EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 767/2009
af 13. juli 2009
om markedsføring og anvendelse af foder, ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 og ophævelse af Rådets direktiv 79/373/EØF, Kommissionens direktiv 80/511/EØF, Rådets direktiv 82/471/EØF, 83/228/EØF, 93/74/EØF, 93/113/EF og 96/25/EF og Kommissionens beslutning 2004/217/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37 og artikel 152, stk. 4, litra b),
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Et af de grundlæggende mål med fødevarelovgivningen er et højt niveau for beskyttelsen af menneskers og dyrs sundhed, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (3). Ved samme forordning indførtes samtidig jord til bord-princippet, hvor foder fremhæves som et følsomt trin i starten af fødevarekæden. Et af de grundlæggende mål i denne forordning er at sikre et højt niveau for beskyttelsen af folkesundheden.
(2)
Produktionen af foder er et vigtigt anvendelsesområde for landbrugsprodukter i Europa, da hovedparten af de midler, der anvendes til produktionen af foder, består af landbrugsprodukter, der er opført i bilag I til traktaten. Endvidere er foder af afgørende betydning for de fem millioner husdyravlere i Fællesskabet, da det er den største udgiftspost.
(3)
Foder kan bestå af fodermidler, foderblandinger, fodertilsætningsstoffer, forblandinger eller foderlægemidler. Reglerne for markedsføring af fodertilsætningsstoffer er indeholdt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 af 22. september 2003 om fodertilsætningsstoffer (4) og for foderlægemidler i Rådets direktiv 90/167/EØF af 26. marts 1990 om fastsættelse af betingelserne for tilberedning, markedsføring og anvendelse af foderlægemidler i Fællesskabet (5).
(4)
Der er behov for at opdatere den gældende lovgivning om omsætning og anvendelse af fodermidler og foderblandinger, som omfatter foder til selskabsdyr, dvs. Rådets direktiv 79/373/EØF af 2. april 1979 om handel med foderblandinger (6), Rådets direktiv 93/74/EØF af 13. september 1993 om foder med særlige ernæringsformål (7) (diætetisk foder), Rådets direktiv 96/25/EF af 29. april 1996 om omsætning og anvendelse af fodermidler (8) og Rådets direktiv 82/471/EØF af 30. juni 1982 om visse produkter, der anvendes i foderstoffer (9) (»bio-proteiner«), og erstatte den med en enkelt forordning. Af klarhedshensyn bør Rådets direktiv 83/228/EØF af 18. april 1983 om fastsættelse af retningslinjer for vurdering af visse produkter, der anvendes i foderstoffer (10) og Kommissionens direktiv 80/511/EØF af 2. maj 1980 om tilladelse til i visse tilfælde at forhandle foderblandinger i ulukkede pakninger eller beholdere (11) ophæves.
(5)
Som følge af ophævelsen af direktiv 79/373/EØF ved denne forordning, bør Rådets direktiv 93/113/EF af 14. december 1993 om anvendelse og afsætning af enzymer, mikroorganismer og præparater heraf i foderstoffer (12) også ophæves. På grundlag af ophævelsen af direktiv 79/373/EØF og i betragtning af, at denne forordning indeholder regler vedrørende mærkning af fodertilsætningsstoffer, der anvendes i foderblandinger, bør artikel 16 i Rådets direktiv 70/524/EØF af 23. november 1970 om tilsætningsstoffer til foderstoffer (13), som fortsatte med at være gyldig efter ophævelsen af direktiv 70/524/EØF ved forordning (EF) nr. 1831/2003, ligeledes ophæves.
(6)
Til forskel fra fødevarer som defineret i forordning (EF) nr. 178/2002 omfatter definitionen af foder ikke vand. Da vand endvidere ikke markedsføres som fodermiddel, bør denne forordning ikke indeholde betingelser for vand, der anvendes i foder. Den bør imidlertid gælde for foder, der indtages sammen med vand. Foderstofvirksomhedernes anvendelse af vand er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 183/2005 af 12. januar 2005 om krav til foderstofhygiejne (14), der foreskriver anvendelse af rent vand overalt, hvor det er nødvendigt, for at forebygge farlig forurening, og at vand, der anvendes ved fremstilling af foder, skal være af egnet kvalitet.
(7)
På grund af risikoen for forurening af foder og fødekæde bør denne forordning gælde for foder til både dyr, der anvendes i fødevareproduktionen, og dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen, herunder vilde dyr.
(8)
Foderstofvirksomhedsledernes ansvarsområder, som er fastlagt i forordning (EF) nr. 178/2002 og (EF) nr. 183/2005, bør finde tilsvarende anvendelse på foder til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen.
(9)
For at håndhæve overholdelsen af denne forordning bør medlemsstaterne foretage offentlig kontrol i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (15). Denne kontrol bør omfatte ikke blot de obligatoriske, men også de frivillige mærkningsoplysninger. For at muliggøre kontrol af dataene om sammensætningen bør der fastsættes acceptable tolerancer for de værdier, der angives i mærkningen.
(10)
Med henblik på håndtering af fodersikkerhedsrisici bør listen over stoffer, hvis markedsføring som foder er forbudt, jf. Kommissionens beslutning 2004/217/EF (16), indsættes i et bilag til denne forordning sammen med en liste over stoffer, hvis markedsføring som foder er underlagt begrænsninger. Anvendelsen af dette bilag bør dog ikke fortolkes sådan, at alle produkter, der ikke figurerer på listen, i sig selv kan betragtes som sikre.
(11)
Sondringen mellem fodermidler, fodertilsætningsstoffer og andre produkter såsom veterinærlægemidler har betydning for markedsføringsvilkårene. Fodermidler anvendes først og fremmest for at opfylde dyrs behov for blandt andet energi, næringsstoffer, mineraler og kostfibre. De er normalt ikke kemisk veldefinerede, med undtagelse af de basale næringsstoffer. Virkninger, der er berettigede på grundlag af videnskabelige vurderinger, og som er forbeholdt fodertilsætningsstoffer eller veterinærlægemidler, bør holdes adskilt fra objektive anvendelser af fodermidler. Der bør derfor udarbejdes ikke-bindende retningslinjer for, hvordan man sondrer mellem disse produkttyper. I behørigt begrundede tilfælde bør Kommissionen have beføjelse til at præcisere, om et produkt kan anses for at være foder i henhold til denne forordning.
(12)
Definitionen af tilskudsfoder i direktiv 79/373/EØF har i flere medlemsstater givet anledning til problemer med anvendelsen af bestemmelserne. Med henblik på anvendelsen af forordning (EF) nr. 183/2005 bør forskellen mellem tilskudsfoder og forblandinger præciseres.
(13)
For at sikre en ensartet anvendelse af lovgivningen bør fodermidler og tilskudsfoder ikke indeholde tilsætningsstoffer over et vist niveau. Imidlertid kan højkoncentreret foder såsom slikspande, der indeholder mineralstoffer, anvendes til direkte fodring, hvis sammensætningen opfylder det særlige ernærningsformål i forbindelse med det relevante anvendelsesformål. Betingelserne for anvendelse af denne form for foder bør fremgå af mærkningen for at sikre, at indholdet af fodertilsætningsstoffer i den daglige ration overholdes.
(14)
Formålet med direktiv 82/471/EØF er at forbedre forsyningen med foder, der anvendes som direkte og indirekte proteinkilde i Fællesskabet. Direktivet indeholder krav om en procedure for før-markedsføringstilladelser for alle bioproteiner. Hidtil er der dog kun udstedt et meget begrænset antal nye tilladelser, og manglen på proteinrigt foder er stadig mærkbar. Det generelle krav om før-markedsføringstilladelser har derfor vist sig at være en hindring, og sikkerhedsrisici kunne i stedet håndteres ved at forbyde risikobehæftede produkter på grundlag af markedsovervågning. I tilfælde hvor resultatet af risikovurderingen af et bioprotein var eller er negativt, bør omsætning eller anvendelse af det pågældende produkt forbydes. Derfor bør det særlige krav om en generel procedure for før-markedsføringstilladelser for bioproteiner ophæves, sådan at sikkerhedssystemet for disse produkter bliver det samme som for alle andre fodermidler. Dette bør ikke berøre de eksisterende begrænsninger for eller forbud mod visse bioproteiner.
(15)
Bestemmelserne i direktiv 93/74/EØF, der er gennemført ved Kommissionens direktiv 2008/38/EF af 5. marts 2008 om udarbejdelse af en liste over anvendelsesområder for foder med særlige ernæringsformål (17), har vist sig at virke efter hensigten. Derfor bør den udarbejdede liste over anvendelsesområder opretholdes, og der bør i denne forordning fastsættes bestemmelser om ajourføring af listen. Navnlig bør Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet høres om effekten af og sikkerheden ved sådant foder, når det på basis af tilgængelige videnskabelige og tekniske oplysninger må formodes, at anvendelsen af det pågældende foder ikke opfylder det særlige ernæringsformål eller kan have negative virkninger på dyrs eller menneskers sundhed, miljøet eller dyrevelfærden.
(16)
Videnskabelig dokumentation bør være det vigtigste aspekt at tage i betragtning ved anvendelsen af anprisninger af foder, og de ledere af foderstofvirksomheder, der anvender anprisninger, bør begrunde dem. Anprisninger kan dokumenteres videnskabeligt ved at tage hensyn til alle tilgængelige videnskabelige oplysninger og med afvejning af den samlede dokumentation.
(17)
Mærkning tjener håndhævelses-, sporbarheds- og kontrolformål. Derudover bør mærkningen give køberne de oplysninger, der er nødvendige, for at de kan træffe det valg, der bedst muligt opfylder deres behov, og mærkningen bør være ensartet, sammenhængende, gennemskuelig og forståelig. Da køberne og især husdyravlerne ikke kun træffer deres valg på salgsstedet, hvor de kan undersøge foderemballagen, skal kravene vedrørende mærkningsoplysninger ikke kun gælde for etiketterne på produktet, men også for andre former for kommunikation mellem sælger og køber. Disse krav bør desuden også finde anvendelse på præsentation af og reklame for foder.
(18)
Mærkning omfatter obligatoriske og frivillige oplysninger. De obligatoriske oplysninger bør omfatte såvel generelle mærkningskrav som særlige krav vedrørende henholdsvis fodermidler og foderblandinger samt supplerende krav for diætetisk foder, forurenede stoffer og foder til selskabsdyr.
(19)
Den nuværende situation med hensyn til kemiske urenheder fra fremstillingsprocessen og fra tekniske hjælpestoffer er ikke tilfredsstillende. For at sikre et højt fodersikkerhedsniveau og dermed et højt niveau for beskyttelsen af folkesundheden samt for at forbedre gennemsigtigheden bør der vedtages bestemmelser om toleranceniveauet for sådanne kemiske urenheder i overensstemmelse med god praksis, jf. forordning (EF) nr. 183/2005.
(20)
Det gældende princip om, at det kun er visse fodertilsætningsstoffer, der skal mærkes, når de anvendes i fodermidler og foderblandinger, har vist sin værdi i praksis. Såvel inddelingen i kategorier i henhold til forordning (EF) nr. 1831/2003 som det forhold, at visse former for mærkning af tilsætningsstoffer kan give anledning til forvirring, især blandt ejere af selskabsdyr, kræver imidlertid opdatering og fornyelse.
