Nařízení Komise (ES) č. 1768/95
ze dne 24. července 1995,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro odchylku podle čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 2100/94 o odrůdových právech Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství ("základní nařízení") [1], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 14 základního nařízení stanoví odchylku od odrůdového práva Společenství za účelem zabezpečení zemědělské výroby (zemědělská výjimka);
vzhledem k tomu, že podmínky pro účinek této odchylky, jakož i pro zachování oprávněných zájmů šlechtitele a zemědělce stanoví prováděcí pravidla podle kritérií stanovených v čl. 14 odst. 3 základního nařízení;
vzhledem k tomu, že toto nařízení upravuje tyto podmínky, zejména pokud jde o povinnosti zemědělce, zpracovatele a držitele odrůdového práva plynoucí z výše uvedených kritérií;
vzhledem k tomu, že se tyto povinnosti v podstatě vztahují na přiměřenou úhradu, kterou platí zemědělec držiteli odrůdového práva za použití této výjimky, na podané informace, na zabezpečení shody sklizeného materiálu předaného ke zpracování s výrobkem vzešlým ze zpracování, jakož i na dohled nad plněním ustanovení odchylky;
vzhledem k tomu, že také vymezení pojmu "malý zemědělec", který nemusí platit úhradu držiteli odrůdového práva za použití odchylky, má být doplněno zejména, pokud jde o zemědělce pěstující určité pícniny a brambory;
vzhledem k tomu, že Komise důkladně přezkoumá účinky vymezení pojmu malý zemědělec zakotveného v základním nařízení v celém Společenství, zejména s ohledem na účinky na plochy vyňaté z produkce a v případě brambor na maximální plochy se zřetelem na úlohu úhrady podle čl. 5 odst. 3 tohoto nařízení a učiní v případě potřeby vhodné návrhy na vhodná opatření za účelem vytvoření soudržnosti v celém Společenství, pokud jde o vztahy mezi licenčním užíváním rozmnožovacího materiálu a použitím sklizeného materiálu získaného v souladu s odchylkou podle článku 14 základního nařízení;
vzhledem k tomu, že dosud nebylo ovšem možné stanovit, do jaké míry se budou požadovat srovnatelné odchylky podle platných právních předpisů členských států se zřetelem na poplatky za licenční výrobu rozmnožovacího materiálu odrůd chráněných podle těchto vnitrostátních právních předpisů;
vzhledem k tomu, že Komise proto není v současnosti schopna stanovit v rámci vymezeného prostoru zákonodárců Společenství podle čl. 14 odst. 3 základního nařízení výši přiměřené úhrady, která musí být zřetelně nižší než částka účtovaná za výrobu licenčního množitelského materiálu;
vzhledem k tomu, že by však počáteční výše a rovněž úprava pozdějších přizpůsobení měly být stanoveny co nejdříve, nejpozději do 1. července 1997;
vzhledem k tomu, že toto nařízení kromě toho slouží k úpravě spojitosti mezi odrůdovým právem Společenství a právy odvozenými z článku 14 základního nařízení na jedné straně a zmocněním uděleném zemědělci a jeho hospodářství na straně druhé;
vzhledem k tomu, že závěrem má být upraveno, jak je třeba postupovat v případě porušení dotyčných předpisů;
vzhledem k tomu, že byla konzultována Správní rada;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro odrůdová práva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro podmínky pro účinek odchylky podle čl. 14 odst. 1 základního nařízení.
2. Tyto podmínky se vztahují na práva a povinnosti držitelů odrůdových práv ve smyslu čl. 13 odst. 1 základního nařízení a na jejich výkon, popřípadě plnění, jakož i zmocnění a povinnosti zemědělce a na jejich užití, popřípadě plnění, pokud jsou tato práva, zmocnění a povinnosti odvozeny z článku 14 základního nařízení. Vztahují se také na práva, zmocnění a povinnosti ostatních, které jsou odvozeny z čl. 14 odst. 3 základního nařízení.
3. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, řídí se výkon práva, použití zmocnění a plnění povinností právními předpisy členského státu, včetně jeho mezinárodního práva soukromého, v němž se nachází hospodářství využívající odchylku.
Článek 2
Ochrana zájmů
1. Podmínky uvedené v článku 1 musí být držitelem odrůdového práva, který zastupuje šlechtitele, a zemědělcem prováděny tak, aby zůstaly zachovány oprávněné zájmy dotyčných stran.
2. Oprávněné zájmy se nepovažují za chráněné, pokud je jeden nebo více zájmů poškozeno, aniž by se bral ohled na nutnost rozumného vyrovnání zájmů nebo na přiměřenost účinného provádění podmínky vzhledem k jejímu účelu.
KAPITOLA 2
DRŽITEL ODRŮDOVÉHO PRÁVA A ZEMĚDĚLEC
Článek 3
Držitel odrůdového práva
1. Práva a povinnosti držitele odrůdového práva odvozené z článku 14 základního nařízení, jak jsou stanoveny v tomto nařízení, jsou nepřenosné, s výjimkou práva na již určitelnou platbu přiměřené úhrady podle článku 5. Mohou však být součástí práv a povinností, které souvisí s převodem odrůdového práva Společenství podle článku 23 základního nařízení.
2. Práva uvedená v odstavci 1 mohou být uplatňována jednotlivými držiteli odrůdových práv, společně několika držiteli odrůdových práv nebo organizací držitelů, kteří jsou ve Společenství usazeni na úrovni Společenství, na celostátní, regionální či místní úrovni. Organizace držitelů odrůdových práv může jednat pouze za ty členy, kteří ji k tomu písemně zmocnili. Jedná buď prostřednictvím jednoho nebo více zástupců, nebo prostřednictvím jí připuštěných znalců v rámci jejich zmocnění.
3. Zástupce držitele odrůdového práva nebo sdružení držitelů odrůdových práv, jakož i připuštěných znalců musí:
a) mít bydliště, sídlo nebo provozovnu ve Společenství;
b) být písemně zmocněn držitelem nebo organizací držitelů a
c) splnění podmínek uvedených v písmenech a) a b) prokázat buď odkazem na příslušné držitelem zveřejněné nebo sdružením zemědělců sdělené informace, nebo jiným způsobem a na žádost každému zemědělci, vůči němuž uplatňuje práva, předložit kopii písemného zmocnění podle písmene b).
Článek 4
Zemědělec
1. Práva a povinnosti zemědělce odvozené z článku 14 základního nařízení, jak jsou stanovena v tomto nařízení nebo v ustanoveních přijatých podle tohoto nařízení, nemohou být převedena. Mohou však být součástí práv a povinností, které souvisí s převodem hospodářství zemědělce, pokud ve smlouvě o převodu hospodářství nebylo ohledně platby přiměřené úhrady uvedené v článku 5 sjednáno něco jiného. Převod zmocnění a povinností nabývá účinku k témuž dni jako převod hospodářství.
2. "Vlastním hospodářstvím" ve smyslu čl. 14 odst. 1 základního nařízení se rozumí každé hospodářství nebo část hospodářství, které zemědělec využívá k pěstování rostlin, ať už jako vlastnictví nebo jiným způsobem na vlastní odpovědnost a na vlastní účet, zejména v případě nájmu zemědělské půdy. Převod hospodářství nebo jeho části za účelem hospodaření se považuje za převod ve smyslu odstavce 1.
3. Osoba/y v době vymáhání splnění povinnosti držitelem dotyčného hospodářství, je/jsou považována/y za zemědělce, pokud nebyl předložen důkaz pro to, že nějaká jiná osoba je zemědělec a musí splnit povinnosti podle odstavců 1 a 2.
KAPITOLA 3
ÚHRADA
Článek 5
Výše úhrady
1. Výše přiměřené úhrady, kterou je třeba zaplatit držiteli odrůdového práva podle čl. 14 odst. 3 čtvrté odrážky základního nařízení, může být mezi držitelem hospodářství a dotyčným zemědělcem dohodnuta smluvně.
2. Pokud nebyla taková dohoda uzavřena nebo není použitelná, musí být výše úhrady výrazně nižší než částka, která je požadována na stejném území za licenční výrobu rozmnožovacího materiálu téže odrůdy nejnižší kategorie přípustné pro úřední uznávání.
Pokud se na území, na němž se hospodářství zemědělce nachází, licenčně neprodukuje rozmnožovací materiál dotyčné odrůdy a výše uvedené částky není v celém Společenství na jednotné úrovni, musí být úhrada výrazně nižší než částka, která je běžně pro výše uvedený účel zahrnuta k ceně za rozmnožovací materiál nejnižší kategorie přípustné pro úřední uznávání při prodeji téže odrůdy ve stejném regionu, pokud není vyšší než výše uvedená částka obvyklá na území, kde byl množitelský materiál vyprodukován.
