Směrnice Rady
ze dne 21. ledna 1980
o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti porodních asistentek a jejího výkonu
(80/155/EHS)
RADA EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména její články 49, 57 a 66,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Shromáždění [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle článku 57 Smlouvy je třeba provést koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti porodní asistentky a jejího výkonu; že je vhodné s ohledem na zájmy veřejného zdraví vytvořit ve Společenství jednotnou definici činnosti dotyčných osob a jejich vzdělání; že se nejevilo žádoucí zavést jednotný studijní plán ve všech členských státech; že je naopak dobré členským státům ponechat co největší volnost v organizování výuky; že nejlepším řešením je tedy stanovení základních požadavků;
vzhledem k tomu, že koordinace stanovená touto směrnicí nevylučuje pozdější koordinaci;
vzhledem k tomu, že pokud jde o vzdělávání, většina členských států v současnosti nerozlišuje mezi porodními asistentkami, které vykonávají svou činnost v pracovním poměru, a těmi, které ji vykonávají jako samostatnou výdělečnou činnost; že z tohoto důvodu je nezbytné rozšířit působnost této směrnice i na porodní asistentky v pracovním poměru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Členské státy podmíní přístup k činnosti porodní asistentky pod označeními uvedenými v článku 1 směrnice 80/154/EHS [4] a její výkon získáním diplomu, osvědčení nebo jiného dokladu o dosažené kvalifikaci porodních asistentek uvedeného v článku 3 dotyčné směrnice, které zaručují, že oprávněná osoba během své odborné přípravy získala
a) přiměřené znalosti z věd, o které se opírá činnost porodní asistentky, zejména z porodnictví a gynekologie;
b) přiměřené znalosti profesní etiky a právní úpravy oboru;
c) podrobné znalosti o biologických funkcích, anatomii a fyziologii v oblasti porodnictví a o novorozencích a také znalosti o vztahu mezi zdravotním stavem a fyzickým a sociálním prostředím člověka a o jeho chování;
d) přiměřené klinické zkušenosti získané pod dohledem personálu kvalifikovaného v oblasti porodnictví a ve schválených zařízeních;
e) nezbytné znalosti vzdělání zdravotníků a zkušenosti ze spolupráce s nimi.
2. Vzdělání uvedené v odstavci 1 zahrnuje
- buď řádnou speciální odbornou přípravu pro porodní asistentky zahrnující teoretickou a praktickou výuku po dobu nejméně tří let; přístup k této odborné přípravě je podmíněn dokončením nejméně deseti let povinné školní docházky,
- nebo řádnou speciální odbornou přípravu pro porodní asistentky, které trvá nejméně 18 měsíců a přístup k němu je podmíněn získáním diplomu, osvědčení nebo jiného dokladu o dosažené kvalifikaci zdravotních sester odpovědné za obecnou péči uvedeného v článku 3 směrnice 77/452/EHS [5].
3. Speciální odborná příprava porodních asistentek uvedená v odst. 2 první odrážce musí zahrnovat alespoň ty předměty studijního plánu, které jsou uvedeny v příloze.
Odborná příprava uvedená v odstavci 2 druhé odrážce musí zahrnovat alespoň ty předměty studijního plánu, které jsou uvedeny v příloze a které netvoří součást odpovídající výuky v rámci odborné přípravy zdravotních sester.
4. Členské státy zajišťují, aby zařízení pověřená vzděláváním porodních asistentek odpovídala za koordinaci teorie a praxe během celého studijního programu.
Teoretická a technická výuka zmíněná v části A přílohy musí být vyvážená a koordinovaná s praktickým klinickým výcvikem porodních asistentek uvedeným v části B této přílohy tak, aby znalosti a zkušenosti uvedené v odstavci 1 mohly být získány odpovídajícím způsobem.
Klinický výcvik porodních asistentek musí mít formu praxe pod dohledem uskutečňované v nemocničních zařízeních nebo v jiných zdravotnických zařízeních schválené příslušnými orgány nebo institucemi. Během tohoto výcviku se uchazečky na porodní asistentky podílejí na činnosti dotyčných zařízení, pokud tato činnost přispívá k jejich vzdělávání. Seznamují se s odpovědností spojenou s činností porodních asistentek.
Článek 2
Po pravidelném hodnocení výsledků různých postupů vzdělávání uvedených v čl. 1 odst. 2 podá Komise Radě zprávu poprvé šest let po oznámení této směrnice. Zmíněné hodnocení provede ve spolupráci s Poradním výborem pro vzdělávání porodních asistentek.