(21)
I 2002 indførte man som reaktion på BSE- (bovin spongiform encephalopati) og dioxinkriserne og på Europa-Parlamentets initiativ ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/2/EF af 28. januar 2002 om ændring af Rådets direktiv 79/373/EØF om handel med foderblandinger (18) et krav om, at vægtprocenten skal angives for alle fodermidler i foderblandinger. Fødevare- og fodersikkerheden er endvidere blevet forbedret væsentligt som følge af forordning (EF) nr. 178/2002 og forordning (EF) nr. 183/2005 samt gennemførelsesbestemmelserne hertil, navnlig fordi der blev fokuseret på ansvaret hos lederne af foderstof- og fødevarevirksomheder, det forbedrede sporbarhedssystem, indførelsen af princippet om risikoanalyse og kritiske kontrolpunkter (HACCP) i foderstofvirksomhederne og indførelsen af retningslinjer for god hygiejnepraksis i foderstofvirksomheder. I lyset af disse positive resultater, som afspejles i meddelelserne til det hurtige varslingssystem for fødevarer og foder (RASFF), er forpligtelsen til at angive vægtprocenten for alle fodermidler i foderblandinger i mærkningen ikke længere nødvendig for at sikre et højt fodersikkerhedsniveau og dermed et højt niveau for beskyttelsen af folkesundheden. De nøjagtige procentandele kan imidlertid angives på frivillig basis med henblik på at give køberne tilfredsstillende information. I betragtning af at de kompetente myndigheder har adgang til oplysninger om den nøjagtige vægtprocent for alle fodermidler, der indgår i foderblandinger, bør de desuden af særligt presserende hensyn til menneskers eller dyrs sundhed eller til miljøet og under iagttagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (19) have mulighed for at give køberne yderligere oplysninger.
(22)
For at sikre, at køberen informeres på behørig vis og ikke vildledes, bør det imidlertid være et krav, at den nøjagtige vægtprocent angives i de tilfælde, hvor det pågældende fodermiddel fremhæves i mærkningen på en foderblanding.
(23)
Angivelsen af fodermidlerne i en foderblanding i rækkefølge efter faldende vægt giver allerede vigtige oplysninger om produktets sammensætning. På visse områder, hvor producenten ikke er forpligtet til at angive nærmere oplysninger i mærkningen, bør køberen have mulighed for at anmode om yderligere oplysninger. I sådanne tilfælde bør der opretholdes en tolerance på ± 15 % af den angivne værdi.
(24)
Producenternes intellektuelle ejendomsrettigheder bør beskyttes. Til håndhævelse af sådanne intellektuelle ejendomsrettigheder bør bestemmelserne i direktiv 2004/48/EF finde anvendelse. Det bør også anerkendes, at den mængdemæssige sammensætning af foderblandinger, i modsætning til navnene på de fodermidler, der indgår i dem, under visse omstændigheder kan betragtes som fortrolige oplysninger, der skal beskyttes.
(25)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/32/EF af 7. maj 2002 om uønskede stoffer i foderstoffer (20) finder ikke anvendelse på mærkning af foder, der indeholder for store mængder uønskede stoffer. Derfor bør der fastsættes bestemmelser med henblik på at sikre passende mærkning og korrekt gennemførelse af det forbud mod fortynding, der er anført i artikel 5 i direktiv 2002/32/EF, indtil sådanne forurenede stoffer er afgiftet af en afgiftningsvirksomhed, der er godkendt i henhold til artikel 10, stk. 2 eller 3, i forordning (EF) nr. 183/2005, eller er blevet renset.
(26)
Der bør fastsættes undtagelser fra de almindelige mærkningskrav, i det omfang disse krav ikke er nødvendige for at beskytte menneskers eller dyrs sundhed eller forbrugernes interesser og ville indebære urimelige byrder for producenten eller foderstofvirksomhedslederne, der er ansvarlige for mærkningen. På grundlag af erfaringerne bør undtagelserne især omfatte foder, der leveres af én landbruger til en anden med henblik på anvendelse på dennes bedrift, små mængder foder, foderblandinger, der består af højst tre fodermidler, samt blandinger af helt korn og hele frø og frugter.
(27)
Foderblandinger bør som hovedregel skulle markedsføres i lukkede beholdere, men der bør fastsættes passende undtagelsesbestemmelser i det omfang, dette krav ikke er nødvendigt for at beskytte menneskers eller dyrs sundhed eller forbrugernes interesser og ville indebære urimelige byrder for lederne af foderstofvirksomheder.
(28)
Del B i bilaget til direktiv 96/25/EF og kolonne 2-4 i bilaget til direktiv 82/471/EØF indeholder lister med navne, beskrivelser og mærkningsbestemmelser for visse fodermidler. Disse lister letter udvekslingen af oplysninger om produkternes egenskaber mellem producenter og købere. Der har helt igennem været positive erfaringer med at tilskynde interessenterne til at fastlægge frivillige standarder på foderhygiejneområdet ved hjælp af fællesskabsretningslinjer. Der kunne sikres større fleksibilitet og en højere grad af overensstemmelse med brugernes informationsbehov, hvis interessenterne og ikke lovgiveren fastlagde udvidede lister. Interessenterne kan afpasse den indsats, de afsætter, efter værdien af en sådan fodermiddelliste. Det er derfor ønskværdigt at oprette en ikke-udtømmende fortegnelse over fodermidler, som lederne af foderstofvirksomheder kan anvende frivilligt, undtagen for så vidt angår anvendelsen af fodermidlets navn.
(29)
De nuværende lister over fodermidler i del B i bilaget til direktiv 96/25/EF og kolonne 2-4 i bilaget til direktiv 82/471/EØF bør udgøre den første udgave af EF-fortegnelsen over fodermidler. Denne første udgave bør efterfølgende suppleres på interessenternes initiativ i overensstemmelse med deres interesser, herunder ved supplering med nye fodermidler.
(30)
Af hensyn til gennemskueligheden er det hensigtsmæssigt at give meddelelse til repræsentanterne for interessenterne om et fodermiddel, der ikke er opført i fortegnelsen, så snart et sådant fodermiddel markedsføres for første gang.
(31)
Moderne mærkning fremmer et konkurrencepræget marked, hvor dynamiske, effektive og innovative operatører kan udnytte mærkningen fuldt ud til at sælge deres produkter. Både for business-to-business-relationerne i forbindelse med markedsføring af foder til husdyr og for forholdet mellem producenter og købere af foder til selskabsdyr kunne kodekser for god mærkning på disse to områder være nyttige midler til at opfylde målene for moderne mærkning. Kodekserne bør indeholde bestemmelser, som sætter køberen i stand til at træffe informerede valg. De bør også give den mærkningsansvarlige den nødvendige vejledning om forskellige dele af mærkningen. De kunne indeholde en fortolkning af rammerne for frivillig mærkning eller udformningen af obligatorisk mærkning. Kodekserne bør anvendes på frivillig basis undtagen i tilfælde, hvor det er angivet i mærkningen, at kodekserne anvendes.
(32)
Kvaliteten og relevansen af fortegnelsen og kodekserne for god mærkning afhænger helt af, at alle berørte parter bidrager. For at styrke brugernes ret til ordentlig information må der tages hensyn til deres interesser. Dette kan sikres ved, at Kommissionen godkender fortegnelsen og kodekserne, forudsat at deres indhold er gennemførligt, og at de er hensigtsmæssige som middel til at nå målene i denne forordning.
(33)
Medlemsstaterne bør fastsætte bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffe alle nødvendige foranstaltninger til at sikre gennemførelsen heraf. Sanktionerne bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelserne og have afskrækkende virkning.
(34)
Der er behov for en overgangsperiode, navnlig med hensyn til foder til særlige ernæringsformål og med hensyn til niveauet af kemiske urenheder fra fremstillingsprocessen og fra tekniske hjælpestoffer. Der bør også tages hensyn til markedsføringen af de eksisterende lagre, indtil de er opbrugt. Endvidere kan det være hensigtsmæssigt at præcisere, på hvilke betingelser foder kan mærkes i overensstemmelse med denne forordning, før den tages i anvendelse.
(35)
Målet for denne forordning, nemlig harmonisering af betingelserne for markedsføring og anvendelse af foder med henblik på at sikre et højt fodersikkerhedsniveau og således et højt niveau for beskyttelsen af folkesundheden samt at give tilfredsstillende information til brugere og forbrugere og at styrke et velfungerende indre marked, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(36)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (21).
(37)
Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelse til at ændre listen over stoffer, der er underlagt begrænsninger, eller som det er forbudt at anvende som foder, at godkende foder med særlige ernæringsformål, at fastlægge en liste over mærkningskategorier af fodermidler til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen, undtagen pelsdyr, at vedtage ændringer til fortegnelsen, der fastsætter maksimumsgrænser for indholdet af kemiske urenheder eller niveauet for botanisk renhed eller vandindhold eller oplysninger i stedet for den obligatoriske angivelse, at tilpasse bilagene på grundlag af den videnskabelige og teknologiske udvikling og til at træffe overgangsforanstaltninger. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, herunder ved at supplere den med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.
(38)
Af effektivitetshensyn bør de frister, der normalt gælder i forbindelse med forskriftsproceduren med kontrol, afkortes, for så vidt angår opdatering af listen over anvendelsesområder. Når de frister, der normalt gælder i forbindelse med forskriftsproceduren med kontrol, af særligt presserende hensyn ikke kan overholdes, bør Kommissionen have mulighed for at anvende hasteproceduren i artikel 5a, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF til at ændre listen over stoffer, hvis markedsføring eller anvendelse som fodermidler er underlagt begrænsninger eller er forbudt.
(39)
Artikel 16 i forordning (EF) nr. 1831/2003 indeholder bestemmelser om mærkning og emballering af fodertilsætningsstoffer og forblandinger. Navnlig reglerne vedrørende forblandinger har givet anledning til praktiske problemer med gennemførelsen for industrien og de kompetente myndigheder. Artiklen bør ændres for at sikre en mere ensartet mærkning af forblandinger -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
INDLEDENDE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål
Denne forordning har til formål i overensstemmelse med de generelle principper i forordning (EF) nr. 178/2002 at harmonisere betingelserne for markedsføring og anvendelse af foder med henblik på at sikre et højt niveau for fodersikkerhed og således et højt niveau for beskyttelsen af folkesundheden samt en tilfredsstillende information af brugere og forbrugere og styrke et velfungerende indre marked.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Ved denne forordning fastsættes regler for markedsføring og anvendelse af foder både til dyr, der anvendes i fødevareproduktionen, og til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen, i Fællesskabet, herunder krav til mærkning, emballering og præsentation.
2. Denne forordning finder anvendelse med forbehold af andre fællesskabsbestemmelser på foderområdet, navnlig:
a)
direktiv 90/167/EØF
b)
direktiv 2002/32/EF
c)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 af 22. maj 2001 om fastsættelse af regler for forebyggelse af, kontrol med og udryddelse af visse transmissible spongiforme encephalopatier (22)
d)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1774/2002 af 3. oktober 2002 om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum (23)
e)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1829/2003 af 22. september 2003 om genetisk modificerede fødevarer og foderstoffer (24)
f)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1830/2003 af 22. september 2003 om sporbarhed og mærkning af genetisk modificerede organismer og sporbarhed af fødevarer og foder fremstillet af genetisk modificerede organismer (25)
g)
forordning (EF) nr. 1831/2003, og
h)
Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 af 28. juni 2007 om økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter (26).
3. Denne forordning finder ikke anvendelse på vand, hvad enten det indtages direkte af dyrene eller bevidst tilsættes foder. Den finder dog anvendelse på foder, som er beregnet til indtagelse sammen med vand.
