ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 30. června 2004
o sérii daňových opatření, která hodlá provést Belgie ve prospěch námořní dopravy
(oznámeno pod číslem K(2004) 2040)
(Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/417/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zainteresované strany k podání připomínek podle uvedených článků (1) a vzhledem k těmto připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Stručný popis postupu
(1)
Dopisem svého stálého zastoupení ze dne 14. června 2002 ohlásila belgická vláda podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy sérii daňových opatření ve prospěch obchodního loďstva, obsažených v návrhu finančního zákona. Veškerá opatření byla registrována v registru oznámených podpor pod číslem N 433/02. Než se Komise mohla vyjádřit, byla uvažovaná opatření zanesena do finančního zákona ze dne 2. srpna 2002.
(2)
19. března 2003 rozhodla Komise (2) o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle článku 6 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (3), proti určitým aspektům finančního zákona ze dne 2. srpna 2002 (s tím, že je tento svazek od nynějška zaregistrován pod novým číslem C 20/03) a o schválení zbytku ustanovení finančního zákona ve prospěch odvětví námořní dopravy.
(3)
Královským výnosem ze dne 7. května 2003 realizovaly belgické orgány veškerá ustanovení finančního zákona ve prospěch námořního odvětví (články 115 až 127 uvedeného finančního zákona) tím, že uvedly v preambuli královského výnosu, že tento výnos nepředstavuje „pro poplatníka žádný právní důvod, aby mohl uplatnit vůči daňovým orgánům nebo před vnitrostátními soudy opatření daňové podpory, u kterých je Komisí přezkoumávána slučitelnost“ podle jejího rozhodnutí ze dne 19. března 2003.
(4)
Dopisem ze dne 7. května 2003 podaly belgické orgány svůj komentář k rozhodnutí Komise ze dne 19. března 2003.
(5)
Dopisem ze dne 26. června 2003 položila Komise belgickým orgánům určitý počet doplňujících otázek. Po upomínce ze dne 18. srpna 2003 ze strany Komise odpověděly belgické orgány dopisem ze dne 12. září 2003.
(6)
17. ledna 2004 byly v Úředním věstníku Evropské unie (4) zveřejněny nové obecné zásady Společenství o státní podpoře námořní dopravě. Týž den vstoupily v platnost.
1.2 Název podpory
(7)
Toto rozhodnutí se týká daňových opatření ve prospěch námořní dopravy obsažených ve finančním zákonu ze dne 2. srpna 2002, HLAVA V - Finance, KAPITOLA I. - námořní doprava.
1.3 Příjemci podpory
(8)
Příjemci různých režimů podpory jsou podniky usazené v Belgii a aktivní v odvětvích námořní dopravy, využívání bohatství moře a vlečení.
1.4 Cíl podpory
(9)
Hlavním cílem uvažovaných daňových opatření je navrátit lodě pod belgickou kontrolou pod belgickou státní vlajku, která byla opuštěna celým obchodním loďstvem.
2. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(10)
Finanční zákon stanoví sérii daňových opatření ve prospěch námořní dopravy v Belgii:
-
režim paušálního zdanění na základě tonáže pro námořní společnosti,
-
soubor opatření ve prospěch námořních společností, které se nerozhodly pro paušální zdanění na základě tonáže, soubor, který zahrnuje zrychlené odpisy pro lodě, osvobození od daně z kapitálového zisku při prodeji plavidla podmíněné reinvesticí a odpočty daní při nákupu plavidel,
-
zrušení registračního poplatku za hypotéku na plavidla,
-
režim paušálního zdanění na základě tonáže pro správce plavidel na účet třetích osob s tím, že jsou tyto třetí osoby poskytovateli služeb na účet loďařů.
(11)
Paušální zdanění na základě tonáže (5) spočívá v tom, že se pro námořní společnosti, které si tento režim zvolí, nahradí zdanitelný základ použitý pro výpočet daně z příjmu právnických osob paušální částkou stanovenou na základě tonáže dotčeného loďstva. Tento režim neukládá žádnou podmínku ohledně vlajky plavidel.
(12)
Podobný mechanismus, který vyúsťuje ve stanovení ještě výhodnější paušální částky určené pro správce lodí na účet třetích osob, ale tato je vázána podmínkou dát pod belgickou vlajku tři čtvrtiny dotčeného loďstva.
2.1 Režim paušálního zdanění
(13)
Pro režim paušálního zdanění jsou způsobilé lodě, které jsou používány pro následující způsobilé aktivity:
-
používání lodě pro dopravu nákladů nebo osob na mezinárodních námořních trasách, pro průzkum nebo pro využívání přírodního bohatství moře,
-
zisky pocházející z používání lodě s rejstříkovým osvědčením pro vlečení, asistenci a pro další aktivity na moři,
-
veškeré aktivity, které přispívají k výše uvedenému používání.
(14)
Dopisem ze dne 5. září 2002 belgické orgány upřesnily, že odvětví rybolovu nemůže představovat způsobilou aktivitu.
(15)
Výše daní z příjmu právnických osob pro námořní společnosti (6), které si tento režim zvolily, je stanovena paušálně na základě čisté tonáže jejich způsobilých lodí. Zdanitelný základ podléhající sazbám daní z příjmu právnických osob je roven součtu částek získaných každou ze způsobilých lodí (7) v závislosti na následující tabulce, odstupňované po 100 čistých tunách (NT) a po období 24 započatých hodin, ať je loď v provozu nebo ne:
(v EUR na 100 NT)
Do 1 000 čistých tun
1,00
Od 1 001 do 10 000 čistých tun
0,60
Od 10 001 do 20 000 čistých tun
0,40
Od 20 001 do 40 000 čistých tun
0,20
Více než 40 001 čistých tun
0,05
(16)
Společnosti námořní dopravy, které si zvolily tento režim paušálního zdanění, mu zůstanou podřízeny po dobu 10 let. Na konci tohoto období je režim automaticky prodloužen o dalších 10 let, pokud dotčená společnost neohlásí předem svou vůli vystoupit z režimu paušálního zdanění.
(17)
Tento režim mimoto stanoví další úlevy pro nejnovější plavidla. Skutečně, čl. 119 odst. 2 finančního zákona stanoví, že zdanitelné zisky stanovené paušálně podle sazeb uvedených výše se snižují na:
-
50 % denního paušálu pro plavidla o stáří menším než 5 let, počítáno od data dodávky,
-
75 % denního paušálu pro plavidla o stáří nejméně 5 let, ale menším než 10 let, počítáno od data dodávky.
(18)
Stáří plavidla je stanoveno na základě data dodání tak, jak je uvedeno u konzervátora říčních a námořních hypoték, nebo orgánů příslušných pro registraci.
(19)
Podle čl. 120 odst. 2 finančního zákona nesmí být uplatněn na základě ztráty z minulých účetních období žádný odpočet zdanitelného paušálně stanoveného základu. Případná nezapočítávaná část ztrát pocházející z námořní dopravy, která přetrvává v okamžiku, kdy je zdanitelný základ poprvé stanoven v závislosti na tonáži, může být znovu odečtena z budoucích zisků po uplynutí období, v průběhu něhož je zdanitelný základ určen tímto způsobem. Nicméně jako výjimku lze ze zdanitelného základu stanoveného paušálně odečíst ztráty z podnikatelské činnosti utrpěné ve stejném zdaňovacím období jinou divizí společnosti, pokud a do míry, do které nemohly být tyto ztráty z podnikatelské činnosti odečteny ze zisků kterékoliv jiné divize společnosti, která nepodléhá paušálnímu zdanění.
2.2 Daňová opatření ve prospěch námořních společností, které si nezvolí režim paušálního zdanění
(20)
Pro všechna zdaňovací období, během nichž nepodléhá námořní společnost paušálnímu zdanění, může firma využít tři typy daňových výhod, které se odchylují od belgického zákoníku o dani z příjmů z roku 1992.
2.2.1 Zrychlené odepisování (8)
(21)
Plavidla získaná jako nová nebo plavidla z druhé ruky, která se stávají poprvé majetkem belgického poplatníka, díly v takovýchto plavidlech a výdaje způsobené velkými opravami a úpravami provedenými při získání plavidel z druhé ruky se mohou stát předmětem následujících odpisů:
-
20 % pro účetní období uvedení do provozu,
-
15 % pro každé ze dvou následujících účetních období,
-
10 % poté pro každé z účetních období až do úplného odepsání.
(22)
Nedostatečnost odpisů prvních tří účetních období počínaje účetním obdobím, ve kterém byla loď uvedena do provozu, může být nahrazena v průběhu zdaňovacích období následujících po obdobích, v průběhu nichž k nedostatečnosti došlo i po normální době trvání odpisů, s tím, že celková roční umořovací splátka na loď nesmí v žádném případě přesáhnout 20 % hodnoty investice.
(23)
Takto amortizované lodě nemohou využít režim degresivních odpisů podle článku 64 belgického zákona o daních z příjmu z roku 1992.
(24)
Plavidla, která nejsou pořízena v novém stavu a která se nestávají poprvé majetkem belgického poplatníka, mohou přesto být odepisována lineárně po jejich normální dobu používání.
(25)
Režim zvláštního odepisování převzatý ve finančním zákoně je právním vyjádřením administrativního opatření uplatňovaného v Belgii již několik desetiletí. Toto opatření bylo převzato do zákona, aby se zvýšila právní jistota a zajistila se kontinuita systému.
2.2.2 Osvobození od daně z kapitálového zisku při prodeji plavidel
(26)
Článek 122 (9) předpokládá, že nadhodnoty realizované u příležitosti prodeje plavidel jsou osvobozeny od daní, pokud zcizené plavidlo nebo zcizená plavidla je nebo jsou v investičním majetku společnosti po dobu více než 5 let a pokud bude reinvestována částka nejméně rovná hodnotě realizace ve lhůtě 5 let do koupě plavidel, částí plavidel ve spoluvlastnictví nebo akcií nebo částí námořních společností majících sídlo ve Společenství a které vykonávají výhradně způsobilé aktivity (10).
(27)
V případě, že nebude reinvestován za popsaných podmínek, je realizovaný kapitálový zisk považován za zisk ve zdaňovacím období, během kterého lhůta pro reinvestici vypršela.
(28)
Investice vzatá v úvahu pro reinvestici musí být uchována jako prvek aktiv nejméně pět let. Tato investice může být případně do třech měsíců nahrazena v případě jejího prodeje. Pokud byla investice zohledněná pro reinvestici tímto způsobem nahrazena, stejná pravidla pro kapitálový zisk se uplatňují pro zcizení aktiv získaných při náhradě.
(29)
V případě prodeje po konci období, během něhož je zdanitelný základ stanoven v závislosti na tonáži, je čistá daňová hodnota pro výpočet kapitálového zisku stanovena na základě normálních odpisových pravidel včetně období, po které jsou zisky z námořní dopravy stanoveny v závislosti na tonáži.
2.2.3 Odpočty z daní pro nákup lodí (11)
(30)
Společnosti sídlící v Belgii nebo belgické organizační složky společností v Belgii nesídlících, které vykonávají výhradně způsobilé aktivity (12), mohou získat při nákupu plavidel v novém stavu nebo plavidel z druhé ruky, která se stávají poprvé majetkem belgického poplatníka, odpočet na investici rovný 30 % ceny za získání těchto plavidel.
(31)
Odpočet z daní nepřiznaný v důsledku chybějících nebo nedostatečných zisků v průběhu příslušného zdaňovacího období je přenesen postupně na zisky následujících zdaňovacích období. Podle ustanovení platných pro převod ztrát při vstupu do režimu paušálního zdanění může být případná nezapočítávaná část odpočtu na investice, která přetrvává v okamžiku, kdy jsou zisky pocházející z námořní dopravy poprvé stanoveny v závislosti na tonáži, znovu odečtena z budoucích zisků po uplynutí období, v průběhu něhož je zdanitelný základ určen tímto způsobem.
2.2.4 Snížení registračních poplatků za hypotéky na plavidla
(32)
Belgický zákoník o registračních poplatcích, hypotéčních poplatcích a poplatcích soudních kanceláří je pozměněn, aby zřízení hypotéky na plavidlo již nepodléhalo poměrně stanoveným poplatkům, ať již plavidlo následně podléhá režimu paušálního zdanění nebo ne. Toto snížení registračních poplatků se týká hypoték jak na zaoceánská plavidla, tak na plavidla vnitrozemské plavby.
(33)
V současném belgickém režimu je pro zápis hypotéky (navíc k řadě velmi omezených fixních poplatků) vypočtena na jedné straně odměna pro konzervátora hypoték ve výši 0,052 % a na straně druhé registrační poplatek ve výši 0,5 % částky hypotéky. Podle belgických orgánů je to zjevně tento poslední poplatek, který činí registraci pod belgickou vlajku poměrně odstrašující. Podle nového režimu je registrační poplatek při zápisu hypotéky snížen na obecný fixní poplatek 25 EUR podle čl. 11 pododst. 2 a 3 belgického zákona o registračních poplatcích, hypotéčních poplatcích a poplatcích soudních kanceláří.
(34)
Převod hypotéky na loď nebo člun v důsledku postoupení pohledávky za úplatu, smluvní subrogací nebo jakoukoliv jinou smlouvou za úplatu podléhá také registračnímu poplatku 0,5 % podle článku 92/2 (13) uvedeného zákona. Podle článku 93 téhož zákona se registrační poplatek platí z částek zaručovaných hypotékou, s výjimkou úroků nebo nedoplatků ze tří let zaručovaných článkem 87 zákona o hypotékách ze dne 16. prosince 1951.
2.2.5 Režim paušálního zdanění na základě tonáže uplatnitelný na správce plavidel na účet třetích osob (14)
(35)
Podle článku 124 finančního zákona využívají správci lodí na účet třetích osob také režim paušálního zdanění, ale s desetkrát výhodnější tabulkou, než je tabulka pro režim platný pro námořní společnosti, neboť stejné sazby se tak uplatňují pro spravované lodě, odstupňované nikoli po 100 NT, ale po 1 000 NT:
(v EUR na 1000 NT)
Do 1 000 čistých tun
1,00
Od 1 001 do 10 000 čistých tun
0,60
Od 10 001 do 20 000 čistých tun
0,40
Od 20 001 do 40 000 čistých tun
0,20
Více než 40 001 čistých tun
0,05
(36)
Využívání tohoto režimu nicméně podléhá podmínce, že nejméně 75 % spravovaných lodí je registrováno pod belgickou vlajkou.
(37)
Správci na účet třetích osob jsou obvykle servisní společnosti, které připravují lodě, vybavují je požadovaným zařízením a dodávají posádku na účet loďaře. Čl. 115 odst. 4 finančního zákona definuje ze své strany správce na účet třetích stran jako „poplatníka, (který) převezme technickou správu nebo vybavení plavidla na účet třetích osob“. Tito správci na účet třetích osob nepředstavují dopravní podniky jako takové. Belgické orgány ve skutečnosti potvrdily ve svém dopise ze dne 5. prosince 2002, že správa plavidel na účet třetích osob představuje činnost poskytování služeb ve prospěch loďařů a že správci na účet třetích osob neprodávají služby v dopravě, ať již jde o zboží, nebo cestující.
2.3 Jiné podpory ve prospěch námořní dopravy
(38)
Námořní doprava využívá v Belgii následující další režimy podpory:
-
režim osvobození od platby zaměstnavatelských srážek na sociální zabezpečení a stanovení stropu pro platby srážek zaměstnanců (schválený Komisí rozhodnutími ze dne 24. února 1998 (15) a ze dne 23. června 1999 (16)),
-
režim osvobození od platby profesní srážky (schválené Komisí rozhodnutím ze dne 27. června 2000 (17)).
2.4 Popis důvodů vedoucích k zahájení řízení
(39)
Ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 schválila Komise opatření odpory podle finančního zákona s výjimkou jeho sedmi konkrétních bodů, s ohledem na něž vyjádřila pochybnosti o jejich slučitelnosti se společným trhem. Čtyři z těchto sedmi bodů se týkají režimu paušálního zdanění a tři z nich se týkají jiných mechanismů podpory, uvedených v tomto finančním zákoně.
2.4.1 Režim paušálního zdanění ve prospěch loďařů
2.4.1.1 Sazby pro plavidla s tonáží větší než 40 000 tun
(40)
I když obecné zásady Společenství v zásadě takovou sazbu dovolují, položila si Komise otázku, zda sazba 0,05 EUR na každých 100 tun nad 40 000 tun může způsobit narušení hospodářské soutěže uvnitř Společenství s tím, že žádný z Komisí dříve schválených režimů paušálního zdanění nestanovil takto výhodné sazby pro lodě přesahující tuto tonáž.
(41)
Následující tabulka ilustruje sazby pro stanovení zdanitelného základu, který sám podléhá zdanění příjmů právnických osob pro režimy paušálního zdanění, které již byly Komisí schváleny.
Tabulka 1 -
Sazby pro stanovení zdanitelného základu v režimech paušálního zdanění některých členských států
Sazby v eurech pro každých 100 tun a na den
NL
DE
DK
UK
ES
IE
FI
FR
0-1 000 NT
0,91
0,92
0,94
0,97
0,9
1
1,38
0,93
do 10 000 NT
0,67
0,69
0,67
0,73
0,7
0,75
1,03
0,71
do 25 000 NT
0,46
0,46
0,4
0,48
0,4
0,5
0,69
0,47
nad 25 000 NT
0,23
0,23
0,27
0,24
0,2
0,25
0,57
0,24
Zdroj: Komise.
(42)
Komise tedy požádala dopisem ze dne 30. října 2002 belgické orgány, aby dodaly veškeré informace a argumenty, umožňující zdůvodnění sazby 0,05 EUR pro lodě o tonáži vyšší než 40 000 tun, s ohledem na fakt, že sazby přijaté Komisí dříve pro nedávné režimy paušálního zdanění v jiných členských státech se pohybují pro nejvyšší tonáže mezi 0,20 a 0,25 EUR.
(43)
Ve svém dopise ze dne 5. prosince 2002 uvedly belgické orgány pro zdůvodnění zavedení zvláštní sazby nad 40 000 tun následující argumenty. Podle čísel, která dodaly, celkový počet lodí o tonáži vyšší než 40 000 čistých tun činil v listopadu 2002 na celém světě 1 257 lodí ze světové flotily 28 155 lodí. I když tento typ lodí představuje pouze 4,5 % celosvětové flotily co do počtu lodí, představuje oproti tomu 34,17 % její tonáže (18).
(44)
Pouze 143 z těchto lodí, tedy 0,5 % celosvětové flotily co do počtu představujících 3,5 % kapacity je zaregistrováno v některém členském státě, jak to ilustruje následující tabulka, poskytnutá belgickými orgány.
Tabulka 2 -
Počet lodí s tonáží více než 40 000 tun v členských státech
Země
Počet lodí
Komentář
Řecko
108
z řecké flotily 3 261 lodí, z čehož 2 476 (75 %) pluje podle CNUCED pod cizí vlajkou
(36 lodí 60 000NT z čehož 17 100 000 NT
Španělsko
7
6 tankerů 48 933 NT + 1 tanker 60 120 NT
Itálie
6
2 tankery 45 740 NT + 4 lodě na přepravu volně loženého zboží nebo surovin 47 584 NT + 1 loď na přepravu volně loženého zboží 56 579 NT
VB
6
4 kontejnerové lodě 48 880 NT + 1 tanker 41 316 NT + 1 tanker 105 889 NT
Francie
4
1 loď na přepravu volně loženého zboží 56 709 NT + 2 tankery 100 000 NT + 1 tanker 108 708 NT
Německo
4
4 kontejnerové lodě 42 233 NT
Nizozemí
4
2 kontejnerové lodě 46 660 NT + 2 kontejnerové lodě 48 880 NT
Lucembursko
3
3 tankery mezi 84 545 NT a 95 323 NT
Portugalsko
1
1 loď na přepravu volně loženého zboží 49 344 NT
Zdroj: belgické orgány.
(45)
Belgické orgány jsou toho názoru, že z předcházejících čísel lze usoudit, že přestože vykazují ostatní režimy paušálního zdanění degresivní charakter v závislosti na tonáži lodí, neberou dostatečně v úvahu lodě největších velikostí. Zejména tankery (53 % lodí o tonáži vyšší než 40 000 tun) a lodě na přepravu volně loženého zboží (41,7 % lodí o tonáži vyšší než 40 000 tun) zaujímají významné místo ve flotile belgických loďařů. Na podporu těchto údajů potvrzují belgické orgány, že bez zavedení přitažlivé sazby nad 40 000 tun zůstanou největší lodě v belgickém vlastnictví pod vlajkami podle práva výběru.
(46)
Ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 vyjádřila nicméně Komise obavu, že zavedení tak nízké sazby pobídne některé jiné než belgické loďaře, aby převedli své lodě z registru Společenství do registru belgického. Komise se skutečně domnívá, že uvedená sazba tak může narušit hospodářskou soutěž uvnitř Společenství. Komise tedy zahájila vyšetřovacího řízení proti zavedení sazby 0,05 EUR za každých 100 čistých tun, uplatnitelné nad 40 000 tun.
2.4.1.2 Přidružené aktivity bez přímého spojení s dopravními aktivitami
(47)
Komise až do nynějška odmítala, aby mohly režimy paušálního zdaňování na základě tonáže pokrývat aktivity, které nemají přímou vazbu na námořní dopravu. Ve svém dopisu ze dne 5. prosince 2002 však belgické orgány citovaly seznam způsobilých činností, z nichž některé vyvolávají silné pochyby ze strany Komise co do jejich přímé vazby na dopravní aktivity, totiž:
-
přidružené a dočasné aktivity, které společnost podniká, aby mohla plně využít personál a aktiva určená na hlavní funkci společnosti a tyto aktivity jsou minimální v porovnání s touto hlavní funkcí,
-
prodej výrobků, které nejsou určeny ke spotřebě na palubě, jako např. luxusních výrobků a poskytování služeb bez přímé vazby na námořní dopravu, jako jsou sázky, stolní hry a kasina a výlety pro cestující,
-
reklama a marketing,
-
výnosy z krátkodobých investic provozního kapitálu, výnosy z finančních dlouhodobých aktiv jsou vyloučeny,
-
aktivita shipbrokerage na účet svých vlastních lodí,
-
zcizení provozních aktiv, jako např. nemovitého majetku sloužícího ke správě a provozních prostředků používaných pro nakládku a vykládku provozovaných lodí.
(48)
Komise se ve skutečnosti domnívá, že takové přidružené aktivity nejsou přímo vázány na námořní dopravu a nepřispívají přímo k poskytování dopravních služeb.
(49)
V tomto případě tedy Komise ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 vyjádřila pochybnosti o slučitelnosti pokrytí výše uvedených aktivit režimem paušálního zdanění se společným trhem.
2.4.1.3 Odpočet ztrát pocházejících z jiných divizí, které nepodléhají režimu paušálního zdanění
(50)
Režimy paušálního zdanění schválené Komisí v jiných členských státech nezavedly podle informací, které má momentálně k dispozici, mechanismy podobné mechanismu podle čl. 120 odst. 1 finančního zákona (19). Ten skutečně předpokládá pro společnosti, vykonávající současně způsobilé i nezpůsobilé aktivity, možnosti odečtení ztrát z jiných svých divizí od paušálně stanovených daní na základě tonáže, pokud by tyto ztráty nemohly být odečteny ze zisků kterékoliv jiné divize pro příslušné zdaňovací období.
(51)
Komise má za to, že toto pravidlo je v protikladu k obecné zásadě oddělení způsobilých a nezpůsobilých aktivit pro stanovení zdanění, princip dodržovaný v jiných režimech paušálního zdanění, které již byly schváleny.
(52)
Komise tedy vyjádřila své pochyby o výhodě, která by tak byla udělena námořním společnostem podléhajícím belgickým daním a přála si získat názor ostatních členských států a veškerých jiných zainteresovaných stran o případných důsledcích tohoto ustanovení co do hospodářské soutěže. Proto Komise také podrobila formálnímu vyšetřovacímu řízení ustanovení čl. 120 odst. 1 finančního zákona.
2.4.1.4 Odpočet pro nejnovější plavidla
(53)
Žádný z režimů paušálního zdanění, schválených Komisí dříve, nepředpokládá pro stanovení zdanitelného základu snížení na základě stáří lodě.
