, waarvan één voor leveringen en één voor rechtstreekse verkoop. Alleen de bevoegde autoriteit van de lidstaat kan op een naar behoren gemotiveerd verzoek van de producent een omzetting van het ene in het andere quotum verrichten.
3. Beschikt de producent over twee quota, dan wordt zijn bijdrage in de eventueel verschuldigde overschotheffing voor elk quotum afzonderlijk berekend.
4. Ter compensatie van de Finse „SLOM”-producenten kan het aan leveringen toegekende deel van het Finse nationale quotum als bedoeld in artikel 66, door de Commissie worden verhoogd tot maximaal 200 000 ton. Deze overeenkomstig de communautaire wetgeving toe te kennen reserve mag uitsluitend worden gebruikt voor producenten wier recht om de productie te hervatten ten gevolge van de toetreding is aangetast.
5. De individuele quota worden in voorkomend geval voor elk van de betrokken tijdvakken van twaalf maanden zodanig aangepast dat de som van de individuele quota voor leveringen en van die voor rechtstreekse verkoop voor geen enkele lidstaat het desbetreffende gedeelte van het overeenkomstig artikel 69 aangepaste nationale quotum overschrijdt, rekening houdend met eventuele verminderingen voor aan de in artikel 71 bedoelde nationale reserve toegewezen hoeveelheden.
Artikel 68
Toewijzing van quota uit de nationale reserve
De lidstaten stellen de voorschriften vast voor de toewijzing aan de producenten, aan de hand van aan de Commissie meegedeelde objectieve criteria, van alle of een deel van de quota uit de in artikel 71 bedoelde nationale reserve.
Artikel 69
Quotabeheer
1. De Commissie verricht voor elke lidstaat en voor elk tijdvak, vóór het einde daarvan, een aanpassing van het aandeel van „leveringen” en „rechtstreekse verkoop” in de nationale quota, rekening houdend met de door de producenten gevraagde omzettingen van individuele quota voor leveringen in individuele quota voor rechtstreekse verkoop en omgekeerd.
2. De lidstaten delen de Commissie jaarlijks vóór de data en overeenkomstig de uitvoeringsbepalingen die de Commissie overeenkomstig artikel 192, lid 2, vaststelt, de gegevens mee die nodig zijn voor:
a)
de in lid 1 van dit artikel bedoelde aanpassing;
b)
de berekening van de door de lidstaat te betalen overschotheffing.
Artikel 70
Vetgehalte
1. Aan iedere producent met een individueel quotum voor leveringen wordt voor dat quotum een referentievetgehalte toegekend.
2. Voor de per 31 maart 2008 overeenkomstig artikel 67, lid 1, aan de producenten toegewezen quota is het in lid 1 bedoelde referentievetgehalte gelijk aan het referentievetgehalte dat op die datum voor dat quotum geldt.
3. Het referentievetgehalte wordt gewijzigd bij de in artikel 67, lid 2, bedoelde omzetting en wanneer quota worden verworven, overgedragen of tijdelijk overgedragen volgens door de Commissie vast te stellen regels.
4. Voor nieuwe producenten met een individueel quotum voor leveringen dat volledig afkomstig is uit de nationale reserve, wordt het vetgehalte volgens door de Commissie te bepalen regels vastgesteld.
5. De in lid 1 bedoelde individuele referentievetgehalten worden, in voorkomend geval, bij de inwerkingtreding van deze verordening en vervolgens bij de aanvang van elk tijdvak van twaalf maanden telkens wanneer dat nodig is, zodanig aangepast dat het gewogen gemiddelde van de bovenbedoelde vetgehalten voor elke lidstaat het in bijlage X vastgestelde referentievetgehalte met niet meer dan 0,1 gram per kg overschrijdt.
Het in bijlage X voor Roemenië vastgestelde referentievetgehalte wordt herzien op basis van de cijfers voor het volledige jaar 2004 en, indien nodig, door de Commissie aangepast.
Artikel 71
Nationale reserve
1. Elke lidstaat vormt, met name met het oog op de in artikel 68 bedoelde toewijzing, een nationale reserve binnen de in bijlage IX vastgestelde nationale quota. De nationale reserve wordt aangevuld, naargelang van het geval, door de in artikel 72 bedoelde overname van hoeveelheden, de in artikel 76 bedoelde inhouding op overdrachten of een lineaire verlaging van alle individuele quota. Deze quota blijven hun oorspronkelijke indeling als „leveringen” of „rechtstreekse verkoop” behouden.
2. Elk aan een lidstaat toegekend extra quotum gaat automatisch naar de nationale reserve en wordt volgens de voorzienbare behoeften verdeeld tussen „leveringen” en „rechtstreekse verkoop”.
3. De quota die zich in de nationale reserve bevinden, hebben geen referentievetgehalte.
Artikel 72
Inactiviteit
1. Wanneer een natuurlijke of rechtspersoon die over individuele quota beschikt, gedurende een tijdvak van twaalf maanden niet langer aan de voorwaarden van artikel 65, onder c), voldoet, worden de overeenkomstige hoeveelheden uiterlijk op 1 april van het daaropvolgende kalenderjaar aan de nationale reserve toegevoegd, tenzij die persoon voor die datum opnieuw een producent in de zin van artikel 65, punt c), wordt.
Indien die persoon uiterlijk aan het einde van het tweede tijdvak van twaalf maanden na de ontneming van zijn individuele quotum opnieuw een producent wordt, wordt het individuele quotum dat hem was ontnomen, hem uiterlijk op 1 april na de datum waarop hij hierom verzoekt, geheel of gedeeltelijk opnieuw toegewezen.
2. Wanneer een producent gedurende ten minste een tijdvak van twaalf maanden niet ten minste 70 % van zijn individuele quotum vermarkt, kan de lidstaat beslissen of en onder welke voorwaarden het ongebruikte quotum geheel of gedeeltelijk wordt toegevoegd aan de nationale reserve.
De lidstaat bepaalt de voorwaarden waaronder een quotum opnieuw aan de betrokken producent wordt toegewezen indien deze de vermarkting hervat.
3. De leden 1 en 2 zijn niet van toepassing in geval van overmacht en in deugdelijk gemotiveerde en door de bevoegde autoriteiten erkende gevallen die tijdelijk de productiecapaciteit van de betrokken producenten beïnvloeden.
Artikel 73
Tijdelijke overdrachten
1. Aan het einde van elk tijdvak van twaalf maanden staan de lidstaten voor het betrokken tijdvak de tijdelijke overdracht toe van een deel van de individuele quota die de producenten die hierover beschikken, niet voornemens zijn te gebruiken.
De lidstaten kunnen de overdrachten regelen naargelang van de categorie producenten of de structuur van de melkproductie, ze beperken op het niveau van de koper of binnen de regio, volledige overdracht toestaan in de in artikel 72, lid 3, bedoelde gevallen en bepalen in hoeverre de cedent overdrachten kan herhalen.
2. Elke lidstaat kan besluiten lid 1 niet toe te passen op grond van één van of van beide onderstaande criteria:
a)
de noodzaak structurele ontwikkelingen en aanpassingen te vergemakkelijken;
b)
dringende redenen van administratieve aard.
Artikel 74
Overdracht van quota met grond
1. Bij verkoop, verhuur, overgang door vererving - ook vóór het overlijden van de erflater - of elke andere overdracht die voor de producent vergelijkbare rechtsgevolgen heeft, worden de individuele quota samen met het bedrijf overgedragen aan de producent die het bedrijf overneemt, op de wijze die door de lidstaten wordt bepaald rekening houdend met de voor de melkproductie gebruikte oppervlakten of met andere objectieve criteria en, in voorkomend geval, met de overeenkomst tussen de partijen. Het gedeelte van het quotum dat in voorkomend geval niet met het bedrijf wordt overgedragen, wordt aan de nationale reserve toegevoegd.
2. Wanneer de quota overeenkomstig lid 1 in het kader van verpachting of andere middelen met vergelijkbare rechtsgevolgen zijn of worden overgedragen, kunnen de lidstaten op basis van objectieve criteria en met het oog op toewijzing van de quota aan uitsluitend de producenten, besluiten dat het quotum niet samen met het bedrijf wordt overgedragen.
3. Bij overdracht van grond aan de overheid en/of ten algemenen nutte of wanneer de overdracht geen landbouwdoeleinden dient, zien de lidstaten erop toe dat de nodige maatregelen ter vrijwaring van de rechtmatige belangen van de partijen worden getroffen, en met name dat de vertrekkende producent in de gelegenheid wordt gesteld de melkproductie voort te zetten, indien hij dit wenst.
4. Bij ontstentenis van een overeenkomst tussen de partijen worden in geval van het verstrijken van een pachtovereenkomst die niet op soortgelijke voorwaarden kan worden verlengd, of in situaties met vergelijkbare rechtsgevolgen de individuele quota geheel of ten dele overgedragen aan de producent die ze overneemt, volgens door de lidstaten vastgestelde bepalingen en met inachtneming van de rechtmatige belangen van de partijen.
Artikel 75
Bijzondere overdrachten
1. Om de herstructurering van de melkproductie tot een goed einde te brengen of de milieusituatie te verbeteren, kunnen de lidstaten op de wijze die zij bepalen met inachtneming van de rechtmatige belangen van de partijen:
a)
aan producenten die zich ertoe verbinden de melkproductie geheel of ten dele definitief te staken, een vergoeding toekennen die ineens of in jaarlijkse tranches wordt betaald, en de aldus vrijgekomen individuele quota aan de nationale reserve toevoegen;
b)
aan de hand van objectieve criteria bepalen op welke voorwaarden een producent aan het begin van een tijdvak van twaalf maanden kan verkrijgen dat de bevoegde autoriteit of de door haar aangewezen instantie hem tegen voorafgaande betaling individuele quota toewijst die aan het einde van het voorgaande tijdvak van twaalf maanden definitief door andere producenten zijn vrijgemaakt in ruil voor een vergoeding ineens of in jaarlijkse tranches die gelijk is aan de bovengenoemde betaling;
c)
de overdrachten van quota zonder grond centraliseren en er toezicht op uitoefenen;
d)
bij overdracht van grond met het oog op verbetering van het milieu, het betrokken individuele quotum toewijzen aan de vertrekkende producent, indien hij voornemens is de melkproductie voort te zetten;
e)
aan de hand van objectieve criteria bepalen in welke regio's en ophaalgebieden met het oog op de verbetering van de melkproductiestructuur quota definitief mogen worden overgedragen zonder overeenkomstige overdracht van gronden;
f)
op verzoek van een producent aan de bevoegde autoriteit of een door haar aangewezen instantie de definitieve overdracht van quota zonder overeenkomstige overdracht van grond of andersom toestaan, ten einde de structuur van de melkproductie op het niveau van het bedrijf te verbeteren of bij te dragen tot de extensivering van de productie.
2. De bepalingen van lid 1 kunnen op nationaal niveau, op het passende territoriale niveau of in bepaalde ophaalgebieden worden uitgevoerd.
Artikel 76
Inhouding van quota
1. Wanneer de in de artikelen 74 en 75 bedoelde overdrachten worden verricht, kunnen de lidstaten ten behoeve van de nationale reserve op basis van objectieve criteria een gedeelte van de individuele quota inhouden.
2. Wanneer de quota overeenkomstig de artikelen 74 en 75 met of zonder de corresponderende grond in het kader van verpachting of andere middelen met vergelijkbare rechtsgevolgen zijn of worden overgedragen, kunnen de lidstaten op basis van objectieve criteria en met het oog op toewijzing van de quota aan de producenten alleen, beslissen of en onder welke voorwaarden de overgedragen quota geheel of ten dele aan de nationale reserve worden toegevoegd.
Artikel 77
Steun voor het verkrijgen van quota
De verkoop, overdracht of toewijzing van quota op grond van deze sectie komt niet in aanmerking voor enigerlei door een overheidsinstantie te verlenen financiële steun die rechtstreeks aan de verkrijging van quota gekoppeld is.
Subsectie III
Quotumoverschrijding
Artikel 78
Overschotheffing
1. Op melk en andere zuivelproducten die worden vermarkt boven de overeenkomstig subsectie II vastgestelde nationale quota, wordt een overschotheffing gelegd.
Deze heffing wordt vastgesteld op 27,83 euro per 100 kilogram melk.
2. De lidstaten zijn de Gemeenschap de overschotheffing verschuldigd die voortvloeit uit de overschrijding van het nationale quotum, dat op nationaal niveau afzonderlijk wordt bepaald voor leveringen en rechtstreekse verkopen, en zij storten tussen 16 oktober en 30 november na afloop van het betrokken tijdvak van twaalf maanden 99 % van het verschuldigde bedrag in het ELGF.
3. Als de in lid 1 bedoelde overschotheffing niet vóór de vastgestelde datum is betaald, brengt de Commissie, na raadpleging van het Comité voor de landbouwfondsen, een bedrag gelijk aan de niet-betaalde overschotheffing in mindering op de maandelijkse betalingen in de zin van artikel 14 en artikel 15, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1290/2005. Alvorens een besluit te nemen meldt de Commissie dit aan de betrokken lidstaat, die binnen een week zijn standpunt kenbaar maakt. Artikel 14 van Verordening (EG) nr. 2040/2000 (61) van de Raad is niet van toepassing.
4. De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor dit artikel vast.
Artikel 79
Bijdrage van de producenten in de verschuldigde overschotheffing
De overschotheffing wordt overeenkomstig de artikelen 80 en 83, volledig omgeslagen over de producenten die hebben bijgedragen tot elk van de overschrijdingen van de in artikel 66, lid 2, bedoelde nationale quota.
Onverminderd artikel 80, lid 3, en artikel 83, lid 1, zijn de producenten de lidstaat de betaling verschuldigd van hun bijdrage in de overeenkomstig de artikelen 69, 70 en 80 berekende overschotheffing die zij louter wegens de overschrijding van hun beschikbare quota verschuldigd zijn.
Artikel 80
Overschotheffingen op leveringen
1. Om de eindafrekening van de overschotheffing op te stellen, worden de door iedere producent geleverde hoeveelheden, wanneer het werkelijke vetgehalte van het referentievetgehalte afwijkt, door toepassing van door de Commissie vast te stellen coëfficiënten en voorwaarden naar boven of naar onder gecorrigeerd.
2. Wanneer de som, op nationaal niveau, van de overeenkomstig lid 1 gecorrigeerde leveringen kleiner is dan de feitelijke leveringen, wordt de overschotheffing berekend op basis van de feitelijke leveringen. In dat geval worden de neerwaartse correcties evenredig verminderd, in die mate dat de som van de gecorrigeerde leveringen overeenstemt met de feitelijke leveringen.
Wanneer de som van de overeenkomstig lid 1 gecorrigeerde leveringen groter is dan de feitelijke leveringen, wordt de overschotheffing berekend op basis van de gecorrigeerde leveringen.
3. De bijdrage van de producenten in de betaling van de verschuldigde overschotheffing wordt, naar keuze van de lidstaat, al dan niet na hertoewijzing van het ongebruikte deel van het nationale quotum voor leveringen, door de lidstaten vastgesteld naar evenredigheid van de individuele quota van elke producent of overeenkomstig door de lidstaten vast te stellen objectieve criteria:
a)
hetzij op nationaal niveau op basis van de hoeveelheid waarmee het quotum van elke producent overschreden is,
b)
hetzij eerst voor iedere koper en vervolgens, in voorkomend geval, op nationaal niveau.
Artikel 81
Rol van de koper
1. De koper is verantwoordelijk voor de inning, bij de producenten, van de bijdragen die deze verschuldigd zijn uit hoofde van de overschotheffing en betaalt aan de bevoegde instantie van de lidstaat, vóór een datum en overeenkomstig nadere voorschriften die door de Commissie worden bepaald, het bedrag van deze bijdragen die hij inhoudt op de aan de producenten die voor de overschrijding verantwoordelijk zijn betaalde melkprijs of die hij, bij gebreke daarvan, op een andere passende wijze int.
2. Indien een koper geheel of gedeeltelijk in de plaats treedt van een of meer andere kopers, worden voor de rest van het lopende tijdvak van twaalf maanden de individuele quota van de producenten in aanmerking genomen onder aftrek van de reeds geleverde hoeveelheden en rekening houdend met het vetgehalte daarvan. Dit lid geldt ook wanneer een producent van koper verandert.
3. Wanneer, in de loop van de referentieperiode, de door een producent geleverde hoeveelheden zijn beschikbare quotum overschrijden, kan de lidstaat beslissen dat de koper bij elke levering van die producent die zijn quotum overschrijdt, op de door de lidstaat vastgestelde wijze, een bedrag inhoudt op de voor de melk betaalde prijs als voorschot op de bijdrage van deze producent in de overschotheffing. De lidstaat kan specifieke bepalingen vaststellen die de kopers de mogelijkheid bieden dat voorschot in te houden wanneer de producenten aan verscheidene kopers leveren.