Na základě výsledků tohoto hodnocení předloží Komise návrhy změn směřující ke sblížení minimálních kritérií stanovených pro zmíněné postupy vzdělávání za podmínek stanovených v čl. 2 odst. 1 první odrážce první pododrážce a druhé odrážce směrnice 80/154/EHS. Rada o těchto návrzích neprodleně rozhodne.
Článek 3
Bez ohledu na článek 1 mohou členské státy povolit rozvolněnou odbornou přípravu za podmínek schválených příslušnými vnitrostátními orgány.
Celková délka rozvolněné odborné přípravy nesmí být kratší než délka řádné odborné přípravy. Úroveň vzdělání nesmí být narušena rozvolněnou povahou odborné přípravy.
Článek 4
Členské státy zajistí, aby porodní asistentky byly způsobilé k přístupu alespoň k těmto činnostem a jejich výkonu:
1. poskytovat správné informace a rady v oblasti plánovaného rodičovství;
2. diagnostikovat těhotenství, sledovat normální těhotenství, provádět vyšetření nezbytná ke sledování průběhu normálního těhotenství;
3. předepisovat nebo doporučovat vyšetření nezbytná pro co nejrychlejší diagnózu rizikového těhotenství;
4. vypracovat program přípravy budoucích rodičů na jejich úlohu, zajistit úplnou přípravu na porod a poskytovat rady v oblasti hygieny a výživy;
5. pomáhat rodičce při porodu a sledovat stav plodu v děloze vhodnými klinickými a technickými prostředky;
6. provádět spontánní porody, jedná-li se o polohu pánevní včetně případného nástřihu hráze, a v naléhavých případech i porody v poloze pánevní;
7. rozpoznávat u matky nebo dítěte příznaky anomálií, které vyžadují zásah lékaře, a pomáhat lékaři v případě zásahu; přijímat neodkladná opatření v nepřítomnosti lékaře, zejména ruční vyjmutí placenty a případné následné ruční vyšetření dělohy;
8. vyšetřit novorozence a pečovat o něj; činit veškeré kroky, které se jeví nezbytnými, a provádět popřípadě okamžitou resuscitaci;
9. pečovat o rodičku, sledovat ji v šestinedělí a poskytovat jí veškeré potřebné rady umožňující vývoj novorozence v nejlepších podmínkách;
10. uplatňovat léčbu předepsanou lékařem;
11. vypracovat všechny nezbytné písemné zprávy.
Článek 5
Tato směrnice se rovněž vztahuje na státní příslušníky členských států, kteří v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství [6] vykonávají nebo budou vykonávat některou z činností uvedených v článku 1 směrnice 80/154/EHS v pracovním poměru.
Článek 6
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí do tří let od jejího oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 7
Setká-li členský stát v určitých oblastech při provádění této směrnice s vážnými obtížemi, prověří Komise tyto obtíže společně s dotyčným státem a vyžádá si stanovisko Výboru vyšších úředníků pro veřejné zdraví, zřízeného rozhodnutím 75/365/EHS [7] naposledy pozměněným rozhodnutím 80/157/EHS [8].
Komise případně předloží Radě vhodné návrhy.
Článek 8
Nejpozději šest let po oznámení této směrnice Rada na návrh Komise a na základě stanoviska poradního výboru rozhodne, má-li být odchylka stanovená v bodě 3 části B přílohy zrušena nebo její působnost omezena.
Článek 9
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 21. ledna 1980.
RICHTLIJN VAN DE RAAD van 21 januari 1980 inzake de coördinatie van de wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen betreffende de toegang tot en de uitoefening van de werkzaamheden van verloskundige (80/155/EEG)
DE RAAD VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Economische Gemeenschap, inzonderheid op de artikelen 49,57 en 66,
Gezien het voorstel van de Commissie (1),
Gezien het advies van het Europese Parlement (2),
Gezien het advies van het Economisch en Sociaal Comité (3),
Overwegende dat krachtens artikel 57 van het Verdrag de coördinatie van de wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen inzake de toegang tot en de uitoefening van de werkzaamheden van verloskundigen moet worden verwezenlijkt ; dat men om redenen van volksgezondheid binnen de Gemeenschap moet streven naar een gemeenschappelijke afbakening van het werkterrein van de betrokken beroepsbeoefenaren en van hun opleiding ; dat het te dien einde niet wenselijk voorkwam voor alle Lid-Staten een zelfde studieprogramma verplicht te stellen ; dat aan deze Lid-Staten daarentegen de grootst mogelijke vrijheid moet worden gelaten bij de organisatie van hun onderwijs ; dat bijgevolg de beste regeling erin bestaat om alleen minimumnormen vast te leggen;