3. Výše úhrady se považuje za výrazně nižší ve smyslu čl. 14 odst. 3 čtvrté odrážky základního nařízení a výše uvedeného odstavce, pokud nepřekročí částku, která je potřebná, aby se jako hospodářský faktor určující rozsah použití odchylky vytvořil a stabilizoval rozumný poměr mezi licenčním využíváním rozmnožovacího materiálu a přeséváním sklizeného materiálu dotyčných odrůd podléhajících odrůdovému právu Společenství. Tento poměr by měl být považován za rozumný, pokud se zjistí, že držitel odrůdového práva v zásadě obdrží přiměřené vyrovnání za úplné použití své odrůdy.
Článek 6
Individuální platební povinnost
1. Aniž je dotčen odstavec 2, vzniká individuální povinnost zemědělce zaplatit přiměřenou úhradu v okamžiku skutečného užití sklizeného materiálu za účelem množení na pěstební ploše.
Držitel odrůdového práva může určit den a způsob platby. Nesmí však stanovit den platby, který předchází dni vzniku povinnosti.
2. V případě odrůdového práva Společenství uděleného podle článku 116 základního nařízení vzniká individuální povinnost zemědělce, který se může dovolávat čl. 116 odst. 4 druhé odrážky, v okamžiku skutečného užití sklizeného materiálu za účelem množení na pěstební ploše po 30. červnu 2001.
Článek 7
Malí zemědělci
1. Za plochy, na kterých se pěstují rostliny ve smyslu čl. 14 odst. 3 třetí odrážky základního nařízení, se považují plochy s pravidelně obdělávaným a sklízeným porostem. Za osevní plochy se nepovažují zejména lesní plochy, na více než pět let zřízené trvalé pastviny, trvalá zeleň a plochy asimilované Stálým výborem pro odrůdová práva.
2. Plochy zemědělského hospodářství, na kterých se pěstují rostliny, ale které byly přechodně nebo natrvalo vyňaty z produkce v roce začínajícím dnem 1. července a končícím dnem 30. června následujícího roku ("hospodářský rok"), na který připadá úhrada, jsou považovány nadále za plochy, na kterých se pěstují rostliny, pokud Společenství nebo členský stát dotčený vynětím z produkce poskytne za tyto vyňaté plochy prémie nebo vyrovnávací platby.
3. Aniž je dotčen čl. 14 odst. 3 třetí odrážka první pododrážka, považují se za malé zemědělce v případě jiných druhů rostlin (čl. 14 odst. 3 třetí odrážka druhá pododrážka) ti zemědělci, kteří:
a) v případě pícnin patřících pod posledně uvedené ustanovení: bez ohledu na plochy, na kterých jsou pěstovány jiné rostliny než pícniny, tyto pícniny po dobu nejvýše pěti let nepěstují na ploše, která je větší než plocha, která by byla zapotřebí pro produkci 92 tun obilí z každé sklizně;
b) v případě brambor: bez ohledu na plochy, na kterých jsou pěstovány jiné rostliny než brambory, brambory nepěstují na ploše větší než plocha, která by byla nutná pro sklizeň 185 tun brambor z každé sklizně.
4. Výpočet ploch podle odstavců 1, 2 a 3 se provádí pro území každého členského státu a řídí se:
- v případě rostlin, na které se vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 1765/92 [2] a pícnin, na které se výše uvedené nařízení nevztahuje, ustanoveními uvedeného nařízení, zejména články 3 a 4 nebo ustanoveními přijatými podle uvedeného nařízení a
- v případě brambor na základě průměrného hektarového výnosu zjištěného v dotyčném členském státě podle statistických informací poskytnutých podle nařízení Rady (EHS) č. 959/93 ze dne 5. dubna 1993 o statistických informacích poskytovaných členskými státy o rostlinných produktech s výjimkou obilovin [3], které musejí dodat členské státy.
5. Zemědělec, který tvrdí, že je "malý zemědělec", musí ve sporném případě předložit důkaz, že splňuje požadavky pro tuto kategorii zemědělců. Podmínky pro "malovýrobce" ve smyslu čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1765/92 se na tento případ nevztahují, ledaže by s tím držitel odrůdového práva souhlasil.
KAPITOLA 4
INFORMACE
Článek 8
Informace poskytované zemědělcem
1. Podrobnosti o příslušných informacích, které musí zemědělec poskytnout držiteli odrůdového práva podle čl. 14 odst. 3 šesté odrážky základního nařízení, mohou být mezi držitelem a dotyčným zemědělcem upraveny smluvně.
2. Pokud taková smlouva nebyla uzavřena nebo není použitelná, musí zemědělec na žádost držitele odrůdového práva předat přehled relevantních informací, aniž je dotčena informační povinnost podle ostatních právních předpisů Společenství nebo členských států. Za relevantní informace jsou považovány tyto údaje:
a) jméno zemědělce, bydliště a adresa jeho hospodářství;
b) použití sklizeného produktu jednoho nebo více odrůd náležejících držiteli odrůdového práva na jedné ploše nebo více plochách hospodářství zemědělce;
c) v případě užití takového materiálu zemědělcem údaj o množství sklizeného materiálu dotyčné odrůdy (odrůd), které zemědělec použil podle čl. 14 odst. 1 základního nařízení;
d) ve stejném případě jména a adresy osob, které převzaly zpracování sklizeného materiálu pro výsev v jeho hospodářství;
e) pro případ, že údaje předané podle písmen b), c) nebo d) nemohou být potvrzeny podle článku 14, údaje o množství použitého licenčního rozmnožovacího materiálu dotyčných odrůd, jakož i jméno a adresu dodavatele a
f) v případě zemědělce dovolávajícího se čl. 116 odst. 4 druhé odrážky základního nařízení informace o tom, zda už použil dotyčnou odrůdu pro účel uvedený v čl. 14 odst. 1 základního nařízení bez vyrovnávací platby a pokud ji použil, od kdy.
3. Údaje podle odst. 2 písm. b), c), d) a e) se vztahují k běžnému hospodářskému roku, jakož i k jednomu nebo několika ze tří předchozích hospodářských let, na které zemědělec na žádost o informaci, kterou uplatnil držitel odrůdového práva podle odstavců 4 nebo 5, neposkytl už dříve relevantní informace.
V případě prvního hospodářského roku, na který se má vztahovat informace, má však jít o rok, v němž byla žádost o informaci o dotyčné odrůdě buď podána poprvé a určena dotčenému zemědělci, nebo alternativně o rok, v němž zemědělec získal množitelský materiál dotyčné odrůdy nebo odrůd, pokud při získání následovala informace alespoň o tom, že žádost o udělení odrůdového práva Společenství byla podána nebo bylo takové odrůdové právo uděleno, jakož i o podmínkách použití tohoto množitelského materiálu.
V případě odrůd, na které se vztahuje článek 116 základního nařízení, a zemědělců, kteří se mohou dovolávat na čl. 116 odst. 4 druhou odrážku základního nařízení, je prvním hospodářským rokem rok 2001/2002.
4. Držitel odrůdového práva uvede ve své žádosti o informace své jméno a adresu, název odrůdy, pro kterou požaduje informace, a odkaz na dotyčné odrůdové právo Společenství. Na žádost zemědělce se žádost podává písemně a dokazuje se vlastnictví. Aniž je dotčen odstavec 5, žádost se podává přímo u dotyčného zemědělce.
5. Žádost o informace, která není podána přímo u dotyčného zemědělce, se považuje za vyhovující odstavci 4 třetí větě, pokud byla zaslána zemědělcům prostřednictvím níže uvedených orgánů nebo osob s jejich předchozím souhlasem:
- organizací zemědělců nebo družstev s ohledem na všechny zemědělce, kteří jsou členy těchto organizací nebo družstev,
- zpracovatelů s ohledem na všechny zemědělce, za něž v běžném hospodářském roce a ve třech předchozích hospodářských letech převzali zpracování dotyčného sklizeného materiálu pro výsev, počínaje hospodářským rokem uvedeným v odstavci 3, nebo
- dodavatelů licenčního rozmnožovacího materiálu odrůd držitele odrůdového práva s ohledem na všechny zemědělce, kteří v běžném hospodářském roce a ve třech předchozích hospodářských letech byli tímto rozmnožovacím materiálem zásobováni, počínaje hospodářským rokem uvedeným v odstavci 3.
6. U žádosti o informace vyhovující odstavci 5 nemusejí být uvedeni jednotliví zemědělci. Dotyční zemědělci mohou zmocnit organizace, družstva, zpracovatele nebo dodavatele předat držiteli odrůdového práva požadované informace.