(54)
Komise se ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 ptala sama sebe, zda byla tato dodatečná výhoda skutečně podněcující pro registraci nejnovějších lodí pod belgickou vlajkou s tím, že tyto lodě obvykle splňují, na rozdíl od starších lodí, podmínky bezpečnosti uložené pod režimem belgické vlajky. Komise skutečně zaznamenala, že nejstarší lodě mají apriorně větší tendenci se registrovat pod vlajkami podle práva výběru. Mimoto by toto ustanovení vyústilo v mnohem nižší paušální zdanění pro lodě novější než 10 let, než by společnosti musely hradit v jiných členských státech, které zavedly režim paušálního zdanění schválený Komisí.
(55)
Proto Komise zahájila formální vyšetřovací řízení proti slevám podle čl. 119 odst. 2 finančního zákona pro lodě novější než 10 let.
2.4.2 Opatření mimo režim paušálního zdanění ve prospěch loďařů
2.4.2.1 Zrychlené odpisy mimo námořní dopravu
(56)
Režim zrychlených odpisů nepředpokládá oproti obecným zásadám Společenství vazby na způsobilé aktivity. Proto vyjádřila Komise ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 své pochyby o slučitelnosti tohoto odpisového režimu se společným trhem, pokud se týká jeho uplatnění na jiné lodě než ty, které jsou určeny k námořní dopravě a než ty, které vykonávají způsobilé aktivity.
2.4.2.2 Snížení registračního poplatku na zápis hypotéky na plavidla
(57)
Snížení platby registračního poplatku na zápis hypotéky se týká pouze hypoték zřízených pro lodě, ať již jsou jinak určeny k námořní dopravě nebo k vnitrozemské vodní dopravě, s výjimkou hypoték, týkajících se jiných typů investic, jako jsou např. nemovitosti. Komise měla po první analýze za to, že se toto snížení jevilo jako selektivní v míře, ve které se týká pouze části typů aktiv, které mohou být předmětem hypotéky, a kde zvýhodňuje, i když velmi málo, aktivity, které využívají lodí. Komise tedy vyjádřila pochybnosti v otázce, zda takové snížení představuje státní podporu nebo obecné opatření.
(58)
Pokud by se podpora ukázala jako podpora ve smyslu Smlouvy, měla by Komise silné pochyby o její slučitelnosti se společným trhem vzhledem k tomu, že by toto opatření pomohlo nejen veškerým námořním aktivitám, včetně těch, které nezávisí na námořní dopravě, ale také aktivity příslušné k vnitrozemské vodní dopravě, které nepodléhají výše uvedeným obecným zásadám EU, ale nařízení Rady (EHS) č. 1107/70 ze dne 4. června 1970 o podporách poskytnutých v oblasti železniční dopravy, dopravy po silnicích a plavebních cestách (20). Toto nařízení ve skutečnosti tento typ podpor nepovoluje.
(59)
Komise vyjádřila tudíž ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 pochybnosti ohledně slučitelnosti snížení registračních poplatků ve prospěch jiných lodí než lodí určených pro námořní dopravu, se společným trhem.
2.4.2.3 Režim paušálního zdanění platný pro správce lodí na účet třetích osob
(60)
Za prvé pokud se týká režimu platného pro správce na účet třetích osob, Komise zaznamenala ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003, že jejich činnost, přinejmenším pokud jde o organizaci jejich profese v Belgii, nelze stavět naroveň aktivitám námořní dopravy. Obecnými zásadami Společenství jsou tedy kryty pouze podniky námořní dopravy (21). Zdá se, že Belgie by byla prvním členským státem, který chce uplatnit systém paušálního zdaňování na subdodavatele podniků námořní dopravy.
(61)
Za druhé uvažovala Komise fakt, že by stejná loď mohla být způsobilá pro režim paušálního zdanění současně pro svého loďaře a jeho správce s tím, že je potřebné připomenout, že ten bude mít sazbu pro paušální stanovení daňového základu desetkrát nižší než loďař.
(62)
Za třetí nedodala Belgie žádné údaje, které by mohly ukázat, že by režim, platný pro správce na účet třetích osob, umožňoval zvýhodnění konkurenceschopnosti loďstva pod vlajkou Společenství. Zvláště nebylo prokázáno, že by tento režim umožňoval nepřímé zvýhodnění belgických loďařů snížením cen služeb, které správci poskytují na jejich účet.
(63)
Za čtvrté, i když bude správce v Belgii a i když budou tedy činnosti, které zajišťuje, prováděny z belgického území, není jisté, že budou všechny aktivity na zemi, připadající ke správě lodí, zajišťovány všechny z území Společenství. Skutečně část plnění, jako obchodní a strategická správa, která není zajišťována správci na účet třetích osob, by mohla být zajišťována z třetí země.
(64)
Za páté nedodala Belgie před zahájením řízení žádné ekonomické údaje, které by mohly zdůvodnit fakt, že je zdanitelný základ pro správce lodí na účet třetích osob desetkrát nižší než základ platný pro loďaře.
(65)
Nakonec se Komise dotázala, zda správci na účet třetích osob pracují výhradně pro belgické loďaře nebo loďaře Společenství. Skutečně, navržený režim vyžaduje pouze, aby tři čtvrtiny spravovaných lodí byly registrovány v belgickém registru. Pokud mají správci možnost nabídnout své služby loďařům, kteří nepodléhají zdanění ve Společenství, v mezích čtvrtiny jejich spravované flotily, pak by bylo riziko, že by byly ekonomické výhody poskytnuty účastníkům námořní dopravy mimo Společenství.
(66)
Ze všech těchto důvodů vyjádřila Komise ve svém rozhodnutím ze dne 19. března 2003 pochyby o slučitelnosti režimu platného pro správce lodí na účet třetích osob (22).
3. PŘIPOMÍNKY ZAINTERESOVANÝCH STRAN
3.1 Připomínky královského svazu belgických loďařů
(67)
Dopisem ze dne 26. srpna 2003 předal Královský svaz belgických loďařů (Královský svaz), nezisková organizace seskupující loďaře z Belgie, Komisi svůj komentář všech bodů, které jsou předmětem formálního vyšetřovacího řízení.
(68)
Královský svaz nejprve podtrhuje, že nízká sazba platná pro úsek nad 40 000 tun má za cíl propagovat návrat lodí přesahujících tuto tonáž pod vlajku Společenství tím, že připomíná, že tyto lodě představují co do počtu pouze 4,5 % světové flotily (1 257 lodí z celkového počtu 28 155 lodí v celosvětovém měřítku) ale oproti tomu 34,17 % tonáže (253 430 610 z 741 600 000 tun tonáže).
(69)
Na snížení pro nové lodě (50 % pro lodě novější než 5 let a 25 % pro lodě jejichž stáří je mezi 5 a 10 lety) podtrhuje Královský svaz, že má především za cíl podporu nových flotil, které obsahují bezpečnější a k životnímu prostředí šetrnější plavidla. Poznamenává, že tato snížení mohou také přispět k zachování atraktivních a kvalitních pracovních míst v námořním a pozemském odvětví, stejně jako k zachování námořního know-how v Evropě.
(70)
K možnosti pro námořní společnost, aby odpočetla z paušální daně ztráty jiných svých divizí, Královský svaz tvrdí, že zákaz této možnosti by vedl k diskriminaci mezi belgickými společnostmi vzhledem k tomu, že belgické společnosti, které nemají námořní divizi, mohou kompenzovat ztráty daného roku utrpěné v určitých divizích zisky z jiných divizí, zatímco tyto ztráty nemohou být odečteny ze zisků stanovených podle tonáže.
(71)
K seznamu přidružených aktivit, pro které vyslovila Komise pochybnost, Královský svaz uvádí, že se belgická vláda inspirovala komentářem OECD a režimy daní podle tonáže Nizozemí a Spojeného království. Podtrhuje zejména, že aktivity shipbrokerage na účet svých vlastních lodí jsou plně v souladu s obecnými zásadami EU.
(72)
K režimu zrychlených odpisů pro lodě podtrhuje Královský svaz, že to byl právě on, kdo požádal belgickou vládu, aby potvrdila legislativní cestou daňový režim, který podle ní existoval před vstoupením smlouvy v platnost, aby se posílila právní jistota tohoto režimu.
(73)
Ke snížení registračních poplatků pro registraci hypoték na jiné lodě než ty, které jsou určeny pro námořní dopravu, poznamenává Královský svaz, že tato daň ve většině ostatních členských států neexistuje. Nepřijetí tohoto snížení by podle něho uvedlo majitele belgických lodí do nevýhodné pozice v hospodářské soutěži. Vcelku Královský svaz konstatuje, že opatření přispěje ke zlepšení pozice odvětví říční dopravy v hospodářské soutěži.
(74)
K aktivitě správy lodí na účet třetích osob podtrhuje Královský svaz, že navrhovaný režim vyžaduje, aby nejméně 75 % spravovaných lodí plulo pod belgickou vlajkou. Také poznamenává, že je normální, aby měli správci právo na jiné paušální zdanění než zdanění platné pro loďaře, neboť správci neprovozují stejné řemeslo a nepodstupují stejná rizika, jako loďaři.
3.2 Připomínky Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe
(75)
Dopisem ze dne 3. července 2003 předal Ústřední svaz německých námořních přístavních podniků (Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe) Komisi své připomínky. Je toho názoru, že podpory námořní dopravě nesmí vést k narušení hospodářské soutěže uvnitř Společenství v oblasti vlečných lodí. Podtrhuje, že konkurenceschopnost různých přístavních míst v Evropě závisí z významné části na nákladech na vlečení lodí. Svaz podporuje myšlenku, že je rozvoj hospodářské soutěže mezi podniky pro vlečení ve stejném přístavu a mezi přístavy žádoucí, neboť přispívá k zachování konkurenceschopnosti různých přístavů. Hospodářská soutěž, ač je velice žádoucí, však musí probíhat v podobných konkurenčních podmínkách.
(76)
Svaz lituje, že režim paušálního zdanění platí pro belgické vlečné podniky. Obecně je názoru, že režimy odlehčení mzdových nákladů ve prospěch podniků vlečení nejsou slučitelné s obecnými zásadami EU. Závěrem svaz požaduje, aby veškeré režimy podpory ve prospěch odvětví vlečení byly prohlášeny za neslučitelné se společným trhem.
3.3 Připomínky Handelskammer Hamburg
(77)
Dopisem ze dne 18. července 2003 předala Obchodní komora Hamburku (Handelskammer Hamburg) Komisi své připomínky jakožto zástupce veškerého hospodářství Hamburku a jeho podniků.
(78)
Obchodní komora sděluje svou obavu, že belgický režim paušálního zdanění na základě tonáže narušuje hospodářskou soutěž nejen mezi podniky vlečení, ale také mezi přístavy severní Evropy. Je toho názoru, že se obecné zásady Společenství nesmí týkat aktivit dopravy na vnitrozemských vodních plochách, uvnitř námořních přístavů a v okolí námořních přístavů. Proto žádá, aby bylo formální vyšetřovací řízení rozšířeno na uplatňování režimu na odvětví vlečení.
3.4 Připomínky podniku Bugsier
(79)
Dopisem ze dne 2. června 2003 předal podnik Bugsier Rederei- und Bergungs- Gesellsschaft mbH Komisi své připomínky jakožto zainteresovaná strana s tím, že požádal, aby byla veškerá pošta předaná Komisi mezi rokem 2000 a 2003 vzata v úvahu. Zejména se domnívá, že podmínky předpokládané ve finančním zákoně pro vlečení, zejména kritérium „na moři s rejstříkovým certifikátem“, nejsou dostatečné pro to, aby byla uvnitř Společenství vyloučena nekalá hospodářská soutěž v odvětví přístavního vlečení a požaduje od Komise, aby rozšířila formální vyšetřovací řízení také na tento aspekt zákona-programu.
4. KOMENTÁŘ BELGIE
(80)
Komise poslala belgickým orgánům následující dokumenty ke komentáři podle čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999:
-
připomínky Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe dopisem ze dne 7. srpna 2003,
-
připomínky Handelskammer Hamburg dopisem ze dne 7. srpna 2003,
-
připomínky podniku Bugsier Rederei- und Bergungs- Gesellschaft mbH dopisem ze dne 7. srpna 2003,
-
připomínky Union Royale des Armateurs Belges dopisem ze dne 17. září 2003.
(81)
Komise neobdržela ze strany belgických orgánů komentář k předaným připomínkám.
(82)
Dopisem ze dne 7. května 2003 předaly belgické orgány Komisi svůj komentář k rozhodnutí Komise ze dne 19. března 2003 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení proti určitým aspektům daňových opatření uvažovaných ve prospěch námořní dopravy.
4.1 Režim paušálního zdanění ve prospěch loďařů
4.1.1 Nízká sazba nad 40 000 tun pro režim paušálního zdanění (23)
(83)
Ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 si Komise položila otázku, zda zavedení sazby 0,05 EUR na každých 100 tun nad 40 000 tun nemůže vyústit v narušení hospodářské soutěže uvnitř Společenství, i když obecné zásady o podpoře námořní dopravy (24) v zásadě takovou sazbu nezakazují. Skutečně, žádný režim paušálního zdanění, dříve schválený Komisí, nepředpokládal takto výhodná opatření pro lodě nad 40 000 tun. Mimoto se Komise snažila udržet daňové sazby různých režimů, schválených dříve, v poměrně úzkém rozmezí, jak to ilustruje tabulka 1, aby byl zajištěn vysoký stupeň konvergence různých režimů zdanění napříč Společenstvím.
(84)
Belgie podtrhuje, že tato sazba není, jako taková, v rozporu s obecnými zásadami EU. Mimoto belgické orgány naznačují, že cílem tohoto opatření není narušení hospodářské soutěže uvnitř Společenství, ale podpora návratu lodí pod belgickou kontrolou o tonáži nad 40 000 tun pod belgickou vlajku.
(85)
Belgické orgány připomínají, že lodě o více než 40 000 tunách představují pouze 4,5 % světové flotily, neboli 1 257 lodí. Z těchto lodí je pouze 143 lodí registrováno ve Společenství, nebo-li 11,38 %. Většina těchto lodí (108 lodí nebo 75,52 % „Evropské“ flotily lodí nad 40 000 tun) je zaregistrována v Řecku. Belgické orgány předpokládají, že vzhledem k omezenému počtu dotčených lodí nezavedly jiné členské státy do nynějška opatření specifická pro tento typ lodí.
(86)
Belgie nicméně chtěla přitáhnout pod svou vlajku lodě s velkou kapacitou poskytnutím sazby přizpůsobené, mimo jiné, jejich zvláštnostem. Belgické orgány připomínají, že daňová zátěž, i po zavedení režimu paušálního zdanění tak, jak je Belgií uvažováno, představuje stále ještě 2 násobek nebo dokonce 2,5 násobek výše daní vybíraných ve třetích zemích, disponujícími vlajkami podle práva výběru, nebo v zemích jako je Malta a Kypr. Pro dvě posledně jmenované země se belgické orgány domnívají, že narušení hospodářské soutěže způsobí spíše přistoupení těchto zemí do Evropské unie než zavedení zvláštní sazby přizpůsobené lodím o velké tonáži.
(87)
Podle belgických orgánů fakt, že jiné členské státy neprojevily konkrétní zájem o lodě o velké kapacitě, pravděpodobně z důvodu omezeného nebo nulového počtu dotčených lodí v těchto členských státech, by nezabránil Belgii, aby v tomto případě prováděla jinou politiku.
(88)
Konečně se belgické orgány odkazují na obecné zásady EU, které v čl. 3 odst. 1 pododst. 2 na konci uvádějí, že „nejlepší řešení by bylo vytvoření podmínek umožňujících loďařům čelit účinně konkurenci vlajek podle práva výběru“.
4.1.2 Pokrytí určitých aktivit bez přímé vazby na dopravní aktivity režimem paušálního zdanění zisků
(89)
Při sestavování seznamu způsobilých činností převzatých do odpovědi, která byla odeslána Komisi dne 5. prosince 2002, se Belgie opřela o tyto údaje:
-
komentář OECD o modelu daňové úmluvy týkající se příjmu a jmění: zejména komentář týkající se článku 8: „námořní a letecká doprava“,
-
režimy daní na tonáž, zavedené Nizozemím a Spojeným královstvím, schválenými Komisí rozhodnutím ze dne 20. března 1996 a ze dne 2. srpna 2000.
(90)
Vzhledem k tomu, že seznam způsobilých aktivit byl inspirován určitými stávajícími režimy, mají belgické orgány za to, že jim bude muset Komise přiznat stejné zacházení, jako je zacházení, jako Komise přiznala jiným členským státům.
(91)
Konkrétněji, belgické orgány uvádějí, že pro související a dočasné aktivity, které společnost podniká, aby využila plně personál a aktiva určená k hlavní funkci společnosti a tyto aktivity jsou minimální v porovnání s touto hlavní funkcí, se tento text inspiroval režimem paušálního zdanění na základě tonáže Spojeného království (25).
(92)
Pokud se týká prodeje zboží, které není určené pro spotřebu na palubě, jako např. luxusní zboží, a poskytování služeb bez přímé vazby na námořní dopravu jako sázky, stolní hry a kasina, belgické orgány tvrdí, že popis opatření byl také inspirován režimem paušálního zdanění na základě tonáže Spojeného království.
(93)
Pokud se týká reklamy a marketingu, podtrhují belgické orgány, že body 7 a 8 komentáře o modelu daňové úmluvy OECD počítají reklamu a obchodní propagaci mezi doplňkové činnosti, vázané na přímé provozování lodí (26).
(94)
Pokud se týká výnosů z krátkodobých investic provozního kapitálu, aktivita shipbrokerage (27) na účet svých vlastních lodí a zcizení provozních aktiv, jako např. nemovitosti sloužící pro správu provozních prostředků, používaných pro nakládku a vykládku provozovaných lodí, vycházely belgické orgány ze zdůvodnění (28) o nizozemském režimu paušálního zdanění na základě tonáže (29).
4.1.3 Ustanovení pro umožnění odpočtu ztráty jiných divizí, které by nemohly být odečteny od zisků žádné jiné divize společnosti, od daně stanovené paušálně na základě tonáže.
(95)
Belgické daňové právo pro daně právnických osob předpokládá, že jsou společnosti zdanitelné za celkovou částku zisků. To zahrnuje kompenzaci zisků a ztrát za stejné daňové období mezi všemi divizemi nebo organizačními složkami společnosti.
(96)
Belgické orgány připomínají, že paušální režim nestanovuje paušální daň na základě tonáže, ale zdanitelné zisky získané z námořní dopravy.
(97)
Mimoto mají belgické orgány za to, že by stanovisko přijaté Komisí vedlo k diskriminaci mezi belgickými společnostmi vzhledem k tomu, že společnost, které nemají námořní divizi, mohou kompenzovat ztráty utrpěné během roku v určitých divizích zisky z jiných divizí, zatímco tyto ztráty nemohou být odečteny ze zisku stanoveného podle tonáže.
4.1.4 Snížení 50 % pro lodě novější než 5 let a 25 % pro lodě se stářím mezi 5 a 10 lety
(98)
Belgické orgány podtrhují, že obecné zásady Společenství nenařizují žádné pravidlo o uplatnitelných sazbách, které smí členské státy zavést v režimech paušálního zdanění, ani o možnosti zavedení povzbuzení pro nové lodě. Fakt, že jiné režimy, které byly schváleny dříve, takovou slevu nepředpokládají, nemůže podle belgických orgánů zabránit Belgii, aby takové povzbuzení zavedla.
(99)
Komise ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 uvádí, že ze zkušenosti ví, že starší lodě mají větší tendenci se registrovat pod vlajkami podle práva výběru. Belgické orgány tvrdí, že jsou tyto argumenty v protikladu k realitě a nemají odůvodnění, s odkazem na výtažek ze zprávy „Review of Maritime Transport (Přehled námořní dopravy)“ z roku 2002 (30) kterou připojily jako přílohu ke svému dopisu ze dne 7. května 2003.
4.2 Daňová opatření mimo režim paušálního zdanění ve prospěch loďařů
4.2.1 Režim zrychlených odpisů
(100)
Podle belgických orgánů byl režim zrychlených odpisů zaveden v roce 1951 a prodělal již několik změn, z nichž poslední je z roku 1996. Tento režim pochází z doby před podpisem smlouvy. Byl přepsán do legislativního textu prostřednictvím finančního zákona ze dne 2. srpna 2002, aby mu byla poskytnuta větší právní jistota.
(101)
Belgické orgány dodaly Komisi určité důkazní údaje ukazující, že režim existoval před vstoupením v platnost smlouvy dne 1. ledna 1958. Belgické orgány skutečně připojily jako přílohu k dopisu ze dne 7. května 2003 vnitřní pokyn Ministerstva financí ze dne 24. srpna 1951, která stanoví postupy uplatňování režimu specifického odepisování pro lodě a dopis Ministerstva financí generálnímu syndikátu loďařů, ve kterém se uvádí, že uvedený režim je stále platný.
4.2.2 Snížení plateb registračních poplatků za hypotéky na plavidla, která nejsou určena pro námořní dopravu
(102)
Daňové pobídky mohou být obecně přijaty za předpokladu, že jsou omezeny na aktivity námořní dopravy. Belgické orgány jsou názoru, že snížení registračních poplatků pro lodě námořní dopravy by byla slučitelná s oddílem 3.1 obecných zásad EU, pokud by se ukázalo, že se jedná o podporu ve smyslu Smlouvy.
(103)
Belgické orgány uvedly, že zavedení tohoto opatření bylo v zásadě motivováno tím, že podobné daně za registraci hypotéky na lodě neexistují v Nizozemí a Lucemburském velkoknížectví. Podle nich neexistence takové daně ve dvou sousedních zemích Belgie by belgickou flotilu uvedla do nepříznivé situace z hlediska hospodářské soutěže.
4.2.3 Režim pro správce na účet třetích osob (31)
(104)
Jako odpověď na připomínky vyjádřené Komisí v rozhodnutí ze dne 19. března 2003 uvádějí belgické orgány s odkazem na zdůvodnění návrhu finančního zákona, že režim paušálního zdanění byl zaveden s výhledem na vytvoření posádek dostupných pro lodě na základě smlouvy o správě. Podle nich existuje pro tyto činnosti široký trh, na kterém má Belgie v současné době pouze velmi malý podíl.
(105)
Podle belgických orgánů uvádějí obecné zásady Společenství výslovně přemístění přidružených aktivit (jako např. správu lodí) do třetích zemí (čl. 1 odst. 2, pododst. pět), což se projevuje ještě větší ztrátou pracovních míst jak na moři, tak na suchu. Finanční zákon stanoví, že nejméně 75 % spravovaných lodí bude zaregistrováno v belgickém lodním rejstříku. Belgické orgány poznamenávají, že pro režim paušálního zdanění ve prospěch podniků námořní dopravy žádná taková podmínka neexistuje. Aby mohly tento režim využívat, nesmí správci vykonávat jiné činnosti než správu lodí.
(106)
Mimoto belgické orgány uznávají, že stejná loď může být vzata v úvahu dvakrát: jednou u loďaře a jednou u správce pro stanovení paušální daně. Vzhledem k tomu, že se jedná o dvě různé právnické osoby, které vykonávají různé činnosti, předpokládají belgické orgány, že je v tomto případě normální, že jsou stanoveny a zdaněny oddělené příjmy. Podle belgických orgánů je fakt uplatnění různých sazeb zdůvodněn následujícím konstatováním: různé činnosti zakládají nárok na různou odměnu.
5. OCENĚNÍ PODPORY
5.1 Existence podpory ve smyslu Smlouvy o ES
(107)
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy je podpora poskytnutá státem nebo prostřednictvím státních zdrojů jakoukoliv formou, která narušuje, nebo hrozí narušením hospodářské soutěže podporou určitých podniků nebo určité výroby, neslučitelná se společným trhem, pokud jí je dotčen obchod mezi členskými státy.
