První Směrnice Rady
ze dne 24. července 1973
o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu
(73/239/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Obecný program pro odstranění omezení svobody usazování [1], a zejména na hlavu IV C uvedeného programu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle uvedeného obecného programu závisí odstranění omezení při zakládání agentur a poboček v případě pojišťoven přímého pojištění na koordinaci podmínek pro přístup k této činnosti a její výkon; že by se tato koordinace měla uskutečnit nejdříve v přímém jiném než životním pojištění;
vzhledem k tomu, že v zájmu snazšího přístupu k činnosti v pojištění a jeho výkonu je nezbytné odstranit určité rozdíly, které existují ve vnitrostátním zákonodárství v záležitostech dozoru; že ve snaze dosáhnout tohoto cíle a současně zajistit adekvátní ochranu pro pojištěné a třetí osoby ve všech členských státech je žádoucí koordinovat zejména ustanovení týkající se finančních záruk vyžadovaných od pojišťoven;
vzhledem k tomu, že v různých pojistných odvětvích je nezbytné provést klasifikaci rizika, aby bylo možno určit zejména činnosti podléhající povinnému povolení a výši minimálního garančního fondu stanoveného pro jednotlivá pojistná odvětví;
vzhledem k tomu, že je žádoucí vyloučit z oblasti působnosti této směrnice vzájemné pojišťovny, které na základě svého právního postavení splňují přiměřené podmínky týkající se jistot a finančních záruk; že je dále žádoucí vyloučit určité instituce v několika členských státech, jejichž činnost pokrývá jen velmi úzkou oblast a je omezeno zákonem na specifické území nebo na určité osoby;
vzhledem k tomu, že různé právní řády obsahují odlišná pravidla, pokud jde o současné provozování zdravotního pojištění, pojištění úvěru a záruky (kauce) a pojištění právní ochrany, a to jak kumulovaně jednoho z uvedených pojištění s druhým, tak i s ostatními pojistnými odvětvími; že by udržování těchto odlišností po odstranění omezení práva usazování v jiných odvětvích než u životního pojištění znamenalo, že překážky usazování by existovaly i nadále; že řešení této otázky musí být stanoveno v následné koordinaci, jež by měla být uskutečněna v poměrně krátké době;
vzhledem k tomu, že je nutné rozšířit dozor v každém členském státě na všechna pojistná odvětví, na která se vztahuje tato směrnice; že tento dozor je možný pouze tehdy, jestliže tyto činnosti podléhají úřednímu povolení; že je proto nutné vymezit podmínky pro vydání nebo odnětí takového povolení; že musí být upraveno právo obracet se na soudy v případě odmítnutí vydat povolení nebo v případě odnětí povolení;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby pro pojistná odvětví známá jako dopravní odvětví pod čísly 4, 5, 6, 7 a 12 v odstavci A přílohy a odvětví pojištění úvěru pod čísly 14 a 15 v odstavci A přílohy byla zavedena pružnější pravidla vzhledem k neustálým změnám podmínek týkajících se zbožových a úvěrových transakcí;
vzhledem k tomu, že v současné době je na úrovni Společenství předmětem studií hledání společných metod pro výpočet technických rezerv; že se proto zdá být žádoucí vyhradit dosažení koordinace v této záležitosti, stejně jako otázky týkající se určení kategorií investic a oceňování aktiv, dalším směrnicím;
vzhledem k tomu, že je nutné, aby pojišťovny disponovaly kromě technických rezerv v dostatečné výši ke krytí přijatých závazků ještě další rezervou, nazvanou míra solventnosti a představovanou volnými aktivy, pro případ výkyvů v činnosti; že v zájmu zabezpečení, aby požadavky uložené k tomuto účelu byly určovány podle objektivních měřítek, podle nichž pojišťovny téže velikosti jsou ve stejném postavení, pokud jde o hospodářskou soutěž, je žádoucí stanovit, že tato míra solventnosti má být v poměru k celkovému objemu činnosti pojišťovny a je určena vztahem ke dvěma ukazatelům bezpečnosti, jednoho založeného na objemech pojistného a druhého založeného na pojistném plnění;
vzhledem k tomu, že je žádoucí vyžadovat minimální garanční fond zohledňující míru rizika provozovaných odvětví, aby se zajistilo, že pojišťovny disponují při svém vzniku přiměřenými prostředky a že v dalším průběhu činnosti neklesne míra solventnosti v žádném případě pod bezpečnostní minimum;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit opatření pro případ, kdy se finanční situace pojišťovny vyvíjí tak, že se jí stává obtížným dostát převzatým závazkům;
vzhledem k tomu, že koordinovaná pravidla týkající se přístupu k činnosti v přímém pojištění a jejího výkonu uvnitř Společenství by se měla v zásadě týkat všech pojišťoven vstupujících na trh, a tedy i agentur a poboček pojišťoven, jejichž sídlo leží mimo Společenství; že je nicméně žádoucí, pokud jde o metody dozoru, přijmout zvláštní ustanovení týkající se takových agentur nebo poboček s přihlédnutím ke skutečnosti, že aktiva pojišťoven, ke kterým patří, leží mimo Společenství;
vzhledem k tomu, že však je žádoucí povolit zmírnění takovýchto zvláštních podmínek při dodržení zásady, že tyto agentury nebo pobočky by neměly získat příznivější podmínky než pojišťovny ve Společenství;
vzhledem k tomu, že jsou potřebná určitá přechodná opatření, aby se zejména umožnilo malým a středním pojišťovnám, které již existují, přizpůsobit se požadavkům, které musí zavést členské státy při plnění této směrnice, s výhradou použití článku 53 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že je důležité zaručit jednotné uplatňování koordinovaných pravidel a zabezpečit v tomto směru úzkou spolupráci mezi Komisí a členskými státy v této oblasti,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Hlava I - Všeobecná ustanovení
Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na přístup k samostatně výdělečné činnosti v přímém pojištění vykonávané pojišťovnami usazenými v členském státě nebo hodlajícími se zde usadit v pojistných odvětvích vymezených v příloze této směrnice, a výkonu této činnosti.
Článek 2
Tato směrnice se nevztahuje na
1. tyto druhy pojištění:
a) životní pojištění, tj. pojistné odvětví, které zahrnuje zejména pojištění pouze pro případ dožití sjednaného věku, pojištění pouze pro případ smrti, pojištění smíšené pro případ dožití sjednaného věku nebo pro případ dřívější smrti, životní pojištění s výplatou zaplaceného pojistného, tontiny, svatební pojištění (pojištění věna), pojištění pro případ narození dítěte;
b) pojištění důchodu;
c) doplňková pojištění provozovaná životními pojišťovnami, tj. zejména pojištění pro případ úrazu včetně pracovní neschopnosti, pojištění pro případ smrti následkem úrazu a pojištění invalidity následkem úrazu nebo nemoci, pokud tyto různé druhy pojištění jsou sjednány doplňkově k životnímu pojištění;
d) pojištění tvořící část zákonného systému sociálního zabezpečení;
e) pojištění existující v Irsku a ve Spojeném království, pod názvem "permanent health insurance not subject to cancelation" (pojištění příjmů pro případ dlouhodobé pracovní neschopnosti, které nelze vypovědět).
2. tyto operace:
a) operace umořování kapitálu, jak jsou stanoveny právními předpisy každého členského státu;
b) operace vzájemných pojišťoven, u nichž se plnění mění podle dostupných zdrojů a kde jsou stanoveny paušální členské příspěvky;
c) operace prováděné organizacemi bez právní subjektivity za účelem poskytování vzájemného zabezpečení pro své členy, aniž by bylo placeno pojistné nebo se vytvářely technické rezervy;
d) až do koordinace, která se má uskutečnit do čtyř let od oznámení této směrnice, operace pojištění exportních úvěrů na účet státu nebo s jeho podporou.
Článek 3
1. Tato směrnice se nevztahuje na vzájemné pojišťovny, pokud splňují všechny tyto podmínky:
- stanovy obsahují možnost výzvy ke zvýšení příspěvků nebo snížení plnění,
- jejich činnost nezahrnuje odpovědnostní rizika - ledaže se jedná o doplňkové krytí ve smyslu bodu C přílohy - ani úvěrová a ručitelská rizika,
- roční příjem z příspěvků na činnosti, na něž se vztahuje tato směrnice, nepřesahuje jeden milión zúčtovacích jednotek a
- nejméně polovina příjmů z činností, na něž se vztahuje tato směrnice, pochází od osob, které jsou členy vzájemné pojišťovny.
2. Tato směrnice se navíc nevztahuje na vzájemné pojišťovny, které uzavřely s jiným podnikem téhož druhu dohodu poskytující plné zajištění pojistným smlouvám jimi vydaným nebo podle níž určitý podnik přebírá za postupující podnik závazky vyplývající z těchto smluv.
V tom případě se na přebírající podnik vztahuje tato směrnice.
Článek 4
Tato směrnice se nevztahuje na následující instituce, ledaže dojde ke změně jejich stanov nebo zákonných předpisů, pokud jde o rozsah jejich působnosti
a) v Německu
Tyto veřejnoprávní instituce s monopolním postavením (Monopolanstalten):
1. Badische Gebäudeversicherungsanstalt, Karlsruhe,
2. Bayerische Landesbrandversicherungsanstalt, Munich,
3. Bayerische Landestierversicherungsanstalt, Schlachtviehversicherung, Munich,
4. Braunschweigische Landesbrandversicherungsanstalt, Brunswick,
5. Hamburger Feuerkasse, Hamburg,
6. Hessische Brandversicherungsanstalt (Hessische Brandversicherungskammer), Darmstadt,
7. Hessische Brandversicherungsanstalt, Kassel,
8. Hohenzollernsche Feuerversicherungsanstalt, Sigmaringen,
9. Lippische Landesbrandversicherungsanstalt, Detmold,
10. Nassauische Brandversicherungsanstalt, Wiesbaden,
11. Oldenburgische Landesbrandkasse, Oldenburg,
12. Ostfriesische Landschaftliche Brandkasse, Aurich,
13. Feuersozietät Berlin, Berlin,
14. Württembergische Gebäudebrandversicherungsanstalt, Stuttgart.
Místní působnost se však nepokládá za pozměněnou v případě fúze mezi těmito institucemi, která zachová ve prospěch nové instituce místní působnosti institucí, které se sloučily nebo splynuly, a také působnost, pokud jde o pojistná odvětví, se nepokládá za změněnou, jestliže jedna z těchto institucí převezme na stejném území jedno nebo více pojistných odvětví od jiné takové instituce.
Tyto instituce, jež jsou částečně veřejnoprávní:
1. Postbeamtenkrankenkasse,
2. Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten;
b) ve Francii
Tyto instituce:
1. Caisse départementale des incendiés des Ardennes,
2. Caisse départementale des incendiés de la Côte-d'Or,
3. Caisse départementale des incendiés de la Marne,
4. Caisse départementale des incendiés de la Meuse,
5. Caisse départementale des incendiés de la Somme,
6. Caisse départementale grêle du Gers,
7. Caisse départementale grêle de l'Hérault;
c) v Irsku
Voluntary Health Insurance Board;
d) v Itálii
Il-Cassa di Previdenza per l’assicurazione degli sportivi (Sportass);
e) ve Spojeném království
The Crown Agents.
Článek 5
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "zúčtovací jednotkou" jednotka, která je definována v článku 4 statutu Evropské investiční banky;
b) "odpovídajícími aktivy" pokrytí přijatých závazků vyjádřených v určité měně aktivy která jsou vyjádřena nebo zpeněžitelná v téže měně;
c) "umístěním aktiv" existence movitých nebo nemovitých aktiv uvnitř členského státu, avšak bez povinnosti, aby movitý majetek byl uložen nebo aby nemovitý majetek byl předmětem omezujících opatření jako je hypotekární zápis. Aktiva představující pohledávky se považují za umístěná v členském státě, ve kterém mají být vyrovnána.
Hlava II - Pravidla pro pojišťovny se sídlem ve Společenství
Oddíl A: Podmínky pro přístup k pojišťovací činnosti
Článek 6
1. Každý členský stát podmíní přístup k činnosti v přímém pojištění na svém území úředním povolením.
2. O toto povolení musí žádat u příslušného orgánu daného členského státu
a) každá pojišťovna, která zřizuje své sídlo na území tohoto státu;
b) každá pojišťovna, jejíž sídlo se nachází v jiném členském státě a která otevírá agenturu nebo pobočku na území daného členského státu;
c) každá pojišťovna, která poté, co jí je vydáno povolení požadované podle písmene a) nebo b), rozšiřuje svou činnost na území tohoto státu na další odvětví;
d) každá pojišťovna, která poté, co jí je vydáno povolení podle čl. 7 odst. 1 pro část státního území, rozšiřuje svou činnost mimo tuto část.
3. Členské státy nesmějí povolení podmiňovat složením depozita nebo kauce.
Článek 7
1. Povolení platí pro celé území členského státu, ledaže, pokud to vnitrostátní právní předpisy umožňují, žadatel žádá o povolení k výkonu své činnosti jen na části tohoto území.
2. Povolení se vydává pro každé pojistné odvětví zvlášť. Platí pro celé odvětví, ledaže si žadatel přeje krýt pouze na některá rizika zahrnutá do tohoto odvětví, jak jsou uvedena v bodě A přílohy.
Zároveň však platí, že
a) je na vůli každého členského státu, zda poskytne povolení pro určitou skupinu odvětví uvedenou v bodě B přílohy s tím, že k povolení připojí odpovídající název v ní uvedený;
b) povolení vydané pro určité odvětví nebo skupinu odvětví rovněž platí pro účely krytí doplňkových rizik zahrnutých do jiného odvětví, jsou-li splněny podmínky stanovené v bodě C přílohy;
c) až do další koordinace, která se má uskutečnit ve lhůtě čtyř let od oznámení této směrnice, může Spolková republika Německo zachovat na svém území zákaz současného provozování zdravotního pojištění, pojištění úvěru a pojištění záruky (kauce) nebo pojištění právní ochrany, a to jak jednoho z uvedených pojištění s druhým, tak i s ostatními pojistnými odvětvími.