Artikel 3
Definitioner
1. Ved anvendelsen af denne forordning gælder følgende definitioner:
a)
definitionerne af »foder«, »foderstofvirksomhed« og »markedsføring« i forordning (EF) nr. 178/2002
b)
definitionerne af »fodertilsætningsstof«, »forblanding«, »tekniske hjælpestoffer« og »daglig ration« i forordning (EF) nr. 1831/2003 og
c)
definitionerne af »virksomhed« og »kompetent myndighed« i forordning (EF) nr. 183/2005.
2. Endvidere forstås ved:
a)
»leder af foderstofvirksomhed«: den fysiske eller juridiske person, der er ansvarlig for, at kravene i denne forordning overholdes i den foderstofvirksomhed, som er under vedkommendes ledelse
b)
»fodring af dyr«: indførelse af foder i dyrets fordøjelseskanal gennem munden med det formål at opfylde dyrets ernæringsbehov og/eller opretholde sunde dyrs produktivitet
c)
»dyr, der anvendes i fødevareproduktionen«: alle dyr, der fodres, opdrættes eller holdes med henblik på produktion af fødevarer til konsum, herunder dyr, der ikke anvendes til konsum, men som tilhører arter, der normalt anvendes til konsum i Fællesskabet
d)
»dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen«: alle dyr, der fodres, opdrættes eller holdes, men ikke anvendes til konsum, såsom pelsdyr, selskabsdyr og dyr, der holdes i laboratorier, zoologiske haver eller cirkusser
e)
»pelsdyr«: alle dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen, og som fodres, opdrættes eller holdes med henblik på produktion af pels, og som ikke anvendes til konsum
f)
»selskabsdyr«: alle dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen, og som tilhører arter, der fodres, opdrættes eller holdes, men normalt ikke anvendes til konsum i Fællesskabet
g)
»fodermidler«: vegetabilske eller animalske produkter, hvis væsentligste formål er at opfylde dyrs ernæringsbehov, i naturlig tilstand, friske eller konserverede, og derivater af disse efter industriel forarbejdning samt organiske eller uorganiske stoffer, som kan indeholde fodertilsætningsstoffer, og som er bestemt til fodring af dyr, enten i uforandret eller forarbejdet stand eller til fremstilling af foderblandinger eller som bærestof i forblandinger
h)
»foderblanding«: blanding af mindst to fodermidler, med eller uden fodertilsætningsstoffer, beregnet til fodring af dyr, i form af fuldfoder eller tilskudsfoder
i)
»fuldfoder«: foderblanding, som på grund af sin sammensætning fuldt ud dækker den daglige ration
j)
»tilskudsfoder«: foderblanding, der har et stort indhold af visse stoffer, men som på grund af sin sammensætning kun sammen med andet foder dækker den daglige ration
k)
»mineralsk foder«: tilskudsfoder, der indeholder mindst 40 % råaske
l)
»mælkeerstatning«: foderblanding, der som tørfoder eller opløst i en given mængde væske gives til unge dyr som supplement til eller erstatning for modermælken efter kolostrum eller som foder til unge dyr såsom slagtekalve, -lam eller -kid
m)
»bærestof«: stof, der anvendes til at opløse, fortynde, dispergere eller på anden måde ændre et fodertilsætningsstofs fysiske form med henblik på at lette håndtering, tilsætning eller anvendelse af tilsætningsstoffet uden at ændre dets teknologiske funktion og uden selv at have en teknologisk virkning
n)
»særligt ernæringsformål«: opfyldelse af særlige ernæringsbehov hos dyr, hvis fordøjelse, foderoptagelse eller stofskifte er eller kunne blive forstyrret midlertidigt eller kronisk, og som derfor kan have gavn af foder, der er særlig velegnet i deres situation
o)
»foder med særlige ernæringsformål«: foder, der på grund af sin særlige sammensætning eller særlige fremstillingsproces, som klart adskiller det fra almindeligt foder, kan opfylde et særligt ernæringsformål. Foder med særlige ernæringsformål omfatter ikke foderlægemidler efter betydningen i direktiv 90/167/EØF
p)
»forurenede fodermidler«: foder, der indeholder en større mængde uønskede stoffer, end hvad der tolereres i henhold til direktiv 2002/32/EF
q)
»datoen for mindste holdbarhed«: den periode, for hvilken den mærkningsansvarlige garanterer, at foderet bevarer de angivne egenskaber under egnede opbevaringsforhold; der må kun angives én dato for mindste holdbarhed for foderet som helhed, og den bestemmes på grundlag af datoen for mindsteholdbarhed for hver enkelt af foderets bestanddele
r)
»parti«: en identificerbar mængde foder, hvorom det er fastslået, at det har fælles karakteristika såsom oprindelse, sort, emballagetype, emballeringsvirksomhed, afsender eller mærkning og i tilfælde af en produktionsproces en produktionsenhed fra ét anlæg, hvor der anvendes ensartede produktionsparametre, eller et antal af sådanne enheder, når de er fremstillet fortløbende og oplagres sammen
s)
»mærkning«: betegnelse af foder med angivelser, oplysninger, varemærker, handelsbetegnelser, billeder eller symboler på ethvert medium, der henviser til eller ledsager foderet, såsom emballage, beholdere, skilte, etiketter, dokumenter, halsetiketter eller internetsider, herunder til reklameformål
t)
»etiket«: enhver form for vedhæng, tegn, mærke, billede eller andet beskrivende materiale, som er skrevet, trykt, stencilleret, angivet, stemplet eller præget på eller fæstnet til en pakning eller beholder med foder
u)
»præsentation«: foderets form, fremtræden eller emballage, de anvendte emballeringsmaterialer samt den måde, hvorpå foderet er arrangeret, og de omgivelser, hvori det udstilles.
KAPITEL 2
GENERELLE KRAV
Artikel 4
Krav vedrørende sikkerhed og markedsføring
1. Foder må kun markedsføres og anvendes, hvis det:
a)
er sikkert
b)
ikke har en direkte negativ indvirkning på miljøet eller på dyrevelfærden.
Bestemmelserne i artikel 15 i forordning (EF) nr. 178/2002 finder tilsvarende anvendelse på foder til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen.
2. Ud over bestemmelserne i denne artikels stk. 1 skal ledere af foderstofvirksomheder, der markedsfører foder, sikre, at foderet:
a)
er sundt, ægte, uforfalsket, egnet til formålet og af sædvanlig handelskvalitet
b)
er mærket, emballeret og præsenteret i henhold til bestemmelserne i denne forordning og anden gældende fællesskabslovgivning.
Bestemmelserne i artikel 16 i forordning (EF) nr. 178/2002 finder tilsvarende anvendelse på foder til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen.
3. Foder skal opfylde de tekniske bestemmelser om urenheder og andre kemiske bestanddele i denne forordnings bilag I.
Artikel 5
Foderstofvirksomhedernes ansvarsområder og forpligtelser
1. Ledere af foderstofvirksomheder skal tilsvarende opfylde forpligtelserne i artikel 18 og 20 i forordning (EF) nr. 178/2002 og artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 183/2005 med hensyn til foder til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen.
2. Den mærkningsansvarlige giver de kompetente myndigheder adgang til alle oplysninger vedrørende sammensætningen af og de påståede egenskaber ved det foder, den pågældende person markedsfører, der gør det muligt at efterprøve rigtigheden af de oplysninger, der gives i mærkningen, herunder de nøjagtige vægtprocenter for de fodermidler, der indgår i foderblandinger.
3. I tilfælde af særligt presserende hensyn til menneskers og dyrs sundhed eller til miljøet og med forbehold af bestemmelserne i direktiv 2004/48/EF kan den kompetente myndighed give køberen de oplysninger, som myndigheden har adgang til i henhold til denne artikels stk. 2, forudsat at den efter afvejning af producenternes og købernes respektive legitime interesser konkluderer, at en sådan udlevering af oplysninger er berettiget. I givet fald kræver den kompetente myndighed, at køberen underskriver en fortrolighedsklausul som forudsætning for videregivelse af oplysningerne.
Artikel 6
Begrænsninger og forbud
1. Foder må ikke indeholde eller bestå af materialer, hvis markedsføring eller anvendelse som fodermidler er underlagt begrænsninger eller er forbudt. Listen over sådanne materialer er anført i bilag III.
2. Kommissionen ændrer listen over materialer, hvis markedsføring eller anvendelse som foder er underlagt begrænsninger eller er forbudt, under hensyn til især videnskabelig dokumentation, teknologiske fremskridt, meddelelser i det hurtige varslingssystem for fødevarer og foder (RASFF) og resultater af offentlig kontrol i henhold til forordning (EF) nr. 882/2004.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 28, stk. 4.
I særligt hastende tilfælde kan Kommissionen bringe hasteproceduren i artikel 28, stk. 5, i anvendelse til vedtagelse af sådanne ændringer.
KAPITEL 3
MARKEDSFØRING AF SÆRLIGE TYPER FODER
Artikel 7
Fodertypers egenskaber
1. Kommissionen kan efter proceduren i artikel 28, stk. 3, vedtage retningslinjer, hvori det præciseres, hvordan man skelner mellem fodermidler, fodertilsætningsstoffer og andre produkter såsom veterinærlægemidler.
2. Kommissionen kan, hvis det er relevant, træffe foranstaltninger til at afklare, hvorvidt et produkt kan anses for at være foder i henhold til denne forordning.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 28, stk. 4.
Artikel 8
Indhold af fodertilsætningsstoffer
1. Uden at det berører anvendelsesbetingelserne i den relevante retsakt, hvorved det pågældende fodertilsætningsstof godkendes, må fodermidler og tilskudsfoder ikke indeholde fodertilsætningsstoffer i mængder, der er over 100 gange større end den maksimumsgrænse, der er fastsat for indholdet af det pågældende stof i fuldfoder, eller fem gange større, når der er tale om coccidiostatika og histomonostatika.
2. Den i stk. 1 omhandlede mængde på 100 gange den maksimumgrænse, der er fastsat for indholdet af det pågældende stof i fuldfoder, må kun overskrides, hvis sammensætningen af de pågældende produkter opfylder det særlige ernærningsformål i forbindelse med det relevante anvendelsesformål i henhold til denne forordnings artikel 10. Betingelserne for anvendelse af denne form for foder præciseres nærmere i listen over anvendelsesområder. Hvis producenten af denne form for foder anvender de fodertilsætningsstoffer, der er nævnt i bilag IV, kapitel 2, til forordning (EF) nr. 183/2005, skal han godkendes i overensstemmelse med artikel 10, nr. 1), litra b), i den nævnte forordning.
Artikel 9
Markedsføring af foder med særlige ernæringsformål
Foder med særlige ernæringsformål må kun markedsføres som sådant, hvis dets anvendelsesformål er indeholdt i den liste over anvendelsesområder, der er opstillet i henhold til artikel 10, og det har de ernæringsmæssige egenskaber, der er væsentlige for det pågældende ernæringsformål, der er fastlagt i listen.
Artikel 10
Liste over anvendelsesområder for foder med særlige ernæringsformål
1. Kommissionen kan ajourføre listen over anvendelsesområder, sådan som den i øjeblikket fremgår af direktiv 2008/38/EF, ved at tilføje et anvendelsesformål, trække et anvendelsesformål tilbage, eller tilføje, slette eller ændre de betingelser, der er knyttet til sådanne anvendelsesformål.