(108)
Prostřednictvím paušálního zdanění na základě tonáže uvažují belgické orgány o poskytnutí výhod určitým podnikům prostřednictvím státních zdrojů. Tyto subvence hrozí narušením hospodářské soutěže a mohly by jimi být dotčen obchod mezi členskými státy. Z předchozích důvodů představují různá dotčená opatření, která byla podrobena formálnímu vyšetřovacímu řízení, státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(109)
Režim zrychlených odpisů ve prospěch lodí, režim, který nabízí ještě velkorysejší odpisová pravidla než články 61 až 64 belgického zákona o daních z příjmu z roku 1992, je specifický, pokud je omezen na omezenou skupinu aktiv. Opatření opravdu představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(110)
Jen také nutné ověřit, zda představuje státní podporu registrační poplatek za zřízení hypotéky na lodě a čluny. Belgické orgány nedodaly žádné údaje, které by prokazovaly, že představují tyto poplatky jediný případ ve Společenství, a že žádné další členské státy nemají pro registraci hypotéky na loď ekvivalentní daň.
(111)
Mimoto Komise zaznamenala, že tento registrační poplatek je placen za hypotéky na nemovitosti, a že dotčený režim není omezen na lodě, ať již jsou používány pro námořní nebo vnitrozemskou vodní dopravu. Komise zaznamenala, že je v logice systému daní za registraci hypotéky, jestliže vybírá registrační poplatky úměrné výši hypotéky bez ohledu na typ aktiv, kterých se uvedená hypotéka týká.
(112)
Komise je tedy názoru, že zrušení nebo významné snížení této daně pouze pro část dotčených odvětví představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy vzhledem k tomu, že režim přetrvává pro zbytek aktivit, kterých se rejstřík hypoték týká. Navíc se opatření týká pouze jedné kategorie aktiv, jiné třídy aktiv, než lodě, toto snížení nemají. Toto opatření tedy nesmí být ztotožňováno s obecným opatřením.
(113)
Konečně je režim paušálního zdanění ve prospěch správců na účet třetích osob specifický, stejně jako režim ve prospěch loďařů. Představuje tedy státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(114)
Mimoto Komise připomíná, že charakter státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy byl ověřen v rozhodnutí ze dne 19. března 2003. Belgické orgány ostatně toto hodnocení ve svých komentářích, které k tomuto rozhodnutí předaly, nepopřely.
(115)
Obecně Komise předpokládá, že podpory podrobené formálnímu vyšetřovacímu řízení jsou mimoto nezákonné, pokud již neexistují právní nebo administrativní překážky na jejich realizaci na základě vyhlášení královského výnosu ze dne 7. května 2003, i v případě, že reálně nebyly výhody poskytnuty. Komise lituje, že Belgie realizovala tato opatření bez předchozího schválení z její strany.
5.2 Právní základ
(116)
Podle čl. 87 odst. 3 písm. c) podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských aktivit nebo oblastí, mohou být považovány za slučitelné, pokud nemění podmínky obchodu v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Komise považuje čl. 87 odst. 3 písm. c) za vhodný právní základ, uplatnitelný v tomto případě.
(117)
Podpory ve prospěch námořního odvětví musí být posuzovány zejména ve světle obecných zásad Společenství o státní podpoře námořní dopravy. Tyto obecné zásady Společenství definují systémy státní podpory, které mohou být zavedeny na podporu zájmů odvětví námořní dopravy Společenství při sledování obecných cílů, jako např.:
-
zachovat pracovní místa ve Společenství (jak na moři, tak na suchu),
-
zlepšit bezpečnost,
-
zachovat námořní know-how ve Společenství a rozvinout námořní kvalifikaci.
(118)
Vzhledem k tomu, že opatření přezkoumávaná ve formálním vyšetřovacím řízení byla realizována, je nutné se opírat o platný text k datu vstoupení různých opatření v platnost. Proto Komise analyzovala slučitelnost přezkoumávaných opatření z hlediska slučitelnosti těchto uvažovaných daňových opatření na základě platných obecných zásad EU, tedy těch, které byly zveřejněny 17. ledna 2004 (32). Je-li toto dáno, nové obecné zásady se příliš neliší od starých ohledně opatření podpory příslušných ke zdaňování podniků (33), kromě zacházení se správci lodí na účet třetích osob. Kdyby se zkoumaná opatření mohla týkat jiných odvětví než je námořní doprava, odkázala se Komise na texty Společenství, platné pro státní podporu v těchto odvětvích.
5.3 Analýza opatření, podléhajících režimu paušálního zdanění
(119)
Na úvod Komise řádně zaregistrovala připomínky vyjádřené různými zainteresovanými stranami o nutnosti rozšířit formální vyšetřovací řízení na uplatňování daňových opatření v odvětví vlečení. Komise připomíná, že tento aspekt finančního zákona nemůže být předmětem tohoto rozhodnutí vzhledem k tomu, že rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení se tohoto aspektu netýkalo. Pro připomenutí, Komise ve skutečnosti při zahájení formálního vyšetřovacího řízení měla za to, že podmínky stanovené finančním zákonem byly dostatečné pro to, aby z využívání daňových výhod byly vyloučeny veškeré aktivity vlečení, které nespadají pod definici námořní dopravy. Toto hodnocení bylo zpochybněno různými zainteresovanými stranami, i když nebyly vyzvány v rozhodnutí ze dne 19. března 2003, aby podaly své připomínky o tomto aspektu finančního zákona. Komise hodlá zpracovat tento aspekt finančního zákona v jiném rozhodnutí na základě hlubšího zkoumání účinků finančního zákona na odvětví vlečení v Belgii.
(120)
Ve světle připomínek předaných různými zainteresovanými stranami a komentářů předaných belgickými orgány zkoumá Komise postupně sedm bodů, s ohledem na které zahájila 19. března 2003 formální vyšetřovací řízení.
5.3.1 Sazby pro lodě větší než 40 000 tun
(121)
Komise nejprve poznamenává, že se belgické orgány zavázaly, že nebudou uplatňovat sazbu 0,05 EUR, dokud Komise nerozhodne o její slučitelnosti se společným trhem na základě formálního vyšetřovacího řízení. Toto opatření tedy nebylo realizováno.
(122)
Komise mimoto poznamenává, že žádný z režimů paušálního zdanění na základě tonáže, schválený Komisí dříve, nepředpokládal zvláštní zacházení s loděmi o velmi velkých kapacitách, a že obecné zásady Společenství ponechávají právo uvážit přijatelnou úroveň sazeb příslušných k režimu paušálního zdanění. Mimoto nemá Komise dostatečné zkušenosti s těmito režimy, aby věděla, zda byly sazby dostatečně atraktivní pro povzbuzení loďařů, aby repatriovali loď o velké tonáži, které jsou cílené sazbou 0,05 EUR, ze třetí země pod vlajku Společenství.
(123)
Komise považuje za neslučitelný se společným trhem projekt belgických orgánů uplatnit také zvláštní sazbu 0,05 EUR na lodě o tonáži více než 40 000 tun na lodě, které jsou již pod vlajkou některého z členských států. Cílem pokynů je zejména posílení flotily Společenství a tím vytvoření pracovních míst ve Společenství a zajištění, mimo jiné, že lodě budou podléhat pravidlům Společenství ve věcech bezpečnosti. Je zřejmé, že tento cíl je již splněn, jestliže je loď již pod vlajkou některého z členských států.
(124)
Mimoto je nutné vyloučit, aby se loďaři pokoušeli přesto využít sazbu 0,05 EUR, když budou repatriovat svou loď z vlajky Společenství pod belgickou vlajku tím, že je nechají dočasně tranzitovat pod vlajku třetí země. Proto, aby bylo možné vyloučit, že zavedení sazby 0,05 EUR nezpůsobí žádné přesouvání vlajky uvnitř Společenství, považuje Komise za nutné nařídit pro lodě pocházející z rejstříků třetích zemí, minimální dobu 5 let, po kterou bude muset být loď, repatriovaná pod belgickou vlajku, před tím registrovaná pod vlajkou mimo Společenství. Taková podmínka umožní skutečně dosáhnout cíl, uvedený v obecných zásadách Společenství, směřující k převodu lodí kontrolovaných loďaři Společenství a zaregistrovaných pod vlajkami třetích zemí do námořních rejstříků Společenství, a to bez rizika, že by tím byl dotčen obchod uvnitř Společenství.
(125)
Tak považuje Komise zavedení sazby 0,05 EUR na každých 100 tun nad 40 000 tun, jak je stanovena čl. 119 odst. 1 finančního zákona ze dne 2. srpna 2002, jako slučitelné se společným trhem za podmínky, že dotčené lodě budou nové a pokud ne, že byly registrovány po dobu nejméně posledních pět let pod vlajkou mimo Společenství. Pokud nebude tato podmínka ověřena, Komise považuje opatření za neslučitelné se společným trhem. Skutečně, při absenci těchto záruk existuje významné riziko, že výše uvedená sazba 0,05 EUR způsobí narušení hospodářské soutěže v obchodě uvnitř Společenství.
5.3.2 Krytí zisků pocházejících z určitých aktivit režimem paušálního zdanění.
(126)
Komise nejprve poznamenává, že aktivity, které byly předmětem zahájení formálního vyšetřovacího řízení, pocházejí ze seznamu dodaného belgickými orgány v jejich odpovědi Komisi datované 5 prosince 2002. Jak připomněly belgické orgány ve svém dopise ze dne 7. května 2003, Belgie se pro tento informativní seznam inspirovala vzorem daňové úmluvy OECD, týkajícím se příjmu a jmění a režimy nazývanými daň z tonáže, zavedenými Nizozemím a Spojeným královstvím.
(127)
Komise poznamenává, že v seznamu aktivit dotčených zahájením řízení figurují současně jak aktivity, tvořící příjmy, pro které je otázka zda tyto aktivity jsou způsobilé nebo ne naprosto případná, tak aktivity tvořící pro loďaře výhradně výdaje, pro které se tato otázka případná být nezdá. Tyto poslední činnosti jsou skutečně niterně vlastní aktivitám námořní dopravy a je tedy plně v logice systému, aby byly výdaje, které způsobují, zahrnuty do účetní roviny sloužící pro výpočet zisků, podléhajících režimu paušálního zdaňování, mimo jiné proto, aby nebyly tyto výdaje používány pro odpočty ze zisků vypočtených pro případné nezpůsobilé aktivity.
5.3.2.1 Přidružené a dočasné aktivity
(128)
Pokud se týká přidružených a dočasných aktivit, „které společnost podniká, aby využila plně personál a aktiva určená k hlavní funkci společnosti a tyto aktivity jsou minimální v porovnání s touto hlavní funkcí“, Komise poznamenává, že belgické orgány nepřinesly žádný argument dokazující, že byly takovém aktivity nevyhnutelné nebo niterně vlastní aktivitám námořní dopravy. Také neupřesnily v jakých mezích a za jakých podmínek mohly určité aktivity, které ze své podstaty nejsou způsobilé, vstupovat na tomto základě do oblasti paušálního zdanění.
(129)
Komise je tedy názoru, že takové aktivity, pokud nemohou být brány v některé ze způsobilých aktivit, představují nezpůsobilé aktivity. Komise připomíná stálý přístup, který dodržela ve svých posledních rozhodnutích týkajících se nezpůsobilých aktivit, aby vyloučila jakékoliv zneužití při uplatňování režimů ve prospěch námořní dopravy.
(130)
Komise se konečně domnívá, že absence mezí a jasných pravidel pro zaopatření těchto přidružených a dočasných aktivit může představovat významný potenciální zdroj zneužití původního cíle režimu.
(131)
Ze všech předcházejících důvodů se Komise domnívá, že pokrytí těchto aktivit režimem paušálního zdanění není slučitelné se společným trhem.
5.3.2.2 Prodej výrobků a služeb, které nejsou určeny k tomu, aby byly spotřebovány na palubě
(132)
Je třeba ověřit, zda prodej výrobků, které nejsou určeny ke spotřebě na palubě, jako je luxusní zboží, anebo poskytování služeb bez přímé spojitosti s námořní dopravou, jako jsou sázky, stolní hry a kasina a výlety pro cestující, mohou být považovány za způsobilé.
(133)
Ve svých dřívějších rozhodnutích zachovávala Komise, s výhledem na zachování spravedlivého konkurenčního prostředí uvnitř Společenství podle cílů obecných zásad EU, neměnnou politiku nepokrývat v režimech paušálního zdaňování prodej zboží nebo poskytování služeb, které nejsou přímo vázané nanámořní dopravu cestujících. Předpokládala, že prodej luxusního zboží a sázky, stolní hry a kasina na palubě způsobilých lodí nemohly být niterně svázány s námořní dopravou cestujících a že tyto aktivity tedy nemohly být způsobilé. Právě v rámci této logiky byly takové aktivity výslovně vyloučeny z irského (34), finského (35) a francouzského (36) režimu paušálního zdanění.
(134)
Komise má za to, že belgické orgány nemohou používat právní předpisy příslušné k režimu zdaňování členského státu, pokud tyto předpisy nebyly předmětem oznámení u Komise a nebyly uvedeny v rozhodnutí Komise schvalující tento režim. Jinými slovy by se členský stát neměl dovolávat existence nezákonných podpor, domnělých nebo skutečných v jiném členském státě na to, aby zdůvodnil slučitelnost analogických podpor na svém vlastním území.
(135)
Na základě předcházejících úvah se Komise domnívá, že pokrytí prodeje výrobků a služeb, které nejsou určeny ke konzumaci na palubě, režimem paušálního zdanění není slučitelné se společným trhem.
5.3.2.3 Reklama a marketing
(136)
Je nutné rozlišovat podle toho, zda reklamní aktivity představují pro loďaře výdaj (služba dodaná třetí osobou), nebo zdroj příjmů (služba dodaná loďařem).
(137)
Když představují náklady vázané na námořní dopravu (výdaje na reklamu a marketing ve prospěch svých vlastních aktivit námořní společnosti), musí reklama a marketing vstupovat do oblasti režimu paušálního zdanění. Skutečně, aktivity reklamy a marketingu v tomto případě představují způsobilé aktivity v tom smyslu, že nejsou zdrojem příjmu pro námořní společnost.
(138)
Když jsou aktivity reklamy a marketingu pro námořní společnost zdrojem příjmu, je nutné ověřit, zda jsou niterně svázány s aktivitami námořní dopravy. Komise je například, s ohledem na obecné zásady EU, názoru, že pro paušální zdanění mohou být způsobilé pouze aktivity přímo spojené s námořní dopravou, a že „aktivity, nemající nic společného s námořní dopravou“ způsobilé být nemohou. Prodej reklamních prostor na palubě osobních lodí představuje normální aktivitu podniku, provádějícího osobní námořní dopravu. V takovém případě může být zahrnutí této činnosti do režimu paušálního zdanění považováno za slučitelné se společným trhem. Naproti tomu, když reklamní a marketingové aktivity představují přidružené aktivity námořní společnosti, které nejsou přímo spojené s poskytováním služeb námořní dopravy, je Komise názoru, že nemohou být považovány za způsobilé.
5.3.2.4 Výnosy z krátkodobých investic provozního kapitálu
(139)
Jako v každé obchodní společnosti patří příjmy z krátkodobé investice provozního kapitálu v námořní dopravní společnosti k běžnému finančnímu hospodaření. Tyto příjmy mohou mít jinak poměrně značný význam pro námořní podniky vykazující silnou sezónnost svých aktivit.
(140)
Krátkodobé investování běžných peněz do finančních ústavů představuje normální aktivitu, přímo spojenou s hlavní aktivitou námořní společnosti. Komise má proto zato, že jsou tyto příjmy způsobilé, pokud odpovídají finančním výnosům běžných peněz námořní společnosti ve vztahu k realizaci způsobilých aktivit. Pokud tyto finanční výnosy pocházejí z mimořádných peněžních aktiv námořní společnosti, nebo se týkají dlouhodobých investic, nebo odpovídají penězům pocházejícím z nezpůsobilých aktivit, je Komise názoru, že tyto vklady nebudou moci být způsobilé pro režim paušálního zdanění.
(141)
Komise tedy považuje zahrnutí příjmů z krátkodobých investic provozního kapitálu za slučitelné se společným trhem, pokud tyto příjmy odpovídají finančním výnosům běžných peněz námořní společnosti ve vztahu k realizaci způsobilých aktivit.
5.3.2.5 Aktivita shipbrokerage na účet vlastních plavidel
(142)
Aktivita shipbrokerage spočívá v hledání nákladů v přístavu na účet loďaře a v ochraně jeho zájmů. Aktivita shipbrokerage na vlastní účet spočívá v hledání dodatečných nákladů v přístavu na doplnění lodního nákladu svých vlastních plavidel.
(143)
Belgické orgány uvádějí, že vycházely z důvodové zprávy nizozemského zákona, kterým se zavádí režim paušálního zdanění na základě tonáže (37). Komise připomíná, že nemůže vzít v úvahu tento argument pro prokázání způsobilosti této aktivity.
(144)
Komise nicméně poznamenává, že tato aktivita není pro námořní společnost zdrojem příjmů, pokud představuje normální aktivitu loďaře který se snaží najít pro své lodi maximální množství nákladu. Tato činnost skutečně nepřináší přidanou hodnotu, jež by zvyšovala obrat u stávajících zákazníků loďaře, a nemůže vést k zvláštní odměně ze strany nových zákazníků nalezených pro doplnění nákladu. Jedná se o normální činnost loďaře, dbalého toho, aby zajistil rentabilitu svých aktiv.
(145)
Z předcházejících důvodů považuje Komise zahrnutí aktivity shipbrokerage na svůj vlastní účet do režimu paušálního zdaňování za slučitelné se společným trhem.
5.3.2.6 Zcizení provozních aktiv
(146)
Zcizení provozních aktiv jako např. provozního zařízení pro vlastní použití pro nakládku a vykládku provozovaných lodí lze považovat za aktivitu přímo spojenou s námořní dopravou, na stejném základě jako kapitálové zisky z plavidel spadají klasicky do oblasti režimu paušálního zdanění, pokud jsou reinvestovány úměrně podle času v režimu paušálního zdanění.
(147)
Naopak tomu tak není pro nadhodnoty na kancelářských budovách, které nejsou určeny svým charakterem pro námořní dopravu. Takováto aktiva mohou být ve skutečnosti použita jakýmkoliv jiným typem podniku. Pokud se zcizení netýká majetku, jehož charakter by ho předurčoval k aktivitám námořní dopravy, nadhodnoty z tohoto prodeje nebude možné zahrnout do režimu paušálního zdanění.
(148)
Zahrnutí nadhodnoty týkající se pouze majetku, jehož charakter jej předurčuje k aktivitám námořní dopravy, je tedy slučitelné se společným trhem.
5.3.2.7 Závěr o způsobilosti různých zkoumaných činností
(149)
Na závěr považuje Komise za neslučitelné se společným trhem pokrytí následujících činností paušálním zdaněním:
-
přidružené a dočasné aktivity,
-
prodej výrobků, které nejsou určeny ke spotřebě na palubě, jako např. luxusních výrobků a poskytování služeb bez přímé vazby na námořní dopravu, jako jsou sázky, stolní hry a kasina a výlety pro cestující,
-
příjmy z investic, pokud neodpovídají výnosu z běžných peněz podniku,
-
reklama a marketing, pokud neodpovídají prodeji reklamních prostor na způsobilých lodích,
-
aktivita shipbrokerage na účet plavidel třetích osob,
-
zcizení provozních aktiv, když je jejich charakter nepředurčuje k námořní dopravě.
(150)
Naopak považuje Komise za slučitelné se společným trhem pokrytí následujících činností paušálním zdaněním:
-
příjmy z krátkodobých investic provozního kapitálu, pokud odpovídají výnosu z běžných peněz podniku,
-
reklama a marketing, pokud odpovídají prodeji reklamních prostor na způsobilých plavidlech,
-
aktivita shipbrokerage na účet vlastních plavidel,
-
zcizení provozních aktiv, když je jejich charakter předurčuje k námořní dopravě.
5.3.3 Odpočet ztrát z jiných divizí z paušální daně
(151)
Komise připomíná, že ve svých dřívějších rozhodnutích trvala na realizaci opatření proti zneužití (také nazývaná opatření ring-fencing - oddělené vykazování aktiv a pasiv), určených k vyloučení toho, aby nezpůsobilé aktivity mohly využívat opatření, původně vyhrazená pro námořní dopravu. Taková omezující opatření jsou zásadní, aby se vyloučila ztráta důvěryhodnosti mechanismů ochrany průmyslu Společenství, a tedy jejich zdůvodnění s ohledem na právo Společenství, když jsou rozšířena na aktivity, které nejsou pod mezinárodními konkurenčními tlaky, jaké doznává odvětví námořní dopravy.
(152)
Proto Komise považuje za zásadní udržení perfektního účetního oddělení mezi způsobilými a nezpůsobilými aktivitami pro stanovení jejich příslušného zdanění. Tento princip byl ověřen v jiných režimech paušálního zdanění, schválených Komisí.
(153)
Belgickým orgánům se nepodařilo prokázat, že zrušení oddělenosti mezi námořními divizemi pro výpočet zdanitelného zisku byla nutnost jak vůči námořnímu odvětví, tak vůči ostatním dotčeným odvětvím.
(154)
Komise kromě toho nerozumí argumentu podanému Union Royale des Armateurs Belges (Královským svazem belgických loďařů) podle kterého by podniky, které neprovedou rozdělení, byly znevýhodněny (38). Belgické orgány se ve svém dopise ze dne 5. září 2002 zavázaly, že společnost, která provádí současně způsobilé a nezpůsobilé aktivity, musí vytvořit oddělené účetnictví o těchto aktivitách. Takový závazek představuje pro Komisi záruku dodržování principu účetního oddělení mezi způsobilými a nezpůsobilými aktivitami. Eventualita uvedená Královským svazem by tedy neměla existovat.
(155)
Vzhledem k tomu, že považuje za nutné, aby bylo dodrženo přísné účetní oddělení mezi způsobilými a nezpůsobilými aktivitami, Komise považuje ustanovení podle čl. 120 odst. 2 finančního zákona, umožňující odečíst od daně stanovené paušálně případné ztráty z jiných divizí zdanitelných normálně, za neslučitelné se společným trhem.
5.3.4 Snížení pro plavidla stará méně než 10 let
(156)
Komise si uvědomuje, že je vůle belgických orgánů, aby byla zvýhodněna nová plavidla s cílem podporovat bezpečnější a k životnímu prostředí šetrnější flotilu. Nicméně poznamenává, že žádný z režimů paušálního zdanění na základě tonáže realizovaný ostatními členskými státy a schválený Komisí neobsahuje specifické sazby měnící se v závislosti na stáří dotčeného plavidla.
(157)
Komise kromě toho poznamenává, že pokud umožňují nominální sazby předpokládané Belgií přiblížit úroveň zdanění jiným režimům schváleným Komisí v minulosti v jiných členských státech, přestává tomu tak být, když budou uplatněna snížení o 25 % nebo o 50 % na nejnovější plavidla. Pokud by byla snížení realizována, zatraktivnilo by to velice úroveň zdanění v Belgii vůči režimům, které jsou již realizovány v ostatních členských státech.
(158)
Komise se ve svých dřívějších rozhodnutích snažila omezit režimy paušálního zdanění a přiblížit je ke společným charakteristikám a k úrovním zdanění blízkým těm, které ilustruje tabulka 1. Fakt, že obecné zásady Společenství nenaznačují, zda pozitivní diskriminace ve prospěch nových lodí je nebo není hodná uvážení, nesnímá z Komise volnost uvážení toho, jaká jsou opatření, která mohou způsobit narušení v míře odporující společnému zájmu. Pro Komisi může zavedení snížení pro plavidla, jejichž stáří je mezi 0 a 10 lety, narušit rovnováhu získanou do té doby mezi členskými státy, které zavedly režim paušálního zdanění. Komise tedy předpokládá, že je ve společném zájmu nepovolovat určité režimy paušálního zdanění, které se příliš vzdalují charakteristikám režimů schválených dříve, a obzvláště zvýhodňování nových plavidel.
(159)
Kromě toho Komise předpokládá, že pro přispění k cílům stanoveným obecnými zásadami Společenství není nutné poskytovat dodatečné výhody ve prospěch nejnovějších lodí.