Artikel 82
Erkenning
De hoedanigheid van koper moet vooraf door de lidstaat worden erkend aan de hand van door de Commissie vast te stellen criteria.
De door een producent te vervullen voorwaarden en in geval van rechtstreekse verkoop te verstrekken gegevens worden door de Commissie vastgesteld.
Artikel 83
Overschotheffing bij rechtstreekse verkoop
1. Bij rechtstreekse verkoop wordt naar keuze van de lidstaat de bijdrage van elke producent in de betaling van de overschotheffing, al dan niet na hertoewijzing van het ongebruikte deel van het nationale quotum voor directe verkoop, hetzij op het passende territoriale niveau, hetzij nationaal vastgesteld.
2. Aan de hand van door de Commissie vastgestelde criteria bepalen de lidstaten de grondslag voor de berekening van de bijdrage van de producent in de overschotheffing die verschuldigd is op de totale hoeveelheid melk die is verkocht of doorverkocht of is gebruikt voor de vervaardiging van verkochte of doorverkochte zuivelproducten.
3. Voor het opstellen van de eindafrekening van de overschotheffing wordt geen rekening gehouden met het vetgehalte.
4. De Commissie bepaalt hoe en wanneer de overschotheffing aan de bevoegde instantie van de lidstaat moet worden betaald.
Artikel 84
Te veel betaalde en onbetaalde bedragen
1. Wanneer met betrekking tot leveringen of rechtstreekse verkopen wordt geconstateerd dat overschotheffing verschuldigd is en dat de van de producenten geïnde bijdrage groter is dan die heffing, kan de lidstaat:
a)
het te veel geïnde bedrag geheel of gedeeltelijk gebruiken voor de financiering van de in artikel 75, lid 1, onder a), bedoelde maatregelen en/of
b)
dit bedrag geheel of gedeeltelijk terugbetalen aan producenten die:
-
behoren tot prioritaire categorieën die de lidstaat vaststelt op basis van door de Commissie te bepalen objectieve criteria en termijnen, of
-
zich in buitengewone omstandigheden bevinden als gevolg van een nationale maatregel die geen verband houdt met de in dit hoofdstuk vastgestelde quotaregeling voor melk en andere zuivelproducten.
2. Wanneer geconstateerd wordt dat geen overschotheffing verschuldigd is, worden door de kopers of de lidstaat eventueel geïnde voorschotten uiterlijk aan het einde van het volgende tijdvak van twaalf maanden terugbetaald.
3. Indien de koper heeft verzuimd om de bijdragen van de producenten in de overschotheffing overeenkomstig artikel 81 te innen, kan de lidstaat de onbetaalde bedragen rechtstreeks bij de producent heffen, onverminderd de sancties die hij aan de in gebreke gebleven koper kan opleggen.
4. Als een producent of een koper de betalingstermijn niet in acht neemt, moet hij de lidstaat een door de Commissie vast te stellen achterstandsrente betalen.
Sectie IV
Procedurebepalingen
Artikel 85
Uitvoeringsbepalingen
De Commissie stelt voor dit hoofdstuk uitvoeringsbepalingen vast, die met name betrekking kunnen hebben op:
a)
de aanvullende gegevens die moeten worden verstrekt door de erkende ondernemingen als bedoeld in artikel 57, en de criteria voor sancties in verband met de erkenning van de ondernemingen en voor de schorsing en intrekking van die erkenning;
b)
de vaststelling en de mededeling van de in artikel 58 bedoelde bedragen en de in artikel 64 bedoelde overschotheffing;
c)
afwijkingen van de in artikel 63 vastgestelde datums.
HOOFDSTUK IV
Steunregelingen
Sectie I
Verwerkingssteun
Subsectie I
Gedroogde voedergewassen
Artikel 86
In aanmerking komende bedrijven
1. Er wordt verwerkingssteun verleend aan bedrijven die producten van de sector gedroogde voedergewassen verwerken en in ten minste één van de volgende categorieën vallen:
a)
verwerkingsbedrijven die contracten hebben gesloten met producenten van te drogen voedergewassen. Als het contract betrekking heeft op het in loonwerk verwerken van door een producent geleverde voedergewassen, moet het een bepaling bevatten waarbij het verwerkingsbedrijf ertoe verplicht wordt de producent de steun te betalen die het bedrijf ontvangt voor de op grond van het contract verwerkte hoeveelheden;
b)
bedrijven die hun eigen oogst of, wanneer het groeperingen betreft, de oogst van hun leden hebben verwerkt;
c)
bedrijven die de voedergewassen hebben betrokken bij natuurlijke personen of rechtspersonen die met de producenten van de te drogen voedergewassen contracten hebben gesloten.
2. De in lid 1 vastgestelde steun wordt betaald voor gedroogde voedergewassen die het verwerkingsbedrijf hebben verlaten en aan de volgende eisen voldoen:
a)
het maximumvochtgehalte ligt tussen 11 en 14 % naargelang van de aanbiedingsvorm van het product;
b)
het minimumgehalte aan ruwe eiwitten in de droge stof is niet lager dan:
i)
15 % voor de in deel IV van bijlage I, onder a) en onder b), tweede streepje, genoemde producten,
ii)
45 % voor de in deel IV van bijlage I, onder b), eerste streepje, genoemde producten;
c)
ze zijn van gezonde handelskwaliteit.
Artikel 87
Voorschot
1. De verwerkingsbedrijven kunnen aanspraak maken op een voorschot van 19,80 euro per ton, of 26,40 euro per ton indien zij een zekerheid van 6,60 euro per ton hebben gesteld.
De lidstaten verrichten de nodige controles om na te gaan of de gegadigden terecht aanspraak maken op de steun. Het voorschot wordt uitgekeerd zodra is geconstateerd dat de gegadigde recht heeft op de steun.
Het voorschot kan evenwel worden uitbetaald voordat is geconstateerd dat de gegadigde recht heeft op steun op voorwaarde dat het verwerkingsbedrijf een zekerheid heeft gesteld die gelijk is aan het bedrag van het voorschot plus 10 %. Deze zekerheid dient ook als zekerheid voor de toepassing van de eerste alinea. De zekerheid wordt verlaagd tot het in de eerste alinea vermelde niveau zodra is geconstateerd dat de gegadigde recht heeft op steun, en wordt volledig vrijgegeven zodra het saldo van de steun wordt betaald.
2. Het gedroogde voeder moet het verwerkingsbedrijf verlaten hebben voordat een voorschot kan worden betaald.
3. Wanneer een voorschot is betaald, wordt het saldo dat overeenkomt met het verschil tussen het voorschot en het totale steunbedrag dat aan het verwerkingsbedrijf moet worden uitbetaald, betaald met inachtneming van artikel 88, lid 2.
4. Wanneer het voorschot groter is dan het totale bedrag waarop het verwerkingsbedrijf recht heeft op grond van artikel 88, lid 2, betaalt het verwerkingbedrijf desgevraagd het te veel ontvangen bedrag terug aan de bevoegde autoriteit van de lidstaat.
Artikel 88
Steunbedrag
1. De steun waarin is voorzien bij artikel 86 wordt vastgesteld op 33 euro per ton.
2. In afwijking van lid 1 wordt de steun, wanneer in een bepaald verkoopseizoen de hoeveelheid gedroogde voedergewassen waarvoor steun wordt aangevraagd, de in artikel 89 vastgestelde gegarandeerde maximumhoeveelheid overschrijdt, in elke lidstaat waar de productie de gegarandeerde nationale hoeveelheid overschrijdt, verlaagd door de uitgaven te verlagen naar rato van het aandeel van de overschrijding van de betrokken lidstaat in de som van de overschrijdingen.
De verlaging wordt door de Commissie vastgesteld op een zodanig peil dat de begrotingsuitgaven niet hoger uitkomen dan wanneer de gegarandeerde maximumhoeveelheid niet zou zijn overschreden.
Artikel 89
Gegarandeerde hoeveelheid
Voor ieder verkoopseizoen wordt een gegarandeerde maximumhoeveelheid van 4 960 723 ton kunstmatig gedroogde en/of in de zon gedroogde voedergewassen vastgesteld, waarvoor de in artikel 86 vastgestelde steun kan worden verleend. Die hoeveelheid wordt overeenkomstig punt B van bijlage XI in de vorm van gegarandeerde nationale hoeveelheden over de betrokken lidstaten verdeeld.
Artikel 90
Uitvoeringsbepalingen
De Commissie stelt voor deze subsectie uitvoeringsbepalingen vast, die met name betrekking kunnen hebben op:
a)
de aangiften die de bedrijven moeten indienen wanneer zij steun aanvragen;
b)
de voorwaarden waaraan moet worden voldaan opdat het recht op steun kan worden vastgesteld, met name wat betreft het voeren van een voorraadboekhouding en het bijhouden van andere bewijsstukken;
c)
de toekenning van de bij deze subsectie vastgestelde steun en het voorschot, alsmede het vrijgeven van de zekerheid als bedoeld in artikel 87, lid 1;
d)
de voorwaarden en criteria waaraan de in artikel 86 bedoelde bedrijven moeten voldoen, en, als de bedrijven hun voedergewassen bij natuurlijke personen of rechtspersonen betrekken, regels betreffende de garanties die deze personen moeten bieden;
e)
de door de lidstaten toe te passen voorwaarden voor de erkenning van kopers van te drogen voedergewassen;
f)
de criteria voor de vaststelling van de in artikel 86, lid 2, bedoelde kwaliteitsnormen;
g)
de criteria voor het sluiten van de contracten en de gegevens die deze moeten bevatten;
h)
de toepassing van de in artikel 89 vastgestelde gegarandeerde maximumhoeveelheid;
i)
verdere eisen naast die welke in artikel 86 zijn vastgesteld, met name inzake het caroteen- en het vezelgehalte.
Subsectie II
Vezelvlas
Artikel 91
Subsidiabiliteit
1. De steun voor de verwerking van voor de vezelproductie bestemd vlasstro wordt aan de erkende eerste verwerker toegekend op basis van de hoeveelheid vezels die daadwerkelĳk is verkregen uit het stro waarvoor met een landbouwer een aankoop-verkoopcontract is gesloten.
Als de landbouwer evenwel eigenaar blĳft van het stro dat hĳ onder contract door een erkende eerste verwerker laat verwerken en hĳ kan bewĳzen dat hĳ de verkregen vezels in de handel heeft gebracht, wordt de steun aan de landbouwer toegekend.
Als de landbouwer zelf de erkende eerste verwerker is, wordt het aankoop-verkoopcontract vervangen door een verbintenis van de betrokkene om de verwerking zelf uit te voeren.
2. Voor de toepassing van deze subsectie wordt onder „erkende eerste verwerker” verstaan de natuurlijke persoon of rechtspersoon dan wel de groepering van natuurlijke of rechtspersonen, ongeacht de rechtspositie van de groepering of haar leden volgens het nationale recht, die is erkend door de bevoegde autoriteit van de lidstaat op het grondgebied waarvan de inrichtingen voor de productie van vlasvezels zich bevinden.
Artikel 92
Steunbedrag
1. Het bedrag van de bij artikel 91 ingestelde verwerkingssteun wordt vastgesteld op 200 euro per ton lange vlasvezels.
2. De hoeveelheden voor steun in aanmerking komende vezels worden beperkt op basis van de oppervlakten waarvoor één van de in artikel 91 bedoelde contracten of verbintenissen is aangegaan.
De in de eerste alinea bedoelde limieten worden door de lidstaten zo vastgesteld dat de in artikel 94 bedoelde gegarandeerde nationale hoeveelheden in acht worden genomen.
Artikel 93
Voorschot
Als de erkende eerste verwerker hierom verzoekt, wordt op basis van de verkregen hoeveelheden vezels een voorschot op de in artikel 91 bedoelde steun uitgekeerd.
Artikel 94
Gegarandeerde hoeveelheid
1. Voor lange vlasvezels waarvoor steun kan worden verleend, wordt een gegarandeerde maximumhoeveelheid van 80 878 ton per verkoopseizoen vastgesteld. Die hoeveelheid wordt overeenkomstig punt A van bijlage XI in de vorm van gegarandeerde nationale hoeveelheden over bepaalde lidstaten verdeeld.
2. Indien de in een lidstaat verkregen vezels afkomstig zĳn van in een andere lidstaat geproduceerd stro, worden de betrokken hoeveelheden vezels verrekend met de gegarandeerde nationale hoeveelheid van de lidstaat waar het stro geoogst is. De steun wordt dan uitbetaald door de lidstaat waarvan de gegarandeerde nationale hoeveelheid verrekend is.
Artikel 95
Uitvoeringsbepalingen
De Commissie stelt voor deze subsectie uitvoeringsbepalingen vast, die met name betrekking kunnen hebben op:
a)
de voorwaarden voor de erkenning van eerste verwerkers als bedoeld in artikel 91;
b)
de voorwaarden die door erkende eerste verwerkers in acht moeten worden genomen voor de aan- en verkoopcontracten en verbintenissen als bedoeld in artikel 91, lid 1;
c)
de vereisten waaraan landbouwers moeten voldoen in het in artikel 91 lid 1, tweede alinea, bedoelde geval;
d)
de criteria waaraan lange vlasvezels moeten voldoen;
e)
de voorwaarden voor de toekenning van de steun en het voorschot, en met name het bewĳs dat het stro verwerkt is;
f)
de voor de vaststelling van de in artikel 92, lid 2, bedoelde limieten in acht te nemen voorwaarden.
Sectie II
Productierestitutie
Artikel 96
Productierestitutie voor zetmeel
1. Er kan een productierestitutie worden toegekend:
a)
voor zetmeel op basis van maïs, tarwe of aardappelen en voor bepaalde derivaten die gebruikt worden bij de vervaardiging van bepaalde producten, waarvan de Commissie een lijst zal opstellen;
b)
bij ontstentenis van een omvangrijke nationale productie van andere granen ten behoeve van de zetmeelproductie, voor de volgende hoeveelheden zetmeel die elk verkoopseizoen in Finland en Zweden worden verkregen uit gerst en haver, mits dit niet leidt tot een toename van de zetmeelproductie op basis van deze twee granen:
i)
50 000 ton in Finland,
ii)
10 000 ton in Zweden.
2. De in lid 1 bedoelde restitutie wordt periodiek door de Commissie vastgesteld.
Artikel 97
Productierestitutie in de suikersector
1. Voor de in deel III van bijlage I, onder b) tot en met e), genoemde producten van de suikersector kan een productierestitutie worden toegekend indien voor de vervaardiging van producten als bedoeld in artikel 62, lid 2, onder b) en c), geen overtollige suiker of ingevoerde suiker, overtollige isoglucose of overtollige inulinestroop beschikbaar is tegen een prijs die overeenstemt met de wereldmarktprijs.
2. Bij de vaststelling van de in lid 1 bedoelde productierestitutie wordt met name rekening gehouden met de aan het gebruik van ingevoerde suiker verbonden kosten die de industrie zou moeten dragen bij voorziening in haar behoefte op de wereldmarkt, en met de prijs van de op de communautaire markt beschikbare overtollige suiker of, bij ontstentenis van overtollige suiker, de referentieprijs.
Artikel 98
Toekenningsvoorwaarden
De Commissie stelt de voorwaarden voor de toekenning van de in deze sectie bedoelde productierestituties, de bedragen van die restituties en, wat betreft de in artikel 94 bedoelde productierestitutie voor suiker, de in aanmerking komende hoeveelheden vast.
Sectie III
Steun in de sector melk en zuivelproducten
Artikel 99
Steun voor ondermelk en mageremelkpoeder die voor voederdoeleinden worden gebruikt
1. Voor ondermelk en mageremelkpoeder die voor voederdoeleinden worden gebruikt, wordt steun verleend als wordt voldaan aan door de Commissie vast te stellen voorwaarden en productnormen.
Als ondermelk en mageremelkpoeder in de zin van dit artikel worden eveneens karnemelk en karnemelkpoeder beschouwd.
2. Bij de vaststelling van de steunbedragen houdt de Commissie rekening met:
a)
de in artikel 8, lid 1, onder e), ii), vastgestelde referentieprijs voor mageremelkpoeder;
b)
de ontwikkeling van de voorzieningssituatie voor ondermelk en mageremelkpoeder, en de ontwikkeling van het gebruik van die producten voor voederdoeleinden;
c)
de ontwikkeling van de prijzen van kalveren;
d)
de ontwikkeling van de marktprijs van concurrerende proteïnen ten opzichte van de marktprijs van mageremelkpoeder.
Artikel 100
Steun voor ondermelk die tot caseïne en caseïnaten wordt verwerkt
1. Er wordt steun verleend voor in de Gemeenschap geproduceerde en tot caseïne of caseïnaten verwerkte ondermelk als deze melk en de daaruit vervaardigde caseïne en caseïnaten voldoen aan door de Commissie vast te stellen voorwaarden en productnormen.