Článek 9
Informace poskytované zpracovatelem
1. Podrobnosti o příslušných informacích, které musí zpracovatel poskytnout držiteli odrůdového práva podle čl. 14 odst. 3 šesté odrážky základního nařízení, mohou být mezi držitelem a dotyčným zpracovatelem upraveny smluvně.
2. Pokud taková smlouva nebyla uzavřena nebo není použitelná, musí zpracovatel na žádost držitele odrůdového práva předat přehled relevantních informací, aniž je dotčena informační povinnost podle ostatních právních předpisů Společenství nebo členských států. Za relevantní informace jsou považovány tyto údaje:
a) jméno zpracovatele, bydliště a adresa jeho podniku;
b) zpracování sklizeného produktu jedné nebo více odrůd náležejících držiteli odrůdového práva zpracovatelem za účelem výsevu, pokud dotyčná odrůda byla zpracovateli ohlášena nebo jiným způsobem oznámena;
c) v případě převzetí tohoto zpracování údaj o množství sklizeného produktu dotyčné odrůdy zpracované za účelem výsevu a o celkovém výsledném zpracovaném množství;
d) den a místo zpracování podle písmene c) a
e) jméno a adresa osoby, pro kterou bylo zpracování podle písmene c) provedeno, spolu s údajem o dotyčném množství.
3. Údaje podle odst. 2 písm. b), c), d) a e) se vztahují k běžnému hospodářskému roku, jakož i k jednomu nebo několika ze tří předchozích hospodářských let, na které držitel odrůdového práva nepožadoval už dříve informace podle odstavců 4 nebo 5. V případě prvního roku, na který se má vztahovat informace, jde o rok, v němž byla poprvé podána žádost o informaci o dotyčné odrůdě a o dotyčném zpracovateli.
4. Ustanovení čl. 8 odst. 4 se použije přiměřeně.
5. Žádost o informace, která není podána přímo u dotyčného zpracovatele, se považuje za vyhovující čl. 8 odst. 4 třetí větě, pokud byla zaslána zpracovatelům prostřednictvím níže uvedených orgánů nebo osob s jejich předchozím souhlasem:
- organizací zpracovatelů ustavených na úrovni Společenství, na celostátní, regionální nebo místní úrovni s ohledem na všechny zpracovatele, kteří jsou členy této organizace nebo v ní jsou zastoupeni,
- zemědělců s ohledem na všechny zpracovatele, kteří za ně v běžném hospodářském roce a ve třech předchozích hospodářských letech převzali zpracování dotyčného sklizeného produktu za účelem výsevu, počínaje hospodářským rokem uvedeným v odstavci 3.
6. U žádosti o informace vyhovující odstavci 5 nemusejí být uvedeni jednotliví zpracovatelé. Dotyční zpracovatelé mohou zmocnit organizace zemědělců předat držiteli odrůdového práva požadované informace.
Článek 10
Informace poskytované držitelem odrůdového práva
1. Podrobnosti o příslušných informacích, které musí držitel odrůdového práva poskytnout zemědělci podle čl. 14 odst. 3 čtvrté odrážky základního nařízení, mohou být mezi zemědělcem a držitelem odrůdového práva upraveny smluvně.
2. Pokud taková smlouva nebyla uzavřena nebo není použitelná, musí držitel odrůdového práva na žádost zemědělce, od něhož držitel požadoval zaplacení úhrady podle článku 5, aniž je dotčena informační povinnost podle ostatních právních předpisů Společenství nebo členských států, zemědělci předat přehled relevantních informací. Za relevantní informace jsou považovány tyto údaje:
- částka účtovaná za produkci licenčního rozmnožovacího materiálu téže odrůdy nejnižší kategorie přípustné pro úřední uznávání, nebo
- pokud se na území, na němž se hospodářství zemědělce nachází, licenčně neprodukuje rozmnožovací materiál dotyčné odrůdy a výše uvedená částka není v celém Společenství stejná, údaj o částce, která je běžně účtována pro výše uvedený účel k ceně za rozmnožovací materiál nejnižší kategorie přípustné pro úřední uznávání při nákupu téže odrůdy ve stejném regionu.
Článek 11
Informace poskytované úředními orgány
1. Žádost o informaci určenou úředním orgánům ohledně použití rozmnožovacího materiálu určitých druhů nebo odrůd za účelem výsevu nebo ohledně výsledků tohoto použití je nutno podat písemně. V této žádosti držitel odrůdového práva uvede své jméno a adresu, dotyčnou odrůdu, pro niž požaduje informace, a druh požadovaných informací. Kromě toho musí prokázat vlastnictví.
2. Orgán může, aniž je dotčen článek 12, požadované informace odepřít, pokud
- se nezabývá dohledem nad zemědělskou produkcí, nebo
- není oprávněn tyto informace držitelům odrůdových práv poskytovat na základě právních předpisů Společenství nebo členských států upravujících obecné uvážení ohledně činnosti orgánů, nebo
- podle právních předpisů Společenství nebo členských států, podle kterých byly informace shromážděny, je na jejich uvážení tyto informace odepřít, nebo
- požadovaná informace již není k dispozici, nebo
- tato informace nemůže být opatřena v rámci běžné úřední činnosti orgánů, nebo
- tato informace může být opatřena pouze s dodatečnými obtížemi nebo náklady, nebo
- tato informace se vztahuje výlučně na rozmnožovací materiál, který nepatří k odrůdě držitele odrůdového práva.
Dotyčné úřední orgány sdělí Komisi, jakým způsobem zamýšlejí použít uvážení uvedené ve třetí odrážce.
3. Při poskytování informací nečiní orgány mezi držiteli odrůdových práv žádné rozdíly. Pro účely poskytování požadovaných informací mohou orgány poskytnout držiteli k dispozici kopie podkladů, které pocházejí z dokumentů obsahujících kromě informací vztahujících se k dotyčným odrůdám držitele odrůdového práva další informace, pokud je zajištěno, že neumožní zjištění totožnosti fyzických osob, které jsou chráněny podle článku 12.
4. Pokud se orgán rozhodne požadované informace odepřít, písemně informuje o tomto rozhodnutí dotyčného držitele odrůdového práva s uvedením důvodů.
Článek 12
Ochrana osobních údajů
1. Na osobu, která poskytuje nebo obdrží údaje podle článků 8, 9, 10 nebo 11, se ohledně osobních údajů vztahují právní předpisy Společenství nebo členských států o ochraně fyzických osob při zpracování osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů.
2. Osoba, která obdrží informace podle článků 8, 9, 10 nebo 11, není bez předchozího souhlasu informátora oprávněna kteroukoli z těchto informací postoupit jiné osobě k jinému účelu nežli k výkonu odrůdového práva Společenství nebo k použití zmocnění podle článku 14 základního nařízení.
KAPITOLA 5
OSTATNÍ POVINNOSTI
Článek 13
Povinnosti pro případ zpracování mimo hospodářství
1. Aniž jsou dotčena omezení stanovená členskými státy podle čl. 14 odst. 3 druhé odrážky základního nařízení, nemůže být sklizený produkt odrůdy podléhající odrůdovému právu Společenství bez předchozího souhlasu držitele odrůdového práva přemístěn za účelem zpracování z hospodářství, v němž byl vyprodukován, pokud zemědělec:
a) neučinil vhodná opatření pro to, aby výrobek předaný ke zpracování byl totožný s výrobkem vzešlým ze zpracování;
b) nezajistí, že vlastní zpracování bude provedeno zpracovatelem, který pojímá provádění zpracování sklizeného materiálu za účelem výsevu vlastně jako službu a který:
- je zapsán podle dotyčných, ve veřejném zájmu přijatých vnitrostátních právních předpisů, nebo se vůči zemědělci zavázal tuto činnost v případě odrůd chráněných odrůdovým právem Společenství oznámit příslušnému orgánu zřízenému, určenému nebo zmocněnému pro uvedený účel členským státem, a to buď orgánem, nebo organizací držitelů odrůdových práv, zemědělců nebo zpracovatelů za účelem zápisu do seznamu vyhotoveného jedním z uvedených příslušných orgánů,
- se vůči zemědělci rovněž zavázal učinit vhodná opatření pro to, aby výrobek předaný ke zpracování byl totožný s výrobkem vzešlým ze zpracování.
2. Za účelem vyhotovení seznamu zpracovatelů podle odstavce 1 mohou členské státy stanovit požadavky na kvalifikaci, které musejí zpracovatelé splňovat.
3. Rejstříky a seznamy zpracovatelů podle odstavce 1 se zveřejňují nebo zpřístupňují organizacím držitelů odrůdových práv, zemědělců a zpracovatelů.