(160)
Vzhledem k předcházejícímu má Komise za to, že snížení podle čl. 119 odst. 2 finančního zákona nejsou slučitelná se společným trhem.
5.4 Analýza opatření nepodléhajících režimu paušálního zdanění pro námořní dopravu
5.4.1 Režim zrychlených odpisů u plavidel, která nejsou určena pro námořní dopravu
(161)
Komise nejdříve připomíná, že opatření je skutečně podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy vzhledem k tomu, že se odchyluje od článků 61 až 64 belgického zákona o daních z příjmu z roku 1992, kterým se zrychlené odpisy řídí, a že nabízí ještě velkorysejší odpisová pravidla, než jaká platí podle těchto článků.
(162)
Komise poznamenává, že obecné zásady Společenství nezakazují zrychlené odpisy ve prospěch námořní dopravy. Naopak má za to, že dotčený režim představuje existující opatření ve smyslu čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 659/1999.
(163)
Komise nicméně poznamenává, že mimo námořní dopravu poskytnutí takové podpory neumožňují různá pravidla Společenství platná pro různá odvětví, kterých by se mohlo toto snížení registračního poplatku týkat, jako je rybolov (39) nebo říční doprava (40).
(164)
Komise má za to, že rozhodnutí ze dne 19. března 2003, které zahájilo formální vyšetřovací řízení, platí také jako výzva pro Belgii, aby předložila své komentáře podle čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999.
(165)
Vzhledem k neodůvodněné výhodě, kterou tento režim poskytuje lodím, které nevykonávají způsobilé aktivity, považuje Komise za nutné navrhnout v tomto případě Belgii vhodné opatření podle čl. 18 nařízení (ES) č. 659/1999. Tak navrhla Komise Belgii tímto rozhodnutím následující vhodná opatření: Belgie vyloučí do 30. června 2005 poskytování zvláštního opčního režimu uplatnitelného na odpisy, jak je uveden v čl. 121 finančního zákona, pro všechny lodě nevykonávající způsobilé aktivity. Belgie bude informovat Komisi do 31. prosince 2004 o svém rozhodnutí podřídit se těmto vhodným opatřením.
5.4.2 Snížení plateb registračních poplatků za hypotéky na lodě, které nejsou určeny pro námořní dopravu
(166)
Stejně jako pro opatření, které bylo právě analyzováno, Komise poznamenává, že mimo námořní dopravu poskytnutí takové podpory neumožňují různá pravidla Společenství platná pro různá odvětví, kterých by se mohlo toto snížení registračního poplatku týkat, jako je rybolov (41) nebo říční doprava.
(167)
Pokud tyto podpory investic mohou být přijaty s ohledem na obecné zásady EU, jak to připomnělo rozhodnutí Komise ze dne 19. března 2003, není tomu tak pro lodi, které nejsou svým charakterem určeny k námořní dopravě (remorkéry, plovoucí rypadla, plavidla vnitrozemské plavby atd.). Komise tedy má za to, že snížení nebo zproštění od platby registračních poplatků na hypotéku na lodě, které nejsou určeny k námořní dopravě, je státní podpora neslučitelná se společným trhem.
5.4.3 Režim paušálního zdanění ve prospěch správců lodí na účet třetích osob
(168)
Komise poznamenává, že žádná zainteresovaná strana kromě Královského svazu belgických loďařů nekomentovala režim ve prospěch správců lodí, který byl přesto předmětem formálního vyšetřovacího řízení, zahájeného 19. března 2003.
(169)
Komise si klade otázku, zda správci na účet třetích osob vykonávají činnost námořní dopravy. Správa lodí na účet třetích osob, také v některých zemích nazývaná ship-management, sestává v Belgii v dodávce posádky pro loď a případně ve vyzbrojení lodi zařízením požadovaným pro uvažované aktivity námořní dopravy. Správce na účet třetích osob nabízí službu loďařovi nebo majiteli lodě: ve skutečnosti neuzavírá žádnou smlouvu o dopravě se zasilatelem. Jeho činnost tedy nemůže být přidružená k poskytování dopravy.
(170)
Nové obecné zásady EU, zveřejněné 17. ledna 2004, o podporách námořní dopravě předpokládají, že společnosti spravující lodě mohou napříště využívat podporu pro lodě, pro něž zajišťují správu posádky a technickou správu ve svém celku (42). Takové společnosti mohou být způsobilé pouze v případě, že převezmou úplnou odpovědnost za provozování lodě a všechny úkoly a odpovědnosti, uložené předpisem ISM (43). Komise může tedy povolit pouze podpory správcům lodí, kteří splňují podmínky uložené novými obecnými zásadami EU.
(171)
Pokud se týká úrovně zdanění správců lodí na účet třetích osob, Komise si na základě několika čísel dodaných belgickými orgány povšimnula, že při celkové stejné tonáže flotily dociluje správce mnohem nižšího obratu než loďař, i když by to bylo pouze z důvodu kapitálových nákladů, které hradí loďař a nehradí správce. Podle příkladu dodaného belgickými orgány by existoval poměr jedna ku stu mezi obratem správce a obratem loďaře pro loď typu Very Large Crude Carrier (VLCC). Tentýž příklad ukazuje, že pokud by správce podléhal režimu paušálního zdaňování se stejnými sazbami jako jsou sazby platné pro loďaře, jeho paušální daň by byla významně vyšší, než jakou by platil při normálním režimu daní právnických osob. Komise je toho názoru, že pokud by toto konstatování mohlo být podepřeno studií, která by se více soustředila na poměr mezi obraty obou dotčených profesí pro stejné lodě, mohla by skutečně existovat logika pro to, aby správci platili menší daňové sazby než jsou sazby, platné pro loďaře. Při chybějící studii je Komise názoru, že na základě informací, které má k dispozici dnes, nemůže přijmout v tomto stádiu zprávu se sazbami daně na základě tonáže v poměru jedna ku deseti mezi loďaři a správci lodí.
(172)
Vzhledem k předchozím úvahám a dostupným informacím se Komise domnívá, že režim paušálního zdanění ve prospěch správců lodí na účet třetích osob, zdanění na základě tonáže spravované flotily je slučitelné se společným trhem, pokud jsou sazby vztažené k tonáži stejné jako sazby platné pro podniky námořní dopravy a pokud zajišťují dotčení správci současně řízení posádek a technickou správu lodí v souladu s požadavky obecných zásad Společenství zveřejněných 17. ledna 2004 o podporách v námořní dopravě.
6. ZÁVĚRY
(173)
Na závěr se Komise domnívá, že pokud se týká režimu paušálního zdanění ve prospěch loďařů, jak je zřízen finančním zákonem ze dne 2. srpna 2002:
a)
zavedení sazby 0,05 EUR na každých 100 tun nad 40 000 tun, jak je stanoveno čl. 119 odst. 1 finančního zákona, je slučitelné se společným trhem s výhradou, že dotčené lodě budou nové a pokud ne, že byly registrovány po dobu nejméně posledních pět let pod vlajkou mimo Společenství;
b)
pokrytí příjmů pocházejících z následujících činností režimem paušálního zdanění (čl. 115 odst. 2 finančního zákona) je neslučitelné se společným trhem:
-
přidružené a dočasné aktivity,
-
prodej výrobků, které nejsou určeny ke spotřebě na palubě, jako např. luxusních výrobků a poskytování služeb bez přímé vazby na námořní dopravu, jako jsou sázky, stolní hry a kasina a výlety pro cestující,
-
krátkodobé investice provozního kapitálu, pokud neodpovídají výnosu z běžných peněz podniku pocházejícímu ze způsobilých aktivit (44),
-
reklama a marketing, pokud neodpovídají prodeji reklamních prostor na způsobilých plavidlech,
-
aktivita shipbrokerage na účet lodí třetích osob,
-
zcizení provozních aktiv, když je jejich charakter nepředurčuje k námořní dopravě;
c)
pokrytí příjmů pocházejících z následujících činností režimem paušálního zdanění (čl. 115 odst. 2 finančního zákona) je slučitelné se společným trhem pro:
-
krátkodobé investice provozního kapitálu, pokud odpovídají výnosu z běžných peněz podniku pocházejícímu ze způsobilých aktivit (45),
-
reklama a marketing, pokud odpovídají prodeji reklamních prostor na způsobilých plavidlech,
-
aktivita shipbrokerage na účet vlastních plavidel,
-
zcizení provozních aktiv, když je jejich charakter předurčuje k námořní dopravě;
d)
odečtení ztrát z jiných svých divizí od paušálně stanovených daní na základě tonáže, které nemohly být odečteny ze zisků kterékoliv jiné divize pro příslušné zdaňovací období (čl. 120 odst. 1 finančního zákona), je neslučitelné se společným trhem;
e)
snížené sazby použité pro výpočet paušální daně lodí novějších než 10 let (čl. 119 odst. 2 finančního zákona) jsou neslučitelné se společným trhem.
(174)
Pro daňová opatření mimo režim paušálního zdaňování ve prospěch loďařů považuje Komise za neslučitelné se společným trhem:
-
speciální mechanismus odpisů podle čl. 121 finančního zákona pro všechna plavidla, která neslouží způsobilým aktivitám,
-
snížení registračního poplatku pro hypotéky na plavidla, která nejsou určena pro námořní dopravu.
(175)
Pouze na základě informací, které má k dispozici, nemůže Komise za slučitelný se společným trhem považovat režim paušálního zdanění ve prospěch správců lodí na účet třetích osob, jak je uveden v čl. 124 finančního zákona. Tato úvaha může být v případě potřeby revidována v budoucím rozhodnutí Komise na základě nového oznámení a úplnějších a relevantnějších informací.
(176)
Naproti tomu považuje Komise za slučitelný se společným trhem režim paušálního zdanění ve prospěch správců lodí na účet třetích osob s výhradou, že budou sazby daně vztažené k tonáži stejné jako sazby platné pro podniky námořní dopravy a že příslušní správci zajišťují současně vedení posádek a technickou správu lodě podle požadavků obecných zásad Společenství zveřejněných dne 17. ledna 2004 o podporách námořní dopravy.
(177)
Toto rozhodnutí je vykonatelné okamžitě, včetně zinkasování nazpět případných protiprávně poskytnutých jednotlivých podpor, bez újmy možnosti, že tato podpora případně není kvalifikována jako státní podpora, že se nebudou ověřovat všechna čtyři kritéria uvedená v čl. 87 odst. 1 Smlouvy nebo aby byly považovány za podpory slučitelné se společným trhem s ohledem na své vlastní charakteristiky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Daňová opatření obsažená v belgickém finančním zákoně ze dne 2. srpna 2002, která byla předmětem zahájení formálního vyšetřovacího řízení rozhodnutím Komise ze dne 19. března 2003, představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Článek 2
Zavedení sazby snížené na 0,05 EUR na každých 100 tun nad 40 000 tun do paušálního zdanění ve prospěch loďařů je slučitelné se společným trhem za podmínky, že lodi nad 40 000 tun, kterých se dotkne tato snížená sazba, budou nové, nebo byly registrovány pod vlajkou třetí země po dobu pěti let, které předcházely jejich vstup do režimu paušálního zdanění.
Článek 3
1. Pro režim paušálního zdanění ve prospěch loďařů jsou nezpůsobilé příjmy pocházející z následujících aktivit:
a)
přidružené a dočasné aktivity;
b)
prodej výrobků, které nejsou určeny ke spotřebě na palubě, jako např. luxusních výrobků a poskytování služeb bez přímé vazby na námořní dopravu, jako jsou sázky, stolní hry a kasina a výlety pro cestující;
c)
příjmy z krátkodobých investic provozního kapitálu, pokud neodpovídají výnosu z běžných peněz podniku pocházejícímu ze způsobilých aktivit;
d)
reklama a marketing, pokud neodpovídají prodeji reklamních prostor na způsobilých plavidlech;
e)
aktivita shipbrokerage na účet plavidel třetích osob;
f)
zcizení provozních aktiv, když je jejich charakter nepředurčuje k námořní dopravě.
Jejich zahrnutí do režimu paušálního zdanění ve prospěch loďařů je neslučitelné se společným trhem.
2. Pro režim paušálního zdanění ve prospěch loďařů jsou způsobilé příjmy pocházející z následujících aktivit:
a)
příjmy z krátkodobých investic provozního kapitálu, pokud odpovídají výnosu z běžných peněz podniku pocházejícímu ze způsobilých aktivit;
b)
reklama a marketing, pokud odpovídají prodeji reklamních prostor na způsobilých plavidlech;
c)
aktivita shipbrokerage na účet vlastních plavidel;
d)
zcizení provozních aktiv, když je jejich charakter předurčuje k námořní dopravě.
Jejich zahrnutí do režimu paušálního zdanění ve prospěch loďařů je slučitelné se společným trhem s výhradou dodržování podmínek uvedených v tomto odstavci.
Článek 4
Odpočet ztrát z jiných divizí zdaněné společnosti, které nepodléhají paušálnímu zdanění od daně stanovené paušálně na základě tonáže ve prospěch loďařů, je neslučitelný se společným trhem.
Článek 5
Snížení sazeb zdanění v rámci paušálního zdanění ve prospěch loďařů pro lodě novější než 10 let jsou neslučitelná se společným trhem.
Článek 6
Uplatnění režimu zrychlených odpisů lodí na lodě, které nejsou svým charakterem určeny pro námořní dopravu, je neslučitelné se společným trhem.
Na základě vhodných opatření je Belgii navrženo, aby vyloučila zvláštní opční režim uplatnitelný na odpisy pro všechny lodi, které svým charakterem nejsou určeny pro námořní dopravu do 30. června 2005.
Belgie bude informovat Komisi do 31. prosince 2004 o svém rozhodnutí podřídit se těmto vhodným opatřením.
Článek 7
Snížení nebo zproštění od platby registračních poplatků hypotéky na plavidla, která nejsou svým charakterem určena pro námořní dopravu, je neslučitelné se společným trhem.
Článek 8
Režim paušálního zdanění na základě tonáže určený ve prospěch správců lodí na účet třetích osob je slučitelný se společným trhem s výhradou toho, že tito správci zajišťují současně vedení posádek a technickou správu lodě podle požadavků platných obecných zásad Společenství o podporách námořní dopravě a že budou sazby daně vztažené k tonáži stejné jako sazby platné pro podniky námořní dopravy.
Článek 9
Belgie bude informovat Komisi ve lhůtě dvou měsíců od data oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která přijala na uvedení finančního zákona ze dne 2. srpna 2002 do souladu s tímto rozhodnutím a na vrácení případných neslučitelných podpor, které mohly být protiprávně poskytnuty při uplatňování uvedeného finančního zákona. Úrok musí být počítán v souladu s nařízením Komise (ES) č. 794/2004 (46), a zejména články 9, 10 a 11 uvedeného nařízení.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
V Bruselu dne 30. června 2004.
BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE
van 30 juni 2004
betreffende een reeks door België voorgenomen fiscale maatregelen ten behoeve van het zeevervoer
(Kennisgeving geschied onder nummer C(2004) 2040)
(Slechts de teksten in de Nederlandse en de Franse taal zijn authentiek)
(Voor de EER relevante tekst)
(2005/417/EG)
DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, en met name op artikel 88, lid 2, eerste alinea,
Gelet op de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte, en met name op artikel 62, lid 1, onder a),
Na de belanghebbenden overeenkomstig de genoemde artikelen te hebben aangemaand hun opmerkingen te maken (1), en gezien deze opmerkingen,
Overwegende hetgeen volgt:
1. PROCEDURE
1.1. Overzicht van de procedure
(1)
Bij schrijven van 14 juni 2002 van haar permanente vertegenwoordiging heeft de Belgische regering bij de Commissie overeenkomstig artikel 88, lid 3, van het Verdrag een reeks belastingmaatregelen aangemeld, namelijk maatregelen ten behoeve van de koopvaardij, neergelegd in een ontwerp van programmawet. Het geheel aan maatregelen is geregistreerd in het register van aangemelde steunmaatregelen onder referentienummer N 433/02. Nog voordat de Commissie zich over de maatregelen heeft kunnen uitspreken, zijn de maatregelen vastgelegd in de programmawet van 2 augustus 2002.
(2)
Op 19 maart 2003 heeft de Commissie besloten (2) de formele onderzoeksprocedure van artikel 6 van Verordening (EG) nr. 659/1999 van de Raad van 22 maart 1999 tot vaststelling van nadere bepalingen voor de toepassing van artikel 93 van het EG-Verdrag (3), in te leiden ten aanzien van bepaalde aspecten van de programmawet van 2 augustus 2002 (waarna het dossier opnieuw is geregistreerd, namelijk onder het nieuwe nummer C 20/03) en de overige bepalingen van de programmawet ten behoeve van het zeevervoer goed te keuren.
(3)
Bij koninklijk besluit van 7 mei 2003 hebben de Belgische autoriteiten de inwerkingtreding vastgesteld voor alle bepalingen van de programmawet ten behoeve van de zeescheepvaart (namelijk de artikelen 115 tot 127 van genoemde programmawet) waarbij in de aanhef is bepaald dat „dit koninklijk besluit aan de belastingplichtige geen rechtsgrond biedt om zich ten aanzien van de belastingadministratie of de nationale rechtbanken te kunnen beroepen op de toepassing van fiscale steunmaatregelen waarvan de verenigbaarheid door de Commissie wordt onderzocht” op grond van het besluit van de Commissie van 19 maart 2003.
(4)
Bij schrijven van 7 mei 2003 hebben de Belgische autoriteiten hun opmerkingen kenbaar gemaakt ten aanzien van het besluit van de Commissie van 19 maart 2003.
(5)
Bij schrijven van 26 juni 2003 heeft de Commissie verscheidene aanvullende vragen aan de Belgische autoriteiten gesteld. Na een herinnering door de Commissie bij schrijven van 18 augustus 2003, hebben de Belgische autoriteiten bij schrijven van 12 september 2003 deze vragen beantwoord.
(6)
Op 17 januari 2004 zijn nieuwe communautaire richtsnoeren betreffende staatssteun voor het zeevervoer bekendgemaakt in het Publicatieblad van de Europese Unie (4). Deze zijn op dezelfde dag in werking getreden.
1.2. Benaming van de steun
(7)
Deze beschikking heeft betrekking op de fiscale maatregelen ten behoeve van het zeevervoer zoals deze zijn opgenomen in de programmawet van 2 augustus 2002, titel V - Financiën, hoofdstuk I - Zeescheepvaart.
1.3. Begunstigden van de steun
(8)
De begunstigden van de verschillende steunregelingen zijn in België gevestigde ondernemingen die werkzaam zijn in de sector van het zeevervoer, de exploitatie van natuurlijke rijkdommen op zee en de sleepvaart.
1.4. Doelstelling van de steun
(9)
De voornaamste doelstelling van de voorgenomen fiscale maatregelen bestaat erin alle schepen die door Belgische ondernemingen worden beheerd terug te brengen onder de nationale vlag, waarvan de gehele koopvaardijvloot zich had afgekeerd.
2. GEDETAILLEERDE BESCHRIJVING VAN DE STEUNMAATREGEL
(10)
De programmawet voorziet in een reeks maatregelen ten behoeve van het zeevervoer in België:
-
een regeling voor de forfaitaire vaststelling van de belastbare winst op basis van de tonnage voor de zeescheepvaartmaatschappijen;
-
een geheel van maatregelen ten gunste van scheepvaartondernemingen die niet opteren voor de forfaitaire vaststelling van de belastbare winst op basis van de tonnage, welke maatregelen bestaan uit een versnelde afschrijving van de zeeschepen, een vrijstelling van meerwaarden bij de verkoop van zeeschepen, vrijstelling op voorwaarde van herbelegging, alsmede belastingaftrek bij de aankoop van zeeschepen;
-
de afschaffing van het registratierecht op de inschrijving van hypotheken op zeeschepen;
-
een regeling die de forfaitaire vaststelling van de belastbare winst mogelijk maakt op basis van de tonnage voor beheerders van schepen voor rekening van derden, aangezien zij dienstverrichters voor rekening van de reders zijn.
(11)
Bij de forfaitaire vaststelling van de belastbare winst op basis van de tonnage (5) wordt, voor de zeescheepvaartondernemingen die voor dit stelsel hebben gekozen, de belastinggrondslag die wordt gebruikt voor de berekening van de vennootschapsbelasting, vervangen door een forfaitair bedrag dat is vastgesteld op basis van de tonnage van de betrokken vloot. De regeling kent geen enkele voorwaarde met betrekking tot de vlag waaronder de schepen varen.
(12)
Een vergelijkbaar mechanisme dat leidt tot de vaststelling van een nog gunstiger forfaitair bedrag is voorzien voor de beheerders van schepen voor rekening van derden, maar deze is onderworpen aan de voorwaarde dat driekwart van de beheerde vloot onder Belgische vlag vaart.
2.1. Forfaitaire winstvaststellingsregeling
(13)
Voor de forfaitaire winstvaststellingsregeling kunnen zeeschepen in aanmerking komen die worden gebruikt voor de volgende in aanmerking komende activiteiten:
-
de exploitatie van een zeeschip voor het vervoer van goederen of personen in het internationaal verkeer over zee, dan wel ten behoeve van de exploratie of exploitatie van natuurlijke rijkdommen op zee;
-
de winst behaald met de exploitatie van een schip, met zeebrief, voor het verrichten van sleepvaart, voor het verrichten van hulpverlening en voor andere werkzaamheden op zee;
-
alle activiteiten die direct samenhangen met de hiervoor bedoelde exploitatie.
(14)
Bij schrijven van 5 september 2002 hebben de Belgische autoriteiten verduidelijkt dat de activiteiten van de visserijsector niet in aanmerking komen.
(15)
Het bedrag van de vennootschapsbelasting voor scheepvaartondernemingen (6) die voor deze regeling kiezen, wordt forfaitair vastgesteld op basis van de nettotonnage van hun voor steun in aanmerking komende schepen. De belastinggrondslag waarop de tarieven van de vennootschapsbelasting worden toegepast, is gelijk aan de som van de bedragen die zijn verkregen voor elk van de voor steun in aanmerking komende schepen (7) volgens het volgende barema per schijf van 100 nettoton (NT) en per periode van 24 uur die is ingegaan, ongeacht of het schip al dan niet operationeel is:
(in EUR per 100 NT)
tot en met 1 000 NT
1,00
van 1 001 tot 10 000 NT
0,60
van 10 001 tot 20 000 NT
0,40
van 20 001 tot 40 000 NT
0,20
vanaf 40 001 NT
0,05
(16)
Zeescheepvaartondernemingen die voor deze regeling inzake forfaitaire vaststelling van de winst kiezen, blijven hieraan gedurende tien jaar onderworpen. Na afloop van deze periode wordt de regeling stilzwijgend verlengd met een nieuwe periode van tien jaar, tenzij de betrokken onderneming van tevoren heeft laten weten dat zij niet langer onder de forfaitaire regeling wenst te vallen.
(17)
Bovendien voorziet de regeling in aanvullende belastingverminderende maatregelen voor de meest recente schepen. Uit hoofde van artikel 119, lid 2, van de programmawet wordt de belastbare winst die overeenkomstig de voornoemde tarieven forfaitair is vastgesteld, namelijk verminderd met:
-
50 % van het forfait per dag voor zeeschepen met een ouderdom van minder dan vijf jaar, te rekenen vanaf de opleveringsdatum;
-
75 % van het forfait per dag voor zeeschepen met een ouderdom van ten minste vijf jaar, maar minder dan tien jaar, te rekenen vanaf de datum van oplevering.
(18)
De ouderdom van een schip wordt bepaald op basis van de datum van oplevering zoals vastgesteld door de scheepshypotheekbewaarder of de bevoegde registratieautoriteit.
(19)
Uit hoofde van artikel 120, lid 2, van de programmawet kunnen eerdere beroepsverliezen niet worden afgetrokken van de op forfaitaire wijze vastgestelde belastinggrondslag. Het eventuele niet verrekende gedeelte van de verliezen uit zeescheepvaart, zoals het bestaat op het ogenblik dat de winst uit zeescheepvaart voor de eerste keer wordt vastgesteld aan de hand van de tonnage, kan na het verstrijken van de periode waarvoor de winst aldus wordt vastgesteld, opnieuw in mindering worden gebracht. Bij uitzondering mogen van de forfaitair vastgestelde belastinggrondslag beroepsverliezen worden afgetrokken die gedurende dezelfde belastbare periode werden geleden door een andere divisie van het bedrijf, voorzover en in de mate waarin het niet mogelijk was deze beroepsverliezen af te trekken van de winst van enige andere divisie van de onderneming, waarvoor geen forfaitaire vaststelling van de belastbare winst geldt.