2. Bij de vaststelling van de steunbedragen houdt de Commissie rekening met:
a)
de referentieprijs voor mageremelkpoeder of de marktprijs voor volgens het verstuivingsprocédé vervaardigd mageremelkpoeder van eerste kwaliteit indien deze laatste prijs hoger is dan de referentieprijs;
b)
de marktprijzen voor caseïne en caseïnaten op de markt van de Gemeenschap en de wereldmarkt.
De steun kan worden gedifferentieerd naargelang de ondermelk tot caseïne of tot caseïnaten wordt verwerkt en naargelang de kwaliteit van deze producten.
Artikel 101
Steun voor de aankoop tegen verlaagde prijs van room, boter en boterconcentraat
Wanneer overschotten van zuivelproducten ontstaan of dreigen te ontstaan, kan de Commissie onder door haar vast te stellen voorwaarden besluiten steun te verlenen om het mogelijk te maken dat room, boter en boterconcentraat tegen verlaagde prijs worden aangekocht:
a)
door non-profitinstellingen en -organisaties;
b)
door legers en daarmee gelijkgestelde eenheden van de lidstaten;
c)
door fabrikanten van banketbakkerswerk en consumptie-ijs;
d)
door fabrikanten van andere door de Commissie te bepalen voedingsmiddelen;
e)
voor de rechtstreekse consumptie van boterconcentraat.
Artikel 102
Steun voor de uitreiking van zuivelproducten aan leerlingen
1. Onder door de Commissie vast te stellen voorwaarden verleent de Gemeenschap ten behoeve van leerlingen van onderwijsinstellingen steun voor melk die tot bepaalde, door de Commissie vast te stellen producten van de GN-codes 0401, 0403, 0404 90 en 0406 of van GN-code 2202 90 is verwerkt.
2. In afwijking van artikel 180 kunnen de lidstaten, ter aanvulling van de steun van de Gemeenschap, nationale steun toekennen voor de uitreiking van de in lid 1 bedoelde producten aan leerlingen in onderwijsinstellingen. De lidstaten kunnen hun nationale steun financieren door de zuivelsector een heffing op te leggen of om enige andere bijdrage te vragen.
3. Voor volle melk bedraagt de communautaire steun 18,15 euro per 100 kg.
Voor andere zuivelproducten stelt de Commissie de steun vast met inachtneming van de melkbestanddelen van de betrokken producten.
4. De in lid 1 bedoelde steun wordt toegekend voor ten hoogste 0,25 liter melkequivalent per leerling per dag.
Sectie IV
Steun in de sector olijfolie en tafelolijven
Artikel 103
Steun voor organisaties van marktdeelnemers
1. Met bedragen die overeenkomstig artikel 110 decies, lid 4, van Verordening (EG) nr. 1782/2003 door de lidstaten worden ingehouden, financiert de Gemeenschap driejarige activiteitenprogramma's die de in artikel 125 bedoelde organisaties van marktdeelnemers opstellen op één of meer van de volgende gebieden:
a)
market follow-up en administratief beheer van de sector olijfolie en tafelolijven;
b)
verbetering van de milieueffecten van de olijventeelt;
c)
verbetering van de kwaliteit van de productie van olijfolie en tafelolijven;
d)
traceerbaarheidssysteem, en certificering en bescherming van de kwaliteit van olijfolie en tafelolijven, in het bijzonder bewaking van de kwaliteit van de aan de eindverbruikers verkochte olijfoliën, onder het gezag van de nationale overheid;
e)
verspreiding van informatie over de activiteiten die organisaties van marktdeelnemers ontplooien ter verbetering van de kwaliteit van olijfolie.
2. De maximale communautaire financiering van de in lid 1 bedoelde activiteitenprogramma's is gelijk aan het door de lidstaten ingehouden deel van de steun. Deze financiering heeft betrekking op de in aanmerking komende kosten met een maximum van:
a)
100 % voor de activiteiten op de in lid 1, onder a) en b), bedoelde gebieden;
b)
100 % voor de investeringen in vaste activa en 75 % voor de andere activiteiten op het in lid 1, onder c), bedoelde gebied;
c)
75 % voor de activiteitenprogramma's die in ten minste drie derde landen of niet-producerende lidstaten door erkende organisaties van marktdeelnemers uit ten minste twee producerende lidstaten worden ontplooid op de in lid 1, onder d) en e), bedoelde gebieden, en 50 % voor de andere activiteiten in die gebieden.
De lidstaat draagt zorg voor aanvullende financiering tot 50 % van de niet door de communautaire financiering gedekte kosten.
De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor dit artikel vast, en met name de procedures voor de goedkeuring van de door de lidstaten aangenomen programma's en de soorten activiteiten die in het kader van die programma's voor steun in aanmerking komen.
3. Onverminderd eventuele specifieke bepalingen die de Commissie overeenkomstig artikel 194 kan vaststellen, gaan de lidstaten na of aan de voorwaarden voor de toekenning van de communautaire financiering is voldaan. Daartoe onderwerpen zij de activiteitenprogramma's aan een audit en voeren zij een controleplan uit dat betrekking heeft op een steekproef die is bepaald op basis van een risicoanalyse en die ten minste 30 % per jaar van de producentenorganisaties en alle andere organisaties van marktdeelnemers die op grond van dit artikel communautaire financiering ontvangen, omvat.
Sectie V
Communautair fonds voor tabak
Artikel 104
Fonds voor tabak
1. Er wordt een Communautair Fonds voor tabak ingesteld (hierna het „Fonds” genoemd), dat acties financiert op de volgende gebieden:
a)
verbetering van de kennis van het publiek over de schadelijke gevolgen van alle vormen van tabaksverbruik, met name via voorlichting en onderwijs, steun voor de verzameling van gegevens met het oog op het vaststellen van tendensen in het tabaksverbruik en de uitvoering van epidemiologische studies inzake tabaksverslaving in de Gemeenschap; studie over de preventie van tabaksverslaving;
b)
specifieke acties inzake omschakeling van de producenten van ruwe tabak op andere teelten of andere werkgelegenheidscheppende economische activiteiten en studies over de omschakelingsmogelijkheden voor producenten van ruwe tabak op andere teelten of activiteiten.
2. Het Fonds wordt als volgt gefinancierd:
a)
voor de oogst 2002 door inhouding van 2 %, en voor de oogsten 2003, 2004 en 2005 door inhouding van 3 % van de premie die is ingesteld in titel I van Verordening (EEG) nr. 2075/92 voor zover die tot en met de oogst van 2005 van toepassing is op de financiering van acties als bedoeld in lid 1;
b)
voor de kalenderjaren 2006 en 2007 overeenkomstig artikel 110 quaterdecies van Verordening (EG) nr. 1782/2003.
3. De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor dit artikel vast.
Sectie VI
Bijzondere bepalingen voor de bijenteeltsector
Artikel 105
Toepassingsgebied
1. Met het oog op de verbetering van de algemene voorwaarden voor de productie en afzet van producten van de bijenteelt kunnen de lidstaten voor een periode van drie jaar een nationaal programma opstellen, hierna „bijenteeltprogramma” genoemd.
2. In afwijking van artikel 180 zijn de artikelen 87, 88 en 89 van het Verdrag niet van toepassing op:
a)
de financiële bijdrage van de lidstaten voor maatregelen waarvoor krachtens deze sectie communautaire steun wordt verleend;
b)
de specifieke nationale steun ter bescherming van bedrijven uit de bijenteeltsector die te kampen hebben met ongunstige structurele of natuurlijke omstandigheden of de specifieke nationale steun die wordt verleend in het kader van programma's voor economische ontwikkeling, behalve wanneer het gaat om steun ten behoeve van de productie of de handel.
De onder b) bedoelde steun moet door de lidstaten ter kennis van de Commissie worden gebracht, samen met de toezending van het bijenteeltprogramma overeenkomstig artikel 109.
Artikel 106
Voor steun in aanmerking komende maatregelen
De maatregelen die in de bijenteeltprogramma's kunnen worden opgenomen, hebben betrekking op:
a)
technische bijstand voor bijenhouders en bijenhoudersgroeperingen;
b)
bestrijding van de varroamijtziekte;
c)
rationalisatie van de transhumance;
d)
steunmaatregelen ten behoeve van de laboratoria waar de fysisch-chemische eigenschappen van de honing worden geanalyseerd;
e)
steun voor het herstel van het communautaire bijenbestand;
f)
samenwerking met instanties die gespecialiseerd zijn in de uitvoering van programma's inzake toegepast onderzoek op het gebied van de bijenteelt en de producten van de bijenteelt.
Maatregelen die in het kader van Verordening (EG) nr. 1698/2005 (62) van de Raad uit het ELFPO worden gefinancierd, mogen niet in de bijenteeltprogramma's worden opgenomen.
Artikel 107
Studie van de productie- en afzetstructuur in de bijenteeltsector
Om voor de in artikel 108, lid 1, vastgestelde medefinanciering in aanmerking te komen moeten de lidstaten een studie uitvoeren naar de structuur van de bijenteeltsector op hun grondgebied, waarin zowel de productie als de afzet worden onderzocht.
Artikel 108
Financiering
1. De Gemeenschap financiert de bijenteeltprogramma's ten belope van 50 % van de uitgaven van de lidstaten.
2. De uitgaven voor de in het kader van de bijenteeltprogramma's uitgevoerde maatregelen moeten door de lidstaten uiterlijk op 15 oktober van elk jaar zijn gedaan.
Artikel 109
Raadpleging
De bijenteeltprogramma's worden opgesteld in nauwe samenwerking met de representatieve beroepsorganisaties en de coöperaties van de bijenhouderijsector. Zij worden ter goedkeuring aan de Commissie toegezonden.
Artikel 110
Uitvoeringsbepalingen
De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor deze sectie vast.
Sectie VII
Steun in de sector zijderupsen
Artikel 111
Steun voor zijderupsentelers
1. Er wordt steun verleend voor in de Gemeenschap geteelde zijderupsen van GN-code ex 0106 90 00 en eieren van zijderupsen van GN-code ex 0511 99 85.
2. De steun wordt aan de zijderupsentelers verleend voor de gebruikte dozen eieren van zijderupsen voor zover de dozen een nader te bepalen minimumhoeveelheid eieren bevatten en de rupsenteelt tot een goed einde is gebracht.
3. Het steunbedrag per gebruikte doos zijderupseneieren wordt op 133,26 euro vastgesteld.
Artikel 112
Uitvoeringsbepalingen
De Commissie stelt voor deze sectie uitvoeringsbepalingen vast die met name betrekking hebben op de in artikel 111, lid 2, bedoelde minimumhoeveelheid eisen.
TITEL II
PRODUCTIE- EN AFZETVOORSCHRIFTEN
HOOFDSTUK I
Handelsnormen en productievoorschriften
Sectie I
Handelsnormen
Artikel 113
Handelsnormen
1. Voor een of meer van de producten van de volgende sectoren kan de Commissie handelsnormen vaststellen:
a)
olijfolie en tafelolijven, voor wat betreft de onder a) van deel VII van bijlage I bedoelde producten;
b)
bananen;
c)
levende planten.
2. De in lid 1 bedoelde normen:
a)
worden opgesteld met name rekening houdend met:
i)
de specifieke kenmerken van de betrokken producten;
ii)
de noodzaak om voorwaarden voor een vlotte afzet van die producten op de markt te creëren;
iii)
het belang dat de consumenten hebben bij het ontvangen van degelijke en transparante productinformatie;
iv)
wat betreft de onder a) van deel VII van bijlage I bedoelde olijven, veranderingen in de methoden voor het bepalen van hun fysisch-chemische en organoleptische kenmerken;
b)
kunnen met name betrekking hebben op kwaliteit, indeling, gewicht, omvang, onmiddellijke verpakking, eindverpakking, opslag, vervoer, presentatieoorsprong en etikettering.
3. Tenzij de Commissie anders besluit op grond van de in lid 2, onder a), genoemde criteria, mogen producten waarvoor normen zijn vastgesteld, slechts in de Gemeenschap worden afgezet als zij aan die normen voldoen.
Onverminderd eventuele specifieke bepalingen die de Commissie overeenkomstig artikel 194 kan vaststellen, gaan de lidstaten na of deze producten aan deze normen voldoen en leggen zij indien nodig passende sancties op.
Artikel 114
Handelsnormen voor melk en zuivelproducten
1. Levensmiddelen die bestemd zijn voor menselijke consumptie kunnen slechts als melk of zuivelproducten in de handel worden gebracht als zij voldoen aan de in bijlage XII vastgestelde definities en benamingen.
2. Onverminderd de vrijstellingen overeenkomstig de communautaire wetgeving en maatregelen ter bescherming van de volksgezondheid mag melk van GN-code 0401 die voor menselijke consumptie bestemd is, slechts in de Gemeenschap in de handel worden gebracht als wordt voldaan aan de bepalingen van bijlage XII, en in het bijzonder aan de definities in punt I van die bijlage.
Artikel 115
Handelsnormen voor smeerbare vetproducten
Onverminderd artikel 114, lid 1, of bepalingen die in de veterinaire sector of de levensmiddelensector worden vastgesteld om ervoor te zorgen dat de producten aan de hygiëne- en gezondheidsnormen voldoen en om de gezondheid van dieren en mensen te beschermen, zijn de in bijlage XV vastgestelde normen van toepassing op de volgende producten die een vetgehalte van minstens 10 maar minder dan 90 gewichtspercenten hebben en voor menselijke consumptie bestemd zijn:
a)
melkvetten van de GN-codes 0405 en ex 2106;
b)
vetten van GN-code ex 1517;
c)
vetten met plantaardige en/of dierlijke bestanddelen van de GN-codes ex 1517 en ex 2106.
Het vetgehalte exclusief zout bedraagt ten minste twee derden van de droge stof.
Deze normen gelden evenwel alleen voor producten die bij een temperatuur van 20 oC hun vaste vorm behouden en als smeerbaar vetproduct kunnen worden gebruikt.
Artikel 116
Handelsnormen voor vleesproducten van de sectoren eieren en vlees van pluimvee
Producten van de sectoren eieren en pluimvee worden in de handel gebracht overeenkomstig de bepalingen van bijlage XIV.
Artikel 117
Certificering voor hop
1. Op de producten van de hopsector die in de Gemeenschap worden geoogst of vervaardigd, is een certificeringsprocedure van toepassing.
2. De certificaten mogen slechts worden afgegeven voor producten die voldoen aan minimumkwaliteitskenmerken voor een bepaald handelsstadium. Voor hopmeel, met lupuline verrijkt hopmeel, hopextract en mengproducten van hop mogen de certificaten slechts worden afgegeven als het alfazuurgehalte van deze producten niet lager is dan dat van de hop waaruit zij zijn bereid.
3. Op de certificaten dienen ten minste te worden vermeld:
a)
de plaats(en) waar de hop is geteeld;
b)
het/de oogstja(a)r(en);
c)
het ras of rassen.
4. De producten van de hopsector mogen alleen in de handel worden gebracht of uitgevoerd als een certificaat als bedoeld in de leden 1, 2 en 3 is afgegeven.
Voor ingevoerde producten van de hopsector wordt de in artikel 158, lid 2, vastgestelde verklaring erkend als gelijkwaardig aan het certificaat.
5. De Commissie kan maatregelen nemen die afwijken van lid 4:
a)
om aan de commerciële eisen van bepaalde derde landen te voldoen, of
b)
voor producten die bestemd zijn voor bijzondere gebruiksdoeleinden.
De in de eerste alinea bedoelde maatregelen:
a)
mogen niet nadelig zijn voor de normale afzet van de producten waarvoor het certificaat is afgegeven;
b)
moeten vergezeld gaan van garanties om elke verwarring met de bovenbedoelde producten te voorkomen.
Artikel 118
Handelsnormen voor olijfolie en olie uit perskoeken van olijven
1. Het gebruik van de in bijlage XVI vermelde benamingen en definities van olijfoliën en oliën uit perskoeken van olijven is verplicht bij de verhandeling van de betrokken producten in de Gemeenschap en, voor zover verenigbaar met de verplichte internationale regels, in het handelsverkeer met derde landen.
2. In het stadium van de detailhandel mogen alleen de oliën als bedoeld in punt 1, onder a) en b), en de punten 3 en 6 van bijlage XVI worden verhandeld.
Sectie II
Productievoorschriften
Artikel 119
Gebruik van caseïne en caseïnaten bij de bereiding van kaas
Caseïne en caseïnaten mogen niet zonder voorafgaande toestemming bij de bereiding van kaas worden gebruikt, en deze toestemming wordt slechts verleend als dit gebruik een noodzakelijke voorwaarde voor de bereiding van de producten vormt.