2. Proceduren for ajourføring af listen over anvendelsesområder kan påbegyndes på grundlag af en ansøgning til Kommissionen fra en fysisk eller juridisk person med hjemsted i Fællesskabet eller efter anmodning fra en medlemsstat. En gyldig ansøgning omfatter et dossier, som dokumenterer, at den specifikke sammensætning af foderet opfylder det relevante påtænkte ernæringsformål, og at det ikke har negative virkninger for dyrs eller menneskers sundhed, miljøet eller dyrevelfærden.
3. Kommissionen stiller straks ansøgningen, herunder dossieret, til rådighed for medlemsstaterne.
4. Giver foreliggende videnskabelige og tekniske oplysninger Kommissionen grund til at formode, at anvendelse af det pågældende foder muligvis ikke vil opfylde det påtænkte ernæringsformål eller vil kunne have negative virkninger for dyrs eller menneskers sundhed, miljøet eller dyrevelfærden, anmoder Kommissionen inden tre måneder efter modtagelsen af en gyldig ansøgning Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (i det følgende benævnt »autoriteten«) om en udtalelse. Autoriteten afgiver udtalelse senest seks måneder efter modtagelsen af anmodningen. Tidsfristen forlænges, hvis autoriteten ønsker supplerende oplysninger fra ansøgeren.
5. Senest seks måneder efter modtagelse af en gyldig ansøgning eller, hvis det er relevant, efter at have modtaget autoritetens udtalelse vedtager Kommissionen en forordning, hvorved den ajourfører listen over anvendelsesområder, hvis betingelserne i stk. 2 er opfyldt.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 28, stk. 6.
6. Uanset stk. 5 skal Kommissionen senest seks måneder efter modtagelse af en gyldig ansøgning eller, hvis det er relevant, efter at have modtaget autoritetens udtalelse, afslutte proceduren og beslutte at undlade at gennemføre ajourføringen på et hvilket som helst stadium i proceduren, hvis den finder den pågældende ajourføring ubegrundet. Kommissionen anvender forskriftsproceduren i artikel 28, stk. 3.
I sådanne tilfælde underretter Kommissionen i givet fald ansøgeren og medlemsstaterne direkte og oplyser i sin skrivelse om årsagerne til, at den ikke finder, at en ajourføring er begrundet.
7. Kommissionen kan efter forskriftsproceduren i artikel 28, stk. 3, vedtage gennemførelsesbestemmelser om udarbejdelse og indgivelse af ansøgninger.
KAPITEL 4
MÆRKNING, PRÆSENTATION OG EMBALLERING
Artikel 11
Principper for mærkning og præsentation
1. Foders mærkning og præsentation må ikke vildlede brugeren, navnlig ikke
a)
med hensyn til foderets anvendelsesformål eller karakteristika, især dets art, fremstillings- eller produktionsmåde, egenskaber, sammensætning, mængde og holdbarhed samt de dyrearter eller dyrekategorier, foderet er beregnet til
b)
ved at tillægge foderet virkninger eller egenskaber, som det ikke har, eller ved at antyde, at det har særlige egenskaber, når alt lignende foder har de samme egenskaber, eller
c)
med hensyn til mærkningens overensstemmelse med EF-fortegnelsen og EF-kodekserne, jf. artikel 24 og 25.
2. Fodermidler og foderblandinger, der markedsføres i løs vægt eller i ulukkede pakninger eller beholdere i henhold til artikel 23, stk. 2, skal være ledsaget af et dokument, der indeholder alle obligatoriske mærkningsoplysninger som fastsat i denne forordning.
3. Hvis foder udbydes til salg ved hjælp af fjernkommunikationsteknik som defineret i artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF af 20. maj 1997 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg (27), skal de mærkningsoplysninger, der er obligatoriske i henhold til denne forordning, undtagen oplysningerne i artikel 15, litra b), d) og e), samt i artikel 16, stk. 2, litra c), eller artikel 17, stk. 1, litra d), fremgå af det materiale, der bruges til fjernsalget eller gives på en anden passende måde, inden der indgås en aftale om fjernsalg. De oplysninger, der er nævnt i artikel 15, litra b), d og e), samt i artikel 16, stk. 2, litra c), eller artikel 17, stk. 1, litra d), gives senest på det tidspunkt, hvor foderet leveres.
4. Mærkningsbestemmelser ud over dem, der er anført i dette kapitel, er fastsat i bilag II.
5. I bilag IV til denne forordning er der fastsat tilladte tolerancer for afvigelser mellem de i mærkningen angivne værdier for sammensætningen af et fodermiddel eller en foderblanding og de værdier, der måles ved analyser som led i den offentlige kontrol i henhold til forordning (EF) nr. 882/2004.
Artikel 12
Ansvar
1. Den mærkningsansvarlige skal sikre, at mærkningsoplysningerne gives og er indholdsmæssigt korrekte.
2. Den leder af en foderstofvirksomhed, der først markedsfører foderet, eller, hvor det er relevant, den leder af en foderstofvirksomhed, under hvis navn eller firmanavn foderet markedsføres, er den mærkningsansvarlige.
3. I det omfang deres aktiviteter har betydning for mærkningen i den virksomhed, der er under deres ledelse, sikrer lederne af foderstofvirksomheder, at de oplysninger, der gives, opfylder kravene i denne forordning, uanset hvordan oplysningerne formidles.
4. Ledere af foderstofvirksomheder med ansvar for detail- eller distributionsaktiviteter, der ikke påvirker mærkningen, bidrager med fornøden omhu til at sikre, at mærkningskravene er opfyldt, især ved ikke at levere foder, som de på grundlag af de foreliggende oplysninger og i deres egenskab af fagfolk ved eller burde have formodet ikke opfylder disse krav.
5. Lederne af foderstofvirksomheder sikrer i de virksomheder, der er under deres ledelse, at de obligatoriske mærkningsoplysninger formidles i hele fødevarekæden, så den endelige bruger af foderet kan få stillet oplysningerne til rådighed i overensstemmelse med denne forordning.
Artikel 13
Anprisninger
1. Det kan i mærkningen og ved præsentationen af fodermidler og foderblandinger fremhæves, at foderet indeholder eller ikke indeholder et bestemt stof, ligesom særlige ernæringsegenskaber eller -processer eller særlige funktioner i tilknytning til et af disse elementer kan fremhæves, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:
a)
anprisningen er objektiv, kan kontrolleres af de kompetente myndigheder og er let forståelig for brugeren af foderet, og
b)
den mærkningsansvarlige fremlægger efter anmodning fra den kompetente myndighed videnskabelig dokumentation for anprisningen, enten med henvisning til offentligt tilgængelige videnskabelige beviser eller med dokumenteret virksomhedsforskning. Den videnskabelige dokumentation skal foreligge, når foderet markedsføres. Købere har ret til at gøre den kompetente myndighed opmærksom på deres tvivl vedrørende anprisningens sandfærdighed. Såfremt det konkluderes, at der ikke er tilstrækkelig dokumentation for anprisningen, betragtes mærkningen i forbindelse med anprisningen som vildledende i henhold til artikel 11. I tilfælde af, at den kompetente myndighed betvivler, at anprisningens sandfærdighed er dokumenteret videnskabeligt, kan den forelægge spørgsmålet for Kommissionen. Kommissionen kan i givet fald træffe en afgørelse efter at have modtaget en udtalelse fra autoriteten efter rådgivningsproceduren i artikel 28, stk. 2.
2. Med forbehold af stk. 1 er anprisninger vedrørende optimering af ernæringen og fremme eller beskyttelse af de fysiologiske forhold tilladt, medmindre de indeholder en anprisning som nævnt i stk. 3, litra a).
3. Fodermidlers eller foderblandingers mærkning eller præsentation må ikke indeholde anprisninger om, at
a)
det kan forebygge, behandle eller helbrede en sygdom, undtagen coccidiostatika og histomonostatika, der er godkendt i henhold til forordning (EF) nr. 1831/2003; dette litra finder imidlertid ikke anvendelse på anprisninger i forbindelse med ernæringsmæssige ubalancer, forudsat at der ikke er påvist nogen forbindelse til patologiske symptomer
b)
det har et særligt ernæringsformål, der er angivet på den i artikel 9 omhandlede liste over anvendelsesområder, medmindre det opfylder de deri fastsatte krav.
4. De i artikel 25 omhandlede EF-kodekser kan omfatte specifikationer vedrørende kravene i stk. 1 og 2.
Artikel 14
Præsentation af mærkningsoplysninger
1. De obligatoriske mærkningsoplysninger skal gives i deres helhed på et fremtrædende sted på emballagen, beholderen, en dertil fæstnet etiket eller i ledsagedokumentet, jf. artikel 11, stk. 2, idet de skal være iøjnefaldende og let læselige og ikke må kunne slettes, og idet de gives på det officielle sprog eller mindst et af de officielle sprog i den medlemsstat eller region, hvor foderet markedsføres.
2. De obligatoriske mærkningsoplysninger skal være lette at identificere og må ikke skjules af andre oplysninger. Den farve, skrifttype og -størrelse, der anvendes, må ikke skjule eller fremhæve bestemte oplysninger, medmindre formålet er at henlede opmærksomheden på sikkerhedssætninger.
3. De i artikel 25 omhandlede EF-kodekser kan omfatte specifikationer vedrørende kravene i stk. 1 og 2 samt præsentationen af den frivillige mærkning, jf. artikel 22.
Artikel 15
Generelle obligatoriske mærkningskrav
Et fodermiddel eller en foderblanding må ikke markedsføres, medmindre mærkningen indeholder følgende oplysninger:
a)
fodertype: »fodermiddel«, »fuldfoder« eller »tilskudsfoder«, alt efter hvad der er relevant
-
for »fuldfoder« kan betegnelsen »mælkeerstatning som fuldfoder« anvendes, hvis det er relevant
-
for tilskudsfoder kan følgende betegnelser anvendes, hvis det er relevant: »mineralsk foder« eller »mælkeerstatning som tilskudsfoder«
-
til selskabsdyr bortset fra katte og hunde kan »fuldfoder« eller »tilskudsfoder« erstattes af »foderblanding«
b)
navn eller firmanavn og adresse på den foderstofvirksomhedsleder, der er mærkningsansvarlig
c)
virksomhedens godkendelsesnummer, hvis den har et sådant nummer, for den mærkningsansvarlige, tildelt i henhold til artikel 13 i forordning (EF) nr. 1774/2002 for virksomheder godkendt i overensstemmelse med artikel 23, stk. 2, litra a), b) og c), i forordning (EF) nr. 1774/2002 eller artikel 17 i forordning (EF) nr. 1774/2002 eller artikel 10 i forordning (EF) nr. 183/2005. Har en mærkningsansvarlig flere godkendelsesnumre, angives det nummer, der er tildelt i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 183/2005
d)
partiets referencenummer
e)
nettomængden udtrykt i masseenheder for faste produkter og i masse- eller rumfangsenheder for flydende produkter
f)
listen over fodertilsætningsstoffer, med overskriften »tilsætningsstoffer«, jf. kapitel I i bilag VI eller VII, alt efter hvad der er relevant, dog med forbehold af mærkningsbestemmelser i den retsakt, hvorved det enkelte fodertilsætningsstof er godkendt
g)
vandindhold, jf. punkt 6 i bilag I.