4. Seznamy podle odstavce je třeba vypracovat nejpozději dne 1. července 1997.
KAPITOLA 6
DOHLED DRŽITELE ODRŮDOVÉHO PRÁVA
Článek 14
Dohled nad zemědělci
1. Aby mohl držitel odrůdového práva dohlížet na to, zda jsou plněna ustanovení článku 14 základního nařízení podle tohoto nařízení, pokud jde o plnění povinností dotyčného zemědělce, zemědělec na žádost držitele:
a) poskytne důkazy pro jím předané přehledy informací podle článku 8 prostřednictvím předložení dostupných určujících podkladů, například faktur, použitých etiket nebo jiných vhodných dokladů, jak jsou požadovány podle čl. 13 odst. 1 písm. a), a které se mají vztahovat:
- na poskytování služeb za účelem zpracování sklizených produktů z odrůdy náležející držiteli odrůdového práva třetí stranou, nebo
- v případě čl. 8 odst. 2 písm. e) na dodání rozmnožovacího materiálu odrůdy náležející držiteli odrůdového práva,
nebo dokladem o pěstebních plochách nebo skladovacích zařízeních;
b) poskytnout důkaz uvedený v čl. 4 odst. 3 nebo čl. 7 odst. 5.
2. Aniž jsou dotčeny ostatní právní předpisy Společenství nebo členských států, jsou zemědělci povinni všechny tyto podklady nebo doklady podle odstavce 1 uchovávat nejméně po dobu uvedenou v čl. 8 odst. 3 za předpokladu, že v případě použití etiket informace předaná držitelem odrůdového práva podle čl. 8 odst. 3 pododstavce 2 obsahuje odkazy pro uchování etikety dotyčného množitelského materiálu.
Článek 15
Dohled nad zpracovateli
1. Aby mohl držitel odrůdového práva dohlížet na to, zda jsou plněna ustanovení článku 14 základního nařízení podle této směrnice, pokud jde o plnění povinností dotyčného zpracovatele, zpracovatel na žádost držitele poskytne důkazy pro přehled jím předaných informací podle článku 9 předložením dostupných určujících podkladů, například faktur, vhodných podkladů za účelem identifikace materiálu nebo jiných vhodných podkladů, jak je požadováno podle čl. 13 odst. 1 písm. b) druhé odrážky, nebo vzorku zpracovaného materiálu, který se vztahuje na jím prováděné zpracování sklizeného materiálu odrůdy náležející držiteli odrůdového práva pro zemědělce za účelem výsevu nebo dokladem o zpracovatelských a skladovacích zařízeních.
2. Aniž jsou dotčeny ostatní právní předpisy Společenství nebo členských států, jsou zpracovatelé povinni všechny tyto podklady nebo doklady podle odstavce 1 uchovávat nejméně po dobu uvedenou v čl. 9 odst. 3.
Článek 16
Způsob dohledu
1. Dohled provádí držitel odrůdového práva. Držitel odrůdového práva může uzavřít smlouvy, aby byla zajištěna podpora ze strany organizací zemědělců, zpracovatelů, družstev nebo jiných zemědělských svazů.
2. Podmínky týkající se metod dohledu, jak jsou stanoveny ve smlouvách mezi organizacemi držitelů odrůdových práv, zemědělců nebo zpracovatelů na úrovni Společenství, na celostátní, regionální anebo místní úrovni, se používají jako pokyny, pokud byly tyto dohody písemně oznámeny Komisi prostřednictvím zplnomocněného zástupce dotyčných organizací a zveřejněny v "Úředním věstníku" vydávaném Odrůdovým úřadem Společenství.
KAPITOLA 7
PROTIPRÁVNÍ JEDNÁNÍ A SOUKROMOPRÁVNÍ ŽALOBA
Článek 17
Protiprávní jednání
Držitel odrůdového práva může uplatnit svá práva vztahující se k odrůdovému právu Společenství proti každé osobě, která poruší podmínky stanovené v tomto nařízení, popřípadě omezení ohledně odchylky podle článku 14 základního nařízení.
Článek 18
Zvláštní soukromoprávní žaloba
1. Držitel odrůdového práva může porušitele podle článku 17 kvůli plnění jeho povinností žalovat podle čl. 14 odst. 3 základního nařízení na základě ustanovení tohoto nařízení.
2. Pokud dotyčná osoba se zřetelem na odrůdu nebo více odrůd téhož držitele odrůdového práva opakovaně úmyslně poruší povinnost podle čl. 14 odst. 3 čtvrté odrážky základního nařízení, je vůči držiteli odrůdového práva povinna k úhradě další škody podle čl. 94 odst. 2 základního nařízení; tato povinnost úhrady zahrnuje alespoň paušální částku, která se vypočítává na základě čtyřnásobku průměrné částky poplatku, požadované na stejném území za licenční výrobu odpovídajícího množství rozmnožovacího materiálu chráněné odrůdy dotyčných rostlinných druhů, aniž je dotčena vyšší náhrada škody.
KAPITOLA 8
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. července 1995.
VERORDENING (EG) Nr. 1768/95 VAN DE COMMISSIE van 24 juli 1995 houdende vaststelling, overeenkomstig artikel 14, lid 3, van Verordening (EG) nr. 2100/94 van de Raad inzake het communautaire kwekersrecht, van uitvoeringsbepalingen betreffende de afwijking ten gunste van landbouwers
DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap,
Gelet op Verordening (EG) nr. 2100/94 van de Raad van 27 juli 1994 inzake het communautaire kwekersrecht (1) (hierna "de basisverordening" genoemd), inzonderheid op artikel 14, lid 3,
Overwegende dat artikel 14 van de basisverordening in een afwijking van het communautaire kwekersrecht met het oog op de bescherming van de landbouwproduktie (afwijking ten gunste van landbouwers) voorziet;
Overwegende dat, om uitvoering aan deze afwijking te geven en om de rechtmatige belangen van de kweker en van de landbouwer te beschermen, in uitvoeringsbepalingen voorwaarden moeten worden vastgesteld aan de hand van de in artikel 14, lid 3, van de basisverordening neergelegde criteria;
Overwegende dat in deze verordening deze voorwaarden worden vastgesteld door met name de verplichtingen van de landbouwers, loonwerkers en houders, die uit voornoemde criteria voortvloeien, te omschrijven;
Overwegende dat deze verplichtingen voornamelijk betrekking hebben op de betaling door de landbouwers die van de afwijking gebruik maken, van een billijke vergoeding aan de houder, op het verstrekken van informatie, op het feit dat ervoor moet worden gezorgd dat het oogstprodukt na verwerking identiek is met dat vóór verwerking, en op het toezicht op de naleving van de bepalingen inzake de afwijking;
Overwegende dat tevens de definitie van "kleine landbouwers", die, wanneer zij van de afwijking gebruik maken, daarvoor geen vergoeding aan de houder behoeven te betalen, wordt vervolledigd, met name wat betreft landbouwers die bepaalde voedergewassen of aardappelen verbouwen;
Overwegende dat de Commissie er in de gehele Gemeenschap nauwlettend op zal toezien welke gevolgen de definitie van "kleine landbouwers", zoals neergelegd in de basisverordening en, met name wat de implicaties van braaklegging en - in het geval van aardappelen - de maximale grootte van de oppervlakte betreft, in deze verordening, kan hebben voor de rol van de in artikel 5, lid 3, van deze verordening vastgestelde vergoeding, en zo nodig passende voorstellen zal doen of passende maatregelen zal treffen om in de gehele Gemeenschap voor samenhang te zorgen wat betreft de verhouding tussen het gebruik van in licentie geproduceerd teeltmateriaal en het gebruik van het oogstprodukt op grond van de in artikel 14 van de basisverordening vervatte afwijking;
Overwegende dat het evenwel nog niet mogelijk is geweest te beoordelen in welke mate op grond van de huidige wetgeving van de Lid-Staten van soortgelijke afwijkingen gebruik is gemaakt, in verband met de bedragen die op het ogenblik in rekening worden gebracht voor het in licentie produceren van teeltmateriaal van rassen die op grond van voornoemde wetgeving van de Lid-Staten worden beschermd;
Overwegende dat de Commissie bijgevolg op dit ogenblik, in het kader van de discretionaire bevoegdheid die ingevolge artikel 14, lid 3, van de basisverordening aan de communautaire wetgever is gelaten, niet de juiste hoogte van de billijke vergoeding, die aanmerkelijk lager moet zijn dan het bedrag dat voor het in licentie produceren van teeltmateriaal in rekening wordt gebracht, kan vaststellen;
Overwegende dat evenwel de aanvankelijke hoogte en de wijze waarop deze later kan worden aangepast, zo spoedig mogelijk en uiterlijk op 1 juli 1997 moeten worden vastgesteld;
Overwegende dat met deze verordening bovendien wordt beoogd duidelijk te maken wat het verband is tussen het communautaire kwekersrecht en de uit het bepaalde in artikel 14 van de basisverordening voortvloeiende bevoegdheden enerzijds en de ten gunste van de landbouwer en zijn bedrijf verleende machtiging anderzijds;
Overwegende dat ten slotte moet worden verduidelijkt wat de gevolgen van niet-naleving van de uit de betrokken bepalingen voortvloeiende verplichtingen zijn;
Overwegende dat de raad van bestuur is geraadpleegd;
Overwegende dat de in deze verordening vervatte maatregelen in overennstemming zijn met het advies van het Permanent Comité voor kwekersrechten,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
HOOFDSTUK 1
ALGEMENE BEPALINGEN
Artikel 1
Toepassingsgebied
1. In deze verordening worden de uitvoeringsbepalingen betreffende de voorwaarden voor de tenuitvoerlegging van de in artikel 14, lid 1, van de basisverordening vervatte afwijking vastgesteld.