2.2. Belastingmaatregelen ten gunste van scheepvaartondernemingen die niet opteren voor de forfaitaire vaststelling van de belastbare winst
(20)
Voor alle belastbare tijdperken gedurende welke een scheepvaartonderneming niet onderworpen is aan de forfaitaire vaststelling van de belastbare winst, kan de onderneming gebruikmaken van drie typen fiscale maatregelen die een afwijking vormen op het Belgische Wetboek van de inkomstenbelastingen van 1992.
2.2.1. Versnelde afschrijving (8)
(21)
Op de aanschaf van nieuwe of tweedehandse schepen, welke voor de eerste maal in bezit van een Belgische belastingplichtige komen, delen van dergelijke schepen en de kosten voor grote herstellingen of verbouwingen welke worden uitgevoerd bij de aanschaf van tweedehands schepen, mogen de volgende afschrijvingen worden toegepast:
-
20 % voor het boekjaar van ingebruikneming;
-
15 % voor ieder van de volgende twee boekjaren;
-
10 % voor ieder van de volgende boekjaren, tot volledige afschrijving.
(22)
De afschrijvingstekorten betreffende de eerste drie boekjaren te rekenen vanaf het boekjaar waarin het zeeschip in de vaart werd gebracht, kunnen worden ingehaald tijdens de belastbare tijdperken die volgen op dat waarin het tekort is ontstaan, zelfs buiten de normale afschrijvingsduur, met dien verstande dat de totale jaarlijkse afschrijvingsannuïteit per zeeschip in geen geval meer dan 20 % van de aanschaffingswaarde mag bedragen.
(23)
Zeeschepen die aldus worden afgeschreven, komen niet in aanmerking voor het keuzestelsel van degressieve afschrijvingen voorzien in artikel 64 van het Wetboek van de inkomstenbelastingen van 1992.
(24)
Zeeschepen die niet in nieuwe staat worden verkregen en die niet voor het eerst in het bezit van een Belgische belastingplichtige komen, mogen lineair worden afgeschreven over de normale gebruiksduur.
(25)
Met de bijzondere afschrijvingsregeling van de programmawet wordt een administratieve maatregel die reeds decennialang in België wordt toegepast, in een wet neergelegd. Besloten werd deze maatregel op te nemen in een wet om de rechtszekerheid te vergroten en de continuïteit van het systeem te waarborgen.
2.2.2. Vrijstelling van meerwaarden bij de verkoop van zeeschepen
(26)
In artikel 122 (9) is bepaald dat meerwaarden die worden gerealiseerd bij de verkoop van zeeschepen, zijn vrijgesteld van belasting, voorzover het vervreemde zeeschip/de vervreemde zeeschepen sedert meer dan vijf jaar vóór hun vervreemding de aard van vaste activa hadden, en wanneer een bedrag ten minste gelijk aan de verkoopwaarde binnen vijf jaar wordt herbelegd in de aankoop van zeeschepen, delen in mede-eigendom in zeeschepen, in scheepsaandelen of in aandelen van een vennootschap-scheepsexploitant die haar maatschappelijke zetel in de Gemeenschap heeft en uitsluitend in aanmerking komende activiteiten uitoefent (10).
(27)
Bij ontstentenis van herbelegging onder de beschreven voorwaarden wordt de verwezenlijkte meerwaarde aangemerkt als winst van het belastbare tijdperk waarin de termijn voor herbelegging is verstreken.
(28)
De als herbelegging aangemerkte investering moet gedurende ten minste vijf jaar als actiefbestanddeel behouden blijven. Bedoelde investering kan echter eventueel vervangen worden binnen de drie maanden na vervreemding ervan. Indien op deze wijze de als herbelegging aangemerkte investering werd vervangen, gelden bij vervreemding van het vervangende actief dezelfde regels.
(29)
In geval van verkoop na het verstrijken van de periode waarvoor de belastbare winst wordt vastgesteld op basis van de tonnage, wordt voor de berekening van de meerwaarde de fiscale nettowaarde vastgesteld volgens de gewone afschrijvingsregels, ook voor de periode waarin de winst uit zeescheepvaartactiviteiten wordt bepaald op basis van de tonnage.
2.2.3. Belastingaftrek voor de aankoop van zeeschepen (11)
(30)
Binnenlandse vennootschappen of Belgische inrichtingen van buitenlandse vennootschappen die uitsluitend voor steun in aanmerking komende activiteiten beoefenen (12), kunnen bij de aanschaf van zeeschepen in nieuwe of tweedehandse staat die voor het eerst in het bezit van een Belgische belastingplichtige komen, een investeringsaftrek genieten gelijk aan 30 % van de aanschafprijs van die zeeschepen.
(31)
Indien de investeringsaftrek niet kan worden toegepast wegens ontbreken van of ontoereikende winst in het desbetreffende boekjaar, wordt de voor dat belastbaar tijdperk niet verleende vrijstelling achtereenvolgens overgedragen op de winst van de volgende belastbare tijdperken. Overeenkomstig de bepalingen die gelden voor het overdragen van verliezen bij de aanvang van het stelsel van forfaitaire vaststelling van de belastbare winst, kan het eventuele niet verrekende gedeelte van de investeringsaftrek zoals het bestaat op het ogenblik dat de winst uit zeescheepvaart voor de eerste keer wordt vastgesteld aan de hand van de tonnage, na het verstrijken van de periode waarvoor de belastbare winst aldus wordt vastgesteld, alsnog in mindering worden gebracht op de belastbare winst.
2.2.4. Vermindering van het registratierecht voor hypotheken op zeeschepen
(32)
Het Belgische Wetboek der registratie-, hypotheek- en griffierechten wordt zodanig gewijzigd dat voor de vestiging van hypotheek op zee- en binnenschepen geen evenredig registratierecht meer verschuldigd is, ongeacht of het schip vervolgens wordt onderworpen aan het stelsel van forfaitaire vaststelling. Deze vermindering van het registratierecht geldt zowel voor de hypotheken op zeeschepen als voor de hypotheken op binnenschepen.
(33)
In het huidige Belgische stelsel wordt voor de vestiging van een hypotheek (naast een aantal zeer beperkte vaste rechten) enerzijds een loon voor de hypotheekbewaarder aangerekend overeenkomend met 0,052 % en anderzijds een registratierecht van 0,5 % op de waarde van de hypotheek. Volgens de Belgische autoriteiten is het duidelijk dat dit laatstgenoemde recht registratie onder Belgische vlag ontmoedigt. Volgens het nieuwe stelsel wordt het registratierecht bij de vestiging van een hypotheek vastgesteld op een algemeen vast registratierecht van 25 EUR als bepaald in artikel 11, tweede en derde alinea, van het Belgische Wetboek der registratie-, hypotheek- en griffierechten.
(34)
De overdracht van een hypotheek op een zee- of binnenschip onder bezwarende titel van de schuldvordering, de contractuele indeplaatsstelling of elke andere verrichting onder bezwarende titel, wordt eveneens onderworpen aan een registratierecht van 0,5 % overeenkomstig artikel 92/2 van dit wetboek (13). Overeenkomstig artikel 93 van hetzelfde wetboek, wordt dit registratierecht vereffend op het bedrag van de sommen die door de hypotheek gewaarborgd zijn, met uitsluiting van de intresten of rentetermijnen van drie jaren gewaarborgd door artikel 87 van de hypotheekwet van 16 december 1951.
2.2.5. Stelsel van forfaitaire vaststelling van de belastbare winst op basis van de tonnage voor beheerders van zeeschepen voor rekening van derden (14)
(35)
Uit hoofde van artikel 124 van de programmawet kunnen beheerders van zeeschepen voor rekening van derden eveneens in aanmerking komen voor een stelsel van forfaitaire vaststelling van de belastbare winst, maar met een tien maal zo gunstig barema als het stelsel voor scheepvaartondernemingen, aangezien voor de onder hun beheer vallende schepen dezelfde tarieven gelden per schijf van 1 000 NT in plaats van per schijf van 100 NT:
(in EUR per 1000 NT)
tot en met 1 000 NT
1,00
van 1 001 tot 10 000 NT
0,60
van 10 001 tot 20 000 NT
0,40
van 20 001 tot 40 000 NT
0,20
vanaf 40 001 NT
0,05
(36)
Om voor deze regeling in aanmerking te komen, geldt daarentegen de voorwaarde dat ten minste 75 % van de beheerde schepen onder Belgische vlag geregistreerd is.
(37)
De beheerders voor rekening van derden zijn over het algemeen dienstverrichters die de schepen voorbereiden, deze van de benodigde uitrustingen voorzien en deze bemannen voor rekening van de reder. Artikel 115, lid 4, van de programmawet definieert de beheerder van een zeeschip voor rekening van derden als „belastingplichtige [die instaat voor] het technisch beheer en/of het bemannen van een zeeschip voor rekening van derden”. Deze beheerders voor rekening van derden zijn geen vervoersondernemingen als zodanig. De Belgische autoriteiten hebben dan ook in hun schrijven van 5 december 2002 bevestigd dat het beheer van schepen voor rekening van derden moet worden beschouwd als een dienstverrichting ten behoeve van de reders en dat de beheerders voor rekening van derden geen vervoersdiensten verkopen, niet met betrekking tot goederen, noch met betrekking tot passagiers.
2.3. Overige maatregelen ten behoeve van het zeevervoer
(38)
Voor het zeevervoer gelden in België tevens de volgende steunregelingen:
-
een regeling inzake de volledige vrijstelling van de sociale bijdragen van de werkgevers en de gedeeltelijke vrijstelling van de sociale bijdragen van de werknemers (door de Commissie goedgekeurd bij besluiten van respectievelijk 24 februari 1998 (15) en 23 juni 1999 (16));
-
een regeling inzake vrijstelling van de verplichting tot storting in de schatkist van de bedrijfsvoorheffing door de werkgevers (door de Commissie goedgekeurd bij besluit van 27 juni 2000 (17)).
2.4. Beschrijving van de redenen voor de inleiding van de procedure
(39)
Bij haar besluit van 19 maart 2003 heeft de Commissie de in de programmawet vervatte steunmaatregelen goedgekeurd met uitzondering van zeven specifieke punten in die programmawet, ten aanzien waarvan zij betwijfelde of deze met de gemeenschappelijke markt verenigbaar waren. Vier van deze zeven punten houden verband met het stelsel van forfaitaire vaststelling van de belastbare winst en drie ervan met de overige steunmaatregelen waarin de programmawet voorziet.
2.4.1. Regeling inzake forfaitaire vaststelling van de belastbare winst ten behoeve van rederijen
2.4.1.1. Tarieven voor schepen van meer dan 40 000 ton
(40)
Hoewel de communautaire richtsnoeren een zodanig tarief in principe toestaan, heeft de Commissie zich wel afgevraagd of de invoering van een tarief van 0,05 EUR per schijf van 100 ton boven de 40 000 ton niet tot concurrentievervalsing binnen de Gemeenschap zou kunnen leiden, aangezien geen van de voorheen door de Commissie goedgekeurde forfaitaire vaststellingsregelingen dergelijke gunstige tarieven voor schepen groter dan deze tonnage bevatten.
(41)
Onderstaande tabel laat voor de reeds door de Commissie goedgekeurde regelingen inzake forfaitaire vaststelling de tarieven zien voor de bepaling van de belastinggrondslag, die zelf weer afhangt van het voor de rederijen geldende belastingtarief.
Tabel 1
Tarieven voor de vaststelling van de belastinggrondslag in het kader van een forfaitaire vaststelling in bepaalde lidstaten
Tarief in EUR per schijf van 100 t en per dag
NL
DE
DK
UK
ES
IE
FI
FR
0-1 000 NT
0,91
0,92
0,94
0,97
0,9
1
1,38
0,93
tot en met 10 000 NT
0,67
0,69
0,67
0,73
0,7
0,75
1,03
0,71
tot en met 25 000 NT
0,46
0,46
0,4
0,48
0,4
0,5
0,69
0,47
meer dan 25 000 NT
0,23
0,23
0,27
0,24
0,2
0,25
0,57
0,24
Bron: Commissie.
(42)
Zo heeft de Commissie bij schrijven van 30 oktober 2002 België gevraagd om alle informatie en argumenten te leveren die een tarief van 0,05 EUR voor schepen van meer dan 40 000 ton kunnen rechtvaardigen, aangezien de tarieven die de Commissie voordien heeft aanvaard voor recente forfaitaire vaststellingsregelingen in andere lidstaten variëren van 0,20 tot 0,25 EUR voor de grootste tonnages.
(43)
In hun brief van 5 december 2002 hebben de Belgische autoriteiten de invoering van een speciaal tarief voor schepen van meer dan 40 000 ton als volgt verdedigd. Volgens de door hen verstrekte gegevens bedroeg in november 2002 het totaal aantal schepen van meer dan 40 000 nettoton in de wereld 1 257, op een wereldvloot van 28 155 schepen. Qua aantal eenheden maakt dit soort schepen slechts 4,5 % van de wereldvloot uit, maar wat draagvermogen betreft daarentegen bedraagt dit percentage 34,17 % (18).
(44)
Slechts 143 van dit soort schepen, ofwel 0,5 % van de wereldvloot in eenheden en 3,5 % wat capaciteit betreft, staan geregistreerd in een lidstaat, zoals onderstaande, door de Belgische autoriteiten verstrekte tabel laat zien.
Tabel 2
Aantal schepen van meer dan 40 000 ton in de lidstaten
Land
Aantal schepen
Opmerkingen
Griekenland
108
Op een Griekse vloot van 3 261 schepen waarvan 2 476 (75 %) onder een vreemde vlag volgens de UNCTAD
(36 schepen 60 000 NT waarvan 17 100 000NT
Spanje
7
6 olietankers 48 933 NT + 1 olietanker van 60 120 NT
Italië
6
2 olietankers van 45 740 NT + 4 bulkcarriers of ertstankers 47 584NT + 1 bulkcarrier van 56 579 NT
Verenigd Koninkrijk
6
4 containerschepen 48 880 NT + 1 olietanker van 41 316 NT + 1 olietanker van 105 889 NT
Frankrijk
4
1 bulkcarrier van 56 709 NT + 2 olietankers 100 000 NT + 1 olietanker van 108 708 NT
Duitsland
4
4 containerschepen 42 233 NT
Nederland
4
2 containerschepen van 46 660 NT + 2 containerschepen van 48 880 NT
Luxemburg
3
3 olietankers tussen 84 545 NT en 95 323 NT
Portugal
1
1 bulkcarrier van 49 344 NT
Bron: Belgische overheid.
(45)
Volgens de Belgische autoriteiten tonen bovenstaande cijfers ten overvloede aan dat de overige regelingen voor forfaitaire winstvaststelling, ondanks het degressieve tarief op basis van de tonnage van de schepen, niet voldoende rekening houden met grote schepen. Met name de tankers (53 % van de schepen van meer dan 40 000 t) en de bulkcarriers (41,7 % van de schepen van meer dan 40 000 t) nemen in de vloot van de Belgische reders een belangrijke plaats in. Op basis van deze gegevens beweren de Belgische autoriteiten dat de grootste schepen van Belgische eigenaars onder goedkope vlag zullen blijven varen, indien er voor schepen boven de 40 000 ton geen aantrekkelijk tarief wordt ingevoerd.
(46)
In haar besluit van 19 maart 2003 spreekt de Commissie evenwel de vrees uit dat de invoering van een dermate laag tarief voor sommige niet-Belgische reders een reden kan zijn om hun schepen van een ander communautair register over te brengen naar het Belgische register. De Commissie is dan ook van mening dat het betrokken tarief binnen de Gemeenschap tot concurrentievervalsing zou kunnen leiden. Derhalve heeft de Commissie in verband met het voor schepen van meer dan 40 000 ton geldende tarief van 0,05 EUR per schijf van 100 NT de onderzoeksprocedure ingeleid.
2.4.1.2. Nevenactiviteiten die niet rechtstreeks met de vervoersactiviteit te maken hebben
(47)
De Commissie heeft tot nu toe geweigerd om de regelingen voor forfaitaire winstvaststelling op basis van de tonnage ook te laten gelden voor activiteiten die niet rechtstreeks met het zeevervoer te maken hebben. De Belgische autoriteiten hebben in hun schrijven van 5 december 2002 een lijst van in aanmerking komende activiteiten vermeld waarbij in een aantal gevallen ernstige twijfel is gerezen over de aanwezigheid van een rechtstreekse band met de vervoersactiviteit, namelijk:
-
verwante en tijdelijke activiteiten die de onderneming uitoefent teneinde het personeel en de activa bestemd voor de hoofdactiviteit van de onderneming ten volle te benutten en voorzover deze activiteiten minimaal zijn in vergelijking met deze hoofdactiviteit;
-
de verkoop van producten die niet voor verbruik aan boord bestemd zijn, zoals luxeartikelen, en het verlenen van diensten die niet rechtstreeks met het zeevervoer samenhangen, zoals gokspelen, speeltafels en casino's en excursies voor passagiers;
-
reclame en marketing;
-
kortetermijnbeleggingsinkomsten uit het bedrijfskapitaal, echter uitgezonderd inkomsten uit financiële vaste activa;
-
„shipbrokerage”-activiteiten voor rekening van eigen schepen;
-
de vervreemding van exploitatiemiddelen, zoals onroerend goed dat diende voor het beheer en andere exploitatiemiddelen die werden aangewend voor het laden en lossen van de geëxploiteerde schepen.
(48)
De Commissie is van mening dat er geen rechtstreeks verband is tussen dergelijke nevenactiviteiten en het zeevervoer en dat zij niet rechtstreeks bijdragen tot verwezenlijking van de vervoersdienst.
(49)
In haar besluit van 19 maart 2003 heeft de Commissie dan ook haar twijfel uitgesproken of de uitbreiding van de forfaitaire vaststellingsregeling tot bovengenoemde activiteiten in het onderhavige geval wel met de gemeenschappelijke markt verenigbaar is.
2.4.1.3. In mindering brengen op de forfaitaire belasting van verliezen die zijn geleden door andere niet onder de forfaitaire vaststellingsregeling vallende divisies
(50)
De door de Commissie goedgekeurde forfaitaire vaststellingsregelingen in andere lidstaten bevatten volgens op dit moment beschikbare gegevens geen mechanismen als dat van artikel 120, lid 1, van de programmawet (19). Artikel 120, lid 1, voorziet in de mogelijkheid voor de maatschappijen die naast de onder de regeling vallende activiteiten ook andere activiteiten uitoefenen, om van de op basis van de tonnage vastgestelde forfaitaire belasting de in andere divisies geleden verliezen af te trekken voorzover deze verliezen niet van de winst van enige andere divisie van de maatschappij over het betreffende boekjaar hadden kunnen worden afgetrokken.
(51)
De Commissie heeft geoordeeld dat deze regel strijdig is met het algemene beginsel dat in aanmerking komende activiteiten ten behoeve van de vaststelling van de belasting strikt moeten worden gescheiden van niet in aanmerking komende activiteiten; bij alle voorheen goedgekeurde forfaitaire vaststellingsregelingen is dit beginsel in acht genomen.
(52)
De Commissie heeft derhalve vraagtekens gezet bij het voordeel dat op die manier aan de Belgische belastingplichtige rederijen wordt toegekend, en heeft de mening gevraagd van de overige lidstaten en eventuele andere belanghebbenden over de mogelijke gevolgen van deze bepaling voor de concurrentie. Derhalve is de Commissie de formele onderzoeksprocedure eveneens gestart tegen artikel 120, lid 1, van de programmawet.
2.4.1.4. Aftrek voor de meest recente schepen
(53)
Geen enkele van de vroeger door de Commissie goedgekeurde regelingen voorziet bij de vaststelling van de belastinggrondslag in een aftrek naar gelang van de ouderdom van het schip.
(54)
De Commissie vraagt zich in haar besluit van 19 maart 2003 af of dit bijkomend voordeel werkelijk zal stimuleren tot bevordering van de registratie onder Belgische vlag van de meest recente schepen, aangezien deze schepen eerder zullen voldoen aan de onder de Belgische vlag geldende veiligheidsvoorwaarden dan oudere schepen. De Commissie wijst erop dat eerder de neiging bestaat om oudere schepen onder goedkope vlaggen te registreren. Overigens zal deze bepaling voor schepen van minder dan tien jaar oud leiden tot een forfaitaire winstvaststelling die duidelijk lager ligt dan voor dergelijke schepen het geval zou zijn geweest in andere lidstaten waar een door de Commissie goedgekeurde regeling inzake forfaitaire winstvaststelling is ingevoerd.
(55)
Om die reden heeft de Commissie een formele onderzoeksprocedure ingeleid ten aanzien van de in artikel 119, lid 2, van de programmawet vastgelegde aftrekmogelijkheden voor minder dan tien jaar oude schepen.
2.4.2. Maatregelen buiten de regeling inzake forfaitaire vaststelling van de belastbare winst voor rederijen
2.4.2.1. Versnelde afschrijving voor schepen die niet voor het zeevervoer bestemd zijn
(56)
De regeling voor versnelde afschrijving voorziet niet in een verband met de in aanmerking komende activiteiten, hetgeen in strijd is met de eisen van de communautaire richtsnoeren. Daarom twijfelt de Commissie in haar besluit van 19 maart 2003 aan de verenigbaarheid van deze afschrijvingsregeling wat betreft de toepassing op andere schepen dan die welke bestemd zijn voor het zeevervoer of voor andere dan in aanmerking komende activiteiten worden gebruikt.
2.4.2.2. Vermindering van het registratierecht voor hypotheken op schepen
(57)
De maatregel houdende vermindering van de betaling van het registratierecht op vestiging van hypotheken geldt alleen voor de hypotheken op schepen, zowel voor zeeschepen als binnenschepen, met uitsluiting van hypotheken op andere soorten investeringen zoals onroerende goederen. Deze vermindering leek de Commissie bij een eerste beschouwing selectief voorzover zij slechts geldt voor een deel van de activa die het voorwerp van een hypotheek kunnen zijn en, zelfs op een laag niveau, de activiteiten bevordert waarbij gebruik wordt gemaakt van schepen. Het was de Commissie derhalve niet duidelijk of een dergelijke vermindering neerkomt op staatssteun dan wel een algemene maatregel is.
(58)
Wanneer mocht blijken dat de maatregel een steunmaatregel in de zin van het Verdrag is, heeft de Commissie sterke twijfel over de verenigbaarheid met de gemeenschappelijke markt, aangezien deze maatregel niet alleen bevorderlijk is voor de gehele zeescheepvaart, met inbegrip van andere maritieme activiteiten dan zeevervoer, maar ook voor activiteiten met betrekking tot de binnenvaart, die niet zijn onderworpen aan de eerdergenoemde communautaire richtsnoeren, maar aan Verordening (EEG) nr. 1107/70 van de Raad van 4 juni 1970 betreffende de steunmaatregelen op het gebied van het vervoer per spoor, over de weg en over de binnenwateren (20). Volgens die verordening zijn dergelijke steunmaatregelen niet toegestaan.
(59)
Derhalve heeft de Commissie in haar besluit van 19 maart 2003 haar twijfel uitgesproken over de verenigbaarheid met de gemeenschappelijke markt van de vermindering van het registratierecht voor schepen die niet bestemd zijn voor zeevervoersactiviteiten.
2.4.2.3. Forfaitaire winstvaststellingsregeling die geldt voor de beheerders van schepen voor rekening van derden
(60)
Ten aanzien van de regeling die geldt voor de beheerders voor rekening van derden heeft de Commissie in haar besluit van 19 maart 2003 allereerst opgemerkt dat hun activiteit, tenminste wat betreft de organisatie van de bedrijfstak in België, niet gelijkgesteld kan worden met een zeevervoersactiviteit. Alleen zeevervoersondernemingen vallen onder de communautaire richtsnoeren (21). België zou, zo lijkt het, de eerste lidstaat zijn die een forfaitair winstvaststellingsstelsel wil toepassen op onderaannemers van zeescheepvaartmaatschappijen.