Overwegende dat de door deze richtlijn beoogde coördinatie van de uitoefeningsvoorwaarden een verdere coördinatie evenwel niet uitsluit;
Overwegende dat er in de meeste Lid-Staten momenteel geen onderscheid bestaat tussen de opleiding van verloskundigen in loondienst en die van zelfstandige verloskundigen ; dat het derhalve noodzakelijk lijkt het toepassingsgebied van deze richtlijn uit te breiden tot verloskundigen in loondienst,
HEEFT DE VOLGENDE RICHTLIJN VASTGESTELD:
Artikel 1
1. De Lid-Staten stellen de toegang tot de werkzaamheden van verloskundige en de uitoefening ervan onder de in artikel 1 van Richtlijn 80/154/EEG (4) bedoelde titels afhankelijk van het bezit van een diploma, certificaat of andere titel als bedoeld in artikel 3 van voornoemde richtlijn, waardoor wordt gewaarborgd dat de betrokkene gedurende zijn totale opleidingstijd: a) voldoende kennis heeft verworven van de wetenschappen waarop de werkzaamheden van de verloskundige berusten, met name de verloskunde en de gynaecologie;
b) voldoende kennis heeft verworven van de beroepsethiek en de beroepswetgeving;
c) een diepgaande kennis heeft verworven van de biologische functies, de anatomie en de fysiologie op het gebied van de verloskunde en de perinatalogie, alsmede een kennis van het verband tussen de gezondheidstoestand en de natuurlijke en sociale omgeving van de mens, en van zijn gedrag;
d) voldoende klinische ervaring heeft opgedaan onder toezicht van deskundigen op het gebied van de verloskunde en in erkende inrichtingen;
e) het noodzakelijke begrip heeft verkregen betreffende de opleiding van het op het gebied van de gezondheidszorg werkzame personeel, en ervaring heeft opgedaan op het stuk van samenwerking met dit personeel.
2. De in lid 1 bedoelde opleiding omvat: - hetzij een specifieke full-time opleiding tot verloskundige van ten minste drie jaar praktisch en theoretisch onderwijs ; voor de toelating tot deze opleiding is vereist dat de eerste tien jaar van de algemene schoolopleiding met goed gevolg zijn doorlopen;
- hetzij een specifieke full-time opleiding tot verloskundige van ten minste achttien maanden, voor de toelating waartoe men in het bezit moet zijn van een diploma, certificaat of een andere titel van verantwoordelijk algemeen ziekenverpleger, bedoeld in artikel 3 van Richtlijn 77/452/EEG (5).
3. De in het voorgaande lid, eerste streepje, bedoelde specifieke opleiding tot verloskundige moet ten minste betrekking hebben op de vakken van het in de bijlage opgenomen opleidingsprogramma. (1)PB nr. C 18 van 12.2.1970, blz. 1. (2)PB nr. C 101 van 4.8.1970, blz. 26. (3)PB nr. C 146 van 11.12.1970, blz. 17. (4)Zie blz. 1 van dit Publikatieblad. (5)PB nr. L 176 van 15.7.1977, blz. 1.
De in lid 2, tweede streepje, bedoelde opleiding moet ten minste betrekking hebben op die onderdelen van het in de bijlage opgenomen opleidingsprogramma die niet gelijkwaardig zijn onderwezen in het kader van de opleiding tot verantwoordelijk algemeen ziekenverpleger.
4. De Lid-Staten zien erop toe dat de met de opleiding van verloskundigen belaste inrichting verantwoordelijk is voor de coördinatie tussen theorie en praktijk gedurende het gehele studieprogramma.
Het theoretische en technische onderwijs, bedoeld in deel A van de bijlage, moet in evenwicht worden gebracht en worden gecoördineerd met de klinische opleiding voor verloskundigen, bedoeld in deel B van dezelfde bijlage, zodat de in lid 1 aangegeven kennis en ervaring op voldoende wijze kan worden verworven en opgedaan.
Voor de klinische opleiding voor verloskundigen moeten stages worden gevolgd in ziekenhuisafdelingen of bij andere inrichtingen voor gezondheidszorg welke door de bevoegde autoriteiten of instanties zijn erkend. Tijdens deze opleiding nemen de leerling-verloskundigen deel aan de werkzaamheden van de betrokken diensten, voor zover deze werkzaamheden bijdragen tot hun opleiding. Zij worden vertrouwd gemaakt met de verantwoordelijkheden die aan de werkzaamheden van verloskundigen verbonden zijn.
Artikel 2
Na op gezette tijden de resultaten van de verschillende in artikel 1, lid 2, genoemde wegen voor de opleiding te hebben onderzocht, brengt de Commissie, voor de eerste maal zes jaar na kennisgeving van deze richtlijn, verslag uit aan de Raad. Dit onderzoek wordt uitgevoerd met bijstand van het Raadgevend Comité voor de opleiding van verloskundigen.