Článek 8
1. Každý členský stát vyžaduje, aby každá pojišťovna založená na jeho území, která žádá o povolení,
a) přijala některou z těchto forem:
- v případě Belgického království:
"société anonymenaamloze vennootschap", "société en commandite par actionsvennootschap bij wijze van geldschieting op aandelen", "association d'assurance mutuelleonderlinge verzekeringsmaatschappij", "association d'assurance mutuelleonderlinge verzekeringsmaatschappij",
- v případě Dánska:
"Aktieselskaber", "Gensidige selskaber",
- v případě Spolkové republiky Německo:
"Aktiengesellschaft", "Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit", "Öffentlichrechtliches Wettbewerbs-Versicherungsunternehmen",
- v případě Francouzské republiky:
"société anonyme", "société à forme mutuelle", "mutuelle", "union de mutuelles",
- v případě Republiky Irsko:
"incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited",
- v případě Italské republiky:
"società per azioni", "società cooperativa", "mutua di assicurazione",
- v případě Lucemburského velkovévodství:
"société anonyme", "société en commandite par actions", "association d'assurances mutuelles", "société cooperative",
- v případě Nizozemského království:
"naamloze vennootschap", "onderlinge waarborgmaatschappij", "coöperative vereniging",
- v případě Spojeného království:
"incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited", "societies registered under the Industrial and Provident Societies Acts", "societies registered under the Friendly Societies Act", Lloyd's underwriters.
Kromě toho mohou členské státy případně založit pojišťovny v jakékoli veřejnoprávní formě za podmínky, že tyto instituce budou mít za cíl provádět pojišťovací operace za stejných podmínek, za kterých vykonávají svou činnost soukromoprávní pojišťovny;
b) omezila svůj předmět podnikání na pojišťovací činnosti a operace, které z nich přímo vyplývají, s vyloučením všech jiných obchodních činností;
c) předložila obchodní plán podle článku 9;
d) měla minimální garanční fond podle čl. 17 odst. 2.
2. Pojišťovna žádající o povolení k rozšíření své činnosti na jiná odvětví nebo v případě uvedeném v čl. 6 odst. 2 písm. d) na jinou část území členského státu musí předložit obchodní plán podle článku 9 ohledně těchto dalších odvětví nebo jiné části území.
Kromě toho musí prokázat, že disponuje mírou solventnosti stanovenou v článku 16, a pokud je pro další odvětví požadován podle čl. 17 odst. 2 vyšší minimální garanční fond, že má takové minimum.
3. Tato koordinace nebrání členským státům, aby uplatňovaly předpisy požadující, aby řídící pracovníci měli odbornou kvalifikaci, nebo vyžadovaly za účelem schválení předložení zakladatelské smlouvy nebo stanov společnosti, všeobecných a zvláštních pojistných podmínek, sazeb a jiných dokladů nezbytných pro obvyklý výkon dozoru.
4. Uvedené předpisy nesmějí požadovat, aby žádost o povolení byla posuzována podle hospodářských potřeb trhu.
Článek 9
Obchodní plán uvedený v čl. 8 odst. 1 písm. c) musí obsahovat údaje nebo podklady týkající se
a) druhu rizik, které pojišťovna navrhuje krýt; všeobecných a zvláštních pojistných podmínek, které navrhuje používat;
b) sazeb, které pojišťovna zamýšlí používat pro každou kategorii činnosti;
c) základních zásad zajistné politiky;
d) položek, z nichž sestává minimální garanční fond;
e) předpokládaných nákladů na zřízení provozního systému a obchodní sítě; finančních zdrojů, které mají pokrýt tyto náklady;
a navíc na první tři účetní období:
f) předpokládaných správních nákladů mimo zřizovací náklady správy, a zejména běžných režijních nákladů a provizí;
g) předpokládaného pojistného nebo příspěvků a nákladů na pojistná plnění;
h) předpokládané rozvahy;
i) předpokládaných finančních zdrojů určených ke krytí přijatých závazků a míry solventnosti.
Avšak údaje uvedené v písmenech a) a b) se nevyžadují ohledně rizik zařazených do čísel 4, 5, 6, 7 a 12 bodu A přílohy, a nevyžadují se ani údaje uvedené v písmenu b) ohledně rizik zařazených do čísel 14 a 15 bodu A přílohy. Údaje uvedené v písmenech a) a b) nemusí být požadovány u rizik zařazených pod číslem 11 uvedeného bodu.
Článek 10
1. Každý členský stát vyžaduje, aby pojišťovna se sídlem na území jiného členského státu, která žádá o povolení k otevření agentury nebo pobočky,
a) předložila své stanovy a seznam svých řídících pracovníků;
b) předložila potvrzení vydané příslušnými orgány státu, ve kterém se nachází sídlo, potvrzující pojistná odvětví, která je pojišťovna oprávněna provozovat, a existenci minimálního garančního fondu nebo minimální míru solventnosti, pokud je vyšší, vypočtenou podle čl. 16 odst. 3 s uvedením rizik, která jsou skutečně kryta, a finančních zdrojů uvedených v čl. 11 odst. 1 písm. e);
c) předložila obchodní plán podle článku 11;
d) jmenovala oprávněného zástupce s trvalým bydlištěm v hostitelské zemi, který má dostatečnou pravomoc zavazovat pojišťovnu ve vztazích s třetími osobami a zastupovat ji před úřady a soudy hostitelské země; je-li zástupcem právnická osoba, musí mít sídlo v hostitelské zemi a musí sama jmenovat jako svého zástupce fyzickou osobu splňující výše uvedené podmínky. Jmenovaného zástupce smí členský stát odmítnout výlučně z důvodů týkajících se dobré pověsti nebo odborné kvalifikace, jaké platí pro řídící pracovníky pojišťoven se sídlem na území dotyčného státu.
Pokud jde o Lloyd's, nesmějí se v případě sporu v hostitelské zemi vyplývajícího z přijatých závazků pojištěné osoby nacházet v nevýhodnějším postavení, než kdyby byl spor veden proti pojišťovně obvyklého typu. Oprávněný zástupce musí proto disponovat dostatečnou pravomocí, aby bylo možné vést proti němu řízení a musí být v tomto postavení schopen zavazovat dotyčné upisovatele Lloyd's.
2. Každý členský stát vyžaduje pro rozšíření činnosti agentury nebo pobočky buď na další odvětví, nebo na další části státního území v případech uvedených v čl. 6 odst. 2 písm. d), aby žadatel o povolení předložil obchodní plán podle článku 11 a splňoval podmínky stanovené v odst. 1 písm. b).
3. Tato koordinace nebrání členským státům, aby uplatňovaly předpisy požadující pro všechny pojišťovny schválení všeobecných i zvláštních pojistných podmínek, sazeb a jakýchkoli dalších dokladů nezbytných pro normální výkon dozoru.
4. Uvedené předpisy nesmějí požadovat, aby žádost o povolení byla posuzována podle hospodářských potřeb trhu.
Článek 11
1. Obchodní plán agentury nebo pobočky uvedený v čl. 10 odst. 1 písm. c) musí obsahovat tyto údaje nebo poklady týkající se
a) druhů rizik, která pojišťovna navrhuje krýt v hostitelské zemi; všeobecných a zvláštních pojistných podmínek, které navrhuje používat;
b) sazeb, které pojišťovna zamýšlí používat pro každou kategorii činnosti;
c) hlavních zásad zajistné politiky;
d) stavu míry solventnosti pojišťovny uvedené v článku 16 a 17;
e) předpokládaných nákladů na zřízení provozního systému a obchodní sítě; finančních zdrojů, které mají pokrýt tyto náklady;
a navíc na první tři účetní období:
f) předpokládaných správních nákladů;
g) předpokládaného pojistného nebo příspěvků a nákladů na pojistná plnění vztahující se k nové produkci;
h) předpokládané rozvahy agentury nebo pobočky.
Avšak údaje uvedené v písmenech a) a b) se nevyžadují ohledně rizik zařazených do čísel 4, 5, 6, 7 a 12 bodu A přílohy, a nevyžadují se ani údaje uvedené v písmenu b) ohledně rizik zařazených do čísel 14 a 15 bodu A přílohy. Údaje uvedené v písmenech a) a b) nemusí být vyžadovány u rizik zařazených pod číslem 11 uvedeného bodu.
2. K obchodnímu plánu se přikládá rozvaha a výsledovka pojišťovny za každé z posledních tří účetních období. Jestliže však pojišťovna vykonává činnost po méně než tři účetní období, předloží uvedené doklady pouze za úplná účetní období.
Pokud jde o Lloyd's, nahrazuje se zveřejnění rozvahy a výsledovky povinným předložením výročních obchodních závěrek zahrnujících pojišťovací operace a doplněných přísežným prohlášením osvědčujícím, že byla předložena zpráva auditora za každého pojistitele, a prokazujícím, že závazky vzniklé na základě těchto operací jsou plně kryty aktivy. Tyto doklady musí umožnit orgánům dozoru, aby si utvořily obraz o stavu solventnosti sdružení.
3. Obchodní plán spolu s vyjádřením orgánů příslušných pro vydání povolení se poskytuje příslušným orgánům země, ve které se nachází sídlo. Tyto orgány sdělí své stanovisko orgánům příslušným k vydání povolení do tří měsíců ode dne obdržení dokladů; jestliže stanovisko není sděleno v uvedené lhůtě, předpokládá se, že je kladné.
Článek 12
Každé rozhodnutí o zamítnutí povolení musí být podrobně odůvodněno a oznámeno dotyčné pojišťovně.
Každý členský stát učiní opatření, aby v případě zamítnutí povolení bylo možné obrátit se na soud.
Tato možnost je rovněž stanovena pro případy, kdy příslušné orgány nerozhodnou o žádosti o vydání povolení ve lhůtě šesti měsíců ode dne jejího obdržení.
Oddíl B: Podmínky pro výkon činnosti
Článek 13
Členské státy vzájemně úzce spolupracují při dozoru nad finanční situací pojišťoven, jimž bylo vydáno povolení.
Článek 14
Orgán dozoru členského státu, na jehož území se nachází sídlo pojišťovny, musí ověřovat stav solventnosti pojišťovny pro veškerou její činnost. Orgány dozoru ostatních členských států mu poskytují veškeré informace potřebné k uskutečnění tohoto ověření.
Článek 15
1. Každý členský stát, na jehož území pojišťovna vykonává činnost, uloží této pojišťovně, aby vytvořila dostatečné technické rezervy.
Výše těchto rezerv se určuje podle pravidel stanovených státem, a pokud tato pravidla neexistují, podle obvyklé praxe v tomto státě.
2. Technické rezervy musí být kryty přiměřenými a odpovídajícími aktivy umístěnými v každé zemi, ve které je činnost vykonávána. Členské státy však mohou povolit zmírnění pravidel pro odpovídající aktiva a pro umístění aktiv.
Lucembursko si může s ohledem na své zvláštní postavení až do koordinace právních předpisů o likvidaci pojišťoven zachovat systém záruk za technické rezervy existující ke dni vstupu této směrnice v platnost.
Předpisy země, ve které je činnost vykonávána, stanoví druh těchto aktiv a případně rozsah, v němž mohou být používána ke krytí technických rezerv, a stanoví také pravidla pro oceňování těchto aktiv.
3. Jestliže členský stát povolí, aby část technických rezerv byla tvořena pohledávkami vůči zajistitelům, stanoví i výši takto povoleného procentního podílu. V tom případě nesmí odchylně od odstavce 2 vyžadovat, aby aktiva reprezentující tyto pohledávky byla umístěna na jeho území.
4. Orgán dozoru členského státu, na jehož území se nachází sídlo pojišťovny, ověřuje, zda její rozvaha vykazuje, pokud jde o technické rezervy, aktiva přiměřená závazkům přijatým ve všech zemích, ve kterých pojišťovna vykonává činnost.
Článek 16
1. Každý členský stát vyžaduje, aby každá pojišťovna se sídlem na jeho území vytvořila dostatečnou míru solventnosti ve vztahu k veškeré své činnosti.
Míra solventnosti se rovná jmění pojišťovny očištěnému o všechny předvídatelné závazky po odečtení nehmotného majetku. Zejména zahrnuje tato aktiva:
- splacený základní kapitál nebo v případě vzájemné pojišťovny splacený skutečný počáteční kapitál,
- polovina nesplaceného základního kapitálu nebo nesplaceného počátečního kapitálu, jakmile splacená část dosáhne 25 % tohoto kapitálu,
- rezervy (zákonné rezervy a dobrovolné rezervy) nevztahující se k přijatým závazkům,
- nerozdělený zisk,
- v případě vzájemné pojišťovny nebo společnosti na bázi vzájemnosti s variabilními příspěvky jakýkoli nárok, který mohou vznést vůči svým členům prostřednictvím výzvy k dodatečnému příspěvku během účetního období, až do poloviny rozdílu mezi maximální částkou příspěvků a příspěvky skutečně předepsanými; tyto možnosti dodatečných příspěvků však nesmějí představovat více než 50 % míry solventnosti,
- na žádost pojišťovny po prokázání, a po dohodě s orgány dozoru členských států, ve kterých pojišťovna vykonává svou činnost, veškeré skryté rezervy vzniklé podhodnocením aktiv nebo nadhodnocením pasiv v rozvaze, pokud tyto skryté rezervy nejsou výjimečné povahy.
Nadhodnocení technických rezerv se určuje v poměru k jejich výši vypočtené pojišťovnou podle vnitrostátních předpisů; avšak až do budoucí koordinace technických rezerv se částka rovná 75 % rozdílu mezi výší rezervy na běžná rizika vypočtená pojišťovnou paušálně s uplatněním minimální procentní sazby v poměru k pojistnému a částkou, která by byla získána výpočtem rezervy podle jednotlivých pojistných smluv, pokud vnitrostátní právní předpisy umožňují volbu mezi dvěma metodami, může vzít v úvahu v míře solventnosti až do výše 20 %.