(61)
Ten tweede heeft de Commissie erop gewezen dat eenzelfde schip tegelijk voor de reder en voor de beheerder in aanmerking komt voor de forfaitaire winstvaststelling, waarbij laatstgenoemde nota bene tarieven geniet die tien keer lager liggen dan de voor de eerstgenoemde geldende tarieven bij de forfaitaire bepaling van de belastinggrondslag.
(62)
Ten derde heeft België geen elementen aangevoerd waaruit blijkt dat de voor beheerders voor rekening van derden geldende regeling het concurrentievermogen van de onder communautaire vlaggen varende schepen kan bevorderen. Met name is niet aangetoond dat deze regeling het mogelijk maakt de Belgische reders indirect te bevoordelen door verlaging van de prijs van de diensten die de beheerder voor rekening van derden verrichten.
(63)
Ten vierde staat het niet vast, ook niet als de beheerder zich in België bevindt en zijn activiteiten dus vanuit Belgisch grondgebied worden verricht, dat al zijn walactiviteiten met betrekking tot het beheer van schepen zullen plaatsvinden vanuit het grondgebied van de Gemeenschap. Een deel van de dienstverrichtingen, zoals de verrichtingen voor het commercieel en strategisch beheer, die niet worden uitgevoerd door de beheerders voor rekening van derden, kunnen plaatsvinden vanuit een derde land.
(64)
Ten vijfde had België, vóórdat de procedure werd ingeleid, geen economische argumenten aangevoerd ter rechtvaardiging van het feit dat de belastinggrondslag voor beheerders van schepen voor derden tien keer zo laag is als de voor reders geldende belastinggrondslag.
(65)
Ten slotte was het voor de Commissie niet bewezen dat de beheerders voor rekening van derden uitsluitend werken voor Belgische reders of reders uit landen van de Gemeenschap. In de voorgestelde regeling wordt alleen geëist dat 75 % van het aantal zeeschepen in beheer ingeschreven staat in het Belgisch scheepsregister. Indien de beheerders de mogelijkheid hebben om hun diensten voor maximaal een kwart van de door hen beheerde vloot aan te bieden aan reders die geen belasting hoeven te betalen in de Gemeenschap, dan kan hier sprake zijn van toekenning van een economisch voordeel aan zeevervoersondernemingen van buiten de Gemeenschap.
(66)
Om al deze redenen heeft de Commissie in haar besluit van 19 maart 2003 haar twijfel uitgesproken over de verenigbaarheid van de regeling die geldt voor beheerders van zeeschepen voor rekening van derden (22).
3. OPMERKINGEN VAN BELANGHEBBENDEN
3.1. Opmerkingen van de Koninklijke Belgische Redersvereniging
(67)
Bij schrijven van 26 augustus 2003 heeft de Koninklijke Belgische Redersvereniging (hierna „Redersvereniging” te noemen), een vzw van reders in België, aan de Commissie haar opmerkingen toegezonden over alle punten ten aanzien waarvan een formele onderzoeksprocedure is ingeleid.
(68)
Om te beginnen benadrukt de Redersvereniging dat het bijzonder lage tarief voor schepen van meer dan 40 000 ton ertoe strekt te bevorderen dat schepen groter dan die tonnenmaat weer onder communautaire vlag gaan varen, en zij herinnert eraan dat deze schepen slechts 4,5 % van de wereldvloot vertegenwoordigen (1 257 schepen op een totaal van 28 155 schepen over de hele wereld) maar wel 34,17 % wat draagvermogen betreft (253 430 610 van in totaal 741 600 000 dwt).
(69)
Met betrekking tot de belastingaftrek voor recente schepen (50 % voor schepen van minder dan vijf jaar oud en 25 % voor schepen tussen de vijf en tien jaar oud), benadrukt de Redersvereniging dat deze vooral bedoeld is om jonge vloten met veiliger en milieuvriendelijker schepen te bevorderen. Voorts merkt de Redersvereniging op dat deze belastingaftrek ook kan bijdragen tot de instandhouding van aantrekkelijke en kwalitatief hoogstaande werkgelegenheid in de zeevaart en aan de wal, en tot het behoud van de maritieme knowhow in Europa.
(70)
Het afschaffen van de mogelijkheid voor zeescheepvaartmaatschappijen om de in andere divisies geleden verliezen van de forfaitaire belasting af te trekken, zou volgens de Redersvereniging leiden tot discriminatie tussen Belgische ondernemingen, aangezien ondernemingen zonder zeevaartdivisie verliezen in een bepaald jaar in bepaalde divisies wel kunnen compenseren met de winst in andere divisies, terwijl dergelijke verliezen niet meer zouden kunnen worden gecompenseerd met winst die wordt bepaald op basis van de tonnage.
(71)
Ten aanzien van de lijst met nevenactiviteiten waarover de Commissie haar twijfels heeft uitgesproken, merkt de Redersvereniging op dat de Belgische regering zich heeft laten inspireren door de opmerkingen van de OESO en stelsels voor tonnagebelasting in Nederland en het Verenigd Koninkrijk. Zij benadrukt dat de shipbrokerage-activiteiten voor rekening van eigen schepen perfect aansluiten bij de geest van de communautaire richtsnoeren.
(72)
Wat de regeling voor versnelde afschrijving van schepen betreft, stelt de Redersvereniging dat juist zij de Belgische regering heeft verzocht deze fiscale regeling, die volgens haar al vóór de inwerkingtreding van het Verdrag van Rome bestond, in een wet vast te leggen teneinde de rechtszekerheid inzake deze regeling te vergroten.
(73)
Met betrekking tot de vermindering van het registratierecht op de vestiging van hypotheken op schepen die niet voor zeevervoersactiviteiten bestemd zijn, merkt de Redersvereniging op dat deze belasting in de meeste overige lidstaten niet bestaat. Als deze vermindering niet zou worden aanvaard, zouden de eigenaars van Belgische schepen volgens haar in een nadelige concurrentiepositie worden geplaatst. Overigens benadrukt de Redersvereniging dat deze maatregel zal bijdragen tot het verbeteren van de concurrentiepositie van de binnenvaartsector.
(74)
Over het beheer van schepen voor rekening van derden wijst de Redersvereniging erop dat in het kader van de voorgestelde regeling ten minste 75 % van de beheerde schepen onder Belgische vlag moet varen. Ook acht de Redersvereniging het normaal dat de beheerders recht hebben op een andere forfaitaire belasting dan de reders aangezien beheerders niet hetzelfde vak uitoefenen en niet dezelfde risico’s lopen als reders.
3.2. Opmerking van het Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe
(75)
Bij schrijven van 3 juli 2003 heeft de federatie van Duitse zeehavenbedrijven (Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe), de Commissie haar opmerkingen doen toekomen. De federatie is van mening dat steun voor het zeevervoer niet mag leiden tot verstoring van de concurrentie binnen de Gemeenschap in de sector van de sleepvaart. Zij benadrukt dat het concurrentievermogen van verschillende havens in Europa voor een groot deel bepaald wordt door de sleepkosten. De federatie stelt dat de ontwikkeling van de concurrentie tussen sleepvaartondernemingen in eenzelfde haven en tussen verschillende havens wenselijk is omdat dit bijdraagt tot de instandhouding van het concurrentievermogen van de verschillende havens. Hoe wenselijk deze concurrentie ook is, toch moet zij plaatsvinden onder vergelijkbare concurrentiële voorwaarden voor iedereen.
(76)
De federatie betreurt dat het stelsel van forfaitaire vaststelling van de belastbare winst ook van toepassing is op de Belgische sleepvaartondernemingen. In het algemeen is de federatie van oordeel dat regelingen ter verlichting van de loonlasten voor sleepvaartondernemingen niet verenigbaar zijn met de communautaire richtsnoeren. Tot slot vraagt de federatie de Commissie om alle regelingen voor steun aan de sleepvaartsector met de gemeenschappelijke markt onverenigbaar te verklaren.
3.3. Opmerkingen van de Handelskammer Hamburg
(77)
Bij schrijven van 18 juli 2003 heeft de kamer van koophandel van Hamburg (Handelskammer Hamburg) de Commissie zijn opmerkingen doen toekomen in zijn hoedanigheid van vertegenwoordiger van de gehele economie en bedrijfsleven van Hamburg.
(78)
De kamer van koophandel spreekt de vrees uit dat de Belgische regeling voor forfaitaire vaststelling van de belastbare winst op basis van de tonnage de concurrentie verstoort, niet alleen tussen sleepvaartondernemingen, maar ook tussen havens in Noord-Europa. De kamer is van mening dat de communautaire richtsnoeren niet mogen worden toegepast op de binnenvaart, noch op de activiteiten in en in de nabijheid van zeehavens. Derhalve verzoekt de kamer om uitbreiding van de formele onderzoeksprocedure tot de sector van de sleepvaart.
3.4. Opmerkingen van de onderneming Bugsier
(79)
Bij schrijven van 2 juni 2003 heeft de onderneming Bugsier Rederei- und Bergungs- Gesellschaft mbH in haar hoedanigheid van belanghebbende de Commissie haar opmerkingen doen toekomen, met het verzoek om bij de behandeling van dit dossier ook rekening te houden met alle brieven die zij de Commissie tussen 2000 en 2003 heeft toegezonden. Zij is met name van mening dat de voorwaarden die in de programmawet zijn vastgesteld voor de sleepvaart, in het bijzonder de criteria „met zeebrief” en „op zee”, niet voldoende zijn om binnen de Gemeenschap oneerlijke concurrentie in de havensleepsector te voorkomen. Derhalve verzoekt zij de Commissie de formele onderzoeksprocedure ook uit te breiden tot dit aspect van de programmawet.
4. OPMERKINGEN VAN BELGIË
(80)
De Commissie heeft de Belgische autoriteiten de volgende documenten toegezonden voor een reactie overeenkomstig het bepaalde in artikel 6, lid 2, van Verordening (EG) nr. 659/1999:
-
de opmerkingen van het Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe bij schrijven van 7 augustus 2003;
-
de opmerkingen van de Handelskammer Hamburg bij schrijven van 7 augustus 2003;
-
de opmerkingen van de onderneming Bugsier Rederei- und Bergungs- Gesellschaft mbH bij schrijven van 7 augustus 2003;
-
de opmerkingen van de Koninklijke Belgische Redersvereniging bij schrijven van 17 september 2003.
(81)
De Commissie heeft van de Belgische autoriteiten geen reactie ontvangen op de gemaakte opmerkingen.
(82)
Bij schrijven van 7 mei 2003 hebben de Belgische autoriteiten de Commissie hun opmerkingen doen toekomen over het besluit van de Commissie van 19 maart 2003 de formele onderzoeksprocedure in te leiden ten aanzien van bepaalde aspecten van de beoogde fiscale maatregelen ten behoeve van het zeevervoer.
4.1. Regeling inzake forfaitaire vaststelling van de belastbare winst voor rederijen
4.1.1. Verlaagd tarief boven de 40 000 ton voor de regeling inzake forfaitaire vaststelling van de belastbare winst (23)
(83)
In haar besluit van 19 maart 2003 vroeg de Commissie zich af of de invoering van een tarief van 0,05 EUR per schijf van 100 ton boven de 40 000 ton, ook al is dit op grond van de communautaire richtsnoeren betreffende staatssteun voor het zeevervoer in beginsel niet verboden (24), niet tot concurrentievervalsing binnen de Gemeenschap zou kunnen leiden. Geen enkele van de voorheen door de Commissie goedgekeurde forfaitaire vaststellingsregelingen bevatte namelijk maatregelen die zo gunstig waren voor vaartuigen boven de 40 000 ton. Overigens heeft de Commissie ernaar gestreefd de belastingtarieven bij de voorheen goedgekeurde regelingen betrekkelijk weinig van elkaar te laten afwijken, zoals ook blijkt uit tabel 1, om ervoor te zorgen dat de verschillende belastingregelingen in de gehele Gemeenschap sterk bij elkaar aansluiten.
(84)
België benadrukt dat het tarief als zodanig niet strijdig is met de communautaire richtsnoeren. Overigens wijzen de Belgische autoriteiten erop dat deze maatregel niet tot doel heeft de concurrentieverhoudingen binnen de Gemeenschap te verstoren, maar te bevorderen dat door Belgische ondernemingen beheerde schepen van meer dan 40 000 ton weer onder Belgische vlag gaan varen.
(85)
De Belgische autoriteiten herinneren eraan dat de schepen van meer dan 40 000 ton slechts 4,5 % van de wereldvloot uitmaken, namelijk 1 257 eenheden. Van deze schepen zijn er slechts 143 geregistreerd in de Europese Gemeenschap, oftewel 11,38 %. Het merendeel daarvan (108 schepen of 75,52 % van de „Europese” vloot van schepen boven de 40 000 ton) is geregistreerd in Griekenland. Rekening houdend met het beperkte aantal betrokken schepen, veronderstellen de Belgische autoriteiten dat de overige lidstaten tot dusverre nog geen specifieke maatregelen voor deze schepen hebben vastgesteld.
(86)
Desalniettemin heeft België de schepen met een grote capaciteit willen stimuleren om onder Belgische vlag te komen door deze een tarief toe te kennen dat onder andere is aangepast aan hun specifieke eigenschappen. De Belgische autoriteiten merken op dat de fiscale last, zelfs na invoering van de door België voorgenomen regeling voor forfaitaire vaststelling, toch nog 2 tot 2,5 maal zo hoog is als in derde landen met goedkope vlaggen of landen zoals Malta en Cyprus. Wat deze laatste landen betreft, voert België aan dat de toetreding van deze landen tot de Europese Unie de concurrentieverhoudingen sterker zal verstoren dan de invoering in België van een specifiek tarief voor schepen met een grote tonnage.
(87)
Volgens de Belgische autoriteiten zou het feit dat de overige lidstaten geen bijzondere aandacht hebben besteed aan schepen met een grote tonnage, waarschijnlijk omdat er in die lidstaten weinig of geen zijn, België niet mogen beletten op dit gebied een ander beleid te volgen.
(88)
Ten slotte verwijzen de Belgische autoriteiten naar punt 3.1, tweede alinea, van de communautaire richtsnoeren, waarin staat dat „het scheppen van voorwaarden die eerlijker concurrentie met goedkope vlaggen mogelijk maken, de beste toekomst (lijkt) te hebben”.
4.1.2. Toepassing van de regeling inzake forfaitaire vaststelling op winsten uit bepaalde activiteiten die niet rechtstreeks met de vervoersactiviteit te maken hebben
(89)
Voor het opstellen van de lijst van in aanmerking komende activiteiten die de Commissie op 5 december 2002 is toegezonden, heeft België zich gebaseerd op de volgende elementen:
-
de toelichting van de OESO op het modelverdrag betreffende belastingen op inkomen en kapitaal, met name de toelichting bij artikel 8: „zeevaart en de luchtvaart”;
-
de stelsels inzake tonnagebelasting van Nederland en het Verenigd Koninkrijk die zijn goedgekeurd door de Commissie bij besluiten van 20 maart 1996 en van 2 augustus 2000.
(90)
Aangezien de lijst van in aanmerking komende activiteiten is gebaseerd op reeds bestaande regelingen, menen de Belgische autoriteiten dat de Commissie België op dezelfde wijze moet behandelen als de overige lidstaten.
(91)
Meer in het bijzonder wijzen de Belgische autoriteiten erop dat zij zich voor de tekst inzake verwante en tijdelijke activiteiten die de onderneming uitoefent teneinde het personeel en de activa bestemd voor de hoofdactiviteit van de onderneming ten volle te benutten en voorzover deze activiteiten minimaal zijn in vergelijking met deze hoofdactiviteit, hebben laten inspireren door de regeling voor forfaitaire vaststelling op basis van de tonnage in het Verenigd Koninkrijk (25).
(92)
De Belgische autoriteiten stellen dat ook de in de regeling gebruikte bepalingen inzake de verkoop van producten die niet voor verbruik aan boord bestemd zijn, zoals luxeartikelen, en het verlenen van diensten die niet rechtstreeks met het zeevervoer samenhangen, zoals gokspelen, speeltafels en casino's en excursies voor passagiers zijn geïnspireerd op de regeling voor forfaitaire vaststelling op basis van de tonnage in het Verenigd Koninkrijk.
(93)
Wat reclame en marketing betreft, benadrukken de Belgische autoriteiten dat volgens de punten 7 en 8 van de toelichting op het OESO-modelverdrag betreffende belastingen, reclame en commerciële publiciteit worden gerekend tot de aanvullende activiteiten die rechtstreeks verband houden met de exploitatie van schepen (26).
(94)
Met betrekking tot de kortetermijnbeleggingsinkomsten uit het bedrijfskapitaal, de „shipbrokerage”-activiteiten (27) voor rekening van eigen schepen en de vervreemding van exploitatiemiddelen, zoals onroerend goed dat diende voor het beheer en andere exploitatiemiddelen die werden aangewend voor het laden en lossen van de geëxploiteerde schepen hebben de Belgische autoriteiten zich gebaseerd op de memorie van toelichting (28) bij de Nederlandse regeling voor tonnagebelasting (29).
4.1.3. Bepalingen die toestaan dat verliezen van overige divisies die niet in mindering hadden kunnen worden gebracht op de winsten van een andere divisie van de vennootschap, worden afgetrokken van de forfaitair vastgestelde belasting op basis van de tonnage
(95)
In het Belgische fiscaal recht inzake vennootschapsbelasting is bepaald dat vennootschappen worden belast op de totale winst. Dit betekent dat de winsten en verliezen van hetzelfde belastbare tijdperk van alle divisies en/of vestigingen van de vennootschap over het betrokken boekjaar elkaar compenseren.
(96)
De Belgische autoriteiten herinneren eraan dat de regeling voor forfaitaire winstvaststelling niet voorziet in een forfaitaire belasting op basis van de tonnage, maar in een forfaitaire vaststelling van de belastbare winst uit zeescheepvaartactiviteiten.
(97)
Overigens menen de Belgische autoriteiten dat het door de Commissie vastgestelde standpunt zou leiden tot discriminatie tussen Belgische ondernemingen onderling, aangezien vennootschappen zonder zeevaartdivisie verliezen in een bepaald jaar in bepaalde divisies wel kunnen compenseren met de winst in andere divisies, terwijl dergelijke verliezen niet meer zouden kunnen worden gecompenseerd met winst die wordt bepaald op basis van de tonnage.
4.1.4. Belastingaftrek van 50 % voor schepen van minder dan vijf jaar oud en van 25 % voor schepen tussen de vijf en tien jaar oud
(98)
De Belgische autoriteiten benadrukken dat de communautaire richtsnoeren geen enkele regel bevatten over de tarieven die de lidstaten mogen toepassen bij stelsels voor forfaitaire winstvaststelling, noch over de mogelijkheid om stimulansen voor recente vaartuigen in te voeren. Het feit dat de voorheen goedgekeurde regelingen niet voorzagen in een dergelijke aftrek, betekent volgens de Belgische autoriteiten niet dat België een zodanige stimulans niet zou mogen invoeren.
(99)
De Commissie wijst er in haar besluit van 19 maart 2003 op dat de ervaring heeft uitgewezen dat eerder de neiging bestaat oudere schepen onder goedkope vlaggen te registreren. Volgens de Belgische autoriteiten zijn deze argumenten in strijd met de werkelijkheid en ongegrond, en zij verwijzen in dit verband naar een uittreksel van het verslag „Review of Maritime Transport” uit 2002 (30), dat zij bij hun schrijven van 7 mei 2003 hebben gevoegd.
4.2. Maatregelen buiten de regeling inzake forfaitaire vaststelling van de belastbare winst voor rederijen
4.2.1. Regeling voor versnelde afschrijving
(100)
Volgens de Belgische autoriteiten is de regeling voor versnelde afschrijving ingevoerd in 1951 en sindsdien herhaaldelijk gewijzigd, voor het laatst in 1996. De regeling dateert dus al van vóór de ondertekening van het Verdrag. De regeling is bij de programmawet van 2 augustus 2002 omgezet in een wettekst teneinde de rechtszekerheid ervan te vergroten.
(101)
De Belgische autoriteiten hebben de Commissie enkele bewijsstukken verstrekt die aantonen dat de regeling reeds voor de inwerkingtreding van het Verdrag van Rome op 1 januari 1958 bestond. Zo hebben de Belgische autoriteiten bij hun schrijven van 7 mei 2003 een interne instructie van het ministerie van Financiën gevoegd die dateert van 24 augustus 1951, waarin de uitvoeringsbepalingen voor de specifieke afschrijvingsregeling voor vaartuigen zijn vastgelegd, alsmede een brief van het ministerie van Financiën aan de algemene vereniging van reders van 13 januari 1967 waarin staat dat bedoelde regeling nog steeds van toepassing is.
4.2.2. Vermindering van het registratierecht voor hypotheken op schepen die niet voor zeevervoersactiviteiten bestemd zijn
(102)
Fiscale prikkels kunnen over het algemeen worden toegestaan mits deze beperkt zijn tot zeevervoersactiviteiten. De Belgische autoriteiten zijn van mening dat de vermindering van het registratierecht voor schepen bestemd voor zeevervoer, verenigbaar is met punt 3.1 van de communautaire richtsnoeren wanneer mocht blijken dat de maatregel een steunmaatregel in de zin van het Verdrag is.
(103)
De Belgische autoriteiten hebben aangegeven dat de invoering van deze maatregel hoofdzakelijk is gemotiveerd door het ontbreken van vergelijkbare belastingen voor de registratie van hypotheken op schepen in Nederland en het Groothertogdom Luxemburg. Volgens de autoriteiten bevindt de Belgische vloot zich, door het ontbreken van een dergelijke belasting in twee buurlanden, in een nadelige concurrentiepositie.
4.2.3. Regeling voor de beheerders voor rekening van derden (31)
(104)
In antwoord op de opmerkingen van de Commissie in haar besluit van 19 maart 2003 geven de Belgische autoriteiten aan, onder verwijzing naar de toelichting bij hun ontwerp van programmawet, dat de forfaitaire winstvaststellingsregeling is ingevoerd om het technisch beheer van de schepen concurrerender te maken en om het mogelijk te maken voor de schepen bemanningen beschikbaar te stellen op basis van een beheerscontract. Volgens de autoriteiten bestaat er voor deze activiteiten een enorme markt waarvan België tot dusverre slechts een zeer beperkt gedeelte inneemt.
(105)
Volgens de Belgische autoriteiten wordt in de communautaire richtsnoeren uitdrukkelijk verwezen naar de verplaatsing van nevenactiviteiten (zoals het beheer van schepen) naar derde landen (punt 1.2, vijfde alinea), die gepaard gaat met een nog groter verlies aan werkgelegenheid, zowel op zee als aan de wal. Volgens de programmawet dient minstens 75 % van de beheerde zeeschepen ingeschreven te zijn in het Belgisch scheepsregister. De Belgische autoriteiten merken op dat een dergelijke voorwaarde niet bestaat voor de regeling inzake forfaitaire vaststelling van de belastbare winst ten behoeve van zeevervoersondernemingen. Om van deze regeling gebruik te kunnen maken, mogen de beheerders geen andere activiteiten uitoefenen dan het beheer van schepen.
(106)
Overigens erkennen de Belgische autoriteiten dat een bepaald schip tweemaal in aanmerking kan komen voor de forfaitaire vaststelling van de winst: enerzijds namens de reder en anderzijds namens de beheerder ervan. Aangezien het om twee verschillende rechtspersonen gaat die verschillende activiteiten uitoefenen, achten de Belgische autoriteiten het normaal dat in dit geval de inkomsten apart worden bepaald en belast. Volgens de Belgische autoriteiten is het feit dat er verschillende tarieven worden toegepast, gerechtvaardigd aangezien verschillende activiteiten nu eenmaal recht geven op verschillende vergoedingen.