Artikel 120
Methode voor het produceren van ethylalcohol van landbouwproducten
De methode voor het produceren van ethylalcohol van landbouwproducten uit een specifiek, in bijlage I bij het Verdrag vermeld landbouwproduct, en de kenmerken van die ethylalcohol kunnen door de Commissie worden vastgesteld.
Sectie III
Procedurebepalingen
Artikel 121
Vaststelling van normen, uitvoeringsbepalingen en afwijkingen
De Commissie stelt voor dit hoofdstuk uitvoeringsbepalingen vast, die met name betrekking hebben op:
a)
handelsnormen als bedoeld in artikel 113, met inbegrip van voorschriften inzake het afwijken van de normen, het indienen van in verband met de normen vereiste gegevens en het toepassen van de normen op in de Gemeenschap ingevoerde of uit de Gemeenschap uitgevoerde producten;
b)
wat betreft de definities en benamingen die overeenkomstig artikel 114, lid 1, mogen worden gebruikt voor het in de handel brengen van melk en zuivelproducten:
i)
de vaststelling en indien nodig de aanvulling, aan de hand van de door de lidstaten aan de Commissie toegezonden lijsten, van de lijst van de producten als bedoeld in de tweede alinea van punt III.1 van bijlage XII,
ii)
de aanvulling, indien nodig, van de lijst van benamingen die is opgenomen in de tweede alinea, onder a), van punt II.2 van bijlage XII;
c)
wat betreft de normen voor smeerbare vetproducten als bedoeld in artikel 115:
i)
een lijst van de in de derde alinea, onder a), van punt I.2 van bijlage XV bedoelde producten, aan de hand van de door de lidstaten aan de Commissie toegezonden lijsten,
ii)
de analysemethoden voor de controle op de samenstelling en de bereidingskenmerken van de in artikel 115 bedoelde producten,
iii)
de voorschriften inzake monsterneming,
iv)
de voorschriften voor het verzamelen van statistische gegevens over de markten voor de in artikel 115 bedoelde producten;
d)
wat betreft de bepalingen voor het in de handel brengen van eieren als bedoeld in punt A van bijlage XIV:
i)
definities,
ii)
de frequentie van verzameling, levering, bewaring en behandeling van eieren,
iii)
de kwaliteitscriteria, in het bijzonder het uiterlijk van de schaal, de vastheid van het eiwit en de dooier en de diepte van de luchtkamer,
iv)
de indeling naar gewicht, met inbegrip van uitzonderingen,
v)
het merken van eieren en de vermeldingen op verpakkingen, met inbegrip van uitzonderingen en van de regels die gelden voor pakstations,
vi)
het handelsverkeer met derde landen,
vii)
de houderijmethoden;
e)
wat betreft de bepalingen voor het in de handel brengen van vlees van pluimvee als bedoeld in punt B van bijlage XIV:
i)
definities,
ii)
de lijst van pluimveekarkassen, gedeelten van dergelijke karkassen en slachtafvallen, met inbegrip van foie gras, waarop punt B van bijlage XIV van toepassing is,
iii)
de indelingscriteria in de zin van punt III.1 van punt B van bijlage XIV,
iv)
de regels betreffende de overige gegevens die moeten worden vermeld op de begeleidende handelsdocumenten, de etikettering en presentatie van en de reclame voor vlees van pluimvee dat voor de eindverbruiker is bestemd, en de benaming waaronder het product wordt verkocht in de zin van artikel 3, lid 1, punt 1, van Richtlijn 2000/13/EG,
v)
facultatieve gegevens betreffende de gebruikte koelmethode en de houderijmethode,
vi)
afwijkingen die kunnen worden toegepast bij leveringen aan uitsnijderijen of vleesverwerkende inrichtingen,
vii)
de toepasselijke regels wat betreft de percentages waterabsorptie tijdens de verwerking van verse, bevroren of diepgevroren karkassen en delen daarvan, en de gegevens die terzake moeten worden vermeld;
f)
wat betreft de bepalingen inzake de normen voor de productie van en de handel in broedeieren en kuikens van pluimvee als bepaald in punt C van bijlage XIV:
i)
definities,
ii)
de registratie van inrichtingen die broedeieren of kuikens van pluimvee produceren of in de handel brengen,
iii)
de gegevens die moeten worden aangebracht op broedeieren, met inbegrip van de broedeieren die worden ingevoerd uit of uitgevoerd naar derde landen, en op de verpakkingen, en de regels die gelden voor uit derde landen afkomstige kuikens,
iv)
de registers die door broederijen moeten worden bijgehouden,
v)
het gebruik voor andere doeleinden dan menselijke consumptie dat mag worden gemaakt van bebroede eieren die uit de broedmachine zijn gehaald,
vi)
kennisgevingen van broederijen en andere inrichtingen aan de bevoegde instanties van de lidstaten,
vii)
begeleidende documenten;
g)
de minimumkwaliteitskenmerken voor producten van de hopsector als bedoeld in artikel 117;
h)
de te gebruiken analysemethoden, indien van toepassing;
i)
wat betreft het gebruik van caseïne en caseïnaten als bedoeld in artikel 119:
i)
de voorwaarden waaronder de lidstaten de toestemming verlenen en de maximale verwerkingspercentages, aan de hand van objectieve criteria in verband met wat technologisch noodzakelijk is,
ii)
de verplichtingen waaraan moet worden voldaan door de bedrijven waaraan overeenkomstig punt i) toestemming is verleend.
HOOFDSTUK II
Producentenorganisaties, brancheorganisaties en organisaties van marktdeelnemers
Sectie I
Algemene beginselen
Artikel 122
Producentenorganisaties
De lidstaten erkennen producentenorganisaties die:
a)
zijn opgericht door producenten van een van de volgende sectoren:
i)
de hopsector,
ii)
de sector olijfolie en tafelolijven,
iii)
de sector zijderupsen;
b)
zijn opgericht op initiatief van de producenten zelf;
c)
een specifiek doel nastreven, dat met name betrekking kan hebben op:
i)
het concentreren van het aanbod en het in de handel brengen van de producten van de leden,
ii)
het gezamenlijk aanpassen van de productie aan de eisen van de markt en het verbeteren van het product,
iii)
het bevorderen van de rationalisatie en mechanisatie van de productie.
Artikel 123
Brancheorganisaties
De lidstaten erkennen brancheorganisaties die:
a)
bestaan uit vertegenwoordigers van een aantal van de verschillende beroepsgroepen die betrokken zijn bij de productie, afzet of verwerking van producten van de volgende sectoren:
i)
de sector olijfolie en tafelolijven,
ii)
de tabakssector;
b)
zijn opgericht op initiatief van alle of een deel van de aangesloten verenigingen of groeperingen;
c)
een specifiek doel nastreven, dat met name betrekking kan hebben op:
i)
het concentreren en coördineren van het aanbod en het in de handel brengen van de producten van de leden,
ii)
het gezamenlijk aanpassen van de productie en de verwerking aan de eisen van de markt en het verbeteren van het product,
iii)
het bevorderen van de rationalisatie en verbetering van de productie en de verwerking,
iv)
het verrichten van onderzoek op het gebied van duurzame productiemethoden en marktontwikkelingen.
Als de brancheorganisaties hun activiteiten ontplooien op het grondgebied van verschillende lidstaten, wordt de erkenning door de Commissie verleend zonder de hulp van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1.
Artikel 124
Gemeenschappelijke bepalingen over producenten- en brancheorganisaties
1. Artikel 122 en de eerste alinea van artikel 123 zijn van toepassing onverminderd de erkenning door de lidstaten, op basis van nationale wetgeving en in overeenstemming met de communautaire wettelijke bepalingen, van producenten- onderscheidenlijk brancheorganisaties in een van de in artikel 1 genoemde sectoren, met uitzondering van de in artikel 122 en in de eerste alinea van artikel 123 genoemde sectoren.
2. Producentenorganisaties die zijn erkend of goedgekeurd overeenkomstig de Verordeningen (EG) nr. 865/2004, nr. 1952/2005 en nr. 1544/2006 worden beschouwd als erkende producentenorganisaties in de zin van artikel 122 van deze verordening.
Brancheorganisaties die zijn erkend of goedgekeurd overeenkomstig de Verordeningen (EG) 2077/92 en 865/2004 worden beschouwd als erkende brancheorganisaties in de zin van artikel 123 van deze verordening.
Artikel 125
Organisaties van marktdeelnemers
Voor de toepassing van deze verordening omvatten de organisaties van marktdeelnemers de erkende producenten- en brancheorganisaties of de erkende organisaties van andere marktdeelnemers in de sector olijfolie en tafelolijven of verenigingen daarvan.
Sectie II
Voorschriften inzake brancheorganisaties in de tabakssector
Artikel 126
Betaling van de bijdrage door niet-leden
1. Wanneer één of meer van de in lid 2 bedoelde activiteiten van een erkende brancheorganisatie in de tabakssector van algemeen economisch belang zijn voor de ondernemers wier activiteiten met één of meer van de betrokken producten verband houden, kan de lidstaat die de erkenning heeft verleend, of de Commissie, zonder de hulp van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1, indien zij de erkenning heeft verleend, bepalen dat ook de niet bij de brancheorganisatie aangesloten individuele ondernemers of verenigingen die voordeel hebben bij deze activiteiten, de volle bijdrage die de leden betalen of een gedeelte daarvan aan de brancheorganisatie moeten betalen, voor zover de bijdragen bestemd zijn voor de kosten die rechtstreeks uit de betrokken activiteiten voortvloeien, met uitsluiting van alle administratiekosten.
2. De in lid 1 bedoelde activiteiten betreffen één of meer van de volgende punten:
a)
onderzoek met het oog op valorisatie van de producten, met name via nieuwe gebruiksmogelijkheden die de volksgezondheid niet in gevaar brengen;
b)
studies met het oog op verbetering van de kwaliteit van de tabaksbladeren of de verpakte tabak;
c)
onderzoek naar teeltmethoden die een geringer gebruik van gewasbeschermingsmiddelen mogelijk maken en stroken met de eisen van bodem- en milieubehoud.
3. De betrokken lidstaten delen de Commissie mee welke besluiten zij van plan zijn op grond van lid 1 te nemen. Deze besluiten kunnen pas na een termijn van drie maanden vanaf de datum van kennisgeving aan de Commissie van kracht worden. In deze periode kan de Commissie herroeping vragen van het ontwerpbesluit of een gedeelte daarvan, als het beroep op het algemeen economisch belang niet gegrond lijkt.
4. Wanneer activiteiten van een brancheorganisatie die overeenkomstig dit hoofdstuk door de Commissie is erkend, het algemene economische belang dienen, deelt de Commissie haar ontwerpbesluit mee aan de betrokken lidstaten, die hun opmerkingen kenbaar maken binnen twee maanden vanaf de verzending van de mededeling.
Sectie III
Procedurebepalingen
Artikel 127
Uitvoeringsbepalingen
De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor dit hoofdstuk vast, met name de voorwaarden en procedures voor de erkenning van producentenorganisaties, brancheorganisaties en organisaties van marktdeelnemers in de afzonderlijke sectoren, waaronder:
a)
de specifieke doelstellingen die die organisaties moeten nastreven;
b)
de statuten van die organisaties;
c)
de activiteiten van die organisaties;
d)
afwijkingen van de artikelen 122, 123 en 125;
e)
in voorkomend geval, eventuele gevolgen van de erkenning als brancheorganisatie.
DEEL III
HANDELSVERKEER MET DERDE LANDEN
HOOFDSTUK I
Algemene bepalingen
Artikel 128
Algemene beginselen
Behoudens andersluidende bepalingen die in deze verordening of ter uitvoering van een van de bepalingen daarvan zijn vastgesteld, zijn in het handelsverkeer met derde landen verboden:
a)
de toepassing van enige heffing van gelijke werking als een douanerecht;
b)
de toepassing van enige kwantitatieve beperking of maatregel van gelĳke werking.
Artikel 129
Gecombineerde nomenclatuur
De algemene regels voor de interpretatie van de gecombineerde nomenclatuur als bedoeld in bijlage I bij Verordening (EEG) nr. 2658/87 van 23 juli 1987 met betrekking tot de tarief- en statistieknomenclatuur en het gemeenschappelijk douanetarief („de gecombineerde nomenclatuur”) (63) en de specifieke regels voor de toepassing ervan gelden voor de tariefindeling van de onder deze verordening vallende producten. De tariefnomenclatuur die voortvloeit uit de toepassing van deze verordening, in voorkomend geval met inbegrip van de in bijlage III vermelde definities, wordt overgenomen in het gemeenschappelijk douanetarief.
HOOFDSTUK II
Invoer
Sectie I
Invoercertificaten
Artikel 130
Invoercertificaten
1. Onverminderd de gevallen waarin op grond van deze verordening invoercertificaten moeten worden overgelegd, kan de Commissie invoercertificaten verplicht stellen voor invoer van één of meer producten van de volgende sectoren in de Gemeenschap:
a)
granen,
b)
rijst,
c)
suiker,
d)
zaaizaad,
e)
olijfolie en tafelolijven, voor wat betreft de producten van de GN-codes 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 en 1522 00 39,
f)
vlas en hennep, voor wat hennep betreft,
g)
bananen,
h)
levende planten,
i)
rundvlees,
j)
melk en zuivelproducten,
k)
varkensvlees,
l)
schapen- en geitenvlees,
m)
eieren,
n)
vlees van pluimvee,
o)
ethylalcohol van landbouwproducten.
2. Bij de toepassing van lid 1 houdt de Commissie er rekening mee of de invoercertificaten noodzakelijk zijn voor het beheer van de betrokken markten en, met name, voor het toezicht op de invoer van de betrokken producten.
Artikel 131
Afgifte van certificaten
Invoercertificaten worden door de lidstaten afgegeven aan elke belanghebbende die daar om verzoekt, ongeacht zijn plaats van vestiging in de Gemeenschap, tenzij anders is bepaald in een verordening van de Raad of enig ander besluit van de Raad en onverminderd maatregelen die voor de toepassing van dit hoofdstuk worden genomen.
Artikel 132
Geldigheid
Invoercertificaten zijn geldig in de hele Gemeenschap.
Artikel 133
Zekerheid
1. Behoudens andersluidende bepalingen van de Commissie worden invoercertificaten slechts afgegeven op voorwaarde dat een zekerheid wordt gesteld, als garantie dat zal worden voldaan aan de verplichting tot invoer tijdens de geldigheidsduur van het certificaat.
2. Behoudens in geval van overmacht wordt de zekerheid geheel of gedeeltelijk verbeurd als de invoer niet of slechts ten dele binnen de geldigheidsduur van het certificaat plaatsvindt.
Artikel 134
Uitvoeringsbepalingen
De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor deze sectie vast, met inbegrip van de geldigheidsduur van de invoercertificaten en de hoogte van de zekerheid.
Sectie II
Invoerrechten en -heffingen
Artikel 135
Invoerrechten
Tenzij in deze verordening anders is bepaald, gelden voor de in artikel 1 bedoelde producten de invoerrechten van het gemeenschappelijk douanetarief.
Artikel 136
Berekening van de invoerrechten voor granen
1. In afwijking van artikel 135 is het invoerrecht voor de producten van de GN-codes 1001 10 00, 1001 90 91, ex 1001 90 99 (zachte tarwe van hoge kwaliteit), 1002 00 00, 1005 10 90, 1005 90 00 en 1007 00 90, met uitzondering van hybriden voor zaaidoeleinden, gelijk aan de interventieprijs voor deze producten bij de invoer, verhoogd met 55 % en verminderd met de cif-invoerprijs voor de betrokken zending. Dit invoerrecht mag echter niet hoger zijn dan het conventionele recht zoals vastgesteld op basis van de gecombineerde nomenclatuur.
2. Voor de berekening van het invoerrecht als bedoeld in lid 1 worden regelmatig representatieve cif-invoerprijzen voor de in dat lid bedoelde producten vastgesteld.
Artikel 137
Berekening van de invoerrechten voor gedopte rijst
1. In afwijking van artikel 135 wordt het invoerrecht voor gedopte rijst van GN-code 1006 20 binnen 10 dagen na afloop van de betrokken referentieperiode door de Commissie, zonder de hulp van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1, overeenkomstig punt 1 van bijlage XVII vastgesteld.
De Commissie stelt, zonder de hulp van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1, een nieuw toepasselijk recht vast, indien de overeenkomstig die bijlage uitgevoerde berekeningen daartoe aanleiding geven. Het laatst vastgestelde recht blijft van toepassing totdat een nieuw recht is vastgesteld.
2. Voor de berekening van de in punt 1 van bijlage XIV bedoelde invoer wordt rekening gehouden met de hoeveelheden gedopte rijst van GN-code 1006 20 waarvoor gedurende de betrokken referentieperiode invoercertificaten zijn afgegeven, met uitsluiting van de in artikel 132 bedoelde invoercertificaten voor Basmati-rijst.