2. Míra solventnosti se stanoví buď na základě celoroční výše pojistného nebo příspěvků nebo na základě průměrné výše pojistných plnění za poslední tři účetní období. Avšak v případě pojišťoven, které převážně pojišťují jen jedno nebo více z těchto rizik: vichřice (bouře), krupobití, mrazy, se za referenční období pro stanovení průměrné výše pojistných plnění bere posledních sedm účetních období.
3. S výhradou článku 17 se celková výše míry solventnosti rovná vyššímu z těchto dvou výsledků:
První výsledek (podle pojistného):
- pojistné nebo příspěvky (včetně příplatků k pojistnému nebo příspěvkům) předepsané za přímé pojištění v posledním účetním období včetně předpisu pojistného vztahujícího se k předchozím obdobím se sečtou,
- k tomuto součtu se připočte částka celého přijatého zajistného v posledním účetní období,
- od tohoto součtu se pak odečte celková částka pojistného nebo příspěvků stornovaných v posledním účetním období a celková částka daní a poplatků spojených s pojistným nebo příspěvky zahrnutými do výše uvedeného součtu.
Takto vypočítaná částka se rozdělí na dva díly, z nichž první díl činí až 10 miliónů zúčtovacích jednotek a druhý díl tvoří zbytek; vypočítá se 18 % z prvního dílu a 16 % z druhého dílu a obě výsledné částky se sečtou.
První výsledek se získá vynásobením součtu uvedeného v předchozím pododstavci poměrem existujícím za poslední účetní období mezi částkou pojistných plnění, které ponese pojišťovna po odečtení úhrad za zajištění, a celkovou výší pojistných plnění; tento poměr nesmí být v žádném případě nižší než 50 %.
Druhý výsledek (podle pojistných plnění):
- sečtou se částky vyplacených pojistných plnění z přímého pojištění (bez odečtení pojistných plnění uhrazených zajistiteli a retrocesionáři) za období uvedená v odstavci 2,
- k tomuto součtu se připočte částka pojistných plnění z převzatého zajištění nebo z retrocesí za stejné období,
- k této částce se připočte částka rezerv na nevyplacená pojistná plnění vytvořená na konci posledního účetního období jak pro přímé pojištění, tak pro převzaté zajištění,
- od tohoto součtu se odečte částka příjmů z regresů během období uvedených v odstavci 2,
- od zbývající částky se odečte částka rezerv na nevyřízené pojistné události vytvořená na počátku účetního období předcházejícího poslednímu účetně uzavřenému účetnímu období jak z přímého pojištění, tak z převzatého zajištění.
Jedna třetina nebo jedna sedmina takto získané částky (podle referenčního období stanoveného v odstavci 2) se rozdělí na dva díly, z nichž první činí až sedm miliónů zúčtovacích jednotek a druhý tvoří zbytek; vypočítá se 26 % z prvního dílu a 23 % z druhého dílu a výsledné částky se sečtou.
Druhý výsledek se získá vynásobením takto obdržené částky poměrem existujícím za poslední účetní období mezi částkou pojistných plnění, kterou ponese pojišťovna po odečtení úhrad za zajištění a celkovou výší pojistných plnění; tento poměr nesmí být v žádném případě nižší než 50 %.
4. Procentní sazby uplatňované na doby uvedené v odstavci 3 se snižují na třetinu v případě zdravotního pojištění provozovaného na technických zásadách podobných technickým zásadám životního pojištění, pokud
- přijaté pojistné je počítáno na základě tabulek nemocnosti podle matematických metod uplatňovaných v pojišťovnictví,
- je vytvářena rezerva na stárnutí,
- vybírá se dodatkové pojistné s cílem vytvořit bezpečnostní rozpětí v přiměřené výši,
- pojistitel může vypovědět smlouvu nejpozději před koncem třetího roku pojištění,
- smlouva stanoví možnost zvýšení pojistného nebo snížení plnění i pro platné smlouvy.
5. V případě Lloyd's se výpočet prvního výsledku ve vztahu k pojistnému uvedený v odstavci 3 provádí na základě čistého pojistného, které se vynásobí paušální procentní sazbou stanovovanou každoročně orgánem dozoru země sídla pojišťovny. Tato paušální procentní sazba musí být vypočítána na základě nejnovějších statistických údajů týkajících se zejména zaplacených provizí.
Údaje spolu s příslušným výpočtem se odešlou orgánům dozoru zemí, ve kterých je sdružení Lloyd's usazeno.
Článek 17
1. Jedna třetina míry solventnosti tvoří garanční fond.
2. a) Garanční fond nesmí být však nižší než
- 400000 zúčtovacích jednotek v případě, že jsou kryta veškerá nebo některá rizika zařazená do některého z odvětví uvedených v bodě A přílohy pod čísly 10, 11, 12, 13, 14 a 15,
- 300000 zúčtovacích jednotek v případě, že jsou kryta veškerá nebo některá rizika zařazená do některého z odvětví uvedených v bodě A přílohy pod čísly 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 a 16,
- 200000 zúčtovacích jednotek v případě, že jsou kryta veškerá nebo některá rizika zařazená do některého z odvětví uvedených v bodě A přílohy pod čísly 9 a 17;
b) jestliže činnost vykonávaná pojišťovnou zahrnuje několik odvětví nebo několik rizik, je vzato v úvahu jen to odvětví nebo riziko, pro které se vyžaduje nejvyšší částka;
c) každý členský stát může snížit minimum garančního fondu o jednu čtvrtinu v případě vzájemné pojišťovny nebo společnosti na bázi vzájemnosti.
Článek 18
1. Členské státy nestanoví žádná pravidla pro výběr aktiv přesahujících aktiva, která tvoří technické rezervy uvedené v článku 15.
2. S výhradou čl. 15 odst. 2, čl. 20 odst. 1 a 3 a čl. 22 odst. 1 posledního pododstavce neomezují členské státy volné nakládání s movitými či nemovitými aktivy tvořícími součást jmění pojišťoven, kterým bylo vydáno povolení. Spolková republika Německo však může až do další koordinace podmínek pro přístup k činnosti a její výkon v oblasti životního pojištění ponechat, pokud jde o zdravotní pojištění ve smyslu čl. 16 odst. 4, v platnosti omezení vztahující se na volné nakládání s aktivy, pokud je volné nakládání aktivy kryjícími matematické rezervy závislé na souhlasu "Treuhändera" (svěřenského správce).
Až do další koordinace však může Dánské království ponechat v platnosti své právní předpisy omezující volné nakládání s aktivy vytvořenými pojišťovnami ke krytí důchodů vyplácených podle povinného pojištění pracovních úrazů.
3. Tato ustanovení nevylučují opatření, která jsou členské státy při respektování předpisů země, v níž je vykonávána činnost, jak to požaduje čl. 15 odst. 2, a při ochraně zájmů pojištěných osob oprávněny přijmout jako vlastníci, členové nebo společníci dotyčných pojišťoven.
Článek 19
1. Každý členský stát uloží pojišťovnám se sídlem na jeho území povinnost předkládat roční výkaz zahrnující operace všeho druhu, jeho finanční situaci a solventnost.
2. Členské státy požadují od pojišťoven vykonávajících svou činnost na jejich území, aby pravidelně předkládaly výkazy, které jsou nezbytné pro výkon dozoru, a statistické doklady. Příslušné orgány dozoru si vzájemně poskytují doklady a informace potřebné pro výkon dozoru.
Článek 20
1. Jestliže pojišťovna nedodržuje článek 15, může orgán dozoru země, ve které pojišťovna vykonává svou činnost, zakázat volné nakládání s aktivy umístěnými v této zemi poté, co o svém úmyslu uvědomí orgány dozoru země, ve které se nachází sídlo pojišťovny.
2. Pro účely ozdravění finanční situace pojišťovny, jejíž míra solventnosti klesne pod minimum požadované podle čl. 16 odst. 3, si orgán dozoru země, ve které se nachází sídlo pojišťovny, vyžádá ke schválení ozdravný plán finanční situace.
3. Jestliže míra solventnosti klesne pod částku garančního fondu vymezenou v článku 17, vyžádá si orgán dozoru země, ve které se nachází sídlo pojišťovny, od ní ke schválení plán krátkodobého financování.
Může dále omezit nebo zakázat volné nakládání s aktivy pojišťovny. Informuje orgány ostatních členských států, na jejichž území bylo pojišťovně rovněž vydáno povolení, o všech přijatých opatřeních, a tyto orgány na jeho žádost přijmou stejná opatření.
4. Příslušné orgány dozoru mohou dále přijmout veškerá nezbytná opatření na ochranu zájmů pojištěných osob v případech uvedených v odstavcích 1 a 3.
5. Orgány dozoru ostatních členských států, na jejichž území bylo pojišťovně rovněž vydáno povolení, spolupracují při uplatňování opatření uvedených v odstavcích 1 až 4.
Článek 21
1. Každý členský stát umožní pojišťovně převést celý svůj kmen pojistných smluv nebo jeho část, jestliže přebírající subjekt dosahuje, i se zohledněním převodu, nezbytné míry solventnosti.
Před povolením převodu se příslušné orgány dozoru vzájemně konzultují.
2. Po schválení příslušným orgánem dozoru se tento převod stává účinným vůči pojistníkům a pojištěným, kterých se to týká.
Oddíl C: Odnětí povolení
Článek 22
1. Povolení vydané pojišťovně příslušným orgánem členského státu, na jehož území se nachází její sídlo, může tento orgán odejmout, jestliže pojišťovna
a) již neplní podmínky pro vydání povolení;
b) nebyla schopna v rámci povolené lhůty přijmout opatření obsažená v ozdravném plánu nebo v plánu financování uvedených v článku 20;
c) dopustí se závažného porušení povinností stanovených vnitrostátními předpisy.
V případě odnětí povolení uvědomí orgán dozoru země, ve které se nachází sídlo, o odnětí orgány dozoru ostatních členských států, které vydaly této pojišťovně povolení; ty poté rovněž odejmou svá povolení. Orgán dozoru země, ve které se nachází sídlo, přijímá za přispění ostatních orgánů veškerá opatření nezbytná na ochranu zájmů pojištěných osob, a zejména omezí volné nakládání s aktivy pojišťovny, pokud již toto omezení nebylo učiněno podle čl. 20 odst. 1 a 3 druhého pododstavce.
2. Povolení vydané agentuře nebo pobočce pojišťovny, jejíž sídlo se nachází v jiném členském státě, může být odňato, jestliže agentura nebo pobočka
a) již neplní podmínky povolení;
b) závažným způsobem neplní své povinnosti podle předpisů členského státu, ve kterém vykonává svou činnost, zejména pokud jde o tvorbu technických rezerv stanovených v článku 15.
Před odnětím povolení orgány dozoru země, ve které je vykonávána činnost, konzultují orgány dozoru země, ve které se nachází sídlo. Pokud považují za nezbytné pozastavit provoz takové agentury nebo pobočky před provedením konzultace, ihned o tom uvědomí orgány dozoru země, ve které se nachází sídlo.
3. Každé rozhodnutí o odnětí povolení nebo zastavení činnosti musí být podrobně odůvodněno a oznámeno dotyčné pojišťovně.
Každý členský stát učiní opatření, aby proti tomuto rozhodnutí bylo možné obrátit se na soud.
Hlava III - Pravidla pro agentury a pobočky usazené uvnitř Společenství a náležící pojišťovnám, jejichž sídla se nacházejí mimo Společenství
Článek 23
1. Každý členský stát umožní přístup k činnosti uvedené v článku 1 každé pojišťovně, jejíž sídlo se nachází mimo Společenství, za podmínky, že této pojišťovně je vydáno úřední povolení.
2. Členský stát může vydat povolení, jestliže pojišťovna splňuje aspoň tyto podmínky:
a) je oprávněna vykonávat pojišťovací činnost podle vnitrostátních právních předpisů, kterými se řídí;
b) zřídí agenturu nebo pobočku na území tohoto členského státu;
c) zaváže se v místě vedení agentury nebo pobočky vést oddělené účetnictví o činnosti, kterou zde vykonává, a uchovávat zde veškeré doklady spojené s výkonem činnosti;
d) jmenuje oprávněného zástupce, který musí být schválen příslušným orgánem;
e) disponuje v zemi, ve které vykonává svou činnost, aktivy v hodnotě rovnající se nejméně polovině minimální částky předepsané v čl. 17 odst. 2 pro garanční fond a složí čtvrtinu minimální částky jako kauci;
f) zaváže se udržovat míru solventnosti v souladu s článkem 25;
g) předloží obchodní plán v souladu s čl. 11 odst. 1 a 2.
Článek 24
Členské státy uloží pojišťovnám, aby vytvořily přiměřené technické rezervy ke krytí závazků přijatých na jejich území; dbají na to, aby agentury nebo pobočky kryly tyto rezervy svými aktivy ve výši přiměřené takovým rezervám a až do výše stanovené příslušným státem také odpovídajícími aktivy.
Právní předpisy členských států se použijí na výpočet technických rezerv, na stanovení kategorií investic a na oceňování aktiv.
Dotyčný členský stát požaduje, aby aktiva představující technické rezervy byla umístěna na jeho území. Přitom se však použije čl. 15 odst. 3.
Článek 25
1. Každý členský stát uloží agenturám nebo pobočkám zřízeným na jeho území disponovat mírou solventnosti tvořenou aktivy očištěnými o jakékoli předvídatelné závazky po odečtení nehmotného majetku. Minimální míra solventnosti se vypočítá podle čl. 16 odst. 3. Avšak pro tento výpočet se přihlíží jen k pojistnému nebo příspěvkům a pojistným událostem týkajícím se čin nosti vykonávané dotyčnou agenturou nebo pobočkou.
2. Jedna třetina míry solventnosti tvoří garanční fond. Garanční fond nesmí být nižší než polovina minima požadovaného podle čl. 17 odst. 2. Počáteční kauce složená podle čl. 23 odst. 2 písm. e) se započítává do této částky garančního fondu.
3. Aktiva představující míru solventnosti až do výše garančního fondu musí být umístěna ve státě, ve kterém vykonává činnost, a zbývající aktiva musí být umístěna uvnitř Společenství.