Artikel 16
Særlige obligatoriske mærkningskrav for fodermidler
1. Ud over at skulle opfylde kravene i artikel 15 skal mærkningen af fodermidler omfatte følgende:
a)
navnet på fodermidlet; navnet anvendes i overensstemmelse med artikel 24, stk. 5
b)
den obligatoriske angivelse for den pågældende kategori, jf. listen i bilag V; den obligatoriske angivelse kan erstattes af de oplysninger, der er fastlagt i den i artikel 24 omhandlede EF-fortegnelse for hvert enkelt fodermiddel i den pågældende kategori.
2. Ud over at skulle opfylde kravene i stk. 1 skal mærkningen af fodermidler omfatte følgende, når fodermidlerne indeholder tilsætningsstoffer:
a)
de dyrearter eller dyrekategorier, som fodermidlet er beregnet til, når de pågældende tilsætningsstoffer ikke er blevet godkendt til alle dyrearter eller er blevet godkendt med maksimumsgrænser for nogle arter
b)
brugsanvisning i overensstemmelse med bilag II, punkt 4, hvor der fastsættes et maksimumsindhold af de pågældende tilsætningsstoffer
c)
datoen for mindsteholdbarhed for tilsætningsstoffer bortset fra teknologiske tilsætningsstoffer.
Artikel 17
Særlige obligatoriske mærkningskrav for foderblandinger
1. Ud over at skulle opfylde kravene i artikel 15 skal mærkningen af foderblandinger omfatte følgende:
a)
dyrearter eller dyrekategorier, som foderblandingen er beregnet til
b)
brugsanvisning med angivelse af det formål, som foderet er beregnet til; sådanne anvisninger skal i givet fald være i overensstemmelse med bilag II, punkt 4
c)
i tilfælde hvor producenten ikke er den mærkningsansvarlige:
-
producentens navn eller firmanavn og adresse, eller
-
producentens godkendelsesnummer jf. artikel 15, litra c), eller et identifikationsnummer i henhold til artikel 9, 23 eller 24 i forordning (EF) nr. 183/2005; hvis dette nummer ikke findes, så et identifikationsnummer tildelt efter anmodning fra producenten eller lederen af den importerende foderstofvirksomhed med det format, der er angivet i kapitel II i bilag V til forordning (EF) nr. 183/2005
d)
datoen for mindste holdbarhed, angivet som følger:
-
»Skal anvendes inden …« efterfulgt af datoen - med angivelse af en bestemt dag - for foder, der er meget letfordærveligt på grund af nedbrydningsprocesser
-
»Skal helst anvendes inden …« efterfulgt af datoen - med angivelse af en bestemt måned - for øvrigt foder
Hvis fremstillingsdatoen er angivet i mærkningen, kan datoen for mindste holdbarhed angives sammen med teksten »… (antal dage eller måneder) efter fremstillingsdatoen«
e)
listen over de fodermidler, som foderet er sammensat af, med overskriften »Sammensætning« og med angivelse af navnet på hvert enkelt fodermiddel i overensstemmelse med artikel 16, stk. 1, litra a), idet de pågældende fodermidler angives i rækkefølge efter faldende vægt beregnet ud fra foderblandingens vandindhold; listen kan omfatte angivelse af vægtprocenten
f)
de obligatoriske angivelser, jf. kapitel II i bilag VI eller VII, alt efter hvad der er relevant.
2. Følgende krav gælder for den i stk. 1, litra e), omhandlede liste:
a)
Navnet på og vægtprocenten for et fodermiddel skal angives, hvis indholdet af det pågældende fodermiddel er fremhævet i mærkningen med tekst, billeder eller grafik.
b)
Hvis vægtprocenten for de fodermidler, der indgår i en foderblanding til dyr, der anvendes i fødevareproduktionen, ikke er angivet i mærkningen, skal den mærkningsansvarlige, jf. dog direktiv 2004/48/EF, efter anmodning fremlægge oplysninger om den mængdemæssige sammensætning for køberen, idet angivelserne skal ligge inden for +/- 15 % af værdierne for foderets sammensætning.
c)
For foderblandinger til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen, undtagen pelsdyr, kan den specifikke angivelse af fodermidlets navn erstattes af navnet på den kategori, som fodermidlerne tilhører.
3. I tilfælde af særligt presserende hensyn til menneskers og dyrs sundhed eller til miljøet og med forbehold af bestemmelserne i direktiv 2004/48/EF kan den kompetente myndighed give køberen de oplysninger, som myndigheden har adgang til i henhold til artikel 5, stk. 2, forudsat at myndigheden efter afvejning af producenternes og købernes respektive legitime interesser konkluderer, at en sådan udlevering af oplysninger er berettiget. I givet fald kræver den kompetente myndighed, at køberen underskriver en fortrolighedsklausul som forudsætning for videregivelse af oplysningerne.
4. Med henblik på anvendelsen af stk. 2, litra c), opstiller Kommissionen en liste over kategorier af fodermidler, som det er tilladt at angive i stedet for de enkelte fodermidler i mærkningen af foder til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen, undtagen pelsdyr.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 28, stk. 4.
Artikel 18
Supplerende obligatoriske mærkningskrav for foder med særlige ernæringsformål
Ud over at skulle opfylde de generelle obligatoriske krav i artikel 15, 16 og 17, alt efter hvad der er relevant, skal mærkningen af foder med særlige ernæringsformål omfatte følgende:
a)
betegnelsen »diætetisk«, som er forbeholdt foder med særlige ernæringsformål, ved siden af foderets betegnelse, jf. artikel 15, litra a)
b)
de påkrævede oplysninger vedrørende anvendelsesformålet, jf. kolonne 1-6 i den i artikel 9 omhandlede liste over anvendelsesområder
c)
en anbefaling om at konsultere en ernæringsekspert eller dyrlæge inden anvendelse af foderet eller inden forlængelse af anvendelsesperioden.
Artikel 19
Supplerende obligatoriske mærkningskrav for foder til selskabsdyr
På etiketten til foder til selskabsdyr skal der være angivet et frikaldsnummer eller anden passende kommunikationsform, hvor køberen kan indhente oplysninger ud over de obligatoriske oplysninger vedrørende:
a)
de fodertilsætningsstoffer, som foderet til selskabsdyr indeholder
b)
de fodermidler, der indgår heri, og som er nævnt efter kategori, jf. artikel 17, stk. 2, litra c).
Artikel 20
Særlige obligatoriske mærkningskrav for foder, der ikke er i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen
1. Ud over at skulle opfylde kravene i artikel 15, 16, 17 og 18 skal foder, der ikke er i overensstemmelse med kravene i fællesskabslovgivningen som nævnt i bilag VIII, såsom forurenede stoffer, være forsynet med de mærkningsoplysninger, der er fastsat i det pågældende bilag.
2. Kommissionen kan ændre bilag VIII for at bringe det i overensstemmelse med fremskridt på lovgivningsområdet i retning af en udvikling af standarder.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 28, stk. 4.
Artikel 21
Undtagelser
1. De i artikel 15, litra c), d), e) og g), og i artikel 16, stk. 1, litra b), omhandlede oplysninger er ikke nødvendige, hvis køberen inden hver handel skriftligt har givet afkald på disse oplysninger. En handel kan omfatte flere leverancer.
2. På pakket foder kan de i artikel 15, litra c), d) og e), og i artikel 16, stk. 2, litra c), eller i artikel 17, stk. 1, litra c), d) og e), omhandlede oplysninger gives på pakningen uden for det område, hvor etiketten er anbragt, jf. artikel 14, stk. 1. I så fald skal det angives, hvor disse oplysninger findes.
3. Uden at det berører bestemmelserne i bilag I til forordning (EF) nr. 183/2005, er de i artikel 15, litra c), d), e) og g), og i artikel 16, stk. 1, litra b), i nærværende forordning omhandlede oplysninger ikke obligatoriske for fodermidler, der ikke indeholder fodertilsætningsstoffer ud over konserveringsmidler eller ensileringstilsætningsstoffer, og som fremstilles og leveres af en foderstofvirksomhedsleder, jf. artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 183/2005, til en bruger af foder i primærproduktionsleddet med henblik på anvendelse på dennes egen bedrift.
4. De i artikel 17, stk. 1, litra f), omhandlede obligatoriske angivelser er ikke nødvendige for blandinger af helt korn og hele frø og frugter.
5. For foderblandinger, der består af højst tre fodermidler, er de i artikel 17, stk. 1, litra a) og b), omhandlede oplysninger ikke nødvendige, hvis de anvendte fodermidler klart fremgår af beskrivelsen.
6. For mængder på højst 20 kg fodermidler eller foderblandinger, der er bestemt til den endelige bruger og sælges i løs vægt, kan de i artikel 15, 16 og 17 omhandlede oplysninger bringes til køberens kendskab ved relevante opslag på salgsstedet. I så fald gives oplysningerne i artikel 15, litra a), og artikel 16, stk. 1, eller artikel 17, stk. 1, litra a) og b), alt efter hvad der er relevant, skriftligt til køberen, senest med eller på fakturaen.
7. For mængder af foder til selskabsdyr, som sælges i pakninger med flere beholdere, kan de i artikel 15, litra b), c), f) og g), og i artikel 17, stk. 1, litra b), c), e) og f), omhandlede oplysninger gives på den ydre emballage i stedet for på hver enkelt beholder, forudsat at hele den samlede mængde i pakningen ikke overstiger 10 kg.
8. Uanset denne forordning kan medlemsstaterne anvende nationale bestemmelser for foder til dyr, der anvendes til videnskabelige formål eller forsøg, forudsat at dette formål klart fremgår af etiketten. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om sådanne bestemmelser.
Artikel 22
Frivillig mærkning
1. Ud over de obligatoriske mærkningsoplysninger kan mærkningen af fodermidler og foderblandinger også indeholde frivillige mærkningsoplysninger, forudsat at de generelle principper i denne forordning overholdes.
2. De i artikel 25 omhandlede EF-kodekser kan omfatte yderligere betingelser for den frivillige mærkning.
Artikel 23
Emballage
1. Fodermidler og foderblandinger må kun markedsføres i lukkede pakninger eller beholdere. Pakningerne eller beholderne skal være lukket på en sådan måde, at lukkemekanismen beskadiges ved åbning og ikke kan genanvendes.
2. Uanset stk. 1 kan foder markedsføres i løs vægt eller i ulukkede pakninger eller beholdere, når der er tale om:
a)
fodermidler
b)
foderblandinger, der er fremstillet udelukkende ved at blande helt korn, hele frø eller hele frugter
c)
leverancer mellem producenter af foderblandinger indbyrdes
d)
leverancer af foderblandinger direkte fra producenten til brugeren af foder
e)
leverancer fra producenter af foderblandinger til emballeringsvirksomheder
f)
foderblandinger i mængder på højst 50 kg, der er bestemt til den endelige bruger, og som udtages direkte af en pakning eller beholder, der var lukket
g)
sliksten.
KAPITEL 5
EF-FORTEGNELSE OVER FODERMIDLER OG EF-KODEKSER FOR GOD MÆRKNINGSPRAKSIS
Artikel 24
EF-fortegnelse over fodermidler
1. Der udarbejdes en EF-fortegnelse over fodermidler (»fortegnelsen«) som et redskab til at forbedre mærkningen af fodermidler og foderblandinger. Fortegnelsen skal lette udvekslingen af oplysninger om produkternes egenskaber og opstiller en ikke udtømmende liste over fodermidler. Fortegnelsen skal for hvert af de fodermidler, den omfatter, indeholde mindst følgende oplysninger:
a)
navn
b)
identifikationsnummer
c)
en beskrivelse af fodermidlet, herunder oplysninger om fremstillingsprocessen, hvis det er relevant
d)
oplysninger, der erstatter den obligatoriske angivelse, jf. artikel 16, stk. 1, litra b)
e)
en ordliste, hvori de forskellige processer og tekniske udtryk, der er nævnt, er forklaret.