3. De jaarlijkse referentiehoeveelheid bedraagt 449 678 ton. De halfjaarlijkse referentiehoeveelheid komt voor ieder verkoopseizoen overeen met de helft van de jaarlijkse referentiehoeveelheid.
Artikel 138
Berekening van de invoerrechten voor gedopte Basmati rijst
In afwijking van artikel 135 komen de in bijlage XVIII vermelde variëteiten van gedopte Basmati-rijst van de GN-codes 1006 20 17 en 1006 20 98 in aanmerking voor invoer met nulrecht, indien wordt voldaan aan de door de Commissie vastgestelde voorwaarden.
Artikel 139
Berekening van de invoerrechten voor halfwitte en volwitte rijst
1. In afwijking van artikel 135 wordt het invoerrecht voor halfwitte en volwitte rijst van GN-code 1006 30 binnen 10 dagen na afloop van de betrokken referentieperiode door de Commissie, zonder de hulp van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1, overeenkomstig punt 2 van bijlage XVII vastgesteld.
De Commissie stelt, zonder de hulp van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1, een nieuw toepasselijk recht vast, indien de overeenkomstig die bijlage uitgevoerde berekeningen daartoe aanleiding geven. Het laatst vastgestelde recht blijft van toepassing totdat een nieuw recht is vastgesteld.
2. Voor de berekening van de in punt 2 van bijlage XVII bedoelde invoer wordt rekening gehouden met de hoeveelheden halfwitte of volwitte rijst van GN-code 1006 30 waarvoor gedurende de betrokken referentieperiode invoercertificaten zijn afgegeven.
Artikel 140
Berekening van de invoerrechten voor breukrijst
In afwijking van artikel 135 is het invoerrecht voor breukrijst van GN-code 1006 40 00 gelijk aan 65 euro per ton.
Artikel 141
Aanvullende invoerrechten
1. Bij invoer van één of meer producten van de sectoren granen, rijst, suiker, rundvlees, melk en zuivelproducten, varkensvlees, schapen- en geitenvlees, eieren, vlees van pluimvee en bananen tegen het in de artikelen 135 tot en met 140 bedoelde recht wordt, om eventuele nadelige gevolgen van die invoer voor de communautaire markt te voorkomen of te neutraliseren, een aanvullend invoerrecht geheven indien:
a)
de invoer plaatsvindt tegen een prijs die lager is dan het niveau dat de Gemeenschap aan de Wereldhandelsorganisatie heeft gemeld („de reactieprijs”), of
b)
het invoervolume in een bepaald jaar een bepaald niveau overschrijdt („het reactievolume”).
Het reactievolume is gebaseerd op de markttoegang, waaronder wordt verstaan de invoer als percentage van het betrokken interne verbruik in de voorgaande drie jaren.
2. Er worden geen aanvullende invoerrechten geheven als de invoer de communautaire markt niet dreigt te verstoren of de gevolgen niet in verhouding zouden staan tot het beoogde doel.
3. Voor de toepassing van lid 1, onder a), worden de invoerprijzen vastgesteld op basis van de cif-invoerprijzen van de betrokken zending.
De cif-invoerprijzen worden geverifieerd aan de hand van de representatieve prijzen voor het betrokken product op de wereldmarkt of op de communautaire invoermarkt voor dat product.
Artikel 142
Schorsing van invoerrechten in de suikersector
Om de grondstofvoorziening die nodig is voor de vervaardiging van de in artikel 62, lid 2, bedoelde producten, te garanderen kan de Commissie de toepassing van de invoerrechten geheel of gedeeltelijk schorsen voor bepaalde hoeveelheden van de volgende producten:
a)
suiker van GN-code 1701;
b)
isoglucose van de GN-codes 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 en 1702 90 30.
Artikel 143
Uitvoeringsbepalingen
De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor deze sectie vast en specificeert met name:
a)
wat artikel 136 betreft:
i)
de minimumvereisten voor zachte tarwe van hoge kwaliteit,
ii)
de in aanmerking te nemen prijsnoteringen,
iii)
de mogelijkheid om indien nodig in specifieke gevallen de marktdeelnemers in staat te stellen vóór aankomst van de betrokken zending te vernemen welk recht erop wordt geheven;
b)
wat artikel 141 betreft, de producten waarop aanvullende invoerrechten zullen worden geheven en de overige criteria die voor de toepassing van lid 1 van dat artikel nodig zijn.
Sectie III
Beheer van invoercontingenten
Artikel 144
Tariefcontingenten
1. De tariefcontingenten voor de invoer van de in artikel 1 genoemde producten die voortvloeien uit volgens artikel 300 van het Verdrag gesloten overeenkomsten of uit enig ander besluit van de Raad, worden door de Commissie geopend en beheerd volgens door de Commissie vastgestelde bepalingen.
2. De tariefcontingenten worden beheerd op een wijze die elke vorm van discriminatie tussen de betrokken marktdeelnemers voorkomt, door één van de onderstaande methoden of een combinatie daarvan of een andere passende methode toe te passen:
a)
op basis van de chronologische volgorde waarin de aanvragen zijn ingediend (het beginsel „wie het eerst komt, het eerst maalt”);
b)
evenredige verdeling van de hoeveelheden waarom bij de indiening van de aanvragen is verzocht (de „methode van het gelijktijdige onderzoek”);
c)
rekening houdend met de traditionele handelsstromen (de „methode van de traditionele en de nieuwe marktdeelnemers”).
3. Waar dat gepast is, moet bij de keuze van de beheersmethode terdege rekening worden gehouden met de voorzieningsbehoeften van de communautaire markt en met de noodzaak die markt in evenwicht te houden.
Artikel 145
Opening van tariefcontingenten
De Commissie voorziet in de opening van de contingenten op jaarbasis en, waar nodig, op passende wijze gespreid, en stelt de toe te passen beheersmethode vast.
Artikel 146
Specifieke bepalingen
1. Met betrekking tot het invoercontingent van 54 703 ton voor verwerking bestemd bevroren rundvlees van de GN-codes 0202 20 30, 0202 30 en 0206 29 91 kan de Raad, volgens de procedure van artikel 37, lid 2, van het Verdrag, besluiten dat dit contingent geheel of gedeeltelijk betrekking heeft op equivalente hoeveelheden kwaliteitsvlees, waarbij een omrekeningscoëfficiënt van 4,375 wordt toegepast.
2. Voor het tariefcontingent voor invoer in Spanje van 2 000 000 ton maïs en 300 000 ton sorgho en het tariefcontingent voor invoer in Portugal van 500 000 ton maïs bevatten de in artikel 148 bedoelde uitvoeringsbepalingen ook de nodige bepalingen inzake de verrichting van de invoer in het kader van het tariefcontingent alsmede, in voorkomend geval, inzake de openbare opslag van de door de betaalorganen van de betrokken lidstaten ingevoerde hoeveelheden en de afzet daarvan op de markt van die lidstaten.
Artikel 147
Invoertarieven voor bananen
Dit hoofdstuk is van toepassing onverminderd Verordening (EG) nr. 1964/2005 (64).
Artikel 148
Uitvoeringsbepalingen
De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor deze sectie vast, en met name:
a)
bepalingen die de aard, de herkomst en de oorsprong van het product garanderen;
b)
bepalingen betreffende de erkenning van het document aan de hand waarvan de onder a) bedoelde garanties kunnen worden gecontroleerd;
c)
de voorwaarden inzake de afgifte en de geldigheidsduur van de invoercertificaten.
Sectie IV
Bijzondere bepalingen voor bepaalde producten
Subsectie I
Bijzondere bepalingen voor de invoer met betrekking tot de sectoren granen en rijst
Artikel 149
Invoer van mengsels van verschillende granen
Het invoerrecht dat geldt voor mengsels van de onder a) en b) van deel I van bijlage I genoemde graansoorten wordt als volgt vastgesteld:
a)
als het mengsel bestaat uit twee van die graansoorten, geldt het invoerrecht dat van toepassing is op:
i)
het bestanddeel met het grootste gewichtsaandeel, indien dit ten minste 90 % van het gewicht van het mengsel uitmaakt,
ii)
het bestanddeel waarvoor het hoogste recht geldt, indien geen van de twee bestanddelen 90 % of meer van het gewicht van het mengsel uitmaakt;
b)
als het mengsel bestaat uit meer dan twee van die graansoorten en als verscheidene van die soorten elk meer dan 10 % van het gewicht van het mengsel uitmaken, is het bedrag van het op dit mengsel toepasselĳke invoerrecht het hoogste van de invoerrechten die op deze laatste graansoorten van toepassing zĳn, ook indien dit bedrag voor verscheidene van deze graansoorten hetzelfde is.
Als slechts één graansoort meer dan 10 % van het gewicht van het mengsel uitmaakt, geldt het invoerrecht dat van toepassing is op deze graansoort;
c)
voor de niet onder a) en b) vallende mengsels, is het bedrag van het toepasselĳke invoerrecht het hoogste van de invoerrechten die van toepassing zĳn op de graansoorten die deel uitmaken van het mengsel, ook indien dit bedrag voor verscheidene van deze graansoorten hetzelfde is.
Artikel 150
Invoer van mengsels van granen en rijst
Op mengsels van één of meer van de onder a) en b) van deel I van bijlage I genoemde graansoorten enerzĳds en van één of meer van de onder a) en b) van deel II van bijlage I genoemde producten anderzĳds wordt het invoerrecht toegepast dat geldt voor het bestanddeel waarvoor het hoogste invoerrecht geldt.
Artikel 151
Invoer van mengsels van rijst
Op mengsels, hetzĳ van rĳst van verschillende groepen of verschillende verwerkingsstadia, hetzĳ van rĳst van één of meer verschillende groepen of verwerkingsstadia enerzijds en van breukrĳst anderzijds wordt het recht toegepast dat geldt voor:
a)
het bestanddeel met het grootste gewichtsaandeel, indien dit ten minste 90 % van het gewicht van het mengsel uitmaakt;
b)
het bestanddeel waarvoor het hoogste recht geldt, indien geen van de bestanddelen 90 % of meer van het gewicht van het mengsel uitmaakt.
Artikel 152
Toepassing van de tariefindeling
Als de in de artikelen 149 tot en met 151 vastgestelde wĳze van bepaling van het invoerrecht niet kan worden toegepast, geldt voor de in deze artikelen bedoelde mengsels het recht dat voortvloeit uit hun indeling in het tarief van invoerrechten.
Subsectie II
Preferentiële invoerregelingen voor suiker
Artikel 153
Traditionele voorzieningsbehoefte voor raffinage
1. Onverminderd artikel 52, lid 1, bedraagt de traditionele voorzieningsbehoefte van de Gemeenschap aan suiker voor raffinage 2 424 735 ton, uitgedrukt in witte suiker, per verkoopseizoen.
Tijdens het verkoopseizoen 2008/2009 wordt de traditionele voorzieningsbehoefte aldus uitgesplitst:
a)
198 748 ton voor Bulgarije,
b)
296 627 ton voor Frankrijk,
c)
100 000 ton voor Italië,
d)
291 633 ton voor Portugal,
e)
329 636 ton voor Roemenië,
f)
19 585 ton voor Slovenië,
g)
59 925 ton voor Finland,
h)
1 128 581 ton voor het Verenigd Koninkrijk.
2. De in de eerste alinea van lid 1 bedoelde traditionele voorzieningsbehoefte wordt verhoogd met 65 000 ton. Deze hoeveelheid betreft ruwe rietsuiker en wordt voor het verkoopseizoen 2008/2009 uitsluitend gereserveerd voor de enige in 2005 actieve suikerbietenverwerkende fabriek in Portugal. Deze verwerkingsfabriek wordt geacht een voltijdraffinaderij te zijn.
3. Invoercertificaten voor suiker voor raffinage worden alleen aan voltijdraffinaderijen afgegeven, en wel op voorwaarde dat de betrokken hoeveelheden de hoeveelheden die in het kader van de in lid 1 bedoelde traditionele voorzieningsbehoefte mogen worden ingevoerd, niet overschrijden. De invoercertificaten mogen alleen tussen voltijdraffinaderijen worden overgedragen en de geldigheidsduur ervan verstrijkt aan het einde van het verkoopseizoen waarvoor zij zijn afgegeven.
Dit lid is van toepassing voor het verkoopseizoen 2008/2009 en voor de eerste drie maanden van elk verkoopseizoen dat op dat verkoopseizoen volgt.
4. De toepassing van de invoerrechten voor voor raffinage bestemde rietsuiker van GN-code 1701 11 10 van oorsprong uit de in bijlage XIX genoemde staten wordt geschorst voor de aanvullende hoeveelheid die nodig is om voor het verkoopseizoen 2008/2009 een toereikende voorziening van de voltijdraffinaderijen mogelijk te maken.
De aanvullende hoeveelheid wordt door de Commissie vastgesteld op basis van het saldo tussen de in lid 1 bedoelde traditionele voorzieningsbehoefte en de verwachte voorziening met suiker voor raffinage voor het betrokken verkoopseizoen. Dit saldo kan tijdens het verkoopseizoen door de Commissie worden herzien en kan worden gebaseerd op aan de hand van historische gegevens opgestelde forfaitaire ramingen van de voor consumptie bestemde hoeveelheden ruwe suiker.
Artikel 154
Gegarandeerde prijs
1. De voor ACS-/Indiase suiker vastgestelde gegarandeerde prijzen gelden voor de invoer van ruwe en witte suiker van de standaardkwaliteit uit:
a)
de minst ontwikkelde landen in het kader van de bij de artikelen 12 en 13 van Verordening (EG) nr. 980/2005 ingestelde regeling (65);
b)
de in bijlage XIX genoemde staten voor de in artikel 153, lid 3, bedoelde aanvullende hoeveelheid.
2. De aanvragen voor een invoercertificaat voor suiker die in aanmerking komt voor een gegarandeerde prijs, gaan vergezeld van een door de autoriteiten van het land van uitvoer afgegeven uitvoercertificaat waarin wordt bevestigd dat de suiker voldoet aan de voorschriften van de betrokken overeenkomsten.
Artikel 155
In het suikerprotocol aangegane verbintenissen
De Commissie kan maatregelen vaststellen om ervoor te zorgen dat de ACS-/Indiase suiker in de Gemeenschap wordt ingevoerd onder de voorwaarden zoals bepaald in protocol 3 van bijlage V bij de ACS-EG-Partnerschapsovereenkomst en in de Overeenkomst tussen de Europese Economische Gemeenschap en de Republiek India betreffende rietsuiker. Die maatregelen kunnen zo nodig afwijken van artikel 153 van deze verordening.
Artikel 156
Uitvoeringsbepalingen
De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor deze subsectie vast, in het bijzonder met het oog op de naleving van internationale overeenkomsten. Deze uitvoeringsbepalingen kunnen wijzigingen in bijlage XIX omvatten.
Subsectie III
Bijzondere bepalingen voor de invoer van hennep
Artikel 157
Invoer van hennep
1. De volgende producten mogen slechts in de Gemeenschap worden ingevoerd als aan de volgende voorwaarden wordt voldaan:
a)
ruwe hennep van GN-code 5302 10 00 moet voldoen aan de voorwaarden van artikel 52 van Verordening (EG) nr. 1782/2003;
b)
zaaizaad voor de inzaai van henneprassen van GN-code ex 1207 99 15 gaat vergezeld van het bewĳs dat het gehalte aan tetrahydrocannabinol niet hoger is dan het in artikel 52 van Verordening (EG) nr. 1782/2003 vastgestelde gehalte;
c)
niet voor inzaai bestemd hennepzaad van GN-code 1207 99 91 mag alleen worden ingevoerd door importeurs die door de lidstaat zijn erkend, opdat het zeker niet voor inzaai wordt gebruikt.
2. Onverminderd eventuele specifieke bepalingen die de Commissie overeenkomstig artikel 194 kan vaststellen, worden op de invoer in de Gemeenschap van de in lid 1, onder a) en b), van onderhavig artikel bedoelde producten controles verricht om na te gaan of aan de voorwaarden van lid 1 van onderhavig artikel wordt voldaan.
3. Dit artikel geldt onverminderd restrictievere bepalingen die de lidstaten vaststellen in overeenstemming met het Verdrag en met inachtneming van de verplichtingen die voortvloeien uit de WTO-Overeenkomst inzake de landbouw.
Subsectie IV
Bijzondere bepalingen voor de invoer van hop
Artikel 158
Invoer van hop
1. De producten van de hopsector mogen slechts uit derde landen worden ingevoerd als de kwaliteitsnormen ten minste equivalent zijn aan die welke zijn vastgesteld voor soortgelijke producten die in de Gemeenschap worden geoogst of uit dergelijke in de Gemeenschap geoogste producten worden vervaardigd.