Článek 26
1. Každá pojišťovna, která po získání povolení od jednoho členského státu získá povolení od jednoho nebo více členských států ke zřízení jiných agentur nebo poboček na jejich území, může požádat o jednu nebo více z těchto výhod:
a) aby míra solventnosti uvedená v článku 25 byla vypočtena ve vztahu k veškeré činnosti, kterou pojišťovna vykonává v rámci Společenství; v tom případě se přihlédne k pojistnému nebo příspěvkům a pojistnému plnění uskutečněnému všemi agenturami nebo pobočkami usazenými uvnitř Společenství;
b) aby byla zproštěna povinnosti složit kauci požadovanou podle čl. 23 odst. 2 písm. e) také v těchto státech;
c) aby aktiva představující garanční fond byla umístěna ve kterémkoli z členských států, ve kterých pojišťovna vykonává činnost.
2. Jestliže nejméně dva dotyčné členské státy schválí tuto žádost v celém rozsahu nebo zčásti, ověří příslušný orgán členského státu, na jehož území leží nejstarší provozovna žadatele, stav solventnosti pojišťovny ve vztahu k celkové činnosti vykonávané pojišťovnou uvnitř členských států schvalujících žádost. Avšak na žádost pojišťovny a při jednomyslném souhlasu dotyčných členských států může takovéto ověření uskutečnit příslušný orgán jiného členského státu. Orgán provádějící ověření obdrží k tomuto účelu od ostatních členských států nezbytné informace týkající se agentur nebo poboček ustavených na jejich území.
3. Výhody poskytnuté podle tohoto článku mohou být odňaty z podnětu jednoho nebo více dotyčných členských států.
Článek 27
Články 19 a 20 se použijí také ve vztahu k agenturám a pobočkám pojišťoven, na které se vztahuje tato hlava.
Pro účely článku 20, je orgán dozoru nejstarší provozovny nebo orgán dozoru, který místo něj provádí ověření celkové solventnosti poboček nebo agentur, postaven na úroveň orgánu členského státu, ve kterém se nachází sídlo pojišťovny.
Článek 28
V případě odnětí povolení orgánem uvedeným v čl. 26 odst. 2 uvědomí tento orgán orgány ostatních členských států, ve kterých pojišťovna vykonává svou činnost, a přijmou odpovídající opatření. Je-li důvodem pro odnětí povolení nepřiměřenost celkového stavu solventnosti, jak je stanovena v souhlasu podle článku 26, členské státy, které vyjádřily souhlas, odejmou rovněž svá povolení.
Článek 29
Společenství může v dohodách uzavřených v souladu se Smlouvou s jednou či více třetími zeměmi sjednat použití odlišných ustanovení oproti ustanovením této hlavy za účelem zabezpečení přiměřené ochrany pojištěných osob v členských státech na základě vzájemnosti.
Hlava IV - Přechodná a jiná ustanovení
Článek 30
1. Členské státy ponechají pojišťovnám uvedeným v hlavě II, které při vstupu prováděcích opatření k této směrnici v platnost provozují pojištění na jejich území v jednom nebo více odvětvích uvedených v článku 1, pětiletou lhůtu počínající dnem oznámení této směrnice ke splnění požadavků článků 16 a 17.
2. Kromě toho mohou členské státy:
a) povolit pojišťovnám uvedeným v odstavci 1, které po uplynutí pětileté lhůty nevytvoří v plné výši míru solventnosti, dodatečnou lhůtu maximálně dvou let k jejímu dosažení zapředpokladu, že tyto pojišťovny předloží podle článku 20 keschválení orgánu dozoru opatření, která navrhují za tímto účelem učinit;
b) osvobodit pojišťovny uvedené v odstavci 1, u nichž po uplynutí lhůty pěti let míra solventnosti nedosahuje šestinásobku částky minimálního garančního fondu požadovaného podle čl. 17 odst. 2, od povinnosti zřídit takový minimální garanční fond před koncem účetního období, v němž příjem z pojistného nebo příspěvků dosáhne šestinásobku tohoto minimálního garančního fondu. Na základě výsledků přezkumu předpokládaného v článku 33 Rada jednomyslně na návrh Komise rozhodne, kdy má být tato výjimka členskými státy zrušena.
3. Pojišťovny, které hodlají rozšířit svou činnost ve smyslu čl. 8 odst. 2 nebo článku 10, tak mohou učinit teprve poté, co neprodleně vyhoví pravidlům této směrnice. Avšak pojišťovny uvedené v odst. 2 písm. b), které v rámci území státu rozšíří svou činnost na další pojistná odvětví nebo na jiné části tohoto území, mohou být osvobozeny na dobu deseti let ode dne oznámení směrnice od povinnosti zřídit minimální garanční fond uvedený v čl. 17 odst. 2.
4. Pojišťovna, jejíž forma je rozdílná od forem uvedených v článku 8, může po dobu tří let od oznámení této směrnice pokračovat ve výkonu své dosavadní činnosti v té právní formě, kterou má v okamžiku oznámení. Pojišťovny založené ve Spojeném království "by Royal Charter", "by private Act" nebo "by special public Act" mohou pokračovat ve své činnosti ve své současné právní formě bez časového omezení.
Pojišťovny v Belgii, které v souladu se svým zaměřením vykonávají činnost ve zprostředkování hypotekárních půjček nebo operací spoření v souladu s č. 4 čl. 15 ustanovení týkajících se dozoru nad soukromými spořitelnami, koordinovaných královským výnosem ze dne 23. června 1967, mohou pokračovat v této činnosti po dobu tří let ode dne oznámení této směrnice.
Dotyčné členské státy sestaví seznam těchto pojišťoven a předají jej ostatním členským státům a Komisi.
5. Na žádost pojišťoven, které splňují požadavky článků 15, 16 a 17, členské státy zruší restriktivní opatření, jako jsou opatření ohledně hypoték, depozit a záruk, uplatňovaná podle jejich současných předpisů.
Článek 31
Členské státy přiznají agenturám nebo pobočkám uvedeným v hlavě III, které v době vstupu prováděcích opatření k této směrnici v platnost vykonávají činnost v jednom odvětví nebo ve více odvětvích uvedených v článku 1 a nerozšiřují svou činnost ve smyslu čl. 10 odst. 2, lhůtu nejvýše pěti let ode dne oznámení této směrnice, aby se přizpůsobily podmínkám článku 25.
Článek 32
Po dobu, která skončí vstupem v platnost dohody uzavřené s třetí zemí podle článku 29, a nejpozději po uplynutí čtyř let od oznámení této směrnice, může každý členský stát zachovat ve prospěch pojišťoven dané země usazených na jeho území v platnosti pravidla, jež pro ně platila k 1. lednu 1973, pokud jde o odpovídající aktiva a umístění technických rezerv, jestliže o tom uvědomí ostatní členské státy a Komise a jestliže limity úlev poskytnutých podle čl. 15 odst. 2 pojišťovnám členských států usazeným na jeho území nejsou překročeny.
Hlava V - Závěrečná ustanovení
Článek 33
Komise a příslušné orgány členských států úzce spolupracují za účelem usnadnění dozoru nad přímým pojištěním v rámci Společenství a v zájmu přezkoumávání jakýchkoli obtíží, které by mohly nastat při uplatňování této směrnice.
Článek 34
1. Komise podá Radě do šesti let ode dne oznámení této směrnice zprávu o vlivu finančních požadavků zavedených touto směrnicí na stav pojistných trhů členských států.
2. Komise podle potřeby podává Radě předběžné zprávy před koncem přechodného období uvedeného v čl. 30 odst. 1.
Článek 35
Členské státy uvedou své vnitrostátní předpisy do souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího oznámení a neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Takto pozměněné předpisy jsou s výhradou článků 30, 31 a 32 použitelné do 30 měsíců ode dne oznámení.
Článek 36
Po oznámení této směrnice sdělí členské státy Komisi znění hlavních ustanovení právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 37
Nedílnou součástí této směrnice je příloha.
Článek 38
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 24. července 1973.
++++
EERSTE RICHTLIJN VAN DE RAAD
van 24 juli 1973
tot coordinatie van de wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen betreffende de toegang tot het directe verzekeringsbedrijf , met uitzondering van de levensverzekeringsbranche , en de uitoefening daarvan
( 73/239/EEG )
DE RAAD VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN ,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Economische Gemeenschap , inzonderheid op artikel 57 , lid 2 ,
Gelet op het Algemeen Programma voor de opheffing van de beperkingen van de vrijheid van vestiging ( 1 ) , inzonderheid op titel IV , C ,
Gezien het voorstel van de Commissie ,
Gezien het advies van het Europese Parlement ( 2 ) ,
Gezien het advies van het Economisch en Sociaal Comité ( 3 ) ,
Overwegende dat krachtens bovengenoemd Algemeen Programma de opheffing van de beperkingen voor de oprichting van agentschappen en bijkantoren , wat het directe verzekeringsbedrijf betreft , afhankelijk is van de coordinatie van de toegangs - en uitoefeningsvoorwaarden ; dat deze coordinatie in de eerste plaats moet worden verwezenlijkt ten aanzien van het directe verzekeringsbedrijf , met uitzondering van de levensverzekeringsbranche ;
Overwegende dat , ter vergemakkelijking van de toegang tot en de uitoefening van deze verzekeringsbranches , bepaalde verschillen die op het gebied van het toezicht bestaan tussen de nationale wetgevingen , dienen te worden afgeschaft ; dat , ter verwezenlijking van dit doel , onder waarborging van een gepaste bescherming van verzekerden en derden in alle Lid-Staten , met name de bepalingen dienen te worden gecoordineerd die betrekking hebben op de financiële garanties die van de verzekeringsmaatschappijen worden geëist ;
Overwegende dat een indeling van de risico's per branche noodzakelijk is , in het bijzonder met het oog op de vaststelling van de werkzaamheden waarvoor de verplicht gestelde vergunning alsmede het afhankelijk van de beoefende branche bepaalde bedrag van het minimumgarantiefonds zijn vereist ;
Overwegende dat van het toepassingsgebied van de richtlijn dienen te worden uitgesloten sommige onderlinge waarborgmaatschappijen c.q . onderlinge verzekeringsmaatschappijen die op grond van de regeling die rechtens op hen van toepassing is , aan specifieke voorwaarden inzake zekerheid voldoen en eigen financiële waarborgen bieden ; dat bovendien dienen te worden uitgesloten bepaalde instellingen in verscheidene Lid-Staten , wier werkzaamheden zich over een zeer beperkte sector uitstrekken en statutair tot en bepaald gebied of tot bepaalde personen zijn beperkt ;
Overwegende dat de onderscheiden wetgevingen verschillende regelingen kennen voor wat betreft het gelijktijdig beoefenen van de ziekteverzekeringsbranche , de krediet - en borgtochtverzekeringsbranche , en van de branche van de verzekering van rechtsbijstand , zowel van deze branches onderling als te zamen met andere branches ; dat , indien deze verschillen na de opheffing van de beperkingen van het recht van vestiging in de andere branches dan de levensverzekering worden gehandhaafd , hierdoor belemmeringen voor de vestiging zullen blijven bestaan en dat voor dit probleem een oplossing moet worden gevonden bij een latere coordinatie die binnen een vrij korte termijn tot stand moet worden gebracht ;
Overwegende dat het noodzakelijk is in elke Lid-Staat het toezicht uit te breiden tot alle verzekeringsbranches die door de onderhavige richtlijn worden geregeld ; dat dit toezicht slechts mogelijk is indien deze werkzaamheden worden onderworpen aan een vergunning ; dat derhalve nauwkeurig dient te worden aangegeven onder welke voorwaarden deze vergunning kan worden verleend of ingetrokken ; dat tevens de mogelijkheid van beroep bij een rechterlijke instantie tegen de besluiten tot weigering of intrekking onontbeerlijk is ;
Overwegende dat voor de branches van de zogenaamde transportverzekering , genoemd in de bijlage onder A , 4 , 5 , 6 , 7 en 12 en de branches van de kredietverzekering genoemd in de bijlage onder A , 14 en 15 , een soepeler regeling moet worden getroffen wegens de voortdurende fluctuaties van de transacties in goederen en kredieten ;
Overwegende dat er momenteel in communautair verband wordt bestudeerd op welke wijze een gemeenschappelijke methode voor de berekening van de technische reserves kan worden gevonden ; dat het daarom wenselijk is de totstandkoming van de coordinatie op dit gebied , alsmede de problemen in verband met de bepaling van de categorieën van beleggingen en de waardering van de activa , vooralsnog in later vast te stellen richtlijnen te regelen ;
Overwegende dat de noodzaak bestaat dat de verzekeringsmaatschappijen , naast voldoende technische reserves om aan hun aangegane verplichtingen te kunnen voldoen , bovendien beschikken over een aanvullende reserve , solvabiliteitsmarge genaamd , gevormd door het vrije vermogen , ten einde " aan de wisselvalligheden van het bedrijf het hoofd te kunnen bieden ; dat voorgeschreven dient te worden dat deze marge in een zekere verhouding staat tot de omvang van de bedrijfsverrichtingen en bepaald wordt aan de hand van twee zekerheidsindices , waarvan de een gebaseerd is op de premies en de andere op de schaden , ten einde aldus te verzekeren dat de opgelegde verplichtingen aan de hand van objectieve maatstaven worden bepaald , waarbij aan ondernemingen van een zelfde belang gelijke mededingingsvoorwaarden worden geboden ;
Overwegende dat het noodzakelijk is een minimumgarantiefonds verplicht te stellen waarvan de hoogte in een bepaalde verhouding staat tot het gewicht van het risico van de beoefende branches , zulks om te verzekeren dat de maatschappijen reeds bij de oprichting over voldoende middelen beschikken , en te verhinderen dat tijdens de bedrijfsuitoefening de solvabiliteitsmarge beneden een minimumveiligheidsmarge daalt ;
Overwegende dat het noodzakelijk is maatregelen te treffen voor het geval dat een onderneming in een zodanige financiële situatie komt te verkeren dat het haar moeilijk wordt haar verplichtingen na te komen ;
Overwegende dat de gecoordineerde voorschriften betreffende de uitoefening van het directe verzekeringsbedrijf binnen de Gemeenschap in beginsel eveneens van toepassing moeten zijn op alle ondernemingen die op de markt optreden en dus ook op de agentschappen en bijkantoren van de maatschappijen wier hoofdkantoor buiten de Gemeenschap is gelegen ; dat ten aanzien van deze agentschappen en bijkantoren echter bijzondere bepalingen inzake de vorm van het toezicht dienen te worden vastgesteld omdat het vermogen van de ondernemingen waarvan zij afhankelijk zijn zich buiten de Gemeenschap bevindt ;
Overwegende dat evenwel de mogelijkheid van een soepeler toepassing van deze bijzondere voorwaarden moet worden geopend , zulks met eerbiediging van het beginsel dat de agentschappen en bijkantoren van deze ondernemingen geen gunstiger behandeling mogen krijgen dan de ondernemingen uit de Gemeenschap ;
Overwegende dat overgangsbepalingen nodig zijn ten einde met name de bestaande kleine en middelgrote ondernemingen in staat te stellen zich aan de krachtens deze richtlijn door de Lid-Staten te geven voorschriften aan te passen , zulks met inachtneming van het bepaalde in artikel 53 van het Verdrag ;
Overwegende dat gewaarborgd dient te worden dat de gecoordineerde voorschriften op uniforme wijze worden toegepast en dat derhalve moet worden gezorgd voor een nauwe samenwerking tussen de Commissie en de Lid-Staten op dit gebied ,
HEEFT DE VOLGENDE RICHTLIJN VASTGESTELD :
Titel I - Algemene bepalingen
Artikel 1
Deze richtlijn heeft betrekking op de toegang tot en de uitoefening van de werkzaamheden , anders dan in loondienst , op het gebied van de directe verzekeringen welke door verzekeringsmaatschappijen die in een Lid-Staat zijn gevestigd of zich aldaar wensen te vestigen , worden verricht in de branches die in de bijlage van deze richtlijn zijn omschreven .