2. Den først udgave af EF-fortegnelsen vedtages i overensstemmelse med rådgivningsproceduren i artikel 28, stk. 2, senest den 21. marts 2010, og de fodermidler, den indeholder, skal være dem, der er opført i del B i bilaget til direktiv 96/25EF og i kolonne 2-4 i bilaget til direktiv 82/471/EØF. Ordlisten består af del A, afsnit IV, i bilaget til direktiv 96/25/EF.
3. Proceduren i artikel 26 finder anvendelse ved ændringer af fortegnelsen.
4. Denne artikel berører ikke sikkerhedskravene i artikel 4.
5. Foderstofvirksomhedslederes brug af fortegnelsen er frivillig. Det navn på et fodermiddel, der er opført i fortegnelsen, må imidlertid kun anvendes, forudsat at alle relevante bestemmelser i fortegnelsen er opfyldt.
6. Den person, der for første gang markedsfører et fodermiddel, som ikke er opført i fortegnelsen, skal straks give meddelelse om anvendelsen heraf til de i artikel 26, stk. 1, omtalte repræsentanter for de europæiske foderstofbrancher. Repræsentanterne for de europæiske foderstofbrancher offentliggør et register over disse meddelelser på internettet og ajourfører registeret regelmæssigt.
Artikel 25
EF-kodekser for god mærkningspraksis
1. Kommissionen tilskynder til udarbejdelse af to EF-kodekser for god mærkningspraksis (i det følgende benævnt »kodekserne«) - én for foder til selskabsdyr og én for foderblandinger til dyr, der anvendes i fødevareproduktionen, og som kan indeholde et afsnit om foderblandinger til pelsdyr.
2. Kodekserne har til formål at bidrage til at sikre bedre mærkning. De indeholder navnlig bestemmelser om præsentationen af mærkningsoplysninger, jf. artikel 14, om frivillig mærkning, jf. artikel 22, og om anvendelse af anprisninger, jf. artikel 13.
3. Proceduren i artikel 26 anvendes ved udarbejdelsen og enhver ændring af kodekserne.
4. Foderstofvirksomhedslederes brug af kodekserne er frivillig. Brugen af enhver af kodekserne kan angives i mærkningen, forudsat at alle relevante bestemmelser i en sådan kodeks er opfyldt.
Artikel 26
Udarbejdelse af kodekserne samt ændringer af EF-fortegnelsen og EF-kodekserne
1. Udkast til ændringer af EF-fortegnelsen, udkast til kodekserne samt udkast til ændringer heraf udvikles og ændres af alle relevante repræsentanter for de europæiske foderstofbrancher:
a)
i samråd med andre interesserede parter som f.eks. brugerne af foder
b)
i samarbejde med medlemsstaternes kompetente myndigheder og, hvor det er relevant, autoriteten
c)
under hensyntagen til erfaringerne fra udtalelser afgivet af autoriteten samt den videnskabelige og den teknologiske udvikling.
2. Med forbehold af stk. 3 vedtager Kommissionen foranstaltninger i overensstemmelse med denne artikel efter rådgivningsproceduren i artikel 28, stk. 2.
3. Der skal vedtages ændringer til EF-fortegnelsen med henblik på fastsættelse af de maksimumsgrænser for indholdet af kemiske urenheder, jf. bilag I, punkt 1, eller niveauet for botanisk renhed, jf. bilag I, punkt 2, eller vandindholdet, jf. bilag I, punkt 6, eller oplysninger i stedet for den obligatoriske angivelse, jf. artikel 16, stk. 1, litra b). Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol, jf. artikel 28, stk. 4.
4. Enhver foranstaltning i henhold til denne artikel vedtages, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:
a)
de er udarbejdet i overensstemmelse med stk. 1
b)
deres indhold er praktisk anvendeligt i hele Fællesskabet for de brancher, som de gælder for, og
c)
de er hensigtsmæssige som middel til at nå målene i denne forordning.
5. Fortegnelsen offentliggøres i L-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende. Titlerne og referencerne til kodekserne offentliggøres i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende.
KAPITEL 6
ALMINDELIGE OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 27
Gennemførelsesforanstaltninger
1. Kommissionen kan ændre bilagene for at tilpasse dem til den videnskabelige og teknologiske udvikling.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, herunder ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 28, stk. 4.
2. Andre gennemførelsesforanstaltninger, der er nødvendige for anvendelsen af denne forordning, vedtages efter forskriftsproceduren i artikel 28, stk. 3, medmindre andet udtrykkeligt er anført.
Artikel 28
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, som er nedsat ved artikel 58 i forordning (EF) nr. 178/2002 (i det følgende benævnt »komitéen«).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
4. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
5. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1, 2, 4 og 6, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
6. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk.1-4, og stk. 5, litra b), og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Fristerne i artikel 5a, stk. 3, litra c), og stk. 4, litra b) og e), i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til henholdsvis to måneder, en måned og to måneder.
Artikel 29
Ændring af forordning (EF) nr. 1831/2003
I artikel 16 i forordning (EF) nr. 1831/2003 foretages følgende ændringer:
1)
I stk. 1 foretages følgende ændringer:
a)
Litra d) affattes således:
»d)
i givet fald det godkendelsesnummer, der er tildelt den virksomhed, der fremstiller eller markedsfører fodertilsætningsstoffet eller forblandingen i overensstemmelse med artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 183/2005 af 12. januar 2005 om krav til foderstofhygiejne (28) eller, alt efter hvad der er relevant, med artikel 5 i direktiv 95/69/EF
b)
I stk. 1 tilføjes følgende afsnit i slutningen:
»For så vidt angår forblandinger finder litra b), d), e) og g) ikke anvendelse på de deri anvendte fodertilsætningsstoffer.«
2)
Stk. 3 affattes således:
»3. Ud over oplysningerne i stk. 1 forsynes emballagen eller beholderen for et fodertilsætningsstof, der tilhører en funktionel gruppe angivet i bilag III, eller for en forblanding indeholdende et tilsætningsstof, der tilhører en funktionel gruppe angivet i bilag III, med de i samme bilag omhandlede oplysninger, der skal være tydelige, let læselige og ikke må kunne slettes.«
3)
Stk. 4 affattes således:
»4. I tilfælde af forblandinger skal ordet »forblanding« fremgå af mærkningen. Bærestoffer skal, når der er tale om fodermidler, angives i overensstemmelse med artikel 17, stk. 1, litra e), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2009 af 13. juli 2009 om markedsføring og anvendelse af foder (29), og når vand anvendes som bærestof, angives forblandingens vandindhold. Der må kun angives én dato for mindste holdbarhed for hver forblanding som helhed; en sådan dato for mindsteholdbarhed fastsættes på grundlag af datoen for mindsteholdbarhed for hver enkelt af forblandingens bestanddele.
Artikel 30
Ophævelse
Artikel 16 i direktiv 70/524/EØF og direktiv 79/373/EØF, 80/511/EØF, 82/471/EØF, 83/228/EØF, 93/74/EØF, 93/113/EF og 96/25/EF og beslutning 2004/217/EF ophæves med virkning fra den 1. september 2010.
Henvisninger til de ophævede direktiver og den ophævede beslutning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag IX.
Artikel 31
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre gennemførelsen heraf. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning.
Medlemsstaterne giver senest den 1. september 2010 Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og meddeler omgående senere ændringer af betydning for bestemmelserne.
Artikel 32
Overgangsbestemmelser
1. Uanset artikel 33, stk. 2, kan foder, der er blevet markedsført eller mærket i overensstemmelse med direktiv 79/373/EØF, 82/471/EØF, 93/74/EØF og 96/25/EF før den 1. september 2010, fortsat markedsføres, indtil lagrene er opbrugt.
2. Uanset artikel 8, stk. 2, kan de i den artikel omtalte fodertyper, som allerede er blevet markedsført lovligt før den 1. september 2010, fortsat markedsføres, indtil der er truffet en afgørelse om en ansøgning om ajourføring af listen over anvendelsesområder, jf. artikel 10, forudsat at en sådan ansøgning er blevet fremsat før den 1. september 2010.
3. Uanset denne forordnings bilag I, punkt 1, kan fodermidler markedsføres og anvendes, indtil der fastsættes en specifik maksimumsgrænse for kemiske urenheder fra fremstillingsprocessen og fra tekniske hjælpestoffer, forudsat at de mindst opfylder betingelserne i del A, afsnit II, punkt 1, i bilaget til direktiv 96/25/EF. Denne undtagelse ophører den 1. september 2012.
4. Der kan træffes foranstaltninger med henblik på at lette overgangen til anvendelse af denne forordning. Det kan navnlig præciseres, på hvilke betingelser foder kan mærkes i overensstemmelse med denne forordning, før den tages i anvendelse. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, herunder ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 28, stk. 4.
Artikel 33
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. september 2010.
Artikel 31 og 32 anvendes dog fra datoen for denne forordnings ikrafttræden.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. juli 2009.
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 767/2009
ze dne 13. července 2009
o uvádění na trh a používání krmiv, o změně nařízení (ES) č. 1831/2003 a o zrušení směrnice Rady 79/373/EHS, směrnice Komise 80/511/EHS, směrnic Rady 82/471/EHS, 83/228/EHS, 93/74/EHS, 93/113/ES a 96/25/ES a rozhodnutí Komise 2004/217/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 a čl. 152 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Zajišťování vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a zdraví zvířat je jedním ze základních cílů potravinového práva, jak stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (3). Uvedené nařízení rovněž zřídilo přístup založený na tom, že bezpečnost potravin musí být zajištěna od zemědělské produkce až po spotřebu, a označilo krmiva za citlivou fázi na začátku potravinového řetězce. Jedním ze základních cílů tohoto nařízení je zajistit vysokou úroveň ochrany veřejného zdraví.
(2)
Vzhledem k tomu, že většina materiálů používaných k výrobě krmiv jsou zemědělské produkty uvedené v příloze I Smlouvy, představuje výroba krmiv pro evropské zemědělské produkty významné odbytiště. Krmivo má navíc klíčový význam pro 5 milionů chovatelů hospodářských zvířat ve Společenství, protože se jedná o nejvýznamnější položku nákladů.
(3)
Krmiva mohou být ve formě krmných surovin, krmných směsí, doplňkových látek, premixů nebo medikovaných krmiv. Pravidla pro uvádění doplňkových látek na trh jsou stanovena v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat (4) a pro medikovaná krmiva ve směrnici Rady 90/167/EHS ze dne 26. března 1990, kterou se stanoví podmínky pro přípravu, uvádění na trh a používání medikovaných krmiv ve Společenství (5).
(4)
Stávající právní předpisy týkající se oběhu a používání krmných surovin a krmných směsí, které zahrnují krmiva pro zvířata v zájmovém chovu, konkrétně směrnici Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o oběhu krmných směsí (6), směrnici Rady 93/74/EHS ze dne 13. září 1993 o krmivech určených ke zvláštním účelům výživy (7) („dietní krmiva“), směrnici Rady 96/25/ES ze dne 29. dubna 1996 o oběhu a užití krmných surovin (8) a směrnici Rady 82/471/EHS ze dne 30. června 1982 o určitých produktech používaných ve výživě zvířat (9) („bioproteiny“), je třeba aktualizovat a nahradit jediným nařízením. Pro zajištění srozumitelnosti by měly být zrušeny směrnice Rady 83/228/EHS ze dne 18. dubna 1983, kterou se stanoví hlavní zásady pro vyhodnocování určitých produktů používaných ve výživě zvířat (10), a směrnice Komise 80/511/EHS ze dne 2. května 1980, kterou se povoluje v určitých případech uvádět na trh krmné směsi v neuzavřených obalech nebo nádobách (11).