2. De voorwaarden zijn van toepassing op de bevoegdheden en de uitoefening daarvan en op de verplichtingen en de nakoming daarvan van en door de houder in de zin van artikel 13, lid 1, van de basisverordening, alsmede op de machtiging en de gebruikmaking daarvan en op de verplichtingen en de nakoming daarvan van en door de landbouwer, in zoverre deze bevoegdheden, machtiging en verplichtingen uit het bepaalde in artikel 14 van de basisverordening voortvloeien. Ze zijn eveneens van toepassing op de bevoegdheden, machtiging en verplichtingen die voor anderen uit het bepaalde in artikel 14, lid 3, van de basisverordening voortvloeien.
3. Tenzij in deze verordening anders is bepaald, geldt ten aanzien van de nadere regeling van de uitoefening van de bevoegdheden, de gebruikmaking van de machtigingen en de nakoming van de verplichtingen het recht, met inbegrip van het internationaal privaatrecht, van de Lid-Staat waar het bedrijf van de landbouwer zich bevindt waarop van de afwijking gebruik wordt gemaakt.
Artikel 2
Bescherming van belangen
1. De in artikel 1 bedoelde voorwaarden worden door de houder, die namens de kweker handelt, en door de landbouwer op zodanige wijze toegepast dat beider rechtmatige belangen worden beschermd.
2. De rechtmatige belangen worden geacht niet te worden beschermd, wanneer een of meer van deze belangen worden geschaad, zonder dat rekening wordt gehouden met de noodzaak een redelijk evenwicht tussen al deze belangen te bewaren, of met het vereiste van evenredigheid tussen het doel van de betrokken voorwaarde en het daadwerkelijke effect van de toepassing daarvan.
HOOFDSTUK 2
DE HOUDER EN DE LANDBOUWER
Artikel 3
De houder
1. De uit het bepaalde in artikel 14 van de basisverordening voortvloeiende bevoegdheden en verplichtingen van de houder, zoals in deze verordening nader omschreven, met uitzondering van het recht op een bedrag uit hoofde van de in artikel 5 bedoelde billijke vergoeding, waarvan de hoegrootheid reeds kan worden vastgesteld, zijn niet vatbaar voor overdracht aan anderen. In geval van overdracht van het communautaire kwekersrecht overeenkomstig het bepaalde in artikel 23 van de basisverordening behoren ze evenwel tot de bevoegdheden en verplichtingen waarop deze overdracht betrekking heeft.
2. De in lid 1 bedoelde bevoegdheden kunnen geldend worden gemaakt door individuele houders, door verschillende houders gezamenlijk of door een in de Gemeenschap op communautair, nationaal, regionaal of lokaal niveau opgerichte organisatie van houders. Een organisatie van houders kan slechts namens haar leden handelen, en uitsluitend namens die leden welke de organisatie daartoe schriftelijk last hebben gegeven. Namens de organisatie treden hetzij een of meer van haar vertegenwoordigers, hetzij door haar gemachtigde accountants op, die handelen binnen de grenzen van hun bevoegdheid.
3. Een vertegenwoordiger van de houder of van een organisatie van houders of een gemachtigde accountant moet:
a) zijn woonplaats, zijn zetel of een vestiging in de Gemeenschap hebben;
b) door de houder of de organisatie schriftelijk zijn gemachtigd; en c) bewijzen dat aan de onder a) en b) vastgestelde voorwaarden is voldaan, hetzij aan de hand van relevante, door houders gepubliceerde of aan organisaties van landbouwers verstrekte informatie, hetzij anderszins, en op verzoek een afschrift van de onder b) bedoelde schriftelijke machtiging overleggen aan iedere landbouwer ten aanzien van wie hij de bevoegdheden doet gelden.
Artikel 4
De landbouwer
1. De uit het bepaalde in artikel 14 van de basisverordening voortvloeiende machtiging en verplichtingen van de landbouwer, zoals in deze verordening of in krachtens deze verordening vastgestelde bepalingen nader omschreven, zijn niet vatbaar voor overdracht aan anderen. In geval van overdracht van het bedrijf van de landbouwer behoren ze evenwel tot de bevoegdheden en verplichtingen waarop deze overdracht betrekking heeft, tenzij, wat de verplichting tot betaling van de in artikel 5 bedoelde billijke vergoeding betreft, in de akte van overdracht van het bedrijf anders is bepaald. De overdracht van de machtiging en verplichtingen vindt op hetzelfde ogenblik plaats als de overdracht van het bedrijf.
2. Onder "eigen bedrijf" in de zin van artikel 14, lid 1, van de basisverordening wordt elk bedrijf of gedeelte van een bedrijf verstaan, dat de landbouwer daadwerkelijk voor de teelt van gewassen exploiteert, hetzij als eigendom, hetzij anderszins in eigen naam en voor eigen rekening, met name op grond van een pachtovereenkomst. De vervreemding van een bedrijf of gedeelte van een bedrijf met het oog op de exploitatie daarvan door anderen wordt als een overdracht in de zin van lid 1 beschouwd.
3. De persoon of personen aan wie het bedrijf in eigendom toebehoort op het ogenblik waarop nakoming van een verplichting wordt geëist, wordt of worden geacht de landbouwer te zijn, tenzij hij bewijst of zij bewijzen dat een andere persoon de landbouwer is die overeenkomstig het bepaalde in de leden 1 en 2 de verplichting moet nakomen.
HOOFDSTUK 3
VERGOEDING
Artikel 5
Hoogte van de vergoeding
1. De hoogte van de billijke vergoeding die overeenkomstig artikel 14, lid 3, vierde streepje, van de basisverordening aan de houder moet worden betaald, kan worden vastgesteld bij overeenkomst tussen de houder en de betrokken landbouwer.
2. Wanneer geen dergelijke overeenkomst is gesloten of wanneer ze niet van toepassing is, moet de vergoeding aanmerkelijk lager zijn dan het bedrag dat in rekening wordt gebracht voor het in hetzelfde gebied in licentie produceren van teeltmateriaal van de laagste categorie van hetzelfde ras die voor officiële certificering in aanmerking komt.
Wanneer in het gebied waar het bedrijf van de landbouwer zich bevindt, geen produktie in licentie van teeltmateriaal van het betrokken ras heeft plaatsgevonden en wanneer de hoogte van voornoemd bedrag niet in de gehele Gemeenschap gelijk is, moet de vergoeding aanmerkelijk lager zijn dan het bedrag dat normaliter voor voornoemd doel wordt begrepen in de prijs waartegen teeltmateriaal van de laagste categorie van dat ras die voor officiële certificering in aanmerking komt, in dat gebied wordt verkocht, met dien verstande dat ze niet hoger mag zijn dan voornoemd bedrag dat in rekening wordt gebracht in het gebied waar dat teeltmateriaal is geproduceerd.
3. De vergoeding wordt overeenkomstig het bepaalde in lid 2 als aanmerkelijk lager in de zin van artikel 14, lid 3, vierde streepje, van de basisverordening beschouwd, indien ze niet hoger is dan noodzakelijk om, als economische factor die bepaalt in welke mate van de afwijking gebruik wordt gemaakt, een redelijk evenwichtige verhouding tot stand te brengen of in stand te houden tussen het gebruik van in licentie geproduceerd teeltmateriaal en de aanplanting van het oogstprodukt van de verschillende rassen waarvoor een communautair kwekersrecht is verleend. Deze verhouding wordt als redelijk evenwichtig beschouwd, indien daardoor wordt gewaarborgd dat de houder over het geheel genomen een passende beloning voor het totale gebruik van zijn ras ontvangt.