Artikel 2
Deze richtlijn heeft geen betrekking op :
1 . de volgende verzekeringen :
a ) de levensverzekeringsbranche , dat wil zeggen de branche die onder andere de levensverzekering , de verzekering bij overlijden , de gemengde verzekering , de levensverzekering met contra-verzekering , de tontines , de bruiloftsverzekering en de geboorteverzekering omvat ;
b ) de lijfrenteverzekering ;
c ) de aanvullende verzekeringen welke door de levensverzekeringsmaatschappijen worden gesloten , te weten de verzekering tegen lichamelijk letsel , met inbegrip van arbeidsongeschiktheid , de verzekering bij overlijden ten gevolge van een ongeval , de verzekering tegen invaliditeit ten gevolge van ongeval en ziekte , voor zover deze verschillende verzekeringen een aanvulling vormen op een levensverzekering ;
d ) de verzekeringen die zijn opgenomen in een wettelijk stelsel van sociale zekerheid ;
e ) de in Ierland en het Verenigd Koninkrijk bestaande verzekering , genaamd " Permanent Health Insurance " ( niet-opzegbare ziekteverzekering van lange duur ) ;
2 . de volgende verrichtingen :
a ) de kapitalisatieverrichtingen zoals deze door de wetgeving van elke Lid-Staat worden omschreven ;
b ) de verrichtingen van instellingen op het gebied van voorzorg en bijstand , waarvan de prestaties verschillen naar gelang van de beschikbare middelen en in het kader waarvan de bijdragen der leden forfaitair worden bepaald ;
c ) de verrichtingen van een organisatie die geen rechtspersoonlijkheid bezit , welke de onderlinge waarborg van haar leden ten doel hebben , zonder tot de betaling van premies of de vorming van technische reserves aanleiding te geven ;
d ) tot aan een latere coordinatie , die binnen vier jaar na de kennisgeving van deze richtlijn moet plaatsvinden , de verrichtingen op het gebied van de exportkredietverzekering voor rekening of met steun van de Staat .
Artikel 3
1 . Deze richtlijn heeft geen betrekking op de onderlingen waarborgmaatschappijen , c.q . onderlinge verzekeringsmaatschappijen , waarvan tegelijkertijd :
- de statuten de mogelijkheid bieden over te gaan tot het heffen van suppletiebijdragen of tot vermindering van hun schadevergoedingsplicht ;
- de bedrijvigheid niet de wettelijke aansprakelijkheid dekt - tenzij het een bijkomende garantie betreft in de zin van letter C van de bijlage - noch de krediet - en borgtochtrisico's ;
- het jaarlijks bedrag der bijdragen , ontvangen uit hoofde van de door deze richtlijn bestreken bedrijvigheden niet meer dan 1 miljoen rekeneenheden beloopt , en
- ten minste de helft van de bijdragen , ontvangen uit hoofde van de door deze richtlijn bestreken bedrijvigheden , afkomstig is van de bij de onderlinge maatschappij aangesloten personen .
2 . Evenmin heeft deze richtlijn betrekking op de onderlinge waarborgmaatschappijen , c.q . onderlinge verzekeringsmaatschappijen die met een onderneming van dezelfde aard een overeenkomst hebben gesloten welke voorziet in integrale herverzekering van de door hen gesloten verzekeringsovereenkomsten , of in de vervanging van de overdragende onderneming door de overnemende onderneming voor de nakoming van de uit deze verzekeringsovereenkomsten voortvloeiende verplichtingen .
In dit geval is de overnemende onderneming onderworpen aan de richtlijn .
Artikel 4
Tenzij hun statuten wijzigingen ondergaan ten aanzien van hun bevoegdheid , vallen niet onder de richtlijn :
a ) in Duitsland
de volgende publiekrechtelijke instellingen met een monopolie ( Monopolanstalten ) :
1 . Badische Gebaeudeversicherungsanstalt , Karlsruhe ,
2 . Bayerische Landesbrandversicherungsanstalt , Muenchen ,
3 . Bayerische Landestierversicherungsanstalt , Schlachtviehversicherung , Muenchen ,
4 . Braunschweigische Landesbrandversicherungsanstalt , Braunschweig ,
5 . Hamburger Feuerkasse , Hamburg ,
6 . Hessische Brandversicherungsanstalt ( Hessische Brandversicherungskammer ) , Darmstadt ,
7 . Hessische Brandversicherungsanstalt , Kassel ,
8 . Hohenzollernsche Feuerversicherungsanstalt , Sigmaringen ,
9 . Lippische Landesbrandversicherungsanstalt , Detmold ,
10 . Nassauische Brandversicherungsanstalt , Wiesbaden ,
11 . Oldenburgische Landesbrandkasse , Oldenburg ,
12 . Ostfriesische Landschaftliche Brandkasse , Aurich ,
13 . Feuersozietaet Berlin , Berlin ,
14 . Wuerttembergische Gebaeudebrandversicherungsanstalt , Stuttgart .
De territoriale bevoegdheid wordt evenwel niet geacht gewijzigd te zijn in geval van een eventuele fusie van deze instellingen , waarbij de territoriale bevoegdheid van de gefusioneerde instellingen ten gunste van de nieuwe instelling blijft bestaan ; de bevoegdheid ter zake van de uitgeoefende branches wordt evenmin geacht gewijzigd te zijn , wanneer een van deze instellingen voor hetzelfde gebied de uitoefening van een of meer branches van een van deze instellingen voortzet .
= de volgende semi-overheidsinstellingen :
1 . Postbeamtenkrankenkasse ,
2 . Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten ;
b ) in Frankrijk
de volgende instellingen :
1 . Caisse départementale des incendiés des Ardennes ,
2 . Caisse départementale des incendiés de la Côte-d'Or ,
3 . Caisse départementale des incendiés de la Marne ,
4 . Caisse départementale des incendiés de la Meuse ,
5 . Caisse départementale des incendiés de la Somme ,
6 . Caisse départementale grêle du Gers ,
7 . Caisse départementale grêle de l'Hérault ;
c ) In Ierland
Voluntary Health Insurance Board ;
d ) in Italië
Cassa di Previdenza per l'assicurazione degli sportivi ( Sportass ) ;
e ) in het Verenigd Koninkrijk
Crown Agents .
Artikel 5
In de zin van deze richtlijn moet worden verstaan onder :
a ) rekeneenheid : de in artikel 4 van de statuten van de Europese Investeringsbank omschreven rekeneenheid ;
b ) congruentie : het feit dat opeisbare verplichtingen in een muntsoort staan tegenover activa die in dezelfde muntsoort zijn uitgedrukt of realiseerbaar zijn ;
c ) lokalisatie van de activa : aanwezigheid van roerende of onroerende activa binnen een Lid-Staat , zonder dat de roerende activa gedeponeerd behoeven te zijn en zonder dat ten aanzien van de onroerende activa beperkende maatregelen zoals vermelding in de openbare registers van toepassing behoeven te zijn . De activa , bestaande in schuldvoerderingen , worden geacht zich te bevinden in de Lid-Staat waar deze activa realiseerbaar zijn .
Titel II - Regels , toepasselijk op ondernemingen waarvan het hoofdkantoor gevestigd is binnen de Gemeenschap
Afdeling A : Toegangsvoorwaarden
Artikel 6
1 . Elke Lid-Staat stelt de toegang tot het directe verzekeringsbedrijf op zijn grondgebied afhankelijk van een vergunning .
2 . Deze vergunning moet bij de bevoegde autoriteit van de betrokken Lid-Staat worden aangevraagd door :
a ) de onderneming die haar hoofdkantoor op het grondgebied van die Staat vestigt ;
b ) de onderneming die haar hoofdkantoor in een andere Lid-Staat heeft en die een agentschap of een bijkantoor op het grondgebied van die Lid-Staat opent ;
c ) de onderneming die de sub a ) of sub b ) bedoelde vergunning heeft verkregen en die haar werkzaamheden op het grondgebied van die Staat tot andere branches uitbreidt ;
d ) de onderneming die overeenkomstig artikel 7 , lid 1 , een vergunning voor een deel van het nationale grondgebied heeft verkregen en haar werkzaamheden daarbuiten uitbreidt .
3 . De Lid-Staten stellen de afgifte van de vergunning niet afhankelijk van een depot of het storten van een waarborgsom .
Artikel 7
1 . De vergunning geldt voor het gehele nationale grondgebied , tenzij , voor zover de nationale wetgeving zulks toelaat , de aanvrager om toestemming verzoekt zijn werkzaamheden slechts op een deel van het nationale grondgebied uit te oefenen .
2 . De vergunning wordt per branche verleend . Zij heeft betrekking op de gehele branche , behalve indien de aanvrager slechts een gedeelte wenst te dekken van de in de bijlage , onder A , genoemde risico's die tot deze branche behoren .
Nochtans :
a ) mag elke Lid-Staat een vergunning verlenen voor de in de bijlage , onder B , vermelde groepen van branches , zulks onder de daarin aangegeven benaming ;
b ) geldt de voor een branche of een groep van branches verleende vergunning eveneens voor de dekking van de onder een andere branche vallende bijkomende risico's , indien wordt voldaan aan de in de bijlage onder C gestelde voorwaarden ;
c ) kan de Bondsrepubliek Duitsland tot het tijdstip van een latere coordinatie , die binnen vier jaar na de kennisgeving van deze richtlijn moet plaatsvinden , het verbod handhaven om op haar grondgebied de ziekteverzekering , de krediet - en borgtochtverzekering of de verzekering van rechtsbijstand , hetzij onderling , hetzij met andere branches , te cumuleren .
Artikel 8
1 . Elke Lid-Staat stelt de eis dat de ondernemingen die op zijn grondgebied worden opgericht en een vergunning aanvragen :
a ) een van de navolgende rechtsvormen aannemen :
- ten aanzien van het Koninkrijk België :
naamloze vennootschap " société anonyme " , vennootschap bij wijze van geldschieting op aandelen / " société en commandite par actions " , onderlinge verzekeringsmaatschappij / " association d'assurance mutuelle " , cooperatieve vennootschap / " société cooperative " ;
- ten aanzien van het Koninkrijk Denemarken :
" Aktieselskaber " ( vennootschappen op aandelen ) , " gensidige selskaber " ( onderlinge waarborgmaatschappijen ) ;
- ten aanzien van de Bondsrepubliek Duitsland :
" Aktiengesellschaft " , " Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit " , " Oeffentlich-rechtliches Wettbewerbs-Versicherungsunternehmen " ;
- ten aanzien van de Franse Republiek :
" société anonyme " , " société à forme mutuelle " , " mutuelle " , " union de mutuelles " ;
- ten aanzien van Ierland :
" incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited " ;
- ten aanzien van de Italiaanse Republiek :
" società per azioni " , " società cooperativa " , " mutua di assicurazione " ;
- ten aanzien van het Groothertogdom Luxemburg :
" société anonyme " , " société en commandite par actions " , " association d'assurances mutuelles , " société coopérative " ;
- ten aanzien van het Koninkrijk der Nederlanden :
naamloze vennootschap , onderlinge waarborgmaatschappij , cooperatieve vereniging ;
- ten aanzien van het Verenigd Koninkrijk :
" incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited " , " societies registered under the Industrial and Provident Societies Acts " , " societies registered under the Friendly Societies Act " , " Lloyd's Underwriters " .
De Lid-Staten kunnen voorts in voorkomend geval ondernemingen oprichten die iedere publiekrechtelijke vorm kunnen hebben , mits deze instellingen beogen het verzekeringsbedrijf uit te oefenen onder voorwaarden die gelijkwaardig zijn aan de voorwaarden die voor privaatrechtelijke ondernemingen gelden ;
b ) hun doel beperken tot het verzekeringsbedrijf en tot de verrichtingen die daaruit rechtstreeks voortvloeien , met uitsluiting van elke andere handelsactiviteit ;
c ) overeenkomstig artikel 9 een programma van werkzaamheden overleggen ;
d ) het in artikel 17 , lid 2 , bedoelde minimumgarantiefonds bezitten .
2 . De onderneming die de vergunning aanvraagt voor de uitbreiding van haar werkzaamheden tot andere branches , of , in het geval bedoeld in artikel 6 , lid 2 , sub d ) , tot een ander deel van het grondgebied , moet overeenkomstig artikel 9 een programma van werkzaamheden overleggen met betrekking tot de andere branches of het bijkomend grondgebied .