(5)
V důsledku zrušení směrnice 79/373/EHS tímto nařízením by měla být také zrušena směrnice Rady 93/113/ES ze dne 14. prosince 1993 o způsobu užití enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich ve výživě zvířat a o jejich uvádění na trh (12). S ohledem na zrušení směrnice 79/373/EHS a vzhledem k tomu, že toto nařízení zahrnuje pravidla týkající se označování krmiv, která obsahují doplňkové látky, by se také měl zrušit článek 16 směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech (13), který zůstal v platnosti po zrušení směrnice 70/524/EHS nařízením (ES) č. 1831/2003.
(6)
Na rozdíl od potravin definovaných v nařízení (ES) č. 178/2002 nezahrnuje definice krmiva vodu. Navíc vzhledem k tomu, že voda se neuvádí na trh pro účely výživy zvířat, nemělo by toto nařízení obsahovat podmínky pro vodu používanou ve výživě zvířat. Mělo by se však vztahovat na krmiva, která jsou podávána ve vodě. Používání vody krmivářskými podniky upravuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 183/2005 ze dne 12. ledna 2005, kterým se stanoví požadavky na hygienu krmiv (14), jež stanoví, že má být používána čistá voda, kdykoli je to nutné, pro předcházení kontaminaci, která by se mohla ukázat jako nebezpečná, a že voda používaná při výrobě krmiva má mít vhodnou jakost.
(7)
Vzhledem k riziku kontaminace krmivového a potravinového řetězce je vhodné, aby se toto nařízení uplatnilo na krmivo jak pro zvířata určená k produkci potravin, tak pro zvířata neurčená k produkci potravin, včetně volně žijících zvířat.
(8)
Povinnosti provozovatelů krmivářských podniků stanovené v nařízeních (ES) č. 178/2002 a (ES) č. 183/2005 by se měly použít obdobně na krmiva pro zvířata neurčená k produkci potravin.
(9)
Aby bylo zajištěno dodržování tohoto nařízení, měly by členské státy provádět úřední kontroly v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (15). Uvedené kontroly by se měly vztahovat nejen na údaje povinného, ale také dobrovolného označování. Aby bylo možné kontrolovat údaje o složení, měly by být stanoveny přípustné tolerance hodnot uvedených v označení.
(10)
Za účelem řízení rizik spojených s bezpečností krmiv by měl být do přílohy tohoto nařízení začleněn seznam materiálů, jejichž uvádění na trh pro účely výživy zvířat je zakázáno, v současnosti obsažený v rozhodnutí Komise 2004/217/ES (16), spolu se seznamem materiálů, jejichž uvádění na trh pro účely výživy zvířat je omezeno. Existence takové přílohy by se však neměla vykládat tak, že všechny produkty v ní neuvedené mohou být jako takové považovány za bezpečné.
(11)
Rozlišení mezi krmnými surovinami, doplňkovými látkami a dalšími produkty, jako jsou veterinární léčiva, má dopad na podmínky pro uvádění těchto produktů na trh. Krmné suroviny se v první řadě používají pro uspokojení potřeb zvířat, například potřeby energie, živin, minerálních látek nebo dietních vláknin. Kromě základních nutričních složek nejsou obvykle chemicky přesně vymezeny. Účinky, které lze odůvodnit vědeckým posouzením a které se týkají výhradně doplňkových látek nebo veterinárních léčiv, by měly být z objektivních použití krmných surovin vyloučeny. Je proto vhodné vypracovat nezávazné pokyny pro rozlišení mezi těmito druhy produktů. V řádně odůvodněných případech by měla mít Komise pravomoc objasnit, zda je určitý produkt pro účely tohoto nařízení krmivem.
(12)
Definice doplňkových krmiv ve směrnici 79/373/EHS vyvolala v různých členských státech problémy s uplatňováním. Za účelem uplatňování nařízení (ES) č. 183/2005 je vhodné vyjasnit rozdíl mezi doplňkovými krmivy a premixy.
(13)
Aby bylo možné uplatňovat právní předpisy jednotně, neměly by krmné suroviny a doplňková krmiva obsahovat doplňkové látky nad určitou úroveň. Avšak vysoce koncentrovaná krmiva, jako jsou lizy obsahující minerály, mohou být použita k přímému krmení, pokud jejich složení splňuje zvláštní účel výživy s ohledem na jeho příslušné určené užití. Podmínky pro použití takového krmiva by měly být uvedeny v označení, aby se zajistilo, že budou dodržena pravidla pro množství doplňkových látek v denní dávce.
(14)
Účelem směrnice 82/471/EHS je zlepšit ve Společenství zásobování krmivy používanými jako přímý nebo nepřímý zdroj proteinů. Uvedená směrnice vyžaduje, aby u veškerých možných bioproteinů proběhlo před uvedením na trh povolovací řízení. K dnešnímu dni však bylo uděleno pouze velmi málo nových povolení a nedostatek krmiv bohatých na proteiny je stále zjevný. Ukázalo se tedy, že obecný požadavek na udělení povolení před uvedením na trh je příliš přísný a že bezpečnostní rizika by namísto toho mohla být řešena zákazem rizikových produktů na základě dozoru nad trhem. V případech, kdy je výsledek posouzení rizika bioproteinu negativní, měly by být jeho oběh nebo používání zakázány. Proto by měl být zvláštní požadavek, aby u bioproteinů proběhlo obecně před uvedením na trh povolovací řízení, zrušen, v důsledku čehož bude systém bezpečnosti pro tyto produkty stejný jako pro všechny ostatní krmné suroviny. Stávající omezení a zákazy některých bioproteinů by tím neměly být dotčeny.
(15)
Ustanovení směrnice 93/74/EHS provedená směrnicí Komise 2008/38/ES ze dne 5. března 2008, kterou se stanoví seznam určených užití krmiv pro zvláštní účely výživy (17), se osvědčila. Takto vytvořený seznam určených užití krmiv by měl být tudíž zachován a toto nařízení by mělo obsahovat ustanovení o jeho aktualizaci. K účinnosti a bezpečnosti takových krmiv by měl být konzultován zejména Evropský úřad pro bezpečnost potravin, existují-li na základě dostupných vědeckých a technologických informací důvody k přesvědčení, že užití konkrétního krmiva nemusí splňovat zvláštní účel výživy, k němuž je určeno, nebo může mít nepříznivé účinky na zdraví zvířat, zdraví lidí, životní prostředí nebo životní podmínky zvířat.
(16)
Pro účely používání tvrzení týkajících se krmiva by hlavním činitelem, na nějž je nutno brát zřetel, mělo být vědecké odůvodnění a provozovatelé krmivářských podniků by měli být schopni používání těchto tvrzení odůvodnit. Tvrzení může být vědecky odůvodněno tím, že se přihlédne ke všem dostupným vědeckým údajům a zváží se důkazy.
(17)
Označení slouží pro účely dodržování předpisů, sledovatelnosti a kontroly. Kromě toho by označení mělo poskytovat nezbytné informace kupujícím, aby mohli provést optimální výběr podle svých potřeb, a mělo by být důsledné, logické, transparentní a srozumitelné. Jelikož kupující, zejména chovatelé hospodářských zvířat, provádějí výběr nejen v místě prodeje, kde si mohou balení krmiva prohlédnout, musí se požadavky týkající se informací poskytnutých v označení vztahovat nejen na etikety na produktu, ale také na další způsoby komunikace mezi prodejcem a kupujícím. Uvedené požadavky by se měly vztahovat také na obchodní úpravu krmiv a související reklamu.
(18)
V označení se poskytují povinné i dobrovolné informace. Povinné informace by měly být spojením obecných požadavků na označování, zvláštních požadavků pro krmné suroviny nebo krmné směsi a doplňkových požadavků v případě dietních krmiv, kontaminovaných krmiv a krmiv pro zvířata v zájmovém chovu.
(19)
Stávající situace, pokud jde o chemické nečistoty pocházející z procesu výroby krmných surovin a z pomocných technických látek, je neuspokojivá. Aby se zajistila vysoká úroveň bezpečnosti krmiv, a tím i vysoká úroveň ochrany veřejného zdraví, jakož i větší transparentnost, je třeba přijmout ustanovení určující přijatelné úrovně chemických nečistot v souladu s osvědčenými postupy, jak stanoví nařízení (ES) č. 183/2005.
(20)
Zásada, že v označení musí být uvedeny pouze určité doplňkové látky, pokud jsou použity v krmných surovinách a krmných směsích, se osvědčila. Kategorizace vyplývající z nařízení (ES) č. 1831/2003 však vyžaduje aktualizaci a modernizaci v souvislosti se skutečností, že zejména majitelé zvířat v zájmovém chovu mohou být označením některých doplňkových látek uvedeni v omyl.
(21)
V důsledku krize související s bovinní spongiformní encefalopatií (BSE) a dioxiny byla z podnětu Evropského parlamentu v roce 2002 směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/2/ES ze dne 28. ledna 2002, kterou se mění směrnice Rady 79/373/EHS o oběhu krmných směsí (18), zavedena povinnost uvádět hmotnostní procentní podíly všech krmných surovin zapracovaných do krmných směsí. Vedle toho byla úroveň bezpečnosti potravin a krmiv výrazně zlepšena v důsledku přijetí nařízení (ES) č. 178/2002 a nařízení (ES) č. 183/2005 a prováděcích opatření k nim, zejména díky tomu, že byl položen důraz na odpovědnost provozovatelů krmivářských a potravinářských podniků, díky zdokonalení systému sledovatelnosti, zavedení principu analýzy rizik a kritických kontrolních bodů (HACCP) v krmivářských podnicích a vytvoření pokynů pro správnou hygienickou praxi v krmivářských podnicích. S ohledem na tyto pozitivní výsledky, které se odrážejí v oznámeních v rámci systému včasné výměny informací pro potraviny a krmiva (RASFF), není povinnost uvádět hmotnostní procentní podíly všech krmných surovin zapracovaných do krmných směsí v označeních nadále nezbytná k tomu, aby se zajistila vysoká úroveň bezpečnosti krmiv, a tím i vysoká úroveň ochrany veřejného zdraví. Přesné procentní podíly však mohou být uváděny dobrovolně za účelem poskytování vhodných informací kupujícím. Kromě toho mají příslušné orgány přístup k informacím o přesných hmotnostních procentních podílech všech krmných surovin zapracovaných do krmných směsí, a proto by měly mít možnost v případě jakékoli naléhavé situace týkající se zdraví lidí či zvířat nebo životního prostředí a v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (19) poskytnout kupujícím další informace.
(22)
Aby byl kupující řádně informován a nebyl uváděn v omyl, měl by se však přesný hmotnostní procentní podíl vyžadovat v případech, kdy je příslušná krmná surovina v označení krmné směsi zdůrazněna.