5. BEOORDELING VAN DE STEUN
5.1. Het bestaan van een steunmaatregel als bedoeld in het EG-Verdrag
(107)
Op grond van artikel 87, lid 1, van het Verdrag zijn steunmaatregelen van de staten of in welke vorm ook met staatsmiddelen bekostigd, die de mededinging door begunstiging van bepaalde ondernemingen of bepaalde producties vervalsen of dreigen te vervalsen, onverenigbaar met de gemeenschappelijke markt, voorzover deze steun het handelsverkeer tussen de lidstaten ongunstig beïnvloedt.
(108)
Middels forfaitaire vaststelling van de belastbare winst op basis van de tonnage willen de Belgische autoriteiten met staatsmiddelen voordelen toekennen aan bepaalde ondernemingen. Deze steunmaatregelen dreigen de concurrentie te vervalsen en kunnen het handelsverkeer tussen de lidstaten ongunstig beïnvloeden. Om bovenstaande redenen vormen de verschillende maatregelen in kwestie waarvoor de formele onderzoeksprocedure is ingeleid, steunmaatregelen van de staat als bedoeld in artikel 87, lid 1, van het Verdrag.
(109)
De regeling voor versnelde afschrijving voor schepen, een afschrijvingsregeling die nog gunstiger is dan die van de artikelen 61 tot en met 64 van het Belgische Wetboek van de inkomstenbelastingen van 1992, is specifiek voorzover ze uitsluitend voor een beperkte groep activa geldt. De maatregel is wel degelijk een steunmaatregel van de staat in de zin van artikel 87, lid 1, van het Verdrag.
(110)
Vervolgens dient te worden nagegaan of het registratierecht op de vestiging van hypotheken op zeeschepen en binnenschepen een steunmaatregel vormt. De Belgische autoriteiten hebben geen gegevens verstrekt waaruit moet blijken dat dit registratierecht een uniek geval in de Gemeenschap vormt of dat er in alle andere lidstaten geen gelijkwaardige belasting op de registratie van een hypotheek op een schip bestaat.
(111)
De Commissie merkt overigens op dat dit registratierecht wordt betaald voor hypotheken op onroerende goederen en dat de regeling in kwestie niet is beperkt tot schepen, zij het nu zeeschepen of binnenschepen. De Commissie wijst erop dat het volgens het belastingstelsel voor hypotheekregistratie logisch is dat op hypotheken registratierechten worden geheven die evenredig zijn aan het bedrag van de hypotheek, ongeacht het soort activa waarop de hypotheek betrekking heeft.
(112)
De Commissie is dan ook van mening dat de afschaffing - of sterke vermindering - van deze belasting voor slechts een gedeelte van de betrokken sectoren een steunmaatregel van de staat in de zin van artikel 87, lid 1, van het Verdrag vormt, aangezien de regeling ongewijzigd blijft bestaan voor de overige activiteiten waarbij hypotheken moeten worden geregistreerd. Bovendien geldt de maatregel voor slechts één categorie activa, terwijl andere categorieën activa dan schepen niet in aanmerking komen voor een dergelijke vermindering. Deze maatregel kan bijgevolg niet gelijkgesteld worden met een algemene maatregel.
(113)
Het stelsel van forfaitaire vaststelling van de belastbare winst ten gunste van beheerders voor rekening van derden is specifiek, net als dat voor rederijen. Het vormt dus een steunmaatregel in de zin van artikel 87, lid 1, van het EG-Verdrag.
(114)
De Commissie wijst er overigens op dat in het besluit van 19 maart 2003 het kenmerk van staatssteunmaatregel in de zin van artikel 87, lid 1, van het Verdrag is nagegaan. De Belgische autoriteiten hebben deze beoordeling niet betwist in de naar aanleiding van dit besluit gemaakte opmerkingen.
(115)
In het algemeen is de Commissie van oordeel dat de aan de formele onderzoeksprocedure onderworpen steunmaatregelen bovendien onrechtmatig zijn, omdat na de bekendmaking van het koninklijk besluit van 7 mei 2003 geen enkel juridisch of administratief obstakel meer de tenuitvoerlegging ervan in de weg staat, ook al zijn er in werkelijkheid nog geen voordelen toegekend. De Commissie betreurt dat België deze maatregelen ten uitvoer heeft gelegd zonder haar voorafgaande goedkeuring.
5.2. Rechtsgrondslag
(116)
Op grond van artikel 87, lid 3, onder c), zijn steunmaatregelen om de ontwikkeling van bepaalde vormen van economische bedrijvigheid of van bepaalde regionale economieën te vergemakkelijken verenigbaar met de gemeenschappelijke markt, mits de voorwaarden waaronder het handelsverkeer plaatsvindt daardoor niet zodanig worden veranderd dat het gemeenschappelijk belang wordt geschaad. De Commissie beschouwt artikel 87, lid 3, onder c), als de geschikte rechtsgrondslag die in het onderhavige geval toepassing vindt.
(117)
De steunmaatregelen ten behoeve van de maritieme sector moeten met name worden getoetst aan de communautaire richtsnoeren betreffende staatssteun voor het zeevervoer. Deze communautaire richtsnoeren omschrijven de staatssteunregelingen die ter bevordering van de belangen van het zeevervoer in de Gemeenschap mogen worden ingevoerd ter realisering van algemene doelstellingen als:
-
instandhouding van werkgelegenheid in de Gemeenschap (op zee en aan de wal);
-
verbetering van de veiligheid;
-
instandhouding van de maritieme knowhow in de Gemeenschap en ontwikkeling van maritieme bekwaamheden.
(118)
Aangezien de bij de formele onderzoeksprocedure onderzochte maatregelen ten uitvoer zijn gelegd, dient te worden uitgegaan van de tekst die op de datum van inwerkingtreding van de verschillende maatregelen van kracht was. De Commissie heeft derhalve, voor alle onderzochte maatregelen, de verenigbaarheid van de verschillende voorgenomen fiscale maatregelen getoetst aan de van kracht zijnde communautaire richtsnoeren, namelijk die welke op 17 januari 2004 (32) bekendgemaakt zijn. Wat de steunmaatregelen in verband met de fiscale behandeling van ondernemingen betreft, zijn er hoe dan ook weinig verschillen tussen de nieuwe en de oude richtsnoeren (33), behalve met betrekking tot het regime van toepassing op de beheerders van schepen voor rekening van derden. Wanneer de onderzochte maatregelen ook voor andere sectoren dan het zeevervoer kunnen gelden, heeft de Commissie voor de toetsing gebruikgemaakt van de communautaire teksten die van toepassing zijn op steunmaatregelen van de staat in deze sectoren.
5.3. Beoordeling van de maatregelen inzake de forfaitaire vaststellingsregeling
(119)
Om te beginnen neemt de Commissie nota van de opmerkingen van diverse belanghebbenden dat de formele onderzoeksprocedure moet worden uitgebreid tot de toepassing van de fiscale maatregelen op de baggersector. De Commissie wijst erop dat dit aspect van de programmawet niet kan worden behandeld in deze eindbeschikking, omdat het besluit tot inleiding van de formele onderzoeksprocedure geen betrekking had op dit aspect. De Commissie was namelijk in het besluit tot inleiding van de formele onderzoeksprocedure van mening dat de voorwaarden van de programmawet afdoende waren om alle sleep activiteiten die niet onder de definitie van zeevervoer vallen, van de fiscale voordelen uit te sluiten. Deze beoordeling is door verschillende belanghebbenden betwist, ook al werden zij in het besluit van 19 maart 2003 niet uitgenodigd opmerkingen over dit aspect van de programmawet te maken. De Commissie neemt zich voor weldra in een andere beschikking dit aspect van de programmawet behandelen aan de hand van een diepgaande studie naar de gevolgen van de programmawet voor de sleepsector in België.
(120)
In het licht van de opmerkingen van diverse belanghebbenden en de opmerkingen van de Belgische autoriteiten onderzoekt de Commissie achtereenvolgens de zeven punten ten aanzien waarvan zij op 19 maart 2003 de formele onderzoeksprocedure heeft ingeleid.
5.3.1. Tarieven voor schepen van meer dan 40 000 ton
(121)
De Commissie stelt allereerst vast dat de Belgische autoriteiten hebben toegezegd het tarief van 0,05 EUR niet toe te passen, zolang de Commissie zich niet over de verenigbaarheid met de gemeenschappelijke markt heeft uitgesproken na beëindiging van de formele onderzoeksprocedure. Deze maatregel is dus niet ten uitvoer gelegd.
(122)
De Commissie merkt voorts op dat geen van de eerder door de Commissie goedgekeurde forfaitaire vaststellingsregelingen op basis van de tonnage in een specifieke behandeling voor zeer grote schepen voorziet en dat de communautaire richtsnoeren een marge laten bij de beoordeling van het aanvaardbare niveau van de tarieven voor de forfaitaire vaststellingsregeling. De Commissie heeft overigens onvoldoende ervaring met deze regelingen om te weten of de tarieven van deze regelingen voldoende aantrekkelijk zijn om rederijen ertoe te bewegen grote schepen, waarvoor het tarief van 0,05 EUR is bedoeld, weer onder communautaire vlag te laten varen in plaats van onder een vlag van een derde land.
(123)
De Commissie acht het voornemen van de Belgische autoriteiten het speciale tarief van 0,05 EUR voor schepen van meer dan 40 000 ton eveneens te laten gelden voor schepen die reeds onder de vlag van een lidstaat varen, onverenigbaar met de gemeenschappelijke markt. De richtsnoeren hebben voornamelijk ten doel de communautaire vloot te versterken en zodoende met name werkgelegenheid in de Gemeenschap te scheppen alsook er onder meer voor te zorgen dat de schepen aan de veiligheidsvoorschriften van de Gemeenschap zijn onderworpen. Het is duidelijk dat dit doel reeds is bereikt indien het schip reeds onder de vlag van een lidstaat vaart.
(124)
Bovendien moet worden voorkomen dat rederijen toch trachten te genieten van het tarief van 0,05 EUR wanneer zij hun schepen die onder een communautaire vlag varen onder Belgische vlag brengen door deze tijdelijk onder de vlag van een derde land te laten varen. Teneinde er zeker van te zijn dat de invoering van het tarief van 0,05 EUR tot geen omvlagging binnen de Gemeenschap zal leiden, acht de Commissie het daarom noodzakelijk voor schepen die uit een register van een derde land afkomstig zijn, verplicht te stellen dat zij gedurende ten minste vijf jaar voordat zij weer onder Belgische vlag gaan varen, onder de vlag van een derde land moeten zijn geregistreerd. Een dergelijke voorwaarde zal het namelijk mogelijk maken het in de communautaire richtsnoeren gestelde doel te bereiken dat de door communautaire rederijen gecontroleerde en onder de vlag van een derde land geregistreerde schepen naar de communautaire scheepsregisters worden overgebracht, zonder het risico te lopen dat het intracommunautaire handelsverkeer ongunstig wordt beïnvloed.
(125)
De Commissie acht de invoering van een tarief van 0,05 EUR per schijf van 100 ton boven de 40 000 ton, zoals bepaald in artikel 119, § 1, van de programmawet van 2 augustus 2002, verenigbaar met de gemeenschappelijke markt, op voorwaarde dat de betrokken schepen nieuw zijn of anders ten minste gedurende de laatste vijf jaar onder de vlag van een derde land geregistreerd zijn. Indien aan deze voorwaarde niet is voldaan, beschouwt de Commissie de maatregel als onverenigbaar met de gemeenschappelijke markt. Indien die waarborgen niet kunnen worden gegeven, is er namelijk een aanzienlijk risico dat het bovengenoemde tarief van 0,05 EUR tot concurrentievervalsing in het intracommunautaire handelsverkeer leidt.
5.3.2. Uitbreiding van de forfaitaire vaststellingsregeling tot de winsten uit bepaalde activiteiten
(126)
De Commissie merkt allereerst op dat de activiteiten die aan de formele onderzoeksprocedure zijn onderworpen, afkomstig zijn van een lijst die de Belgische autoriteiten in hun antwoord van 5 december 2002 aan de Commissie hebben verstrekt. De Belgische autoriteiten hebben er in hun brief van 7 mei 2003 op gewezen dat België voor deze indicatieve lijst is uitgegaan van het OESO-modelverdrag inzake belastingen op inkomen en kapitaal alsook van de zogenaamde belastingregelingen op basis van de tonnage, zoals ingevoerd door Nederland en het Verenigd Koninkrijk.
(127)
De Commissie merkt op dat de lijst van activiteiten waarvoor de procedure is ingeleid, zowel activiteiten bevat die inkomsten genereren - waarvoor de vraag of deze activiteiten al dan niet voor de regeling in aanmerking komen, volkomen pertinent is - als activiteiten die uitsluitend lasten voor de rederijen genereren, waarvoor die vraag niet terzake blijkt te doen. Deze laatste activiteiten zijn namelijk intrinsiek verbonden met zeevervoersactiviteiten en het is dan ook logisch dat de daardoor veroorzaakte lasten in de boekhouding worden opgenomen op basis waarvan onder andere de aan de forfaitaire vaststellingsregeling onderworpen winst wordt berekend, onder meer opdat die lasten in voorkomend geval niet in mindering worden gebracht op de winsten die voor eventuele niet in aanmerking komende activiteiten zijn berekend.
5.3.2.1. Verwante en tijdelijke activiteiten
(128)
Met betrekking tot de verwante en tijdelijke activiteiten „die de onderneming uitoefent teneinde het personeel en de activa bestemd voor de hoofdactiviteit van de onderneming ten volle te benutten en voorzover deze activiteiten minimaal zijn in vergelijking met deze hoofdactiviteit”, merkt de Commissie op dat de Belgische autoriteiten geen argument hebben aangevoerd dat aantoont dat dergelijke activiteiten onontbeerlijk waren of intrinsiek verbonden waren met de zeevervoersactiviteiten. Zij hebben evenmin aangegeven binnen welke grenzen en onder welke voorwaarden bepaalde van nature niet in aanmerking komende activiteiten om die reden in de forfaitaire vaststelling konden worden meegenomen.
(129)
De Commissie is bijgevolg van mening dat dergelijke activiteiten, indien zij niet in een van de categorieën in aanmerking komende activiteiten kunnen worden opgenomen, niet in aanmerking komende activiteiten vormen. De Commissie wijst op haar constante streven, in haar meest recente beschikkingen met betrekking tot niet in aanmerking komende activiteiten, alle vormen van misbruiken bij de toepassing van steunregelingen ten gunste van het zeevervoer te voorkomen.
(130)
De Commissie is ten slotte van mening dat het ontbreken van duidelijke grenzen en regels voor het in rekening brengen van deze verwante en tijdelijke activiteiten er in belangrijke mate toe kan bijdragen dat van het oorspronkelijke doel van de regeling wordt afgeweken.
(131)
Om alle bovenstaande redenen is de Commissie van mening dat de uitbreiding van de forfaitaire vaststellingsregeling tot deze activiteiten niet verenigbaar is met de gemeenschappelijke markt.
5.3.2.2. Verkoop van diensten en producten die niet voor verbruik aan boord zijn bestemd
(132)
Hier moet worden nagegaan of de verkoop van producten die niet voor verbruik aan boord bestemd zijn, zoals luxeartikelen, of het verlenen van diensten die niet rechtstreeks met het zeevervoer samenhangen, zoals gokspelen, speeltafels en casino's en excursies voor passagiers, kan worden geacht in aanmerking te komen.
(133)
De Commissie heeft, teneinde in de Gemeenschap een level playing field te behouden overeenkomstig de doelstellingen van de communautaire richtsnoeren, in haar eerdere beschikkingen steeds als beleidslijn gevolgd dat de forfaitaire vaststellingsregelingen niet gelden voor de verkoop van artikelen of het verlenen van diensten die niet rechtstreeks in verband staan met het zeevervoer van passagiers. Zij is van oordeel dat de verkoop van luxeartikelen en de casino’s, speeltafels of gokspelen aan boord van in aanmerking komende schepen niet intrinsiek kunnen samenhangen met het zeevervoer van passagiers en dat deze activiteiten dus niet in aanmerking kunnen komen. Volgens deze gedachtegang zijn dergelijke activiteiten uitdrukkelijk uitgesloten van de Ierse (34), de Finse (35) en de Franse (36) forfaitaire vaststellingsregeling.
(134)
Volgens de Commissie kunnen de Belgische autoriteiten zich niet op uitvoeringsbepalingen betreffende een vaststellingsregeling van een lidstaat beroepen, wanneer de desbetreffende tekst niet bij de Commissie is aangemeld en niet is vermeld in de beschikking van de Commissie waarbij de regeling in kwestie wordt goedgekeurd. Een lidstaat kan zich met andere woorden niet op het vermeende of werkelijke bestaan van onrechtmatige steun in een andere lidstaat beroepen om de verenigbaarheid van een gelijkaardige steun op zijn grondgebied te rechtvaardigen.
(135)
Op grond van bovenstaande overwegingen is de Commissie van oordeel dat de toepassing van de forfaitaire vaststellingsregeling op de verkoop van producten en de levering van diensten die niet voor verbruik aan boord bestemd zijn, niet verenigbaar is met de gemeenschappelijke markt.
5.3.2.3. Reclame en marketing
(136)
Er dient onderscheid te worden gemaakt tussen reclame- en marketingactiviteiten die voor de rederij een last (door een derde geleverde prestatie) dan wel een bron van inkomsten vormen (door de rederij geleverde prestatie).
(137)
Indien zij lasten in verband met het zeevervoer vormen (uitgaven voor reclame en marketing ten behoeve van de eigen activiteiten van de scheepvaartonderneming), moeten de reclame en marketing in rekening worden gebracht voor de forfaitaire vaststellingsregeling. De reclame- en marketingactiviteiten vormen namelijk in dit geval in aanmerking komende activiteiten, doordat zij geen inkomsten voor de scheepvaartonderneming genereren.
(138)
Indien de reclame- en marketingactiviteiten een bron van inkomsten voor de scheepvaartonderneming vormen, dient te worden nagegaan of zij intrinsiek samenhangen met de zeevervoersactiviteit. De Commissie is bijvoorbeeld van mening dat, gezien de communautaire richtsnoeren, alleen activiteiten die rechtstreeks verband houden met het zeevervoer in aanmerking kunnen komen voor forfaitaire vaststellingsregelingen en dat „activiteiten die niets te maken hebben met het zeevervoer” niet in aanmerking kunnen komen. De verkoop van reclameruimte aan boord van passagiersschepen vormt een normale activiteit van een onderneming die zeevervoer van passagiers verricht. In dergelijke situatie kan het opnemen van deze activiteit in de forfaitaire vaststellingsregeling als verenigbaar met de gemeenschappelijke markt worden beschouwd. Wanneer daarentegen de reclame- en marketingactiviteiten nevenactiviteiten van de scheepvaartonderneming vormen die niet rechtstreeks in verband staan met de zeevervoersactiviteiten, is de Commissie van oordeel dat zij niet kunnen worden geacht in aanmerking te komen.
5.3.2.4. Kortetermijnbeleggingsinkomsten uit het bedrijfskapitaal
(139)
Net als bij elke handelsonderneming vloeien de inkomsten uit de kortetermijnbelegging van het bedrijfskapitaal bij een scheepvaartonderneming voort uit een normaal financieel beheer. Deze inkomsten kunnen overigens vrij belangrijk zijn voor scheepvaartondernemingen waarvan de activiteiten sterk seizoengebonden zijn.
(140)
De monetaire belegging op korte termijn van gewone kasmiddelen vormt een normale activiteit die rechtstreeks samenhangt met de hoofdactiviteit van de scheepvaartonderneming. De Commissie is derhalve van mening dat deze inkomsten in aanmerking komen, voorzover zij overeenkomen met de financiële opbrengsten van de gewone kasmiddelen van de scheepvaartonderneming in verband met de uitvoering van in aanmerking komende activiteiten. Indien de financiële opbrengsten afkomstig zijn van uitzonderlijke liquiditeiten van de scheepvaartonderneming of indien het langetermijnbeleggingen betreft of indien ze betrekking hebben op middelen verkregen uit niet in aanmerking komende activiteiten, is de Commissie van mening dat de inkomsten niet in aanmerking kunnen komen voor de forfaitaire vaststellingsregeling.
(141)
De Commissie beschouwt bijgevolg het opnemen van de inkomsten uit kortetermijnbeleggingen van het bedrijfskapitaal als verenigbaar met de gemeenschappelijke markt, voorzover deze inkomsten overeenstemmen met de financiële opbrengsten van de normale kasmiddelen van de scheepvaartonderneming welke uit in aanmerking komende activiteiten zijn verkregen.
5.3.2.5. „Shipbrokerage”-activiteiten voor rekening van eigen schepen
(142)
De shipbrokerage-activiteit bestaat erin in een haven voor rekening van een rederij ladingen te zoeken en de belangen van deze laatste te verdedigen. De shipbrokerage-activiteit voor eigen rekening bestaat erin in een haven extra ladingen te zoeken ter aanvulling van de lading van eigen schepen.
(143)
De Belgische autoriteiten hebben erop gewezen dat zij zich hebben gebaseerd op de memorie van toelichting bij de Nederlandse wet tot invoering van de forfaitaire vaststellingsregeling op basis van de tonnage (37). De Commissie herinnert eraan dat zij geen rekening kan houden met dit argument om aan te tonen dat deze activiteit in aanmerking komt.
(144)
De Commissie merkt evenwel op dat deze activiteit voor de scheepvaartonderneming geen inkomsten genereert, voorzover zij een normale activiteit vormt voor een rederij die zoveel mogelijk ladingen voor haar schepen zoekt. Deze activiteit levert namelijk geen omzet verhogende toegevoegde waarde op bij de bestaande klanten van de rederij en kan dus geen aanleiding geven tot een specifieke vergoeding vanwege de nieuwe klanten die aanvullende ladingen leveren. Het gaat om een normale activiteit van een rederij die haar activa rendabel wenst te maken.
(145)
Om de bovenstaande redenen beschouwt de Commissie het opnemen van de shipbrokerage-activiteit voor eigen rekening in de forfaitaire vaststellingsregeling als verenigbaar met de gemeenschappelijke markt.
5.3.2.6. Vervreemding van exploitatiemiddelen
(146)
De vervreemding van exploitatiemiddelen, zoals de exploitatievoorzieningen die voor eigen rekening worden gebruikt voor het laden en lossen van de geëxploiteerde schepen, kan worden beschouwd als een activiteit die rechtstreeks samenhangt met het zeevervoer, om dezelfde reden op basis waarvan de meerwaarden op schepen gewoonlijk onder een forfaitaire vaststellingsregeling vallen, wanneer deze naar rato van de tijd onder de forfaitaire vaststellingsregeling worden herbelegd.
(147)
Hetzelfde geldt evenwel niet voor meerwaarden op kantoorgebouwen, die uiteraard uit hun aard niet voor het zeevervoer bestemd zijn. Dergelijke activa kunnen namelijk door elk ander type onderneming worden gebruikt. Indien de vervreemding geen betrekking heeft op een goed dat van nature voor zeevervoersactiviteiten is bestemd, kunnen de meerwaarden van deze verkoop niet in de forfaitaire vaststellingsregeling worden opgenomen.
(148)
Het opnemen van meerwaarden die uitsluitend betrekking hebben op goederen die van nature voor zeevervoersactiviteiten bestemd zijn, is bijgevolg verenigbaar met de gemeenschappelijke markt.
5.3.2.7. Conclusies inzake het in aanmerking komen van de verschillende onderzochte activiteiten
(149)
Tot besluit beschouwt de Commissie de uitbreiding van de forfaitaire vaststellingsregeling tot de volgende activiteiten als onverenigbaar met de gemeenschappelijke markt:
-
verwante en tijdelijke activiteiten;
-
de verkoop van producten die niet voor verbruik aan boord bestemd zijn, zoals luxeartikelen, enerzijds en het verlenen van diensten die niet rechtstreeks met het zeevervoer samenhangen, zoals gokspelen, speeltafels en casino's en excursies voor passagiers, anderzijds;
-
inkomsten uit investeringen, wanneer deze niet overeenkomen met de opbrengst van de gewone kasmiddelen van de onderneming;
-
reclame en marketing, voorzover het niet gaat om de verkoop van reclameruimte aan boord van in aanmerking komende schepen;
-
„shipbrokerage”-activiteiten voor rekening van schepen van derden;
-
vervreemding van exploitatiemiddelen die niet van nature voor het zeevervoer bestemd zijn.