Bovendien moet zij aantonen dat zij voldoet aan de voorwaarden betreffende de in artikel 16 genoemde solvabiliteitsmarge en , indien krachtens artikel 17 , lid 2 , voor deze andere branches het bezit van een hoger minimumbedrag voor het garantiefonds is vereist dan zij tot dusverre diende te bezitten , dat zij over dit minimumbedrag beschikt .
3 . De huidige coordinatie belet niet dat de Lid-Staten bepalingen toepassen die de noodzaak van een technische kennis van de bestuurders behelzen , alsmede de goedkeuring van de statuten , van de algemene en bijzondere voorwaarden van de verzekeringspolissen , van de tarieven en van elk ander document dat voor de normale uitoefening van het toezicht vereist is .
4 . Bovenstaande bepalingen mogen niet inhouden dat bij de beoordeling van de aanvrage van een vergunning de economische behoeften van de markt in aanmerking worden genomen .
Artikel 9
Het in artikel 8 , lid 1 , sub c ) , genoemde programma van werkzaamheden moet gegevens of bewijsstukken bevatten betreffende :
a ) de aard van de risico's die de onderneming voornemens is te dekken ; de algemene en bijzondere voorwaarden van de verzekeringspolissen die zij voornemens is te gebruiken ;
b ) de tarieven die de onderneming voornemens is toe te passen voor elke categorie van verrichtingen ;
c ) de leidende beginselen op het gebied van de herverzekering ;
d ) de bestanddelen die het minimumgarantiefonds vormen ;
e ) de te verwachten inrichtingskosten van de administratieve diensten en van het produktienet , alsmede de financiële middelen ter dekking daarvan ;
en voor de eerste drie boekjaren voorts :
f ) een raming van de kosten van beheer met uitzondering van de inrichtingskosten , met name de algemene lopende kosten en de provisies ;
g ) een raming van de premies of bijdragen , alsmede een raming betreffende de schadegevallen ;
h ) de te verwachten kaspositie ;
i ) een raming betreffende de financiële middelen ter dekking van de verplichtingen en van de solvabiliteitsmarge .
Evenwel zijn de sub a ) en b ) bedoelde gegevens niet vereist indien het gaat om de in de bijlage onder A , 4 , 5 , 6 , 7 en 12 vermelde risico's , en evenmin de sub b ) bedoelde gegevens indien het gaat om de dekking van de in de bijlage onder A , sub 14 en 15 vermelde risico's . Van het eisen van de sub a ) en b ) bedoelde gegevens kan worden afgezien indien het gaat om de onder A , 11 vermelde risico's .
Artikel 10
1 . Elke Lid-Staat stelt aan een onderneming waarvan het hoofdkantoor op het grondgebied van een andere Lid-Staat is gevestigd en die voor de opening van een agentschap of een bijkantoor een vergunning aanvraagt , de eis dat zij
a ) haar statuten ter kennis brengt en een lijst van haar bestuurders overlegt ;
b ) een certificaat overlegt , afgegeven door de bevoegde autoriteiten van de Lid-Staat waar het hoofdkantoor is gevestigd , waarin wordt verklaard ten aanzien van welke branches zij bevoegd is en dat zij beschikt over het minimumgarantiefonds of , zo dit hoger is , over het minimumbedrag van de solvabiliteitsmarge , berekend overeenkomstig artikel 16 , lid 3 , en waaruit blijkt welke risico's in feite door haar worden gedekt en welke de in artikel 11 , lid 1 , sub e ) , bedoelde financiële middelen zijn ;
c ) een programma van werkzaamheden als bedoeld in artikel 11 overlegt ;
d ) een algemeen gevolmachtigde aanwijst die zjn woon - en verblijfplaats heeft in het ontvangende landen aan wie voldoende bevoegdheden zijn verleend om de onderneming ten opzichte van derden te verbinden en om haar tegenover de autoriteiten en de rechterlijke instanties van het ontvangende land te vertegenwoordigen ; indien de gevolmachtigde een rechtspersoon is , dient deze zijn hoofdkantoor te hebben in het ontvangende land en op zijn beurt een natuurlijk persoon aan te wijzen die voldoet aan de boven gestelde voorwaarden , ten einde hem te vertegenwoordigen . De Lid-Staat mag de erkenning van de aangewezen gevolmachtigde slechts weigeren om redenen welke verband houden met de betrouwbaarheid of met de technische kennis , voor zover deze behoren tot de voorwaarden die worden gesteld aan de leiders der ondernemingen die hun hoofdkantoor op het grondgebied van de betrokken Staat hebben .
In het geval van Lloyd's mogen zich , bij eventuele geschillen in het ontvangende land welke voortvloeien uit aangegane verbintenissen , voor de verzekerden geen grotere moeilijkheden voordoen dan bij vergelijkbare geschillen met klassieke verzekeraars ; te dien einde moet onder de bevoegdheden van de algemeen gevolmachtigde in het bijzonder de bekwaamheid vallen , om in zijn hoedanigheid van algemeen gevolmachtigde op voor de betrokken " underwriters " van Lloyd's bindende wijze te worden gedaagd .
2 . Elke Lid-Staat stelt voor de uitbreiding van de werkzaamheden van het agentschap of bijkantoor tot andere branches , dan wel tot andere delen van het grondgebied in het geval als bedoeld in artikel 6 , lid 2 , sub d ) , de eis dat degene die de vergunning aanvraagt een programma van werkzaamheden overlegt overeenkomstig artikel 11 en voldoet aan de in lid 1 , sub b ) , gestelde voorwaarden .
3 . De huidige coordinatie belet niet dat de Lid-Staten de bepalingen toepassen die voor alle verzekeringsondernemingen de noodzaak behelzen van een goedkeuring van de algemene en bijzondere voorwaarden der verzekeringspolissen , van de tarieven en van elk ander document dat voor de normale uitoefening van het toezicht vereist is .
4 . Bovenstaande bepalingen mogen niet inhouden dat bij de behandeling van de aanvrage van een vergunning de behoeften van de economie in aanmerking worden genomen .
Artikel 11
1 . Het in artikel 10 , lid 1 , sub c ) , genoemde programma van werkzaamheden van het agentschap of bijkantoor moet gegevens of bewijsstukken bevatten betreffende :
a ) de aard van de risico's die de onderneming voornemens is in het ontvangende land te dekken ; de algemene en bijzondere voorwaarden van de verzekeringspolissen die zij voornemens is aldaar te gebruiken ;
b ) de tarieven die de onderneming voornemens is toe te passen voor elke categorie van verrichtingen ;
c ) de leidende beginselen op het gebied van de herverzekering ;
d ) de omvang van de in de artikelen 16 en 17 bedoelde solvabiliteitsmarge van de onderneming ;
e ) de te verwachten inrichtingskosten van de administratieve diensten en van het produktienet , alsmede de financiële middelen ter dekking daarvan ;
en voor de eerste drie boekjaren voorts :
f ) een raming van de kosten van beheer ;
g ) een raming van de premies of bijdragen alsmede een raming betreffende de schadegevallen in verband met de nieuwe werkzaamheden ;
h ) de te verwachten kaspositie van het agentschap of bijkantoor .
Evenwel zijn de sub a ) en b ) bedoelde gegevens niet vereist indien het gaar om de in de bijlage onder A , 4 , 5 , 6 , 7 en 12 , vermelde risico's , en evenmin de sub b ) bedoelde gegevens indien het gaat om de in de bijlage onder A , 14 en 15 , vermelde risico's . Van het eisen van de sub a ) en b ) bedoelde gegevens kan worden afgezien indien het gaat om de onder A , 11 , vermelde risico's .
2 . De balans en de winst - en verliesrekening van de onderneming voor elk der laatste drie boekjaren worden bij het programma gevoegd . Indien echter sedert de oprichting van de onderneming nog geen drie boekjaren zijn verstreken , behoeven deze bescheiden slechts voor de afgesloten boekjaren te worden overgelegd .
Wat Lloyd's betreft , wordt de verplichting tot overlegging van de banlans - en de winst - en verliesrekening vervangen door de verplichting om algemene jaarrekeningen betreffende de verzekeringsverrichtingen over te leggen , waarbij een verklaring is gevoegd dat voor iedere assuradeur de accountantsverklaringen zijn afgegeven waaruit blijkt dat de uit de verrichtingen ontstane aansprakelijkheid volkomen door de activa worden gedekt . Op grond van deze documenten moeten de toezichthoudende autoriteiten een vergelijkbaar inzicht kunnen krijgen in de solvabiliteit van de vereniging .
3 . Het programma wordt , met de opmerkingen van de met het verlenen van een vergunning belaste autoriteiten , overgelegd aan de bevoegde autoriteiten van het land waar het hoofdkantoor van de onderneming is gevestigd . Deze laatste stellen de eerstgenoemde autoriteiten binnen drie maanden na ontvangst van de documenten van hun advies in kennis ; indien deze kennisgeving niet binnen de gestelde termijn plaatsvindt , wordt het advies van de geraadpleegde autoriteiten geacht gunstig te zijn .
Artikel 12
Een besluit tot afwijzing moet nauwkeurig met redenen zijn omkleed en aan de betrokken onderneming officieel ter kennis worden gebracht .
Elke Lid-Staat voorziet in de mogelijkheid van beroep bij een rechterlijke instantie tegen een besluit tot afwijzing .
In een zelfde mogelijkheid van beroep wordt voorzien voor het geval dat de bevoegde autoriteiten zich niet zouden hebben uitgesproken omtrent de aanvrage van een vergunning binnen een termijn van zes maanden na de datum van ontvangst van dit verzoek .
Afdeling B : Uitoefeningsvoorwaarden
Artikel 13
De Lid-Staten controleren in nauwe samenwerking de financiële toestand van de toegelaten ondernemingen .
Artikel 14
De toezichthoudende autoriteit van de Lid-Staat op het grondgebied waarvan het hoofdkantoor van de onderneming is gevestigd , moet de solvabiliteit van deze onderneming met betrekking tot het geheel van haar werkzaamheden controleren . De toezichthoudende autoriteiten van de overige Lid-Staten zijn gehouden , aan de eerstgenoemde autoriteit alle noodzakelijke gegevens te verstrekken ten einde haar tot deze controle in staat te stellen .
Artikel 15
1 . Elke Lid-Staat op het grondgebied waarvan een onderneming werkzaam is , verplicht haar toereikende technische reserves te vormen .
De omvang van deze reserves wordt bepaald aan de hand van de door de betrokken Staat vastgestelde regels of , bij gebreke daarvan , volgens de in deze Staat geldende gebruiken .
2 . Tegenover de technische reserves moeten gelijkwaardige , congruente en in elk land van bedrijfsuitoefening gelokaliseerde activa staan . De Lid-Staten kunnen evenwel een versoepeling toestaan van de regels inzake de congruentie en de lokalisatie der activa .
Rekening houdend met de bijzondere situatie in Luxemburg , kan dit land , totdat de wetgevingen betreffende de liquidatie van ondernemingen zijn gecoordineerd , zijn regeling inzake het stellen van waarborgen met betrekking tot de technische reserves , die bestaat op het tijdstip van inwerkingtreding van de richtlijn , handhaven .
De wettelijke regeling van het land van bedrijfsuitoefening bepaalt de aard van de activa en eventueel de grenzen waarbinnen deze als dekking van de technische reserves kunnen worden aanvaard , alsmede de voorschriften voor de waardering van deze activa .
3 . Indien een Lid-Staat vorderingen jegens herverzekeraars als dekking van de technische reserves aanvaardt , stelt hij het toegestane percentage daarvan vast . In afwijking van lid 2 kan hij in dit geval niet de lokalisatie van deze verordeningen eisen .
4 . De toezichthoudende autoriteit van de Lid-Staat op het grondgebied waarvan het hoofdkantoor van een onderneming is gevestigd , ziet erop toe dat op de balans van de onderneming voor de technische reserves activa zijn vermeld welke overeenkomen met de in alle landen waar de onderneming werkzaam is aangegane verplichtingen .
Artikel 16
1 . Iedere Lid-Staat verplicht elke onderneming waarvan het hoofdkantoor op zijn grondgebied is gevestigd , een voldoende solvabiliteitsmarge te vormen met betrekking tot het geheel van haar werkzaamheden .
De solvabiliteitsmarge komt overeen met het vermogen van de onderneming dat niet dient ter dekking van enige voorzienbare verplichtingen , na aftrek van de onlichamelijke bestanddelen . Deze marge omvat met name :
- het gestorte maatschappelijk kapitaal of , wat betreft de onderlinge waarborgmaatschappijen , c.q . onderlinge verzekeringsmaatschappijen , het werkelijke aanvangsfonds ;
- de helft van het niet-gestorte gedeelte van het maatschappelijk kapitaal of van het aanvangsfonds zodra het gestorte gedeelte 25 % van dit kapitaal of fonds bedraagt ;
- de ( wettelijke en vrije ) reserves die niet tegenover verplichtingen staan ;
- de overgebrachte winst ;
- de suppletiebijdragen welke onderlinge waarborgmaatschappijen , c.q . onderlinge verzekeringsmaatschappijen en vennootschappen met een dienovereenkomstige rechtsvorm met variabele premies van hun leden kunnen eisen uit hoofde van het boekjaar tot een bedrag gelijk aan de helft van het verschil tussen de maximumbijdragen en de werkelijk ingevorderde bijdragen ; deze mogelijke suppletiebijdragen kunnen evenwel niet meer dan 50 % van de marge bedragen ;
- op een met redenen omkleed verzoek van de onderneming en indien de toezichthoudende autoriteiten van de betrokken Lid-Staten waar de onderneming werkzaam is hiermede instemmen , de meerwaarden welke voortvloeien uit de onderwaardering van activa en de overwaardering van passiva , voor zover deze meerwaarden geen uitzonderlijk karakter hebben .