2. De producten worden geacht aan de in lid 1 bedoelde normen te voldoen als zij vergezeld gaan van een door de autoriteiten van het land van oorsprong afgegeven verklaring die is erkend als gelijkwaardig met het in artikel 117 bedoelde certificaat.
Voor hopmeel, met lupuline verrijkt hopmeel, hopextract en mengproducten van hop kan de verklaring slechts als gelijkwaardig met het certificaat worden erkend indien het alfazuurgehalte van deze producten niet lager is dan dat van de hop waaruit zij zijn vervaardigd.
De gelijkwaardigheid van deze verklaringen wordt gecontroleerd overeenkomstig de door de Commissie vastgestelde uitvoeringsbepalingen.
Sectie V
Vrijwaring en actieve veredeling
Artikel 159
Vrijwaringsmaatregelen
1. Vrijwaringsmaatregelen tegen invoer in de Gemeenschap worden, met inachtneming van lid 3 van dit artikel, door de Commissie genomen overeenkomstig de Verordeningen (EG) nr. 519/94 (66) en (EG) nr. 3285/94 (67) van de Raad.
2. Tenzij anders bepaald in andere besluiten van de Raad worden vrijwaringsmaatregelen tegen invoer in de Gemeenschap waarin is voorzien in volgens artikel 300 van het Verdrag gesloten internationale overeenkomsten, door de Commissie genomen overeenkomstig lid 3 van dit artikel.
3. De Commissie neemt de in de leden 1 en 2 bedoelde maatregelen op verzoek van een lidstaat of op eigen initiatief, zonder de hulp van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1. Als de Commissie een dergelijk verzoek van een lidstaat ontvangt, beslist zij daarover binnen vijf werkdagen na ontvangst van het verzoek.
De genomen maatregelen worden meegedeeld aan de lidstaten en zijn onmiddellijk van toepassing.
Iedere lidstaat kan de overeenkomstig de leden 1 en 2 door de Commissie genomen besluiten binnen vijf werkdagen volgende op de dag van de mededeling daarvan voorleggen aan de Raad. De Raad komt onverwijld bijeen. Hij kan het betrokken besluit binnen één maand na de datum waarop zij hem zijn voorgelegd, met gekwalificeerde meerderheid van stemmen wijzigen of intrekken.
4. Als de Commissie van oordeel is dat een overeenkomstig de leden 1 of 2 genomen vrijwaringsmaatregel moet worden ingetrokken of gewijzigd, gaat zij als volgt te werk:
a)
wanneer de maatregel door de Raad is vastgesteld, stelt de Commissie de Raad voor de maatregel in te trekken of te wijzigen. De Raad neemt hierover met gekwalificeerde meerderheid van stemmen een besluit;
b)
in alle andere gevallen worden de communautaire vrijwaringsmaatregelen door de Commissie ingetrokken of gewijzigd zonder dat de Commissie de hulp inroept van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1.
Artikel 160
Schorsing van de regeling actieve veredeling
1. Wanneer de communautaire markt wordt verstoord of dreigt te worden verstoord door de regeling voor actieve veredeling, mag de Commissie op verzoek van een lidstaat of op eigen initiatief overgaan tot gehele of gedeeltelijke opschorting van het gebruik van de regeling actieve veredeling voor de producten van de sectoren granen, rijst, suiker, olijfolie en tafelolijven, rundvlees, melk en zuivelproducten, varkensvlees, schapen- en geitenvlees, eieren, vlees van pluimvee en ethylalcohol van landbouwproducten. Als de Commissie een dergelijk verzoek van een lidstaat ontvangt, beslist zij daarover binnen vijf werkdagen na ontvangst van het verzoek.
De genomen maatregelen worden meegedeeld aan de lidstaten en zijn onmiddellijk van toepassing.
Iedere lidstaat kan de overeenkomstig de eerste alinea door de Commissie genomen maatregelen binnen vijf werkdagen volgende op de dag van de mededeling daarvan voorleggen aan de Raad. De Raad komt onverwijld bijeen. Hij kan de betrokken maatregelen binnen één maand na de datum waarop zij hem zijn voorgelegd, met gekwalificeerde meerderheid van stemmen wijzigen of intrekken.
2. Voor zover zulks voor de goede werking van de GOM nodig is, kan de Raad, volgens de procedure van artikel 37, lid 2, van het Verdrag, het gebruik van de regeling passieve veredeling geheel of gedeeltelijk verbieden voor de in lid 1 genoemde producten.
HOOFDSTUK III
Uitvoer
Sectie I
Uitvoercertificaten
Artikel 161
Uitvoercertificaten
1. Onverminderd de gevallen waarin op grond van deze verordening uitvoercertificaten moeten worden overgelegd, kan de Commissie uitvoercertificaten verplicht stellen voor uitvoer van één of meer producten van de volgende sectoren uit de Gemeenschap:
a)
granen,
b)
rijst,
c)
suiker,
d)
olijfolie en tafelolijven, voor wat betreft de onder a) van deel VII van bijlage I bedoelde olijfolie,
e)
rundvlees,
f)
melk en zuivelproducten,
g)
varkensvlees,
h)
schapen- en geitenvlees,
i)
eieren,
j)
vlees van pluimvee,
k)
ethylalcohol van landbouwproducten.
Bij de toepassing van de eerste alinea houdt de Commissie er rekening mee of de uitvoercertificaten noodzakelijk zijn voor het beheer van de betrokken markten en, met name, voor het toezicht op de uitvoer van de betrokken producten.
2. De artikelen 131 tot en met 133 zijn mutatis mutandis van toepassing.
3. De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor deze sectie vast, met inbegrip van de geldigheidsduur van de invoercertificaten en het bedrag van de zekerheid.
Sectie II
Uitvoerrestituties
Artikel 162
Toepassingsgebied van de uitvoerrestituties
1. Voor zover nodig om te kunnen uitvoeren op basis van de noteringen of de prijzen op de wereldmarkt en binnen de grenzen die voortvloeien uit de overeenkomsten die volgens artikel 300 van het Verdrag zijn gesloten, kan het verschil tussen deze noteringen of prijzen en de prijzen in de Gemeenschap worden overbrugd door een restitutie bij uitvoer voor:
a)
de producten van de volgende sectoren die in ongewijzigde staat worden uitgevoerd:
i)
granen,
ii)
rijst,
iii)
suiker, voor wat betreft de producten die zijn vermeld onder b), c), d) en g), van deel III van bijlage I,
iv)
rundvlees,
v)
melk en zuivelproducten,
vi)
varkensvlees,
vii)
eieren,
viii)
vlees van pluimvee;
b)
de onder a) i), ii), iii), v) en vii) genoemde producten die worden uitgevoerd in de vorm van in bijlage XX en bijlage XXI genoemde goederen.
Als het gaat om melk en zuivelproducten die worden uitgevoerd in de vorm van in deel IV van bijlage XX genoemde producten, mogen slechts uitvoerrestituties worden toegekend voor de producten die zijn vermeld in de punten a) tot en met e) en in punt g), van deel XVI van bijlage I.
2. De uitvoerrestituties voor de producten die worden uitgevoerd in de vorm van in bijlage XX en bijlage XXI genoemde verwerkte goederen, mogen niet hoger zijn dan die welke gelden voor dezelfde producten die in ongewijzigde staat worden uitgevoerd.
3. Voor zover dit nodig is om rekening te houden met de bijzondere bereidingswijze van bepaalde alcoholhoudende dranken uit granen, kan de Commissie de criteria voor de toekenning van de in de leden 1 en 2 bedoelde uitvoerrestituties en de controlemethoden aan deze bijzondere situatie aanpassen.
Artikel 163
Toewijzing van de hoeveelheden die met uitvoerrestitutie kunnen worden uitgevoerd
De hoeveelheden die kunnen worden uitgevoerd met een uitvoerrestitutie, worden toegewezen volgens de methode:
a)
die het best is aangepast aan de aard van het product en aan de situatie op de betrokken markt, zodat de beschikbare middelen zo doeltreffend mogelijk kunnen worden gebruikt, rekening houdend met de doeltreffendheid en de structuur van de uitvoer van de Gemeenschap, zonder dat dit leidt tot discriminatie tussen de betrokken marktdeelnemers, en met name tussen grote en kleine marktdeelnemers;
b)
die, gezien de beheerseisen, administratief het minst belastend is voor de marktdeelnemers;
c)
waarmee elke vorm van discriminatie tussen de betrokken marktdeelnemers wordt voorkomen.
Artikel 164
Vaststelling van de restitutie bij uitvoer
1. De uitvoerrestituties zijn voor de gehele Gemeenschap gelijk. Zij kunnen naar gelang van de bestemming worden gedifferentieerd, met name indien dit noodzakelijk is wegens de situatie op de wereldmarkt, de specifieke vereisten van bepaalde markten of de verplichtingen die voortvloeien uit volgens artikel 300 van het Verdrag gesloten overeenkomsten.
2. De Commissie stelt de restituties vast.
De uitvoerrestituties kunnen:
a)
periodiek worden vastgesteld;
b)
door middel van een openbare inschrijving worden vastgesteld voor de producten waarvoor deze procedure gold voordat deze verordening van toepassing werd ingevolge artikel 204, lid 2.
Behalve bĳ vaststelling via openbare inschrĳving worden de lĳst van producten waarvoor een uitvoerrestitutie wordt toegekend en het bedrag van deze restitutie ten minste eenmaal per drie maanden vastgesteld. Het bedrag van de restituties kan echter gedurende meer dan drie maanden op hetzelfde niveau gehandhaafd blĳven en zo nodig in de tussentĳd door de Commissie op verzoek van een lidstaat dan wel op initiatief van de Commissie worden gewĳzigd, zonder dat de Commissie de hulp inroept van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1.
3. Bij de vaststelling van restituties voor een bepaald product wordt rekening gehouden met één of meer van de volgende aspecten:
a)
de situatie en de vooruitzichten inzake:
-
de prijzen en de beschikbaarheid van dat product op de markt van de Gemeenschap,
-
de prijzen van dat product op de wereldmarkt;
b)
de doelstellingen van de gemeenschappelijke marktordening, namelijk te zorgen voor een evenwichtige situatie van de betrokken markten en een natuurlijke ontwikkeling inzake prijzen en handelsverkeer;
c)
de noodzaak om storingen die het evenwicht tussen aanbod en vraag op de markt van de Gemeenschap langdurig kunnen verstoren, te vermijden;
d)
het economische aspect van de beoogde uitvoer;
e)
de limieten die voortvloeien uit volgens artikel 300 van het Verdrag gesloten overeenkomsten;
f)
de noodzaak om een evenwicht tot stand te brengen tussen het gebruik van basisproducten uit de Gemeenschap voor uitvoer van verwerkte goederen naar derde landen en het gebruik van tot het veredelingsverkeer toegelaten producten uit deze landen;
g)
de gunstigste afzetkosten en vervoerkosten vanaf de markten van de Gemeenschap tot de havens of andere plaatsen van uitvoer van de Gemeenschap, alsmede de aanvoerkosten tot de landen van bestemming;
h)
de vraag op de markt van de Gemeenschap;
i)
wat de sectoren varkensvlees, eieren en vlees van pluimvee betreft, het verschil tussen de prijzen in de Gemeenschap enerzijds en op de wereldmarkt anderzijds, van de hoeveelheid voedergranen die nodig is om de producten van die sectoren in de Gemeenschap te vervaardigen.
4. De Commissie kan voor de sectoren granen en rijst een correctiebedrag voor de uitvoerrestituties vaststellen. Zo nodig kan zij deze correctiebedragen ook wijzigen, zonder de hulp van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1.
De eerste alinea kan ook worden toegepast op producten die worden uitgevoerd in de vorm van in bijlage XX genoemde goederen.
Artikel 165
Uitvoerrestitutie voor opgeslagen mout
Bij uitvoer tijdens de eerste drie maanden van het verkoopseizoen van mout die aan het eind van het voorafgaande verkoopseizoen in voorraad was of vervaardigd is op basis van gerst die op dat moment in voorraad was, wordt de restitutie toegepast welke, voor het betrokken uitvoercertificaat, toegepast zou zijn bij uitvoer in de laatste maand van het voorafgaande verkoopseizoen.
Artikel 166
Aanpassing van de uitvoerrestitutie voor granen
Tenzij de Commissie anders besluit, wordt voor de onder a) en b) van deel I van bijlage I bedoelde producten de overeenkomstig artikel 167, lid 2, toe te passen restitutie door de Commissie aangepast op grond van de maandelijkse verhogingen van de interventieprijs, en, in voorkomend geval, van de schommelingen van die prijs.
De eerste alinea kan geheel of gedeeltelijk worden toegepast op producten die zijn vermeld onder c) en d) van deel I van bijlage I, alsmede op in deel I van bijlage I bedoelde producten die worden uitgevoerd in de vorm van in deel I van bijlage XX bedoelde goederen. In dat geval wordt de in de eerste alinea bedoelde aanpassing gecorrigeerd door op de maandelijkse verhoging een coëfficiënt toe te passen die de verhouding aangeeft tussen de hoeveelheid basisproduct en de hoeveelheid daarvan die aanwezig is in het uitgevoerde verwerkte product of die gebruikt is in het uitgevoerde goed.
Artikel 167
Toekenning van uitvoerrestituties
1. Voor de in artikel 162, lid 1, onder a), vermelde producten die worden uitgevoerd in ongewijzigde staat, worden de uitvoerrestituties uitsluitend toegekend op aanvraag en na overlegging van het uitvoercertificaat.
2. Het bedrag van de restitutie bij uitvoer van de in lid 1 bedoelde producten is het bedrag dat geldt op de dag van indiening van de certificaataanvraag of, in voorkomend geval, dat resulteert uit de inschrijvingsprocedure, en in het geval van een gedifferentieerde restitutie, het bedrag dat op diezelfde dag geldt voor:
a)
de op het certificaat aangegeven bestemming of
b)
in voorkomend geval, de werkelijke bestemming indien deze verschilt van de op het certificaat aangegeven bestemming, in welk geval het toe te passen bedrag niet hoger kan zijn dan het bedrag dat geldt voor de op het certificaat aangegeven bestemming.
De Commissie kan passende maatregelen treffen om te voorkomen dat misbruik wordt gemaakt van de flexibiliteit waarin dit lid voorziet.
3. In afwijking van lid 1 kan de Commissie besluiten dat voor broedeieren en eendagskuikens de uitvoercertificaten achteraf mogen worden afgegeven.
4. Volgens de in artikel 16, lid 2 van Verordening (EG) nr. 3448/93 (68) van de Raad bedoelde procedure kan worden besloten de leden 1 en 2 op de in artikel 162, lid 1, onder b), van deze verordening bedoelde goederen toe te passen.
5. Voor producten waarvoor in het kader van voedselhulpacties uitvoerrestituties worden toegekend, kan de Commissie toestaan dat van de leden 1 en 2 wordt afgeweken.
6. De restitutie wordt uitbetaald wanneer is aangetoond dat de producten:
a)
uit de Gemeenschap zijn uitgevoerd;
b)
in geval van een gedifferentieerde restitutie, onverminderd lid 2, onder b), de op het certificaat vermelde bestemming of een andere bestemming waarvoor een restitutie is vastgesteld, hebben bereikt.
De Commissie kan evenwel toestaan dat van deze regel wordt afgeweken mits voorwaarden worden vastgesteld die equivalente garanties bieden.
7. De Commissie kan voor één of meer producten aanvullende voorwaarden voor de toekenning van uitvoerrestituties vaststellen. Zo kan worden bepaald:
a)
dat er alleen restituties worden betaald voor producten van oorsprong uit de Gemeenschap;
b)
dat het restitutiebedrag voor ingevoerde producten beperkt is tot het bij invoer geïnde recht, indien dit lager is dan de geldende restitutie.
Artikel 168
Uitvoerrestituties voor levende dieren in de sector rundvlees
Met betrekking tot de producten van de sector rundvlees wordt de restitutie bĳ uitvoer van levende dieren slechts toegekend en uitbetaald wanneer is voldaan aan de voorschriften van de Gemeenschap inzake het welzĳn van dieren en meer in het bĳzonder inzake de bescherming van dieren tĳdens het vervoer.
Artikel 169
Uitvoerbeperkingen
Op de naleving van de volumeverbintenissen die voortvloeien uit de volgens artikel 300 van het Verdrag gesloten overeenkomsten, wordt toegezien op basis van de uitvoercertificaten die worden afgegeven voor de voor de betrokken producten geldende referentieperioden. Wat betreft de inachtneming van de verplichtingen die voortvloeien uit de WTO-Overeenkomst inzake de landbouw, doet het aflopen van een referentieperiode geen afbreuk aan de geldigheidsduur van de uitvoercertificaten.