(150)
De Commissie beschouwt daarentegen de uitbreiding van de forfaitaire vaststellingsregeling tot de volgende activiteiten als verenigbaar met de gemeenschappelijke markt:
-
kortetermijnbeleggingsinkomsten uit het bedrijfskapitaal, voorzover deze overeenkomen met de opbrengst van de gewone kasmiddelen van de onderneming;
-
reclame en marketing, voorzover deze activiteiten overeenkomen met de verkoop van reclameruimte aan boord van in aanmerking komende schepen;
-
„shipbrokerage”-activiteiten voor rekening van eigen schepen;
-
vervreemding van exploitatiemiddelen die van nature voor het zeevervoer bestemd zijn.
5.3.3. Verliezen van andere divisies in mindering brengen op de forfaitaire belasting
(151)
De Commissie wijst erop dat zij in haar eerdere beschikkingen aangedrongen heeft op de invoering van maatregelen tegen misbruik (ook „ring-fencing”-maatregelen genoemd) die moeten voorkomen dat niet in aanmerking komende activiteiten kunnen genieten van oorspronkelijk uitsluitend voor het zeevervoer bestemde maatregelen. Dergelijke beperkende maatregelen zijn van essentieel belang om te voorkomen dat de beschermingsmechanismen voor de communautaire industrie van het zeevervoer hun geloofwaardigheid en bijgevolg hun rechtvaardiging ten aanzien van het Gemeenschapsrecht verliezen, wanneer zij worden uitgebreid tot activiteiten die niet de internationale concurrentiedruk ondergaan waaraan de zeevervoersector onderhevig is.
(152)
Daarom acht de Commissie het van cruciaal belang een strikte scheiding van de boekhouding tussen in aanmerking komende activiteiten en niet in aanmerking komende activiteiten te handhaven ten behoeve van de vaststelling van de respectieve belasting ervan. Op dit beginsel is toegezien bij de andere forfaitaire vaststellingsregelingen die de Commissie heeft goedgekeurd.
(153)
De Belgische autoriteiten hebben niet kunnen aantonen dat de doorstroming tussen de maritieme divisies voor het berekenen van de belastbare winst een noodzaak was, zowel ten aanzien van de maritieme sector als ten aanzien van de overige betrokken sectoren.
(154)
De Commissie begrijpt overigens niet het door de Koninklijke Belgische Redersvereniging aangevoerde argument als zouden ondernemingen die geen scheiding hebben doorgevoerd, worden benadeeld (38). In hun brief van 5 september 2002 hebben de Belgische autoriteiten zich er namelijk toe verbonden dat bij een onderneming die tegelijkertijd in aanmerking komende activiteiten en niet in aanmerking komende activiteiten verricht, de boekhouding wordt uitgesplitst. Een dergelijke verbintenis vormt voor de Commissie de garantie dat het beginsel van strikte scheiding van de boekhouding tussen in aanmerking komende activiteiten en niet in aanmerking komende activiteiten wordt nagekomen. De door de Koninklijke Redersvereniging beschreven situatie kan zich dus niet voordoen.
(155)
De Commissie acht het noodzakelijk een strikt gescheiden boekhouding te voeren voor in aanmerking komende activiteiten en niet in aanmerking komende activiteiten en beschouwt de bepalingen van artikel 120, paragraaf 2, van de programmawet, die toestaan eventuele verliezen van andere normaal belaste divisies in mindering te brengen op de forfaitair vastgestelde belasting, als onverenigbaar met de gemeenschappelijke markt.
5.3.4. Aftrek voor schepen van minder dan tien jaar oud
(156)
De Commissie neemt aan dat de Belgische autoriteiten recente schepen willen bevoordelen om de totstandkoming van een veiligere en milieuvriendelijkere vloot te bevorderen. Zij merkt evenwel op dat geen enkele door de lidstaten ingevoerde forfaitaire vaststellingsregeling op basis van de tonnage die door de Commissie is goedgekeurd, specifieke tarieven bevat die variëren naar gelang van de ouderdom van het schip.
(157)
De Commissie merkt voorts op dat, hoewel de door België vastgestelde nominale tarieven nog een vergelijking van het belastingniveau mogelijk maken met andere regelingen die de Commissie eerder voor andere lidstaten heeft goedgekeurd, dit niet langer het geval is indien voor de meest recente schepen een aftrek van 25 % of 50 % geldt. Indien dergelijke aftrekmogelijkheden worden ingevoerd, zou het belastingniveau in België zeer aantrekkelijk worden in vergelijking met de reeds in andere lidstaten ingevoerde regelingen.
(158)
De Commissie heeft in haar vroegere beschikkingen gestreefd naar een convergentie van de forfaitaire vaststellingsregelingen naar gemeenschappelijke kenmerken en naar belastingniveaus die dicht bij elkaar liggen, zoals weergegeven in bovenstaande tabel 1. Het feit dat in de communautaire richtsnoeren niet is aangegeven of een positieve discriminatie ten gunste van de meest recente schepen al dan niet in overweging kan worden genomen, ontneemt de Commissie niet haar beoordelingsvrijheid om te bepalen welke maatregelen concurrentievervalsing kunnen veroorzaken in een mate die strijdig is met het gemeenschappelijk belang. Voor de Commissie kan de invoering van verminderingen voor schepen van nul tot tien jaar oud het evenwicht verstoren dat tot dusver was bereikt tussen de lidstaten die een forfaitaire vaststellingsregeling hebben ingevoerd. De Commissie acht het dus van gemeenschappelijk belang niet toe te staan dat bepaalde forfaitaire vaststellingsregelingen al te veel afwijken van de kenmerken van de eerder goedgekeurde regelingen en met name recente schepen bevoordelen.
(159)
De Commissie is overigens van mening dat het niet noodzakelijk is in extra voordelen ten gunste van de meest recente schepen te voorzien om bij te dragen tot de doelstellingen van de communautaire richtsnoeren.
(160)
Gezien het bovenstaande is de Commissie van oordeel dat de aftrek, zoals bedoeld in artikel 119, paragraaf 2, van de programmawet, niet verenigbaar is met de gemeenschappelijke markt.
5.4. Beoordeling van de maatregelen die niet in verband staan met de forfaitaire vaststellingsregeling voor het zeevervoer
5.4.1. Regeling voor versnelde afschrijving van schepen die niet voor het zeevervoer bestemd zijn
(161)
De Commissie wijst er allereerst op dat de maatregel wel degelijk een steunmaatregel in de zin van artikel 87, lid 1, van het Verdrag vormt, aangezien daarbij wordt afgeweken van de artikelen 61 tot en met 64 van het Belgische Wetboek van de inkomstenbelastingen van 1992 betreffende de versnelde afschrijvingen en een afschrijvingsregeling wordt ingevoerd die nog gunstiger is dan die waarin de genoemde artikelen voorzien.
(162)
De Commissie wijst erop dat in de communautaire richtsnoeren versnelde afschrijvingen ten gunste van het zeevervoer niet worden verboden. Zij is echter van mening dat de regeling in kwestie bestaande steun vormt in de zin van artikel 1, onder b), van Verordening (EG) nr. 659/1999.
(163)
De Commissie merkt evenwel op dat, buiten het zeevervoer, de diverse communautaire voorschriften die van toepassing zijn op de verschillende sectoren waarvoor deze vermindering van het registratierecht kan gelden, zoals de visserij (39) of de binnenvaart (40), dergelijke steunmaatregelen niet toestaan.
(164)
De Commissie is van mening dat het besluit van 19 maart 2003 tot inleiding van de formele onderzoeksprocedure tevens geldt als uitnodiging voor België om opmerkingen in te dienen overeenkomstig artikel 17, lid 2, van Verordening (EG) nr. 659/1999.
(165)
Gezien het niet gerechtvaardigde voordeel dat deze regeling inhoudt voor schepen die geen in aanmerking komende activiteiten verrichten, acht de Commissie het noodzakelijk België terzake dienstige maatregelen voor te stellen op grond van artikel 18 van Verordening (EG) nr. 659/1999. Bij deze beschikking stelt de Commissie België dus de volgende dienstige maatregelen voor: België gaat vóór 30 juni 2005 over tot afschaffing van de toekenning van het bijzondere keuzestelsel van afschrijvingen, zoals bedoeld in artikel 121 van de programmawet, voor alle schepen die geen in aanmerking komende activiteiten verrichten. Vóór 31 december 2004 stelt België de Commissie in kennis van zijn besluit om zich aan de genoemde dienstige maatregelen te houden.
5.4.2. Vermindering van de betaling van het registratierecht voor hypotheken op schepen die niet voor het zeevervoer zijn bestemd
(166)
Net als bij de zojuist onderzochte maatregel merkt de Commissie op dat, buiten het zeevervoer, de diverse communautaire voorschriften die van toepassing zijn op de verschillende sectoren waarvoor deze vermindering van het registratierecht kan gelden, zoals de visserij (41) of de binnenvaart, dergelijke steunmaatregelen niet toestaan.
(167)
Hoewel dergelijke investeringssteun kan worden aanvaard in het kader van de communautaire richtsnoeren, zoals de Commissie in het besluit van 19 maart 2003 heeft opgemerkt, geldt dat dus niet voor schepen die niet naar hun aard voor het zeevervoer bestemd zijn (sleepboten, baggerschepen, binnenschepen, enz.). De Commissie is derhalve van mening dat de vermindering of de vrijstelling van betaling van het registratierecht voor hypotheken op schepen die niet voor het zeevervoer bestemd zijn, met de gemeenschappelijke markt onverenigbare staatssteun vormt.
5.4.3. Forfaitaire winstvaststellingsregeling ten gunste van de beheerders van schepen voor rekening van derden
(168)
De Commissie stelt vast dat geen enkele belanghebbende, buiten de Koninklijke Belgische Redersvereniging, opmerkingen heeft gemaakt in verband met de regeling ten gunste van scheepsbeheerders, waarop de op 19 maart 2003 ingeleide formele onderzoeksprocedure nochtans betrekking had.
(169)
De Commissie vraagt zich af of de beheerders voor rekening van derden een zeevervoersactiviteit uitoefenen. Het beheer van schepen voor rekening van derden, in een aantal landen ook „ship-management” genoemd, bestaat in België erin dat een bemanning voor een schip wordt geleverd en eventueel dat het schip wordt voorzien van de voor de voorgenomen zeevervoersactiviteiten benodigde uitrusting. De beheerder voor rekening van derden levert de rederij of de eigenaar van een schip een dienst: hij sluit inderdaad geen vervoersovereenkomst met een scheepsbevrachter. Zijn activiteit kan dus niet gelijkgesteld worden met een vervoersdienst.
(170)
Volgens de nieuwe communautaire richtsnoeren betreffende staatssteun voor het zeevervoer, die op 17 januari 2004 bekendgemaakt zijn, kunnen scheepsmanagementbedrijven voortaan steun genieten voor de schepen waarvoor zij met het personeelsbeheer en het technische beheer in hun geheel zijn belast (42). Dergelijke bedrijven komen alleen in aanmerking, indien zij met de volledige verantwoordelijkheid voor de exploitatie van het schip en met alle door de ISM-code (43) opgelegde plichten en verantwoordelijkheden zijn belast. De Commissie kan bijgevolg slechts steun toestaan aan de beheerders van schepen die aan de voorwaarden van de nieuwe communautaire richtsnoeren voldoen.
(171)
Met betrekking tot het belastingniveau voor beheerders van schepen voor rekening van derden neemt de Commissie er, op basis van enkele door de Belgische autoriteiten verstrekte cijfers, nota van dat bij gelijke vloottonnage de omzet voor een beheerder veel lager is dan voor een reder, alleen al door de kapitaalkosten die de reder moet dragen en de beheerder niet. Volgens het door de Belgische autoriteiten verstrekte voorbeeld zou voor een schip van het type Very Large Crude Carrier (VLCC) de omzet van een beheerder zich verhouden tot die van een reder als één tot honderd. Uit hetzelfde voorbeeld blijkt dat indien de beheerder aan een forfaitaire vaststellingsregeling wordt onderworpen met dezelfde tarieven als die welke voor de reder gelden, zijn forfaitaire belasting aanzienlijk hoger zou zijn dan volgens de normale regeling voor vennootschapsbelastingen. De Commissie is van mening dat indien deze constatering kan worden gestaafd met een grondigere studie naar de verhouding tussen de respectieve omzetcijfers van beide beroepen in kwestie voor gelijkwaardige schepen, het inderdaad logisch zou zijn dat voor beheerders lagere belastingtarieven gelden dan voor reders. Bij gebrek aan een dergelijke studie is de Commissie van mening dat zij op basis van de thans beschikbare gegevens in dit stadium geen verhouding van één tot tien kan aanvaarden in de belastingtarieven op basis van de tonnage tussen rederijen en scheepsmanagementbedrijven.
(172)
Gezien de bovenstaande overwegingen en de beschikbare informatie is de Commissie van oordeel dat een forfaitaire vaststellingsregeling ten gunste van beheerders van schepen voor rekening van derden, een vaststelling op basis van de tonnage van de zeeschepen waarover het beheer wordt gevoerd, met de gemeenschappelijke markt verenigbaar is, indien de tarieven met betrekking tot de tonnage dezelfde zijn als die welke voor zeevervoerondernemingen gelden en indien de betrokken beheerders tegelijkertijd belast zijn met het technische en personeelsbeheer van de schepen, overeenkomstig de vereisten in de op 17 januari 2004 bekendgemaakte richtsnoeren betreffende staatssteun voor het zeevervoer.
6. CONCLUSIES
(173)
Tot besluit is de Commissie voor wat betreft de forfaitaire winstvaststellingsregeling ten gunste van rederijen, zoals vastgesteld bij de programmawet van 2 augustus 2002, van oordeel dat:
a)
de invoering van een tarief van 0,05 EUR per schijf van 100 ton boven de 40 000 ton (artikel 119, lid 1, van de programmawet) verenigbaar is met de gemeenschappelijke markt, op voorwaarde dat de betrokken schepen nieuw zijn of anders ten minste gedurende de laatste vijf jaar onder de vlag van een derde land geregistreerd zijn;
b)
de uitbreiding van de forfaitaire winstvaststellingsregeling (artikel 115, lid 2, van de programmawet) tot de inkomsten uit de volgende activiteiten onverenigbaar is met de gemeenschappelijke markt:
-
verwante en tijdelijke activiteiten;
-
de verkoop van producten die niet voor verbruik aan boord bestemd zijn, zoals luxeartikelen, enerzijds en het verlenen van diensten die niet rechtstreeks met het zeevervoer samenhangen, zoals gokspelen, speeltafels en casino's en excursies voor passagiers, anderzijds;
-
kortetermijnbeleggingen van het bedrijfskapitaal, wanneer deze niet overeenkomen met de opbrengst van de gewone kasmiddelen van de onderneming welke uit in aanmerking komende activiteiten zijn verkregen (44);
-
reclame en marketing, voorzover het niet gaat om de verkoop van reclameruimte aan boord van in aanmerking komende schepen;
-
„shipbrokerage”-activiteiten voor rekening van schepen van derden;
-
vervreemding van exploitatiemiddelen die niet van nature voor het zeevervoer bestemd zijn.
c)
de uitbreiding van de forfaitaire vaststellingsregeling (artikel 115, lid 2, van de programmawet) tot de inkomsten uit de volgende activiteiten verenigbaar is met de gemeenschappelijke markt:
-
kortetermijnbeleggingen van het bedrijfskapitaal, voorzover deze overeenkomen met de opbrengst van de gewone kasmiddelen van de onderneming welke uit in aanmerking komende activiteiten zijn verkregen (45);
-
reclame en marketing, voorzover deze activiteiten overeenkomen met de verkoop van reclameruimte aan boord van in aanmerking komende schepen;
-
„shipbrokerage”-activiteiten voor rekening van eigen schepen;
-
vervreemding van exploitatiemiddelen die van nature voor het zeevervoer bestemd zijn.
d)
het in mindering brengen, op de forfaitair vastgestelde belasting op basis van de tonnage, van de verliezen van de andere divisies die voor het betreffende boekjaar niet op de winsten van enige andere divisie van de onderneming in mindering zouden kunnen zijn gebracht (artikel 120, lid 1, van de programmawet), onverenigbaar is met de gemeenschappelijke markt;
e)
de verlaagde tarieven die worden gebruikt voor de berekening van de forfaitaire belasting op schepen van minder dan tien jaar oud (artikel 119, lid 2, van de programmawet), onverenigbaar zijn met de gemeenschappelijke markt.
(174)
Voor de belastingmaatregelen buiten de regeling inzake forfaitaire vaststelling van de belastbare winst voor rederijen is de Commissie van oordeel dat met de gemeenschappelijke markt onverenigbaar zijn:
-
de bijzondere afschrijvingsregeling, zoals bedoeld in artikel 121 van de programmawet, voor alle schepen die niet voor in aanmerking komende activiteiten worden gebruikt;
-
de verminderingen, voor schepen die niet voor het zeevervoer zijn bestemd, van het registratierecht voor hypotheken op niet voor het zeevervoer bestemde schepen.
(175)
De Commissie kan niet, alleen op basis van de informatie waarover zij thans beschikt, de forfaitaire vaststellingsregeling ten gunste van de beheerders van schepen voor rekening van derden, zoals bedoeld in artikel 124 van de programmawet, met de gemeenschappelijke markt verenigbaar achten. Deze overweging kan eventueel in een toekomstige beschikking van de Commissie worden herzien op basis van een nieuwe aanmelding en meer volledige en terzake doende gegevens.
(176)
De Commissie acht daarentegen met de gemeenschappelijke markt verenigbaar de forfaitaire vaststellingsregeling ten gunste van de beheerders van schepen voor rekening van derden, op voorwaarde dat de tarieven met betrekking tot de tonnage dezelfde zijn als die welke voor zeevervoersondernemingen gelden en dat de beheerders in kwestie tegelijkertijd zorg dragen voor het personeelsbeheer en het technische beheer van de schepen, overeenkomstig de vereisten in de op 17 januari 2004 bekendgemaakte communautaire richtsnoeren betreffende staatssteun voor het zeevervoer.
(177)
Deze beschikking is onmiddellijk uitvoerbaar, ook voor wat betreft de terugvordering van eventuele onrechtmatig verleende individuele steun, onverminderd de mogelijkheid dat laatstgenoemde steun in voorkomend geval niet als staatssteun dient te worden beschouwd omdat niet is voldaan aan de vier in artikel 87, lid 1, van het EG-Verdrag uiteengezette criteria of dat de steun verenigbaar met de gemeenschappelijke markt kan worden geacht op grond van de eigen kenmerken ervan,
HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN:
Artikel 1
De fiscale maatregelen opgenomen in de Belgische programmawet van 2 augustus 2002 waarvoor bij het besluit van de Commissie van 19 maart 2003 een formele onderzoeksprocedure is ingeleid, zijn staatssteunmaatregelen in de zin van artikel 87, lid 1, van het Verdrag.
Artikel 2
De invoering, in de forfaitaire winstvaststellingsregeling ten behoeve van rederijen, van een verlaagd tarief van 0,05 EUR per 100 ton voor het gedeelte boven de 40 000 ton is verenigbaar met de gemeenschappelijke markt op voorwaarde dat schepen van meer dan 40 000 ton waarvoor dit verlaagde tarief kan gelden nieuw zijn of gedurende de vijf jaar die aan de aanvang van hun onderwerping aan de forfaitaire vaststellingsregeling voorafgaan, onder de vlag van een derde land zijn geregistreerd.
Artikel 3
1. Inkomsten uit de volgende activiteiten komen niet in aanmerking voor de forfaitaire winstvaststellingsregeling ten behoeve van rederijen:
a)
verwante en tijdelijke activiteiten;
b)
de verkoop van producten die niet voor verbruik aan boord bestemd zijn, zoals luxeartikelen, en het verlenen van diensten die niet rechtstreeks met het zeevervoer samenhangen, zoals gokspelen, speeltafels en casino's en excursies voor passagiers;
c)
kortetermijnbeleggingsinkomsten uit het bedrijfskapitaal, wanneer deze niet overeenkomen met de opbrengst van de gewone kasmiddelen van de onderneming welke uit in aanmerking komende activiteiten zijn verkregen;
d)
reclame en marketing, voorzover het niet gaat om de verkoop van reclameruimte aan boord van in aanmerking komende schepen;
e)
„shipbrokerage”-activiteiten voor rekening van schepen van derden;
f)
vervreemding van exploitatiemiddelen die niet van nature voor het zeevervoer bestemd zijn.
Het opnemen ervan in de forfaitaire winstvaststellingsregeling ten behoeve van rederijen is onverenigbaar met de gemeenschappelijke markt.
2. Inkomsten uit de volgende activiteiten komen in aanmerking voor de forfaitaire winstvaststellingsregeling ten behoeve van rederijen:
a)
kortetermijnbeleggingsinkomsten uit het bedrijfskapitaal, voorzover deze overeenkomen met de opbrengst van de gewone kasmiddelen van de onderneming welke uit in aanmerking komende activiteiten zijn verkregen;
b)
reclame en marketing, voorzover deze activiteiten overeenkomen met de verkoop van reclameruimte aan boord van in aanmerking komende schepen;
c)
„shipbrokerage”-activiteiten voor rekening van eigen schepen;
d)
vervreemding van exploitatiemiddelen die van nature voor het zeevervoer bestemd zijn.
Het opnemen ervan in de forfaitaire winstvaststellingsregeling ten behoeve van rederijen is verenigbaar met de gemeenschappelijke markt, mits aan de in dit lid genoemde voorwaarden is voldaan.
Artikel 4
Het in mindering brengen, op de forfaitair vastgestelde belasting op basis van de tonnage ten behoeve van rederijen, van de verliezen van andere divisies van de belaste onderneming die niet aan de forfaitaire belasting zijn onderworpen, is onverenigbaar met de gemeenschappelijke markt.
Artikel 5
De verlagingen van de belastingtarieven in het kader van de forfaitaire winstvaststelling ten behoeve van rederijen voor schepen van minder dan tien jaar oud zijn onverenigbaar met de gemeenschappelijke markt.
Artikel 6
De toepassing van de regeling voor versnelde afschrijving voor schepen op schepen die niet naar hun aard voor het zeevervoer bestemd zijn, is onverenigbaar met de gemeenschappelijke markt.
Aan België worden als dienstige maatregelen voorgesteld, vóór 30 juni 2005 het bijzondere keuzestelsel dat van toepassing is op afschrijvingen, af te schaffen voor alle schepen die niet naar hun aard voor het zeevervoer bestemd zijn.
België stelt de Commissie vóór 31 december 2004 in kennis van zijn besluit zich aan de genoemde dienstige maatregelen te houden.
Artikel 7
De vermindering of vrijstelling van betaling van het registratierecht voor hypotheken op schepen die niet naar hun aard voor het zeevervoer bestemd zijn, is onverenigbaar met de gemeenschappelijke markt.
Artikel 8
De forfaitaire winstvaststellingsregeling op basis van de tonnage ten gunste van de beheerders van schepen voor rekening van derden is verenigbaar met de gemeenschappelijke markt, op voorwaarde dat de beheerders in kwestie tegelijkertijd zorg dragen voor het personeelsbeheer en het technische beheer van de schepen, overeenkomstig het bepaalde in de geldende communautaire richtsnoeren betreffende staatssteun voor het zeevervoer en dat de tarieven met betrekking tot de tonnage dezelfde zijn als die welke voor zeevervoerondernemingen gelden.
Artikel 9
België deelt de Commissie binnen twee maanden vanaf de kennisgeving van deze beschikking mee welke maatregelen het heeft genomen om de programmawet van 2 augustus 2002 met deze beschikking in overeenstemming te brengen en om in voorkomend geval over te gaan tot terugvordering van de onverenigbare steun die onrechtmatig ter beschikking zou zijn gesteld op basis van de genoemde programmawet. De rente wordt berekend overeenkomstig Verordening (EG) nr. 794/2004 van de Commissie (46), en met name de artikelen 9, 10 en 11.
Artikel 10
Deze beschikking is gericht tot het Koninkrijk België.
Gedaan te Brussel, 30 juni 2004.