De overwaardering van de technische reserves wordt beoordeeld door uit te gaan van hun grootte , zoals deze door de onderneming overeenkomstig de nationale regeling wordt berekend ; totdat een coordinatie op het stuk van de technische reserves is tot stand gebracht , kan evenwel een bedrag , gelijk aan 75 % van het verschil tussen enerzijds de reserve voor lopende risico's , zoals deze door de onderneming forfaitair is berekend door toepassing van een minimumpercentage ten opzichte van de premies , en anderzijds het bedrag waarop men , indien de nationale wetgeving de keuze laat tussen beide methoden , zou zijn uitgekomen door de reserve per contract te berekenen , in de solvabiliteitsmarge worden verdisconteerd en wel tot 20 % .
2 . De solvabiliteitsmarge wordt bepaald , hetzij ten opzichte van het jaarlijks bedrag van premies of bijdragen , hetzij ten opzichte van de gemiddelde betaalde schaden ten laste van de laatste drie boekjaren . Wanneer ondernemingen evenwel in hoofdzaak slechts één of meer van de risico's van stormschade , hagelschade en vorstschade dekken , wordt voor de referentieperiode voor de gemiddelde betaalde schaden rekening gehouden met de laatste zeven boekjaren .
3 . Behoudens artikel 17 moet het bedrag van de solvabiliteitsmarge gelijk zijn aan de hoogste uitkomst van de volgende twee berekeningen :
Eerste berekening ( ten opzichte van de premies ) :
- samengeteld worden de premies of bijdragen welke op grond van de directe zaken gedurende het laatste boekjaar zijn opgelegd uit hoofde van alle boekjaren , met inbegrip van bijkomende kosten ;
- daaraan wordt toegevoegd het bedrag van de premies welke gedurende het laatste jaar uit hoofde van herverzekering werden ontvangen ;
- afgetrokken worden het totaalbedrag van de gedurende het laatste boekjaar geannuleerde premies of bijdragen , alsmede het totaalbedrag van de belastingen en rechten op de samengestelde premies of bijdragen .
Nadat het aldus verkregen bedrag in twee gedeelten is gesplitst , namelijk een eerste gedeelte ten belope van maximaal 10 miljoen rekeneenheden en een tweede gedeelte dat het overige omvat , worden deze gedeelten respectievelijk vermenigvuldigd met 18 % en 16 % en vervolgens opgeteld .
De uitkomst van de eerste berekening wordt verkregen door dit nieuwe bedrag te vermenigvuldigen met het getal dat de voor het laatste boekjaar bestaande verhouding aangeeft tussen het bedrag van de schaden welke ten laste van de onderneming blijven na overdracht uit hoofde van herverzekering en het bedrag van de brutoschaden ; dit verhoudingsgetal mag in geen geval lager zijn dan 50 % .
Tweede berekening ( ten opzichte van de schaden ) :
- samengeteld worden , zonder aftrek van de ten laste van de cessionarissen en retrocessionarissen komende schaden , de bedragen van de gedurende de in lid 2 bedoelde perioden op grond van de directe zaken betaalde schaden ;
- daaraan wordt toegevoegd het bedrag van de schaden welke gedurende dezelfde perioden zijn betaald uit hoofde van geaccepteerde herverzekeringen of retrocessies ;
- eveneens wordt toegevoegd het bedrag van de reserves voor te betalen schaden welke aan het einde van het laatste boekjaar zijn gevormd , zowel voor directe zaken als voor geaccepteerde herverzekeringen ;
- afgetrokken wordt het bedrag dat in de in lid 2 bedoelde perioden door het uitoefenen van verhaalsrecht werd ontvangen ;
- eveneens wordt afgetrokken het bedrag van de reserves voor te betalen schaden welke aan het begin van het tweede boekjaar , voorafgaande aan het laatste afgesloten boekjaar , zijn gevormd , zulks zowel voor directe zaken als voor geaccepteerde herverzekeringen .
Nadat , al naar gelang van de overeenkomstig lid 2 in aanmerking genomen referentieperiode , een derde , respectievelijk een zevende van het aldus verkregen bedrag in twee gedeelten is gesplitst , namelijk een eerste gedeelte ten belope van maximaal 7 miljoen rekeneenheden , en een tweede gedeelte dat het overige omvat , worden deze gedeelten respectievelijk vermenigvuldigd met 26 % en 23 % en vervolgens opgeteld .
De uitkomst van de tweede berekening wordt verkregen door dit nieuwe bedrag te vermenigvuldigen met het getal dat de voor het laatste boekjaar bestaande verhouding aangeeft tussen het bedrag van de schaden welke ten laste van de onderneming blijven na overdracht uit hoofde van herverzekering en het bedrag van de brutoschaden ; dit verhoudingsgetal mag in geen geval lager zijn dan 50 % .
4 . De breukgetallen die moeten worden toegepast op de in lid 3 bedoelde gedeelten , worden tot een derde verminderd voor de ziekteverzekering welke op analoge wijze als de levensverzekering wordt beheerd , indien
- de geheven premies volgens de verzekeringswiskundige methoden worden berekend aan de hand van ziektetafels ;
- een ouderdomsreserve wordt gevormd ;
- een aanvullende premie wordt geheven om een reële veiligheidsmarge te vormen ;
- de verzekeringsonderneming het contract alleen voor het einde van het derde verzekeringsjaar nog kan opzeggen ;
- in het contract de mogelijkheid is vastgesteld om ook voor lopende contracten de premies te verhogen of de verstrekkingen te verminderen .
5 . In het geval van Lloyd's , waar de eerste berekening ( ten opzichte van de premies ) , als bedoeld in lid 3 , geschiedt uitgaande van de nettopremies , worden deze nettopremies vermenigvuldigd met een forfaitair percentage dat jaarlijks wordt vastgesteld en bepaald door de toezichthoudende autoriteit van het hoofdkantoor . Dit forfaitaire percentage moet worden berekend uitgaande van de meest recente statistische gegevens , met name betreffende de betaalde provisies .
Deze gegevens alsmede de verrichte berekening moeten worden medegedeeld aan de toezichthoudende autoriteiten van de landen waar Lloyd's is gevestigd .
Artikel 17
1 . Het garantiefonds bestaat uit een derde deel van de solvabiliteitsmarge .
2 . a ) Het garantiefonds mag echter niet minder bedragen dan :
- 400 000 rekeneenheden , indien het gaat om de risico's of een gedeelte van de risico's welke behoren tot een van de in de bijlage , onder A , 10 , 11 , 12 , 13 , 14 en 15 vermelde branches ;
- 300 000 rekeneenheden , indien het gaat om de risico's of een gedeelte van de risico's welke behoren tot een van de in de bijlage , onder A , 1 , 2 , 3 , 4 , 5 , 6 , 7 , 8 en 16 vemelde branches ;
- 200 000 rekeneenheden , indien het gaat om de risico's of een gedeelte van de risico's welke behoren tot een van de in de bijlage , onder A , 9 en 17 , vermelde branches .
b ) Indien de werkzaamheden van de onderneming op verscheidene branches of verscheidene risico's zijn gericht , wordt alleen de branche of het risico in aanmerking genomen waarvoor het hoogste bedrag is vereist .
c ) Iedere Lid-Staat kan bepalen dat het minimum van het garantiefonds voor de onderlinge waarborgmaatschappijen c.q . onderlinge verzekeringsmaatschappijen met een vierde wordt verminderd .
Artikel 18
1 . De Lid-Staten stellen geen enkel voorschrift vast met betrekking tot de aard van de activa welke aanwezig zijn boven de activa die de in artikel 15 bedoelde technische reserves dekken .
2 . De vrije beschikking over de roerende of onroerende activa die deel uitmaken van het vermogen van de toegelaten ondernemingen wordt , overminderd artikel 15 , lid 2 , artikel 20 , lid 1 en 3 , en artikel 22 , lid 1 , laatste alinea , door de Lid-Staten niet beperkt .
De Bondsrepubliek Duitsland kan evenwel , totdat de voorwaarden betreffende de toegang tot het levensverzekeringsbedrijf en de uitoefening daarvan later zullen zijn gecoordineerd , ten aanzien van de ziekteverzekeringen in de zin van artikel 16 , lid 4 , de beperkingen handhaven die zijn opgelegd aan de vrije beschikking over de activa , voor zover de vrije beschikking over de activa die de wiskundige reserves dekken , afhankelijk wordt gesteld van de instemming van een " Treuhaender " .
Het Koninkrijk Denemarken kan evenwel , totdat de latere coordinatie zal hebben plaatsgevonden , de wettelijke bepalingen handhaven die beperkingen opleggen aan de vrije beschikking over activa die door de verzekeringsondernemingen zijn gevormd ter dekking van de renten die zij uit hoofde van de verplichte verzekering tegen arbeidsongevallen verschuldigd zijn .
3 . Deze bepalingen laten onverlet de maatregelen welke de Lid-Staten als eigenaar van of deelnemer in de betrokken ondernemingen kunnen nemen , onder naleving van de in artikel 15 , lid 2 , bedoelde wettelijke regeling van de landen van bedrijfsuitoefening , alsmede onder volledige waarborging van de belangen der verzekerden .
Artikel 19
1 . Elke Lid-Staat legt de ondernemingen die hun hoofdkantoor op zijn grondgebied hebben de verplichting op , jaarlijks , ten aanzien van al hun verrichtingen , verslag uit te brengen over de situatie waarin zij verkeren en over hun solvabiliteit .
2 . De Lid-Staten eisen van de ondernemingen die op hun grondgebied werkzaam zijn , de periodieke overlegging van de voor het uitoefenen van het toezicht vereiste bescheiden en van de statische documenten . De ter zake bevoegde toezichthoudende autoriteiten verstrekken elkaar de bescheiden en inlichtingen welke van belang zijn voor het uitoefenen van het toezicht .
Artikel 20
1 . Indien een onderneming zich niet voegt naar de bepalingen van artikel 15 , kan de toezichthoudende autoriteit van het land waar zij werkzaam is , na de toezichthoudende autoriteiten van het land waar het hoofdkantoor is gevestigd van haar voornemen op de hoogte te hebben gesteld , haar de vrije beschikking over de in dit land gelokaliseerde activa verbieden .
2 . Met het oog op het herstel van de financiële positie van een onderneming waarvan de solvabiliteitsmarge niet meer het in artikel 16 , lid 3 , voorgeschreven minimum bereikt , eist de toezichthoudende autoriteit van het land waar het hoofdkantoor is gevestigd een saneringsplan dat aan haar goedkeuring moet worden onderworpen .
3 . Indien de solvabiliteitsmarge niet meer het in artikel 17 omschreven garantiefonds bereikt , eist de toezichthoudende autoriteit van het land waar het hoofdkantoor is gevestigd een plan inzake financiering op korte termijn dat aan haar goedkeuring moet worden onderworpen .
Voorts kan zij de vrije beschikking over de activa van de onderneming beperken of verbieden . Zij stelt hiervan de autoriteiten op de hoogte van de Lid-Staten op wier grondgebied deze onderneming eveneens is toegelaten ; deze treffen op haar verzoek dezelfde maatregelen .
4 . In de in lid 1 en 3 vermelde gevallen kunnen de bevoegde toezichthoudende autoriteiten voorts alle maatregelen treffen om de belangen van de verzekerden te beschermen .
5 . De toezichthoudende autoriteiten van de Lid-Staten op wier grondgebied de betrokken onderneming eveneens is toegelaten , werken samen bij de uitvoering van de in de leden 1 tot en met 4 bedoelde maatregelen .
Artikel 21
1 . Elke Lid-Staat staat de toegelaten ondernemingen toe hun verzekeringsportefeuille geheel of gedeeltelijk over te dragen indien de cessionaris , mede gelet op de overdracht , de vereiste solvabiliteitsmarge bezit .
De betrokken toezichthoudende autoriteiten plegen onderling overleg alvorens deze overdracht goed te keuren .
2 . Zodra de bevoegde toezichthoudende autoriteit deze overdracht heeft toegestaan , kan zij rechtens aan de betrokken verzekeringsnemers worden tegengeworpen .
Afdeling C : Intrekking van de vergunning
Artikel 22
1 . De bevoegde autoriteit van de Lid-Staat op het grondgebied waarvan het hoofdkantoor van de onderneming is gevestigd , kan de door haar verleende vergunning intrekken wanneer de onderneming :
a ) niet meer voldoet aan de toegangsvoorwaarden ;
b ) er niet in geslaagd is om binnen de gestelde termijn de maatregelen te treffen waarin het in artikel 20 bedoelde sanerings - of financieringsplan voorziet ;
c ) ernstig in gebreke blijft te voldoen aan haar uit de nationale wettelijke regeling voortvloeiende verplichtingen .
Wanneer de vergunning wordt ingetrokken stelt de toezichthoudende autoriteit van de Lid-Staat van het hoofdkantoor de toezichthoudende autoriteiten van de andere Lid-Staten die de onderneming eveneens hebben toegelaten , daarvan in kennis ; deze gaan eveneens over tot intrekking van de door hen verleende vergunning . Zij neemt in samenwerking met deze autoriteiten alle maatregelen om de belangen van de verzekerden te beschermen en beperkt met name de vrije beschikking over de activa van de onderneming wanneer een dergelijke beperking nog niet uit hoofde van artikel 20 , lid 1 en 3 , tweede alinea , is opgelegd .
2 . De vergunning die is verleend aan agentschappen of bijkantoren van ondernemingen , wier hoofdkantoor zich in een andere Lid-Staat bevindt , kan worden ingetrokken wanneer het agentschap of het bijkantoor :
a ) niet meer voldoet aan de toegangsvoorwaarden ;
b ) ernstig in gebreke blijft te voldoen aan de verplichtingen welke voortvloeien uit de nationale wettelijke regeling van het land waar het werkzaam is , met name wat betreft de vorming van in artikel 15 omschreven technische reserves .
Alvorens de toezichthoudende autoriteiten van de landen waar de onderneming werkzaam is tot intrekking van de vergunning overgaan , raadplegen zij de toezichthoudende autoriteit van de Lid-Staat van het hoofdkantoor van de onderneming . In het geval dat zij het noodzakelijk achten , de werkzaamheid van deze agentschappen of bijkantoren te schorsen voor de afloop van deze raadpleging , stellen zij genoemde autoriteit hiervan onmiddellijk in kennis .