Artikel 6
Individuele betalingsverplichting
1. Onverminderd het bepaalde in lid 2, ontstaat de individuele verplichting van een landbouwer tot betaling van de billijke vergoeding op het tijdstip waarop hij daadwerkelijk het oogstprodukt voor vermeerderingsdoeleinden in het veld gebruikt.
De houder kan bepalen op welke datum en op welke wijze de betaling moet geschieden. Hij mag evenwel geen eerdere datum voor de betaling vaststellen dan de datum waarop de verplichting ontstaat.
2. In het geval van een overeenkomstig artikel 116 van de basisverordening verleend communautair kwekersrecht ontstaat de individuele verplichting van een landbouwer die gerechtigd is zich op het bepaalde in artikel 116, lid 4, tweede streepje, van de basisverordening te beroepen, op het tijdstip waarop hij na 30 juni 2001 daadwerkelijk het oogstprodukt voor vermeerderingsdoeleinden in het veld gebruikt.
Artikel 7
Kleine landbouwers
1. Onder een oppervlakte waarop wordt verbouwd in de zin van artikel 14, lid 3, derde streepje, van de basisverordening, wordt een oppervlakte verstaan die regelmatig wordt bebouwd en afgeoogst. Met name bosgrond, permanente weiden die gedurende meer dan vijf jaar als zodanig worden gebruikt, blijvend natuurlijk grasland en hiermee gelijkgestelde gevallen, zoals door het Permanent Comité voor kwekersrechten vastgesteld, worden niet beschouwd als oppervlakten waarop wordt verbouwd.
2. Oppervlakten van het bedrijf van de landbouwer, waarop is verbouwd, maar die bestaan uit grond die tijdelijk of blijvend wordt braakgelegd in het verkoopseizoen dat begint op 1 juli en eindigt op 30 juni van het volgende kalenderjaar ("het verkoopseizoen"), waarin de vergoeding zou moeten worden betaald, worden beschouwd als oppervlakten waarop nog steeds wordt verbouwd, indien door de Gemeenschap of door de betrokken Lid-Staat subsidies of compenserende betalingen met betrekking tot deze braaklegging worden toegekend.
3. Onverminderd het bepaalde in artikel 14, lid 3, derde streepje, eerste deelstreepje, van de basisverordening, worden in het geval van overige gewassen (artikel 14, lid 3, derde streepje, tweede deelstreepje, van de basisverordening) onder kleine landbouwers verstaan landbouwers die:
a) in het geval van voedergewassen die onder toepassing van laatstgenoemde bepaling vallen, ongeacht op welke oppervlakte zij andere gewassen dan deze voedergewassen verbouwen, deze voedergewassen niet gedurende meer dan vijf jaar op een grotere oppervlakte verbouwen dan de oppervlakte die nodig zou zijn om 92 ton graan per oogst te produceren;
b) in het geval van aardappelen, ongeacht op welke oppervlakte zij andere gewassen dan aardappelen verbouwen, geen aardappelen verbouwen op een grotere oppervlakte dan de oppervlakte die nodig zou zijn om 185 ton aardappelen per oogst te produceren.
4. De berekening van de in de leden 1, 2 en 3 bedoelde oppervlakten geschiedt voor het grondgebied van elke Lid-Staat:
- in het geval van gewassen die onder toepassing van Verordening (EEG) nr. 1765/92 van de Raad (1) vallen en in het geval van andere voedergewassen dan die welke reeds onder toepassing van die verordening vallen, overeenkomstig de bepalingen en inzonderheid de artikelen 3 en 4 van die verordening of overeenkomstig krachtens die verordening vastgestelde bepalingen; en - in het geval van aardappelen, op basis van de gemiddelde opbrengst per hectare, zoals in de betrokken Lid-Staat vastgesteld overeenkomstig de statistische informatie, verstrekt op grond van Verordening (EEG) nr. 959/93 van de Raad (2) betreffende de door de Lid-Staten te verstrekken statistische informatie over andere gewassen dan granen.
5. Een landbouwer die zich erop beroept een "kleine landbouwer" te zijn, moet in geval van betwisting het bewijs leveren dat aan de voor deze categorie van landbouwers geldende voorwaarden is voldaan. De voor een "kleine producent" geldende voorwaarden in de zin van artikel 8, leden 1 en 2, van Verordening (EEG) nr. 1765/92 zijn te dezen echter niet van toepassing, tenzij de houder ermee instemt dat dit wel het geval is.
HOOFDSTUK 4
INFORMATIE
Artikel 8
Door de landbouwer te verstrekken informatie
1. De bijzonderheden betreffende de relevante informatie die overeenkomstig artikel 14, lid 3, zesde streepje, van de basisverordening door de landbouwer aan de houder moet worden verstrekt, kunnen worden vastgesteld bij overeenkomst tussen de houder en de betrokken landbouwer.
2. Wanneer geen dergelijke overeenkomst is gesloten of wanneer ze niet van toepassing is, moet de landbouwer, onverminderd uit andere bepalingen van het Gemeenschapsrecht of uit de wetgeving van de Lid-Staten voortvloeiende verplichtingen tot het verstrekken van informatie, aan de houder op diens verzoek een verklaring afgeven die alle relevante informatie bevat. De volgende gegevens worden als relevant beschouwd:
a) de naam van de landbouwer, zijn huisadres en het adres van zijn bedrijf;
b) het feit of de landbouwer het oogstprodukt van een of meer rassen van de houder voor aanplanting in het veld op zijn bedrijf heeft gebruikt;
c) in het geval van een zodanig gebruik door de landbouwer, de hoeveelheid oogstprodukt van het ras of de rassen in kwestie die de landbouwer overeenkomstig artikel 14, lid 1, van de basisverordening heeft gebruikt;
d) in hetzelfde geval, de naam en het adres van de persoon of personen die voor hem een dienst, bestaande in de verwerking van het betrokken oogstprodukt voor aanplanting, heeft of hebben verricht;
e) indien de overeenkomstig het bepaalde onder b), c) of d) verkregen informatie niet overeenkomstig het bepaalde in artikel 14 kan worden bevestigd, de gebruikte hoeveelheid in licentie geproduceerd teeltmateriaal van de betrokken rassen, alsmede de naam en het adres van de leverancier of leveranciers daarvan; en f) in het geval van een landbouwer die zich op het bepaalde in artikel 116, lid 4, tweede streepje, van de basisverordening beroept, het feit of hij reeds zonder betaling van een vergoeding het betrokken ras voor het in artikel 14, lid 1, van de basisverordening omschreven doel heeft gebruikt en, zo ja, vanaf wanneer.
3. De in lid 2, onder b), c), d) en e), bedoelde informatie moet betrekking hebben op het lopende verkoopseizoen en op een of meer van de voorgaande drie verkoopseizoenen, waarvoor de houder nog niet eerder overeenkomstig het bepaalde in lid 4 of lid 5 een verzoek om informatie heeft gedaan.
Het eerste verkoopseizoen waarop de informatie betrekking moet hebben, is echter dat waarin het eerste dergelijke verzoek met betrekking tot het ras of de rassen in kwestie en de betrokken landbouwer werd gedaan, mits de houder passende maatregelen had getroffen om ervoor te zorgen dat de landbouwer bij het verkrijgen van teeltmateriaal van het ras of de rassen vóór of in die tijd tenminste op de hoogste was van het feit dat een aanvraag om verlening van een communautair kwekersrecht was ingediend of dat een dergelijk recht was verleend, alsmede van de aan het gebruik van dat teeltmateriaal verbonden voorwaarden.
In het geval van rassen die onder toepassing van het bepaalde in artikel 116 van de basisverordening vallen, en ten aanzien van landbouwers die gerechtigd zijn zich op het bepaalde in artikel 116, lid 4, tweede streepje, van de basisverordening te beroepen, is het eerste verkoopseizoen 2001/2002.
4. De houder moet in zijn verzoek zijn naam en adres, het ras of de rassen waarover hij informatie verlangt, en de referentie of referenties van het communautaire kwekersrecht of de communautaire kwekersrechten in kwestie vermelden. Indien de landbouwer dit verlangt, moet het verzoek schriftelijk geschieden en moet het bewijs van de hoedanigheid van houder worden geleverd. Onverminderd het bepaalde in lid 5, moet het verzoek rechtstreeks tot de betrokken landbouwer worden gericht.