Artikel 170
Uitvoeringsbepalingen
De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor deze afdeling vast, en met name:
a)
bepalingen inzake de herverdeling van de hoeveelheden die kunnen worden uitgevoerd, maar niet zijn toegewezen of gebruikt;
b)
bepalingen betreffende de kwaliteit en andere specifieke eisen en voorwaarden waaraan de voor een uitvoerrestitutie in aanmerking komende producten moeten beantwoorden;
c)
bepalingen inzake de controles, bestaande uit fysieke controles en controles van de documenten, die moeten worden verricht om na te gaan of de transacties waarvoor uitvoerrestituties en andere bedragen in verband met de uitvoer worden betaald, daadwerkelijk en overeenkomstig de voorschriften plaatsvinden.
Indien nodig wordt bijlage XX door de Commissie gewijzigd met inachtneming van de criteria in de eerste alinea van artikel 8, lid 2 van Verordening (EG) nr. 3448/93.
De uitvoeringsbepalingen voor artikel 167 voor de in artikel 156, lid 1, onder b), bedoelde producten worden evenwel vastgesteld volgens de in artikel 16, lid 2, van Verordening (EG) nr. 3448/93 bedoelde procedure.
Sectie III
Beheer van uitvoercontingenten in de sector melk en zuivelproducten
Artikel 171
Beheer van door derde landen geopende tariefcontingenten
1. Als een overeenkomstig artikel 300 van het Verdrag gesloten overeenkomst voorziet in het volledige of gedeeltelijke beheer van een door een derde land geopend tariefcontingent voor melk en zuivelproducten, worden de toe te passen beheersmethode en de desbetreffende bepalingen door de Commissie vastgesteld.
2. De in lid 1 bedoelde tariefcontingenten worden beheerd op een wijze die elke vorm van discriminatie tussen de betrokken marktdeelnemers voorkomt en garandeert dat de door de betrokken contingenten geboden mogelijkheden volledig kunnen worden benut, en wel door één van de onderstaande methoden of een combinatie daarvan of een andere passende methode toe te passen:
a)
op basis van de chronologische volgorde waarin de aanvragen zijn ingediend (het beginsel „wie het eerst komt, het eerst maalt”);
b)
evenredige verdeling van de hoeveelheden waarom bij de indiening van de aanvragen is verzocht (de „methode van het gelijktijdige onderzoek”);
c)
rekening houdend met de traditionele handelsstromen (de „methode van de traditionele en de nieuwe marktdeelnemers”).
Sectie IV
Speciale behandeling bij invoer in een derde land
Artikel 172
Certificaten voor producten die in aanmerking komen voor een speciale behandeling bij invoer in een derde land
1. Als producten worden uitgevoerd die, uit hoofde van volgens artikel 300 van het Verdrag door de Gemeenschap gesloten overeenkomsten, in aanmerking komen voor een speciale behandeling bij invoer in een derde land mits aan bepaalde voorwaarden is voldaan, geven de bevoegde autoriteiten van de lidstaten op verzoek en nadat zij de nodige controles hebben verricht, een document af waarin wordt verklaard dat de voorwaarden zijn vervuld.
2. De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor dit artikel vast.
Sectie V
Bijzondere bepalingen voor levende planten
Artikel 173
Minimumprijzen voor uitvoer
1. Elk jaar kan de Commissie voor elk van de producten van de sector levende planten van GN-code 0601 10 tijdig vóór het begin van het verkoopseizoen een of meer minimumprijzen vaststellen voor de uitvoer naar derde landen.
De uitvoer van deze producten mag slechts geschieden tegen een prijs die gelijk is aan of hoger dan de voor het betrokken product vastgestelde minimumprijs.
2. De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen voor lid 1 vast met inachtneming van de verplichtingen die voortvloeien uit de overeenkomstig artikel 300, lid 2, van het Verdrag gesloten overeenkomsten.
Sectie VI
Passieve veredeling
Artikel 174
Schorsing van de regeling passieve veredeling
1. Wanneer de communautaire markt wordt verstoord of dreigt te worden verstoord door de regeling voor passieve veredeling, mag de Commissie op verzoek van een lidstaat of op eigen initiatief overgaan tot gehele of gedeeltelijke opschorting van het gebruik van de regeling passieve veredeling voor de producten van de sectoren granen, rijst, rundvlees, varkensvlees, schapen- en geitenvlees en vlees van pluimvee. Als de Commissie een dergelijk verzoek van een lidstaat ontvangt, beslist zij daarover binnen vijf werkdagen na ontvangst van het verzoek.
De genomen maatregelen worden meegedeeld aan de lidstaten en zijn onmiddellijk van toepassing.
Iedere lidstaat kan de overeenkomstig de eerste alinea door de Commissie genomen maatregelen binnen vijf werkdagen volgende op de dag van de mededeling daarvan voorleggen aan de Raad. De Raad komt onverwijld bijeen. Hij kan de betrokken maatregelen binnen één maand na de datum waarop zij hem zijn voorgelegd, met gekwalificeerde meerderheid van stemmen wijzigen of intrekken.
2. Voor zover zulks voor de goede werking van de GMO's nodig is, kan de Raad, volgens de procedure van artikel 37, lid 2, van het Verdrag, het gebruik van de regeling passieve veredeling geheel of gedeeltelijk verbieden voor de in lid 1 genoemde producten.
DEEL IV
MEDEDINGINGSREGELS
HOOFDSTUK I
Regels voor ondernemingen
Artikel 175
Toepassing van de artikelen 81 tot en met 86 van het Verdrag
Tenzij in deze verordening anders is bepaald, gelden de artikelen 81 tot en met 86 van het Verdrag, evenals de daarvoor vastgestelde uitvoeringsbepalingen, voor alle in artikel 81, lid 1, en artikel 82 van het Verdrag bedoelde overeenkomsten, besluiten en gedragingen die betrekking hebben op de voortbrenging van of de handel in de in artikel 1, lid 1, onder a) tot en met h), k), en m) tot en met u), en in artikel 1, lid 3, van deze verordening vermelde producten, onder voorbehoud van de bepalingen van artikel 176 van deze verordening.
Artikel 176
Uitzonderingen
1. Artikel 81, lid 1, van het Verdrag is niet van toepassing op de in artikel 175 van deze verordening bedoelde overeenkomsten, besluiten en gedragingen die een wezenlijk bestanddeel uitmaken van een nationale marktorganisatie of die vereist zijn voor de verwezenlijking van de in artikel 33 van het Verdrag omschreven doelstellingen.
Met name is artikel 81, lid 1, van het Verdrag niet van toepassing op de overeenkomsten, besluiten en gedragingen van landbouwondernemers, verenigingen van landbouwondernemers of verenigingen van deze verenigingen binnen één lidstaat, voor zover deze, zonder de verplichting in te houden een bepaalde prijs toe te passen, betrekking hebben op de voortbrenging of de verkoop van landbouwproducten of het gebruik van gemeenschappelijke installaties voor het opslaan, behandelen of verwerken van landbouwproducten, tenzij de Commissie vaststelt dat de mededinging zodoende wordt uitgesloten of dat de doelstellingen van artikel 33 van het Verdrag in gevaar worden gebracht.
2. Onder voorbehoud van het toezicht van het Hof van Justitie is uitsluitend de Commissie bevoegd om, na de lidstaten te hebben geraadpleegd en de belanghebbende ondernemingen of ondernemersverenigingen, alsmede elke andere natuurlijke of rechtspersoon waarvan zij het noodzakelijk acht de mening in te winnen, te hebben gehoord, in een te publiceren beschikking vast te stellen welke overeenkomsten, besluiten en gedragingen aan de in lid 1 bedoelde voorwaarden voldoen.
De Commissie gaat over tot deze vaststelling, hetzij ambtshalve, hetzij op verzoek van een bevoegde autoriteit van een lidstaat of van een belanghebbende onderneming of ondernemersvereniging.
3. In de in de eerste alinea van lid 2 bedoelde beschikking worden de betrokken partijen en de essentiële gedeelten van de beschikking bekendgemaakt. Bij de bekendmaking wordt rekening gehouden met het rechtmatige belang van de ondernemingen dat hun zakengeheimen niet aan de openbaarheid worden prijsgegeven.
Artikel 177
Overeenkomsten en onderling afgestemde gedragingen in de tabakssector
1. Artikel 81, lid 1, van het Verdrag is niet van toepassing op de overeenkomsten en onderling afgestemde gedragingen die erkende brancheorganisaties in de tabakssector toepassen met het oog op de uitvoering van de in artikel 123, onder c), van deze verordening vermelde doelen, op voorwaarde dat:
a)
de overeenkomsten en onderling afgestemde gedragingen ter kennis van de Commissie zijn gebracht;
b)
de Commissie binnen drie maanden vanaf de kennisgeving van alle gegevens die nodig zijn voor de beoordeling, niet heeft verklaard dat deze overeenkomsten of onderling afgestemde gedragingen strijdig zijn met de communautaire mededingingsregels.
Deze overeenkomsten en onderling afgestemde gedragingen mogen tijdens die termijn van drie maanden niet worden toegepast.
2. Overeenkomsten en onderling afgestemde gedragingen worden strijdig met de communautaire mededingingsregels verklaard, indien zij:
a)
kunnen leiden tot compartimentering van de markten binnen de Gemeenschap, ongeacht in welke vorm;
b)
de gemeenschappelijke marktordening kunnen doorkruisen;
c)
concurrentiedistorsies kunnen teweegbrengen die niet volstrekt noodzakelijk zijn voor het bereiken van de met de sectorale actie nagestreefde doelstellingen van het gemeenschappelijk landbouwbeleid;
d)
de vaststelling van prijzen of quota omvatten, onverminderd maatregelen die de brancheorganisaties treffen ter uitvoering van specifieke bepalingen van de communautaire wetgeving;
e)
discriminaties kunnen doen ontstaan of de concurrentie voor een aanzienlijk deel van de betrokken producten kunnen beknotten.
3. Als de Commissie na het verstrijken van de in lid 1, onder b), bedoelde termijn van drie maanden vaststelt dat niet aan de voorwaarden voor de toepassing van dit hoofdstuk is voldaan, geeft zij, zonder de hulp van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 1, een beschikking waarin zij verklaart dat artikel 81, lid 1, van het Verdrag van toepassing is op de betrokken overeenkomst of onderling afgestemde gedraging.
Deze beschikking kan niet eerder van kracht worden dan op de dag van de kennisgeving ervan aan de betrokken brancheorganisatie, tenzij deze laatste onjuiste gegevens heeft verschaft of misbruik heeft gemaakt van de in lid 1 bedoelde uitzondering.
Artikel 178
Algemeen verbindendverklaring van overeenkomsten en onderling afgestemde gedragingen voor niet-leden in de tabakssector
1. De brancheorganisaties in de tabakssector kunnen verzoeken om in de zone waarbinnen zij hun activiteit uitoefenen, bepaalde van hun overeenkomsten of onderling afgestemde gedragingen voor een beperkte periode verbindend te verklaren voor de individuele ondernemers en de verenigingen in de betrokken economische sector die niet zijn aangesloten bij de in de brancheorganisatie bijeengebrachte beroepsgroepen.
Om hun regels algemeen verbindend te kunnen verklaren moeten de brancheorganisaties een aandeel van ten minste tweederde hebben in de betrokken productie en/of de betrokken handel. Ingeval de voorgenomen algemeenverbindendverklaring betrekking heeft op meer dan één regio, moeten de brancheorganisaties het bewijs leveren van een bepaalde minimumrepresentativiteit voor elke beroepsgroep in elke betrokken regio.
2. De regels waarvoor een algemeenverbindendverklaring kan worden gevraagd, moeten sedert ten minste één jaar gelden en dienen betrekking te hebben op één van de volgende punten:
a)
de kennis van de productie en van de markt;
b)
de definitie van de minimumkwaliteit per soort;
c)
het gebruik van milieuvriendelijke productiemethoden;
d)
de definitie van de minimumnormen inzake verpakking en presentatie;
e)
het gebruik van gecertificeerd zaaizaad en de controle op de kwaliteit van de producten.
3. Voor de algemeenverbindendverklaring van de regels is de goedkeuring van de Commissie vereist.
Artikel 179
Uitvoeringsbepalingen met betrekking tot overeenkomsten en onderling afgestemde gedragingen in de tabakssector
De Commissie legt de bepalingen voor de uitvoering van de artikelen 177 en 178 vast, inclusief de bepalingen over kennisgeving en bekendmaking.
HOOFDSTUK II
Regels inzake staatssteun
Artikel 180
Toepassing van de artikelen 87, 88 en 89 van het Verdrag
Tenzij in deze verordening anders is bepaald, en met name met de in artikel 182 van deze verordening vastgestelde uitzondering voor staatssteun, zijn de artikelen 87, 88 en 89 van het Verdrag van toepassing op de productie van en de handel in de in artikel 1, lid 1, onder a) tot en met h), k), en m) tot en met u), en in artikel 1, lid 3, van deze verordening genoemde producten.
Artikel 181
Specifieke bepalingen voor de sector melk en zuivelproducten
Behoudens artikel 87, lid 2, van het Verdrag, is steun waarvan het bedrag wordt vastgesteld in verhouding tot de prijs of de hoeveelheid van de in deel XVI van bijlage I van deze verordening bedoelde zuivelproducten, verboden.
Nationale maatregelen waardoor een verevening van de prijzen van de zuivelproducten mogelijk is, zijn eveneens verboden.
Artikel 182
Specifieke nationale bepalingen
1. Als de Commissie daarvoor een machtiging verleent, kunnen Finland en Zweden steun voor de productie en het in de handel brengen van rendieren en rendierproducten (GN ex 0208 en ex 0210) toekennen voor zover die steun niet gepaard gaat met een verhoging van de traditionele productieniveaus.
2. Onder voorbehoud van toestemming van de Commissie mag Finland steun verlenen voor bepaalde hoeveelheden zaaizaad en bepaalde hoeveelheden zaaigraan die, in verband met de specifieke klimaatgesteldheid, alleen in die lidstaat worden geproduceerd.
3. De lidstaten die hun suikerquotum met meer dan 50 % verlagen in vergelijking met de suikerquota die op 20 februari 2006 in bijlage III bij Verordening (EG) nr. 318/2006 zijn vastgesteld, mogen tijdelijke staatssteun toekennen tijdens de periode waarvoor de overgangssteun voor bietentelers wordt uitbetaald overeenkomstig titel IV, hoofdstuk 10 septies, van Verordening (EG) nr. 1782/2003. De Commissie besluit, op basis van een aanvraag van een betrokken lidstaat, over het totaalbedrag van de staatssteun voor deze maatregel.
Voor Italië bedraagt de in de eerste alinea bedoelde tijdelijke steun ten hoogste 11 euro per verkoopseizoen per ton suikerbiet, toe te kennen aan de suikerbietentelers en voor het vervoer van suikerbieten.
Finland mag per verkoopseizoen aan suikerbietentelers tot 350 euro per hectare toekennen.
De betrokken lidstaat stelt de Commissie binnen 30 dagen voor het einde van elk verkoopseizoen op de hoogte van het bedrag van de in dat verkoopseizoen daadwerkelijk toegekende staatssteun.
4. Onverminderd de toepassing van artikel 88, lid 1, en van de eerste zin van artikel 88, lid 3, van het Verdrag, mag Duitsland tot en met 31 december 2010 in het kader van het Duitse alcoholmonopolie steun verlenen voor producten die, na verdere bewerking, door het monopolie in de handel worden gebracht als ethylalcohol uit landbouwproducten die vermeld zijn in bijlage I bij het Verdrag. Het totaalbedrag van deze steun mag niet hoger zijn dan 110 miljoen euro per jaar.
Duitsland dient ieder jaar vóór 30 juni bij de Commissie een verslag over de werking van de regeling in.
DEEL V
SPECIFIEKE BEPALINGEN VOOR AFZONDERLIJKE SECTOREN
Artikel 183
Heffing voor verkoopbevordering in de sector melk en zuivelproducten
Onverminderd de in artikel 180 van deze verordening vastgestelde toepassing van de artikelen 87, 88 en 89 van het Verdrag kan een lidstaat aan zijn melkproducenten een heffing voor verkoopbevordering op de in de handel gebrachte hoeveelheden melk of melkequivalent opleggen ter financiering van maatregelen om de consumptie in de Gemeenschap te bevorderen, de afzetmarkten voor melk en zuivelproducten uit te breiden en de kwaliteit te verbeteren.