3 . Elk besluit tot intrekking van de vergunning of tot schorsing van de werkzaamheid moet nauwkeurig met redenen zijn omkleed en officieel ter kennis van de betrokken onderneming worden gebracht .
Iedere Lid-Staat voorziet in de mogelijkheid van beroep tegen een dergelijk besluit bij een rechterlijke instantie .
Titel III - Regels , toepasselijk op binnen de Gemeenschap gevestigde agentschappen of bijkantoren van ondernemingen waarvan het hoofdkantoor buiten de Gemeenschap is gevestigd
Artikel 23
1 . Voor iedere onderneming waarvan het hoofdkantoor buiten de Gemeenschap is gevestigd stelt elke Lid-Staat de toegang op zijn grondgebied tot de in artikel 1 van deze richtlijn bedoelde werkzaamheden afhankelijk van een vergunning .
2 . De Lid-Staat mag slechts een vergunning verlenen , indien de onderneming ten minste aan de volgende voorwaarden voldoet :
a ) zij moet bevoegd zijn tot het sluiten van verzekeringen krachtens de nationale wetgeving waaronder zij ressorteert ;
b ) zij moet een agentschap of een bijkantoor op het grondgebied van deze Lid-Staat oprichten ;
c ) zij moet zich verbinden , ter zetel van het agentschap of het bijkantoor een specifieke boekhouding te voeren voor de werkzaamheden die zij aldaar uitoefent en er alle bescheiden met betrekking tot de behandelde zaken te bewaren ;
d ) zij moet een algemeen gevolmachtigde aanwijzen , die door de bevoegde autoriteit moet worden toegelaten ;
e ) zij moet in het land waar zij haar bedrijf uitoefent over activa beschikken , welke ten minste de helft van het artikel 17 , lid 2 , voor het garantiefonds aangegeven minimum dienen te bedragen , en een vierde gedeelte van dit minimum bij wijze van waarborg deponeren ;
f ) zij moet zich verbinden een solvabiliteitsmarge te handhaven overeenkomstig artikel 25 ;
g ) zij moet een programma van werkzaamheden overeenkomstig artikel 11 , lid 1 en 2 , overleggen .
Artikel 24
De Lid-Staten leggen de ondernemingen de verplichting op toereikende technische reserves te vormen welke overeenkomen met de op hun grondgebied aangegane verplichtingen ; zij zien erop toe dat het agentschap of bijkantoor tegenover deze technische reserves gelijkwaardige en , in de door hen bepaalde mate , congruente activa stelt .
Ten aanzien van het berekenen van de technische reserves , het bepalen van de categorieën van beleggingen en het waarderen van de activa is de wetgeving van de Lid-Staten van toepassing .
De betrokken Lid-Staat eist dat de activa welke tegenover de technische reserves staan , op zijn grondgebied zijn gelokaliseerd . Artikel 15 , lid 3 , is daarbij evenwel van toepassing .
Artikel 25
1 . Iedere Lid-Staat verplicht de op zijn grondgebied opgerichte agentschappen of bijkantoren , over een voldoende solvabiliteitsmarge te beschikken , gevormd door activa welke niet dienen ter dekking van enige voorzienbare verplichting , met uitzondering van de onlichamelijke bestanddelen . De solvabiliteitsmarge wordt berekend overeenkomstig artikel 16 , lid 3 .
Voor het berekenen van deze marge worden evenwel uitsluitend in aanmerking genomen de premies of bijdragen en schaden welke verband houden met de verrichtingen van het agentschap of bijkantoor .
2 . Het garantiefonds bestaat uit een derde deel van de solvabiliteitsmarge . Dit fonds mag niet kleiner zijn dan de helft van het in artikel 17 , lid 2 , bedoelde minimum . Het in artikel 23 , lid 2 , sub e ) , bedoelde aanvangsdepot wordt daaronder gerekend .
3 . De activa die de solvabiliteitsmarge vertegenwoordigen , moeten zijn gelokaliseerd binnen de Staat van bedrijfsuitoefening ten belope van het garantiefonds , en voor het resterende gedeelte binnen de Gemeenschap .
Artikel 26
1 . De ondernemingen die , nadat zij in een Lid-Staat zijn toegelaten , in een of meer andere Lid-Staten een vergunning verkrijgen om aldaar andere agentschappen of bijkantoren op te richten , kunnen om een of meer van de volgende voordelen verzoeken :
a ) dat de in artikel 25 bedoelde solvabiliteitsmarge wordt berekend op basis van het geheel van de werkzaamheden die zij binnen de Gemeenschap uitoefenen ; in dit geval worden in aanmerking genomen de premies of bijdragen en schaden welke verband houden met de verrichtingen van alle binnen de Gemeenschap gevestigde agentschappen of bijkantoren ;
b ) dat zij worden vrijgesteld van de in artikel 23 , lid 2 , sub e ) , vervatte verplichtingen om eveneens in deze Staten de vereiste waarborg te storten ;
c ) dat de activa welke tegenover het garantiefonds staan , gelokaliseerd mogen zijn in onverschillig welke van de Lid-Staten waar zij werkzaam zijn .
2 . Indien dit verzoek van ondernemingszijde door ten minste twee betrokken Lid-Staten geheel of gedeeltelijk wordt ingewilligd , oefent de bevoegde autoriteit van de Lid-Staat op wiens grondgebied zich de oudste vestiging van de verzoekster bevindt , controle uit op de solvabiliteit van deze onderneming voor het geheel van haar werkzaamheden , verricht binnen de Lid-Staten die het verzoek hebben ingewilligd . Op verzoek van de onderneming en met algemene instemming van de betrokken Lid-Staten kan deze controle evenwel worden uitgeoefend door de bevoegde autoriteit van een andere Lid-Staat . De autoriteit die de controle uitoefent , ontvangt daartoe de nodige inlichtingen van de andere Lid-Staten met betrekking tot de op hun grondgebied gevestigde agentschappen of bijkantoren .
3 . De bij dit artikel verleende voordelen kunnen op initiatief van één of meer van de betrokken Lid-Staten worden ingetrokken .
Artikel 27
De artikelen 19 en 20 zijn eveneens van toepassing op de agentschappen en bijkantoren van de in deze titel bedoelde ondernemingen .
Voor de toepassing van artikel 20 wordt de autoriteit van de oudste vestiging of die welke in haar plaats de algemene solvabiliteit van deze agentschappen of bijkantoren controleert , gelijkgesteld met de autoriteit van de Staat op wiens grondgebied het hoofdkantoor van de communautaire onderneming zich bevindt .
Artikel 28
Bij intrekking van de vergunning door de in artikel 26 , lid 2 , bedoelde autoriteit , stelt deze de toezichthoudende autoriteiten van de andere Lid-Staten waar de onderneming werkzaam is , hiervan in kennis ; deze autoriteiten treffen de nodige maatregelen . Wanneer het besluit tot intrekking is gebaseerd op ontoereikendheid van de algemene solvabiliteit zoals deze is vastgesteld in de in artikel 26 bedoelde instemming , trekken ook de Lid-Staten die partij zijn bij die instemming hun vergunning in .
Artikel 29
De Gemeenschap kan , in overeenkomstig het Verdrag met één of meer derde landen gesloten overeenkomsten , besluiten tot toepassing van bepalingen welke afwijken van die van deze titel , ten einde , op basis van wederkerigheid , aan de verzekerden van de Lid-Staten een voldoende bescherming te waarborgen .
Titel IV - Overgangsbepalingen en diverse bepalingen
Artikel 30
1 . De Lid-Staten laten aan de in titel II bedoelde ondernemingen , die op het tijdstip van inwerkingtreding van de maatregelen tot uitvoering van deze richtlijn in één of meer van de in artikel 1 bedoelde branches werkzaam zijn op hun gebied , een termijn van vijf jaar , aanvangende op het tijdstip van kennisgeving van de richtlijn , om aan de voorwaarden van de artikelen 16 en 17 te voldoen .
2 . Bovendien kunnen de Lid-Staten :
a ) aan de in lid 1 bedoelde ondernemingen die na het verstrijken van de termijn van vijf jaar de solvabiliteitsmarge nog niet volledig hebben bereikt , een aanvullende termijn van ten hoogste twee jaar toestaan , mits deze ondernemingen de maatregelen welke zij zich voorstellen te nemen om de marge te bereiken , overeenkomstig artikel 20 aan de toezichthoudende autoriteit ter goedkeuring hebben voorgelegd ;
b ) de in het eerste lid genoemde ondernemingen die na het verstrijken van de termijn van vijf jaar niet een jaarlijkse premie - of bijdrage-incasso bereiken , gelijk aan het zesvoudige van het in artikel 17 , lid 2 , bedoelde minimumgarantiefonds , voor het einde van het boekjaar waarvoor de premies of bijdragen ten minste overeenkomen met het zesvoudige van het bedrag van het garantiefonds , ontheffen van de verplichting dit fonds te vormen . Aan de hand van de uitkomsten van het in artikel 33 bedoelde onderzoek zal de Raad , op voorstel van de Commissie , met eenparigheid van stemmen besluiten op welk tijdstip de Lid-Staten deze ontheffing moeten afschaffen .
3 . Ondernemingen die hun werkzaamheden willen uitbreiden , als bedoeld in artikel 8 , lid 2 , of in artikel 10 , dienen evenwel onverwijld aan de in de richtlijn vervatte voorschriften te voldoen . De in lid 2 , sub b ) , bedoelde ondernemingen die hun werkzaamheden binnen het nationale grondgebied uitbreiden tot andere branches of tot andere delen van dat grondgebied kunnen echter gedurende eer termijn van tien jaar , te rekenen vanaf de kennisgeving van deze richtlijn , worden ontheven van de verplichting , het in artikel 17 , lid 2 , bedoelde minimumgarantiefonds te vormen .
4 . De ondernemingen die een andere rechtsvorm hebben dan de in artikel 8 genoemde , mogen gedurende drie jaar na de kennisgeving van deze richtlijn hun huidige werkzaamheden in de rechtsvorm die zij op het ogenblik van deze kennisgeving bezitten , blijven uitoefenen . De ondernemingen die in het Verenigd Koninkrijk zijn opgericht bij " Royal Charter " , bij " Private Act " of " Special Public Act " mogen hun bedrijf in hun huidige vorm voor onbepaalde tijd voortzetten .
De ondernemingen die in België , overeenkomstig hun doel , hypothecaire leningen bij interventie verstrekken , of spaarbankwerkzaamheden verrichten overeenkomstig artikel 15 , 4 * , van de bepalingen betreffende de controle op de private spaarkassen , die zijn gecoordineerd bij het Koninklijk Besluit van 23 juni 1967 , kunnen hiermee gedurende drie jaar na de kennisgeving van de richtlijn voortgaan .
De betrokken Lid-Staten maken een lijst op van deze ondernemingen , welke zij ter kennis brengen van de andere Lid-Staten en van de Commissie .
5 . Op verzoek van de ondernemingen die aan de in de artikelen 15 , 16 en 17 gestelde verplichtingen voldoen , maken de Lid-Staten een einde aan de beperkende maatregelen zoals krachtens de huidige regeling gestelde hypotheken , depots of zekerheid .
Artikel 31
De Lid-Staten laten aan de in titel III bedoelde agentschappen en bijkantoren , die op het tijdstip van de inwerkingtreding van de maatregelen tot uitvoering van deze richtlijn in één of meer van de in artikel 1 bedoelde branches werkzaam zijn , en hun werkzaamheden niet uitbreiden in de zin van artikel 10 , lid 2 , een termijn van ten hoogste vijf jaar , aanvangende op het tijdstip van kennisgeving van de richtlijn , om aan de voorwaarden van artikel 25 te voldoen .
Artikel 32
Gedurende een periode die afloopt bij de inwerkingtreding van een overeenkomstig artikel 29 met een derde land afgesloten overeenkomst , en uiterlijk bij het verstrijken van een termijn van vier jaar , te rekenen vanaf de kennisgeving van de richtlijn , kan elke Lid-Staat voor de ondernemingen van dit land die op zijn grondgebied zijn gevestigd , met betrekking tot de congruentie en de lokalisatie van de technische reserves , de regeling handhaven welke op 1 januari 1973 daarop van toepassing was , mits hij de andere Lid-Staten en de Commissie daarvan in kennis stelt en niet de grenzen overschrijdt van de versoepelingen die krachtens artikel 15 , lid 2 , worden toegestaan ten gunste van de ondernemingen van Lid-Staten die op zijn grondgebied zijn gevestigd .
Titel V - Slotbepalingen
Artikel 33
De Commissie en de bevoegde autoriteiten van de Lid-Staten werken nauw samen , ten einde het toezicht op het directe verzekeringsbedrijf binnen de Gemeenschap te vergemakkelijken en de moeilijkheden te onderzoeken welke bij de toepassing van de richtlijn mochten rijzen .
Artikel 34
1 . Binnen zes jaar na kennisgeving van de richtlijn legt de Commissie aan de Raad een verslag voor over de invloed van de door de richtlijn ingevoerde financiële vereisten op de situatie van de verzekeringsmarkten van de Lid-Staten .
2 . Zo nodig zal de Commissie , voor het einde van de overgangsperiode als bedoeld in artikel 30 , lid 1 , de Raad tussentijdse verslagen voorleggen .
Artikel 35
De Lid-Staten wijzigen hun nationale voorschriften conform de richtlijn binnen achttien maanden na kennisgeving daarvan . Zij stellen de Commissie onmiddellijk van deze wijzigingen in kennis .
De aldus gewijzigde voorschriften worden uiterlijk dertig maanden na die kennisgeving van kracht , behoudens de artikelen 30 , 31 en 32 .
Artikel 36
Na de kennisgeving van de richtlijn zien de Lid-Staten erop toe dat de tekst van alle belangrijke wettelijke of bestuursrechtelijke bepalingen die zij aanvaarden op het gebied waarop de richtlijn van toepassing is , ter kennis van de Commissie wordt gebracht .
Artikel 37
De bijlage vormt een integrerend deel van deze richtlijn .
Artikel 38
Deze richtlijn is gericht tot de Lid-Staten .
Gedaan te Brussel , 24 juli 1973 .