5. Een verzoek dat niet rechtstreeks tot de betrokken landbouwer is gericht, wordt geacht aan het bepaalde in lid 4, derde zin, te voldoen, indien het met hun voorafgaande toestemming door bemiddeling van respectievelijk de volgende lichamen of personen aan landbouwers wordt toegezonden:
- organisaties van landbouwers of cooeperaties, wat betreft alle landbouwers die lid van de betrokken organisatie of cooeperatie zijn; of - loonwerkers, wat betreft alle landbouwers voor wie zij in het lopende verkoopseizoen en in de voorgaande drie verkoopseizoenen, te beginnen met het in lid 3 bedoelde verkoopseizoen, een dienst, bestaande in de verwerking van het betrokken oogstprodukt voor aanplanting, hebben verricht; of - leveranciers van in licentie geproduceerd teeltmateriaal van rassen van de houder, wat betreft alle landbouwers aan wie zij in het lopende verkoopseizoen en in de voorgaande drie verkoopseizoenen, te beginnen met het in lid 3 bedoelde verkoopseizoen, dergelijk teeltmateriaal hebben geleverd.
6. In een verzoek dat overeenkomstig het bepaalde in lid 5 geschiedt, behoeven geen individuele landbouwers te worden vermeld. De organisaties, cooeperaties, loonwerkers of leveranciers kunnen door de betrokken landbouwers worden gemachtigd de vereiste informatie aan de houder te bezorgen.
Artikel 9
Door de loonwerker te verstrekken informatie
1. De bijzonderheden betreffende de relevante informatie die overeenkomstig artikel 14, lid 3, zesde streepje, van de basisverordening door de loonwerker aan de houder moet worden verstrekt, kunnen worden vastgesteld bij overeenkomst tussen de houder en de betrokken loonwerker.
2. Wanneer geen dergelijke overeenkomst is gesloten of wanneer ze niet van toepassing is, moet de loonwerker, onverminderd uit andere bepalingen van het Gemeenschapsrecht of uit de wetgeving van de Lid-Staten voortvloeiende verplichtingen tot het verstrekken van informatie, aan de houder op diens verzoek een verklaring afgeven die alle relevante informatie bevat. De volgende gegevens worden als relevant beschouwd:
a) de naam van de loonwerker, zijn huisadres en het adres van zijn bedrijf;
b) het feit of de loonwerker een dienst, bestaande in de verwerking van het oogstprodukt van een of meer rassen van de houder voor aanplanting, heeft verricht, indien aan de loonwerker werd meegedeeld welk ras of welke rassen het betrof, of indien dit anderszins aan de loonwerker bekend was;
c) indien de loonwerker een dergelijke dienst heeft verricht, de hoeveelheid oogstprodukt van het ras of de rassen in kwestie die door de loonwerker voor aanplanting is verwerkt, en de totale hoeveelheid die deze verwerking heeft opgeleverd;
d) de data waarop en de plaatsen waar de onder c) bedoelde verwerking heeft plaatsgevonden; en e) de naam en het adres van de persoon of personen voor wie hij de onder c) bedoelde dienst inzake verwerking heeft verricht, alsmede de respectieve hoeveelheden.
3. De in lid 2, onder b), c), d) en e), bedoelde informatie moet betrekking hebben op het lopende verkoopseizoen en op een of meer van de voorgaande drie verkoopseizoenen, waarvoor de houder nog niet eerder overeenkomstig het bepaalde in lid 4 of lid 5 een verzoek heeft gedaan; het eerste verkoopseizoen waarop de informatie betrekking moet hebben, is echter dat waarin het eerste dergelijke verzoek met betrekking tot het ras of de rassen in kwestie en de betrokken loonwerker werd gedaan.
4. Het bepaalde in artikel 8, lid 4, is van overeenkomstige toepassing.
5. Een verzoek dat niet rechtstreeks tot de betrokken loonwerker is gericht, wordt geacht aan het bepaalde in artikel 8, lid 4, derde zin, te voldoen, indien het met hun voorafgaande toestemming door bemiddeling van respectievelijk de volgende lichamen of personen aan loonwerkers wordt toegezonden:
- in de Gemeenschap op communautair, nationaal, regionaal of lokaal niveau opgerichte organisaties van loonwerkers, wat betreft alle loonwerkers die lid van de betrokken organisatie zijn of daarin zijn vertegenwoordigd;
- landbouwers, wat betreft alle loonwerkers die in het lopende verkoopseizoen en in de voorgaande drie verkoopseizoenen, te beginnen met het in lid 3 bedoelde verkoopseizoen, voor hen een dienst, bestaande in de verwerking van het betrokken oogstprodukt voor aanplanting, hebben verricht.
6. In een verzoek dat overeenkomstig het bepaalde in lid 5 geschiedt, behoeven geen individuele loonwerkers te worden vermeld. De organisaties of landbouwers kunnen door de betrokken loonwerkers worden gemachtigd de vereiste informatie aan de houder te bezorgen.
Artikel 10
Door de houder te verstrekken informatie
1. De bijzonderheden betreffende de informatie die overeenkomstig artikel 14, lid 3, vierde streepje, van de basisverordening door de houder aan de landbouwer moet worden verstrekt, kunnen worden vastgesteld bij overeenkomst tussen de landbouwer en de betrokken houder.
2. Wanneer geen dergelijke overeenkomst is gesloten of wanneer ze niet van toepassing is, moet de houder, onverminderd uit andere bepalingen van het Gemeenschapsrecht of uit de wetgeving van de Lid-Staten voortvloeiende verplichtingen tot het verstrekken van informatie, aan de landbouwer van wie de houder betaling van de in artikel 5 bedoelde vergoeding heeft geëist, op diens verzoek een verklaring afgeven die alle relevante informatie bevat. De volgende gegevens worden als relevant beschouwd:
- het bedrag dat in rekening wordt gebracht voor het in licentie produceren, in het gebied waar het bedrijf van de landbouwer zich bevindt, van teeltmateriaal van de laagste categorie van hetzelfde ras die voor officiële certificering in aanmerking komt; of - wanneer in het gebied waar het bedrijf van de landbouwer zich bevindt, geen produktie in licentie van teeltmateriaal van het betrokken ras heeft plaatsgevonden en wanneer de hoogte van voornoemd bedrag niet in de gehele Gemeenschap gelijk is, het bedrag dat normaliter voor voornoemd doel wordt begrepen in de prijs waartegen teeltmateriaal van de laagste categorie van dat ras die voor officiële certificering in aanmerking komt, in dat gebied wordt verkocht, alsmede voornoemd bedrag dat in rekening wordt gebracht in het gebied waar dat teeltmateriaal is geproduceerd.
Artikel 11
Door officiële instanties te verstrekken informatie
1. Wanneer een houder een officiële instantie om informatie over het daadwerkelijke gebruik van een bepaald ras of bepaalde rassen voor aanplanting of over de resultaten van dit gebruik verzoekt, moet hij zulks schriftelijk doen. De houder moet in zijn verzoek zijn naam en adres vermelden en aangeven over welke rassen hij informatie verlangt, alsook welke soort informatie hij verlangt. Hij moet eveneens bewijzen dat hij de houder is.
2. Onverminderd het bepaalde in artikel 12, kan de officiële instantie slechts weigeren de gevraagde informatie te verstrekken, indien:
- zij niet bij het toezicht op de landbouwproduktie betrokken is; of - het haar uit hoofde van de bepalingen van het Gemeenschapsrecht of de bepalingen van de Lid-Staten betreffende de algemene discretionaire bevoegdheid ter zake van handelingen van officiële instanties niet is toegestaan deze informatie aan houders te verstrekken; of - het overeenkomstig de bepalingen van het Gemeenschapsrecht of de wetgeving van een Lid-Staat, op grond waarvan de informatie is verzameld, tot haar discretionaire bevoegdheid behoort te weigeren deze informatie te verstrekken; of - de gevraagde informatie niet of niet langer beschikbaar is; of - deze informatie niet bij de normale uitoefening van de taak van de officiële instantie kan worden verkregen; of - het verkrijgen van deze informatie extra werk of kosten zou vergen; of - deze informatie specifiek betrekking heeft op materiaal dat niet tot rassen van de houder behoort.
De betreffende officiële instanties delen de Commissie de wijze mede waarop zij het in het derde streepje bedoelde voorbehoud uitoefenen.
3. De officiële instantie mag bij het verstrekken van de informatie houders niet ongelijk behandelen. De officiële instantie kan de gevraagde informatie verstrekken door de houder kopieën ter beschikking te stellen van documenten die ook andere informatie bevatten dan die welke op materiaal van rassen van de houder betrekking heeft, mits er zorg voor wordt gedragen dat het op generlei wijze mogelijk is de identiteit te achterhalen van personen die op grond van de in artikel 12 bedoelde bepalingen bescherming genieten.
4. Indien de officiële instantie besluit te weigeren de gevraagde informatie te verstrekken, stelt zij de houder schriftelijk hiervan in kennis en deelt zij hem de redenen van haar besluit mee.