Artikel 184
Verslaglegging over bepaalde sectoren
De Commissie legt:
1.
vóór 30 september 2008, op basis van een evaluatie van de in deze verordening vervatte bepalingen, aan de Raad een verslag over de sector gedroogde voedergewassen voor, dat met name betrekking heeft op de ontwikkeling van het areaal met peulgewassen en andere groenvoedergewassen, de productie van gedroogde voedergewassen en de gerealiseerde besparingen aan fossiele brandstoffen. Het verslag gaat, zo nodig, vergezeld van passende voorstellen;
2.
om de drie jaar, en voor het eerst uiterlijk op 31 december 2010, aan het Europees Parlement en de Raad een verslag voor over de toepassing van de maatregelen voor de bijenteeltsector die zijn vastgesteld in sectie VI van hoofdstuk IV van titel I van deel II;
3.
vóór 31 december 2009 aan het Europees Parlement en de Raad een verslag voor over de toepassing van de in artikel 182, lid 4, bedoelde afwijking ten aanzien van het Duitse alcoholmonopolie, met een evaluatie van de in het kader van dat monopolie toegezegde steun, evenals eventuele voorstellen.
Artikel 185
Registratie van contracten in de hopsector
1. Elk contract voor de levering van in de Gemeenschap geproduceerde hop dat wordt gesloten tussen een producent of een producentenorganisatie, enerzijds, en een koper, anderzijds, wordt geregistreerd door instanties die daartoe door elke betrokken producerende lidstaat zijn aangewezen.
2. Contracten voor de levering van bepaalde hoeveelheden voor een overeengekomen prijs gedurende de periode van één of meer oogsten, die zijn gesloten vóór 1 augustus van het jaar van de eerste betrokken oogst, worden „op voorhand gesloten contracten” genoemd. Zij worden afzonderlijk geregistreerd.
3. De geregistreerde gegevens mogen uitsluitend worden gebruikt met het oog op de toepassing van deze verordening.
4. De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen vast met betrekking tot de registratie van contracten voor de levering van hop.
Artikel 186
Verstoringen met betrekking tot de prijzen op de interne markt
De Commissie kan de nodige maatregelen nemen in de volgende situaties, wanneer die situaties van die aard zijn dat ze waarschijnlijk zullen blijven duren, waardoor de markten worden verstoord of dreigen te worden verstoord:
a)
met betrekking tot de producten van de sectoren, suiker, hop, rundvlees en schapen- en geitenvlees, als de prijzen voor een of meer van die producten op de markt van de Gemeenschap aanzienlijk stijgen of dalen;
b)
met betrekking tot de producten van de sectoren varkensvlees, eieren en vlees van pluimvee en, met betrekking tot olijfolie, als de prijzen voor een of meer van die producten op de markt van de Gemeenschap aanzienlijk stijgen.
Artikel 187
Verstoringen ten gevolge van de noteringen of de prijzen op de wereldmarkt
Als met betrekking tot de producten van de sectoren granen, rijst, suiker en melk en zuivelproducten de noteringen of prijzen op de wereldmarkt voor één of meer producten een niveau bereiken waarbij de voorziening van de communautaire markt wordt verstoord of dreigt te worden verstoord, en als die situatie waarschijnlijk zal voortduren of verergeren, kan de Commissie de nodige maatregelen voor de betrokken sector nemen. Zij kan met name de toepassing van de invoerrechten voor bepaalde hoeveelheden geheel of gedeeltelijk schorsen.
Artikel 188
Voorwaarden voor het nemen van maatregelen bij verstoringen en uitvoeringsbepalingen
1. De maatregelen waarin de artikelen 180 en 187 voorzien, kunnen worden genomen:
a)
als alle andere maatregelen die in het kader van deze verordening ter beschikking staan, ontoereikend blijken te zijn;
b)
met inachtneming van de verplichtingen op grond van de overeenkomsten die zijn gesloten overeenkomstig artikel 300, lid 2, van het Verdrag.
2. De Commissie kan de uitvoeringsbepalingen voor de artikelen 180 en 187 vaststellen.
Artikel 189
Informatieverstrekking in de sector ethylalcohol
1. Voor de producten van de sector ethylalcohol verstrekken de lidstaten de Commissie de volgende gegevens:
a)
de productie van ethylalcohol uit landbouwproducten in hectoliters zuivere alcohol, uitgesplitst naar het gebruikte voor alcoholbereiding geschikte product;
b)
de afzet van ethylalcohol uit landbouwproducten in hectoliters zuivere alcohol, uitgesplitst naar de verschillende sectoren van bestemming;
c)
de aan het einde van het voorafgaande jaar in hun land beschikbare voorraden ethylalcohol uit landbouwproducten;
d)
ramingen betreffende de productie in het lopende jaar.
De nadere bepalingen voor deze gegevensverstrekking en meer bepaald de frequentie ervan en de definitie van de sectoren van bestemming, worden door de Commissie vastgesteld.
2. Op basis van de in lid 1 bedoelde gegevens en andere beschikbare informatie stelt de Commissie, zonder de hulp van het Comité, bedoeld in artikel 195, lid 2, een communautaire balans op inzake de voorziening van de markt voor ethylalcohol uit landbouwproducten voor het voorafgaande jaar, en een raming van die balans voor het lopende jaar.
De communautaire voorzieningsbalans bevat eveneens gegevens over ethylalcohol die niet uit landbouwproducten is verkregen. De precieze inhoud en de nadere bepalingen voor het verzamelen van die gegevens worden door de Commissie vastgesteld.
Voor de toepassing van dit lid wordt onder „ethylalcohol die niet uit landbouwproducten is verkregen” verstaan, producten van de GN-codes 2207, 2208 90 91 en 2208 90 99 die niet zijn verkregen uit een in bijlage I bij het Verdrag genoemd specifiek landbouwproduct.
3. De Commissie deelt de in lid 2 bedoelde voorzieningsbalansen aan de lidstaten mee.
DEEL VI
ALGEMENE BEPALINGEN
Artikel 190
Financiële bepalingen
Verordening (EG) nr. 1290/2005 en de ter uitvoering daarvan vastgestelde bepalingen zijn van toepassing voor de uitgaven die de lidstaten verrichten ter nakoming van de verplichtingen op grond van de onderhavige verordening.
Artikel 191
Spoedeisende situaties
De Commissie stelt de maatregelen vast die in een spoedeisende situatie noodzakelijk en te rechtvaardigen zijn om specifieke praktische problemen op te lossen.
Die maatregelen mogen van deze verordening afwijken, doch slechts voor zover en zolang dat strikt noodzakelijk is.
Artikel 192
Uitwisseling van informatie tussen de lidstaten en de Commissie
1. De lidstaten en de Commissie verstrekken elkaar alle informatie die nodig is voor de toepassing van deze verordening, voor markttoezicht en -analyse en voor de nakoming van de internationale verplichtingen met betrekking tot de in artikel 1 genoemde producten.
2. De Commissie stelt de uitvoeringsbepalingen vast met betrekking tot de informatie die noodzakelijk is voor de toepassing van lid 1, de vorm en inhoud ervan, het tijdschema en de uiterste termijnen voor de verstrekking ervan, en de regelingen inzake het doorsturen of beschikbaar maken van gegevens en documenten.
Artikel 193
Omzeilingsclausule
Onverminderd specifieke bepalingen worden geen van de voordelen waarin krachtens deze verordening wordt voorzien, toegekend aan natuurlijke personen of rechtspersonen van wie is komen vast te staan dat zij kunstmatig de voorwaarden hebben gecreëerd om voor die voordelen in aanmerking te komen en dus een voordeel zouden genieten dat niet in overeenstemming is met de doelstellingen van deze verordening.
Artikel 194
Controles en administratieve maatregelen en administratieve sancties en rapportage daarover
De Commissie stelt het volgende vast:
a)
de voorschriften inzake door de lidstaten te verrichten administratieve en fysieke controles met betrekking tot de nakoming van uit de toepassing van deze verordening voortvloeiende verplichtingen;
b)
een regeling voor het opleggen van administratieve maatregelen en sancties wanneer wordt geconstateerd dat de verplichtingen die uit de toepassing van deze verordening voortvloeien, niet worden nagekomen;
c)
de regels inzake de terugvordering van de als gevolg van de toepassing van deze verordening onverschuldigd betaalde bedragen;
d)
de regels voor de verslaggeving over de verrichte controles en de resultaten daarvan.
De onder b) bedoelde administratieve sancties staan in verhouding tot de ernst, de omvang, het permanente karakter en de herhaling van de geconstateerde niet-naleving.
DEEL VII
UITVOERINGS-, OVERGANGS- EN SLOTBEPALINGEN
HOOFDSTUK I
Uitvoeringsbepalingen
Artikel 195
Comité
1. De Commissie wordt bijgestaan door het Beheerscomité voor de gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten (hierna „het comité” genoemd).
2. Wanneer naar dit lid wordt verwezen, zijn de artikelen 4 en 7 van Besluit 1999/468/EG van toepassing.
De in artikel 4, lid 3, van Besluit 1999/468/EG bedoelde termĳn wordt vastgesteld op één maand.
Artikel 196
Organisatie van het comité
Bij de organisatie van de vergaderingen van het in artikel 195 bedoelde comité wordt met name rekening gehouden met de draagwijdte van zijn verantwoordelijkheden, de specifieke kenmerken van het te behandelen onderwerp en de noodzaak een beroep te doen op passende deskundigheid.
HOOFDSTUK II
Overgangs- en slotbepalingen
Artikel 197
Wijzigingen in Verordening (EG) nr. 1493/1999
De artikelen 74 tot en met 76 van Verordening (EEG) nr. 1999/1493 worden geschrapt.
Artikel 198
Wijzigingen in Verordening (EG) nr. 2200/96
De artikelen 46 en 47 van Verordening (EEG) nr. 2200/96 worden geschrapt.
Artikel 199
Wijzigingen in Verordening (EG) nr. 2201/96
De artikelen 29 en 30 van Verordening (EEG) nr. 2201/96 worden geschrapt.
Artikel 200
Wijzigingen in Verordening (EG) nr. 1184/2006
Verordening (EG) nr. 1184/2006 wordt als volgt gewijzigd:
1)
De titel wordt vervangen door:
„Verordening (EG) nr. 1184/2006 van de Raad van 24 juli 2006 inzake de toepassing van bepaalde regels betreffende de mededinging op de voortbrenging van en de handel in bepaalde landbouwproducten”.
2)
Aartikel 1 wordt vervangen door:
„Artikel 1
Bij deze verordening worden de regels vastgesteld die gelden inzake de toepasselijkheid van de artikelen 81 tot en met 86 en van een aantal bepalingen van artikel 88 van het Verdrag op de voortbrenging van en de handel in de in bijlage I bij het Verdrag vermelde producten, met uitzondering van de producten, bedoeld in de punten a) tot en met h), k) en m) tot en met u) van artikel 1, leden 1 en 3, van Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raadvan (69).
Artikel 1 bis
De artikelen 81 tot en met 86 van het Verdrag, evenals de voor de toepassing daarvan uitgevaardigde bepalingen, gelden voor alle in artikel 81, lid 1, en in artikel 82 van het Verdrag bedoelde overeenkomsten, besluiten en onderling afgestemde gedragingen die betrekking hebben op de voortbrenging van of de handel in de in bijlage I bij het Verdrag vermelde producten, onder voorbehoud van de bepalingen van artikel 2 van deze verordening.
3)
Artikel 2, lid 1, eerste alinea, wordt vervangen door:
„1. Artikel 81, lid 1, van het Verdrag is niet van toepassing op de in artikel 1 bis van deze verordening bedoelde overeenkomsten en onderling afgestemde gedragingen die een wezenlijk bestanddeel uitmaken van een nationale marktorganisatie of die vereist zijn voor de verwezenlijking van de in artikel 33 van het Verdrag omschreven doelstellingen.”.
4)
Artikel 3 wordt vervangen door:
„Artikel 3
Artikel 88, lid 1, en lid 3, eerste zin, van het Verdrag is van toepassing op de steunmaatregelen ten gunste van de voortbrenging van of de handel in de in artikel 1 bedoelde producten.”.
Artikel 201
Intrekkingen
1. Onverminderd lid 3 worden de volgende verordeningen ingetrokken:
a)
de Verordeningen (EEG) nr. 234/68, (EEG) nr. 827/68, (EEG) nr. 2517/69, (EEG) nr. 2728/75, (EEG) nr. 1055/77, (EEG) nr. 2931/79, (EEG) nr. 1358/80, (EEG) nr. 3730/87, (EEG) nr. 4088/87, (EEG) nr. 404/93, (EG) nr. 670/2003 en (EG) nr. 797/2004 met ingang van 1 januari 2008;
b)
de Verordeningen (EEG) nr. 707/76, (EG) nr. 1786/2003, (EG) nr. 1788/2003 en (EG) nr. 1544/2006 met ingang van 1 april 2008;
c)
de Verordeningen (EEG) nr. 315/68 (EEG), nr. 316/68 (EEG), nr. 2729/75, (EEG) nr. 2759/75, (EEG) nr. 2763/75, (EEG) nr. 2771/75, (EEG) nr. 2777/75, (EEG) nr. 2782/75, (EEG) nr. 1898/87, (EEG) 1906/90, (EEG) nr. 2204/90, (EEG) nr. 2075/92, (EEG) nr. 2077/92, (EEG) nr. 2991/94, (EG) nr. 2597/97, (EG) nr. 1254/1999, (EG) nr. 1255/1999, (EG) nr. 2250/1999, (EG) nr. 1673/2000, (EG) 2529/2001, (EG) nr. 1784/2003, (EG) nr. 865/2004 en (EG) nr. 1947/2005, (EG) nr. 1952/2005 en (EG) nr. 1028/2006 met ingang van 1 juli 2008;
d)
Verordening (EG) nr. 1785/2003 met ingang van 1 september 2008;
e)
Verordening (EG) nr. 318/2006 met ingang van 1 oktober 2008;
f)
de Verordeningen (EEG) nr. 3220/84, (EG) nr. 386/90, (EG) nr. 1186/90, (EEG) nr. 2137/92 en (EG) nr. 1183/2006 met ingang van 1 januari 2009.
2. Besluit 74/583/EEG wordt ingetrokken met ingang van 1 januari 2008.
3. De intrekking van de in lid 1 genoemde verordeningen geldt onverminderd
a)
het voortduren van de rechtsgeldigheid van communautaire besluiten vastgesteld op basis van die verordeningen en
b)
de voortdurende rechtsgeldigheid van de door die verordeningen in andere besluiten van de Gemeenschap aangebrachte wijzigingen die niet door deze verordening worden ingetrokken.
Artikel 202
Verwijzingen
Verwijzingen naar de bepalingen en de verordeningen die bij de artikelen 197 tot en met 201 zijn gewijzigd of ingetrokken, worden gelezen als verwijzingen naar de onderhavige verordening, volgens de concordantietabel in bijlage XXII.
Artikel 203
Overgangsbepalingen
De Commissie kan maatregelen nemen om de overgang te vergemakkelĳken van de voorzieningen die zĳn vastgesteld in verordeningen die door de artikelen 197 tot en met 201 worden gewijzigd of ingetrokken, naar de in de onderhavige verordening vastgestelde voorzieningen.
Artikel 204
Inwerkingtreding
1. Deze verordening treedt in werking op de zevende dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Unie.
2. Zij is van toepassing met ingang van 1 januari 2008.
Zij is evenwel van toepassing:
a)
wat de sectoren granen, zaaizaad, hop, olijfolie en tafelolijven, vlas en hennep, ruwe tabak, rund- en kalfsvlees, varkensvlees, schapenvlees en geitenvlees, eieren en vlees van pluimvee betreft, met ingang van 1 juli 2008;
b)
wat de rijstsector betreft, met ingang van 1 september 2008;
c)
wat de suikersector betreft, met ingang van 1 oktober 2008, met uitzondering van artikel 59, dat van toepassing is met ingang van 1 januari 2008;
d)
wat de sectoren gedroogde voedergewassen en zijderupsen betreft, met ingang van 1 april 2008;
e)
wat de wijnsector betreft, alsmede artikel 197, met ingang van 1 augustus 2008;
f)
wat de sector melk en zuivelproducten betreft, met uitzondering van de bepalingen van hoofdstuk III van titel I van deel II, met ingang van 1 juli 2008;
g)
wat betreft de in hoofdstuk III van titel I van deel II vastgestelde regeling ter beperking van de melkproductie, met ingang van 1 april 2008;
h)
wat betreft het communautaire indelingsschema voor geslachte dieren in artikel 42, lid 1, met ingang van 1 januari 2009;
Voor alle betrokken producten zijn de artikelen 27, 39 en 172 van toepassing met ingang van 1 januari 2008 en de artikelen 149 tot en met 152 vanaf 1 juli 2008.
3. Wat de suikersector betreft, zijn de bepalingen van titel I van deel II van toepassing tot het einde van het verkoopseizoen 2014/2015 voor suiker.
4. De regeling ter beperking van de melkproductie die in hoofdstuk III van titel I van deel II is vastgesteld, is overeenkomstig artikel 66, van toepassing tot en met 31 maart 2015.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Luxemburg, 22 oktober 2007.