Afhankelijk van de resultaten van dit onderzoek legt de Commissie wijzigingsvoorstellen voor om de vastgestelde minimumcriteria van de genoemde opleidingswegen aan te passen aan de voorwaarden die zijn vastgesteld in artikel 2, lid 1, eerste streepje, eerste substreepje, en tweede streepje, van Richtlijn 80/154/EEG. De Raad neemt over deze voorstellen onverwijld een besluit.
Artikel 3
Niettegenstaande het bepaalde in artikel 1 kunnen de Lid-Staten een part-time opleiding toestaan onder voorwaarden waarmee de bevoegde nationale autoriteiten instemmen.
De totale duur van de part-time opleiding mag niet korter zijn dan die van de full-time opleiding. Het opleidingsniveau mag niet door het part-time karakter in gevaar worden gebracht.
Artikel 4
De Lid-Staten dragen er zorg voor dat verloskundigen ten minste toegang hebben tot de hierna genoemde werkzaamheden en deze tevens mogen uitoefenen: 1. goede voorlichting en adviezen over geboorteregeling verstrekken;
2. zwangerschap vaststellen en het normale verloop ervan blijven volgen, onderzoeken verrichten die nodig zijn voor het toezicht op het verloop van de normale zwangerschap;
3. de onderzoeken voorschrijven of adviseren die nodig zijn voor het zo vroeg mogelijk stellen van de diagnose van een zwangerschap met gevaar voor complicaties;
4. een programma opstellen ter voorbereiding op het ouderschap en de volledige voorbereiding op de bevalling, en de ouders raadgevingen verstrekken over hygiëne en voeding;
5. de vrouw tijdens de bevalling bijstaan en de toestand van de foetus in utero volgen met behulp van passende klinische en technische middelen;
6. normale bevallingen verrichten bij achterhoofdsligging en daarbij zo nodig episiotomie toepassen, alsmede in noodgevallen bevallingen verrichten bij stuitligging;
7. bij moeder en kind de tekenen van stoornissen onderkennen waarbij het ingrijpen van een geneesheer vereist is en hem in geval van ingreep assisteren ; bij afwezigheid van de geneesheer de nodige spoedmaatregelen nemen, met name de placenta met de hand verwijderen en eventueel daarna de baarmoeder inwendig onderzoeken;
8. de pasgeborene onderzoeken en verzorgen ; zo nodig alle nodige maatregelen nemen en in voorkomend geval onmiddellijk reanimatie toepassen;
9. de kraamvrouw verzorgen, toezien op de gevolgen van de bevalling voor de moeder en alle nuttige adviezen verstrekken, zodat de pasgeborene in de beste omstandigheden kan worden grootgebracht;
10. de door een geneesheer voorgeschreven behandeling toepassen;
11. de nodige schriftelijke verslagen opstellen.
Artikel 5
Deze richtlijn is eveneens van toepassing op de onderdanen van de Lid-Staten die, overeenkomstig Verordening (EEG) nr. 1612/68 van de Raad van 15 oktober 1968 betreffende het vrije verkeer van werknemers binnen de Gemeenschap (1), in loondienst een van de werkzaamheden (zullen) uitoefenen die worden bedoeld in artikel 1 van Richtlijn 80/154/EEG. (1)PB nr. L 257 van 19.10.1968, blz. 2.
Artikel 6
1. De Lid-Staten treffen binnen drie jaar na kennisgeving van deze richtlijn de maatregelen die nodig zijn om aan deze richtlijn te voldoen en stellen de Commissie daarvan onverwijld in kennis.
2. De Lid-Staten delen de Commissie de tekst van alle belangrijke bepalingen van intern recht mede die zij op het onder deze richtlijn vallende gebied vaststellen.
Artikel 7
Wanneer zich, bij de toepassing van deze richtlijn, op bepaalde terreinen ernstige moeilijkheden mochten voordoen voor een Lid-Staat, onderzoekt de Commissie deze moeilijkheden samen met die Staat en wint zij het advies in van het Comité van hooggeplaatste ambtenaren van volksgezondheid ingesteld bij Besluit 75/365/EEG (1), laatstelijk gewijzigd bij Besluit 80/157/EEG (2).
In voorkomend geval legt de Commissie passende voorstellen aan de Raad voor.
Artikel 8
Uiterlijk zes jaar na kennisgeving van deze richtlijn besluit de Raad op voorstel van de Commissie, na raadpleging van het Raadgevend Comité, of de afwijking overeenkomstig punt 3 van deel B van de bijlage moet worden opgeheven dan wel of de draagwijdte ervan moet worden beperkt.
Artikel 9
Deze richtlijn is gericht tot de Lid-Staten.
Gedaan te Brussel, 21 januari 1980.