Artikel 12
Bescherming van persoonsgegevens
1. Elke persoon die overeenkomstig het bepaalde in artikel 8, 9, 10 of 11 informatie verstrekt of ontvangt, is met betrekking tot persoonsgegevens onderworpen aan de bepalingen van het Gemeenschapsrecht of de wetgeving van de Lid-Staten inzake de bescherming van personen ten aanzien van de verwerking en het vrije verkeer van persoonsgegevens.
2. Het is elke persoon die overeenkomstig het bepaalde in artikel 8, 9, 10 of 11 informatie ontvangt, verboden zonder toestemming van de persoon die deze informatie heeft verstrekt, deze informatie zelfs gedeeltelijk aan een andere persoon door te geven of ze voor een ander doel te gebruiken dan om het communautaire kwekersrecht uit te oefenen, respectievelijk van de in artikel 14 van de basisverordening vervatte machtiging gebruik te maken.
HOOFDSTUK 5
OVERIGE VERPLICHTINGEN
Artikel 13
Verplichtingen in geval van verwerking buiten het bedrijf van de landbouwer
1. Onverminderd de eventuele beperkingen die de Lid-Staten overeenkomstig artikel 14, lid 3, tweede streepje, van de basisverordening hebben opgelegd, mag het oogstprodukt van een ras waarvoor een communautair kwekersrecht is verleend, niet zonder voorafgaande toestemming van de houder van het bedrijf waarop het is verkregen, worden weggevoerd om voor aanplanting te worden verwerkt, tenzij de landbouwer:
a) passende maatregelen heeft getroffen om ervoor te zorgen dat het produkt na verwerking identiek is met het produkt vóór verwerking; en b) erop toeziet dat de verwerking daadwerkelijk wordt uitgevoerd door een loonwerker die diensten, bestaande in de verwerking van het oogstprodukt voor aanplanting, verricht, welke - hetzij overeenkomstig op grond van het algemeen belang vastgestelde wettelijke bepalingen van de betrokken Lid-Staat in een register is opgenomen, hetzij zich er jegens de landbouwer toe heeft verbonden deze werkzaamheid, wat betreft rassen waarvoor een communautair kwerkersrecht is verleend, aan te melden bij het bevoegde lichaam dat te dien einde in deze Lid-Staat is opgericht, aangewezen of gemachtigd, hetzij door een officiële instantie, hetzij door een organisatie van houders, landbouwers of loonwerkers, om vervolgens in een door voornoemd bevoegd lichaam opgestelde lijst te worden opgenomen, en - zich er jegens de landbouwer toe heeft verbonden eveneens passende maatregelen te treffen om ervoor te zorgen dat het produkt na verwerking identiek is met het produkt vóór verwerking.
2. De Lid-Staten kunnen met het oog op het opstellen van een lijst van loonwerkers, zoals in lid 1 bedoeld, eisen inzake vakbekwaamheid vaststellen waaraan de loonwerkers moeten voldoen.
3. De in lid 1 bedoelde registers en lijsten worden gepubliceerd of ter beschikking van de organisaties van houders, landbouwers en loonwerkers gesteld.
4. De in lid 1 bedoelde lijsten worden uiterlijk op 1 juli 1997 opgesteld.
HOOFDSTUK 6
TOEZICHT DOOR DE HOUDER
Artikel 14
Toezicht op landbouwers
1. Opdat de houder toezicht zou kunnen uitoefenen op de naleving overeenkomstig deze verordening van het bepaalde in artikel 14 van de basisverordening, wat de nakoming door de landbouwer van zijn verplichtingen betreft, moet de landbouwer op verzoek van de houder:
a) de juistheid van de informatie, vervat in de in artikel 8 bedoelde verklaringen, aantonen door overlegging van de beschikbare relevante documenten zoals facturen, gebruikte etiketten of andere bewijsstukken, zoals op grond van artikel 13, lid 1, onder a), vereist, die betrekking hebben op - de verrichting door derden van diensten, bestaande in de verwerking van het oogstprodukt van een ras van de houder voor aanplanting, of - in het geval van artikel 8, lid 2, onder e), de levering van teeltmateriaal van een ras van de houder,
of door het tonen van het land of de opslaginstallaties;
b) het op grond van artikel 4, lid 3, of artikel 7, lid 5, vereiste bewijs leveren.
2. Onverminderd andere bepalingen van het Gemeenschapsrecht of de wetgeving van de Lid-Staten, moeten de landbouwers alle in lid 1 bedoelde documenten of bewijsstukken ten minste gedurende de in artikel 8, lid 3, vastgestelde periode bewaren, mits, wat gebruikte etiketten betreft, de door de houder verstrekte informatie, zoals bedoeld in artikel 8, lid 3, tweede alinea, de instructie bevatten dat het bij het geleverde teeltmateriaal horende etiket moest worden bewaard.
Artikel 15
Toezicht op loonwerkers
1. Opdat de houder toezicht zou kunnen uitoefenen op de naleving overeenkomstig deze verordening van het bepaalde in artikel 14 van de basisverordening, wat de nakoming door de loonwerker van zijn verplichtingen betreft, moet de loonwerker op verzoek van de houder de juistheid van de informatie, vervat in de in artikel 9 bedoelde verklaringen, aantonen door overlegging van de beschikbare relevante documenten zoals facturen, bewijsstukken aan de hand waarvan het materiaal kan worden geïdentificeerd, andere geschikte bewijsstukken, zoals op grond van artikel 13, lid 1, onder b), tweede streepje, vereist, of monsters van het verwerkte materiaal, die betrekking hebben op de verrichting door hem ten behoeve van landbouwers van diensten, bestaande in de verwerking van het oogstmateriaal van een ras van de houder voor aanplanting, of door het tonen van de verwerkings- of opslaginstallaties.
2. Onverminderd andere bepalingen van het Gemeenschapsrecht of de wetgeving van de Lid-Staten, moeten de loonwerkers alle in lid 1 bedoelde documenten of bewijsstukken ten minste gedurende de in artikel 9, lid 3, vastgestelde periode bewaren.
Artikel 16
Wijze van uitoefening van het toezicht
1. Het toezicht wordt door de houder uitgeoefend. Hij kan passende regelingen treffen om zich door organisaties van landbouwers of loonwerkers, cooeperaties of andere kringen uit de landbouwsector te laten bijstaan.
2. De bepalingen inzake de methoden van toezicht, die zijn vastgesteld in overeenkomsten tussen organisaties van houders en organisaties van landbouwers of loonwerkers, die in de Gemeenschap op communautair, nationaal, regionaal of lokaal niveau zijn opgericht, dienen als richtsnoer, indien deze overeenkomsten door gemachtigde vertegenwoordigers van de betrokken organisaties schriftelijk ter kennis van de Commissie zijn gebracht en in het "Mededelingenblad" van het Communautair Bureau voor planterassen zijn gepubliceerd.
HOOFDSTUK 7
INBREUKEN EN BIJZONDERE CIVIELE RECHTS VORDERINGEN
Artikel 17
Inbreuken
De houder kan de uit het communautaire kwekersrecht voortvloeiende rechten doen gelden jegens een ieder die inbreuk maakt op een van de voorwaarden of beperkingen die overeenkomstig deze verordening aan de in artikel 14 van de basisverordening vervatte afwijking zijn verbonden.
Artikel 18
Bijzondere civiele rechtsvorderingen
1. De houder kan van een persoon als in artikel 17 bedoeld in rechte eisen dat hij zijn verplichtingen uit hoofde van artikel 14, lid 3, van de basisverordening, zoals in deze verordening nader omschreven, nakomt.
2. Wanneer een dergelijke persoon herhaaldelijk en opzettelijk zijn verplichting uit hoofde van artikel 14, lid 3, vierde streepje, van de basisverordening met betrekking tot een of meer rassen van dezelfde houder niet is nagekomen, is hij ter vergoeding aan de houder van alle andere daardoor ontstane schade overeenkomstig artikel 94, lid 2, van de basisverordening gehouden tot betaling van ten minste een forfaitaire som, berekend op basis van het viervoud van het gemiddelde bedrag dat in rekening wordt gebracht voor het in hetzelfde gebied in licentie produceren van een overeenkomstige hoeveelheid teeltmateriaal van beschermde rassen van het betrokken gewas, onverminderd de verplichting tot vergoeding van eventuele hogere schade.
HOOFDSTUK 8
SLOTBEPALINGEN
Artikel 19
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking op de dag van haar bekendmaking in het Publikatieblad van de Europese Gemeenschappen.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke Lid-Staat.
Gedaan te Brussel, 24 juli 1995.