(23)
Uvedení krmných surovin zapracovaných do krmných směsí v sestupném pořadí podle hmotnosti již poskytuje důležité informace o složení. V některých případech, kdy není výrobce povinen údaje v označení uvádět, by měl být kupující oprávněn vyžádat si doplňkové informace. V těchto případech by měla být zachována odchylka ±15 % deklarované hodnoty.
(24)
Měla by být chráněna práva duševního vlastnictví výrobců. Při prosazování těchto práv duševního vlastnictví by se měla uplatňovat směrnice 2004/48/ES. Je třeba také uznat, že kvantitativní složení krmné směsi, na rozdíl od názvů v ní obsažených krmných surovin, je možné za určitých podmínek považovat za důvěrné informace, které je třeba chránit.
(25)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES ze dne 7. května 2002 o nežádoucích látkách v krmivech (20) neupravuje označování krmiv s nadměrným obsahem nežádoucích látek. Proto by měla být přijata ustanovení zaměřená na zajištění vhodného označování a řádné uplatňování zákazu ředění stanoveného v článku 5 uvedené směrnice do doby, než bude takové kontaminované krmivo detoxikováno v detoxikačním provozu schváleném v souladu s čl. 10 odst. 2 nebo 3 nařízení (ES) č. 183/2005 nebo než bude vyčištěno.
(26)
Měly by být stanoveny odchylky od obecných požadavků na označování, pokud jejich uplatňování není nezbytné pro ochranu zdraví lidí nebo zvířat nebo zájmů spotřebitele a pokud by představovalo neúměrnou zátěž pro výrobce nebo provozovatele krmivářských podniků odpovědné za označování. Na základě zkušeností by takové odchylky měly být stanoveny zejména s ohledem na krmiva dodaná jedním zemědělcem druhému zemědělci za účelem použití v jeho hospodářství, pro malá množství, pro krmné směsi obsahující nejvýše tři krmné suroviny a pro směsi z celých zrn, semen a plodů rostlin.
(27)
Obecně by měly být krmné směsi uváděny na trh v uzavřených nádobách, ale měly by být stanoveny vhodné odchylky, pokud uplatňování tohoto požadavku není nezbytné k ochraně zdraví lidí či zvířat nebo zájmů spotřebitele a pokud by pro provozovatele krmivářských podniků představovalo nadměrnou zátěž.
(28)
Část B přílohy směrnice 96/25/ES a sloupce 2 až 4 přílohy směrnice 82/471/EHS obsahují seznamy s názvy, popisy a ustanoveními o označování pro některé krmné suroviny. Uvedené seznamy usnadňují výměnu informací o vlastnostech produktu mezi výrobcem a kupujícím. Zkušenosti se zapojením zúčastněných subjektů za účelem stanovení dobrovolných norem prostřednictvím pokynů Společenství v oblasti hygieny krmiv byly veskrze pozitivní. Vytvoření širšího seznamu zúčastněnými subjekty by mohlo být pružnější a lépe přizpůsobené informačním potřebám uživatele, než kdyby to provedl zákonodárce. Zúčastněné subjekty se mohou rozhodnout, kolik úsilí vynaloží, v závislosti na hodnotě seznamu krmných surovin. Je proto vhodné sestavit demonstrativní katalog krmných surovin, který budou provozovatelé krmivářských podniků používat dobrovolně, s výjimkou použití názvu krmné suroviny.
(29)
Současné seznamy krmných surovin obsažené v části B přílohy směrnice 96/25/ES a sloupcích 2 až 4 přílohy směrnice 82/471/EHS by měly představovat prvotní verzi Katalogu Společenství pro krmné suroviny. Tato prvotní verze by měla být následně doplněna na základě podnětů zúčastněných subjektů podle jejich zájmu, včetně doplnění o nově vyvíjené krmné suroviny.
(30)
V zájmu transparentnosti je vhodné, aby každá krmná surovina, která není uvedena v katalogu, byla oznámena zástupcům zúčastněných subjektů, jakmile je poprvé uvedena na trh.
(31)
Moderní označování usnadňuje existenci konkurenceschopného tržního prostředí, v němž dynamické, efektivní a inovační hospodářské subjekty mohou označování plně využít k prodeji svých produktů. S ohledem na vztah mezi podniky při uvádění krmiv pro hospodářská zvířata na trh a vztah mezi výrobcem a kupujícím krmiv pro zvířata v zájmovém chovu by kodexy správného označování pro tyto dvě oblasti mohly být užitečnými prostředky pro dosažení cílů moderního označování. Tyto kodexy by měly obsahovat ustanovení, která by umožnila kupujícímu informovanou volbu. Také by měly osobě odpovědné za označování poskytovat důležité pokyny o různých aspektech označování. Kodexy mohou sloužit k výkladu rámce pro dobrovolné označování nebo pro uvádění povinného označování. Kodexy by se měly používat dobrovolně s výjimkou případů, kdy je použití kodexu uvedeno v označení.
(32)
Zapojení všech dotčených subjektů je zásadním prvkem pro zajištění kvality a vhodnosti katalogu a kodexů správného označování. Aby mohla být posílena práva uživatelů na řádné informace, musí být zohledněny jejich zájmy. To může zajistit Komise schválením katalogu a kodexů za předpokladu, že jejich obsah je proveditelný a jsou vhodné ke splnění cílů tohoto nařízení.
(33)
Členské státy by měly stanovit sankce za porušení tohoto nařízení a přijmout veškerá opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(34)
Je nezbytné přechodné období, zejména s ohledem na krmiva plnící zvláštní účel výživy a s ohledem na přijatelnou úroveň chemických nečistot pocházejících z výrobního procesu a pomocných technických látek. Mělo by být povoleno uvádění stávajících zásob na trh až do jejich vyčerpání. Dále může být vhodné určit podmínky, za kterých je možné označovat krmivo podle tohoto nařízení ještě přede dnem jeho použitelnosti.
(35)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž harmonizace podmínek uvádění na trh a používání krmiv za účelem zajištění vysoké úrovně bezpečnosti krmiv, a tím vysoké úrovně ochrany veřejného zdraví, jakož i poskytování vhodných informací pro uživatele a spotřebitele a posílení účinného fungování vnitřního trhu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(36)
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (21).
(37)
Zejména je třeba zmocnit Komisi ke změnám seznamu materiálů, jejichž použití pro účely výživy zvířat je omezeno nebo zakázáno, k povolování krmiv určených ke zvláštním účelům výživy, k vypracování seznamu kategorií označení krmných surovin pro zvířata neurčená k produkci potravin, s výjimkou kožešinových zvířat, k přijímání změn katalogu, který stanoví maximální obsah chemických nečistot, úrovně botanické čistoty nebo úrovně obsahu vlhkosti, anebo údaje nahrazující povinnou deklaraci, k přizpůsobování příloh v důsledku vědeckého a technologického vývoje a k přijímání přechodných opatření. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení, včetně jeho doplněním o nové jiné než podstatné prvky, musí být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES.
(38)
Z důvodů účinnosti by měly být lhůty obvykle použitelné v rámci regulativního postupu s kontrolou v případě schvalování aktualizace seznamu určených užití zkráceny. Pokud ze závažných naléhavých důvodů nelze dodržet lhůty obvykle použitelné v rámci regulativního postupu s kontrolou, měla by mít Komise možnost použít ke změně seznamu materiálů, jejichž uvádění na trh nebo použití pro účely výživy zvířat je omezeno nebo zakázáno, postup pro naléhavé případy stanovený v čl. 5a odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES.
(39)
Článek 16 nařízení (ES) č. 1831/2003 upravuje označování a balení doplňkových látek a premixů. Zejména uplatňování pravidel týkajících se premixů působilo odvětví a příslušným orgánům praktické problémy. Aby bylo označení premixů konzistentnější, měl by být uvedený článek změněn,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Cíl
Cílem tohoto nařízení je v souladu s obecnými zásadami stanovenými v nařízení (ES) č. 178/2002 harmonizovat podmínky pro uvádění na trh a používání krmiv, aby se zajistila vysoká úroveň bezpečnosti krmiv, a tím i vysoká úroveň ochrany veřejného zdraví, jakož i náležitá informovanost uživatelů a spotřebitelů, a aby se posílilo účinné fungování vnitřního trhu.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví pravidla pro uvádění krmiv pro zvířata určená k produkci potravin i pro zvířata neurčená k produkci potravin na trh a jejich používání ve Společenství, včetně požadavků na označování, balení a obchodní úpravu.
2. Tímto nařízením nejsou dotčeny ostatní předpisy Společenství použitelné v oblasti výživy zvířat, zejména:
a)
směrnice 90/167/EHS;
b)
směrnice 2002/32/ES;
c)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (22);
d)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu (23);
e)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (24);
f)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1830/2003 ze dne 22. září 2003 o sledovatelnosti a označování geneticky modifikovaných organismů a sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů (25);
g)
nařízení (ES) č. 1831/2003 a
h)
nařízení Rady (ES) č. 834/2007 ze dne 28. června 2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů (26).
3. Toto nařízení se nevztahuje na vodu přímo přijímanou zvířaty nebo cíleně zapracovanou do krmiva. Vztahuje se však na krmiva, která jsou určena k podávání ve vodě.
Článek 3
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí:
a)
definice „krmiva“, „krmivářského podniku“ a „uvádění na trh“ stanovené v nařízení (ES) č. 178/2002;
b)
definice „doplňkové látky“, „premixu“, „pomocných technických látek“ a „denní krmné dávky“ stanovené v nařízení (ES) č. 1831/2003 a
c)
definice „provozu“ a „příslušného orgánu“ stanovené v nařízení (ES) č. 183/2005.
2. Kromě toho se pro účely tohoto nařízení rozumí:
a)
„provozovatelem krmivářského podniku“ fyzická nebo právnická osoba odpovědná za plnění požadavků tohoto nařízení v krmivářském podniku, který řídí;
b)
„krmením zvířat orální cestou“ perorální podávání krmiv do trávícího ústrojí zvířete s cílem uspokojit nutriční potřebu zvířete nebo udržet produktivitu obvykle zdravých zvířat;
c)
„zvířetem určeným k produkci potravin“ zvíře, které je krmeno, chováno nebo drženo pro produkci potravin pro lidskou spotřebu, včetně zvířat, která nejsou používána pro lidskou spotřebu, avšak náleží ke druhům, které jsou ve Společenství běžně používány pro lidskou spotřebu;
d)
„zvířetem neurčeným k produkci potravin“ zvíře krmené, chované nebo držené, avšak nepoužívané pro lidskou spotřebu, například kožešinová zvířata, zvířata v zájmovém chovu a zvířata držená v laboratořích, zoologických zahradách nebo cirkusech;
e)
„kožešinovým zvířetem“ zvíře krmené, chované nebo držené k výrobě kožešin a nepoužívané pro lidskou spotřebu, které není určeno k produkci potravin;
f)
„zvířetem v zájmovém chovu“ zvíře neurčené k produkci potravin náležející k druhu, který je ve Společenství krmen, chován nebo držen, avšak běžně nepoužíván pro lidskou spotřebu;
g)
„krmnými surovinami“ produkty rostlinného nebo živočišného původu, jejichž hlavním účelem je uspokojit nutriční potřebu zvířat, v přírodním stavu, čerstvé nebo konzervované, a výrobky získané jejich průmyslovým zpracováním, jakož i organické nebo anorganické látky, obsahující doplňkové látky či nikoliv, které jsou určeny ke krmení zvířat orální cestou, ať již jako takové, po zpracování, pro přípravu krmných směsí nebo jako nosiče do premixů;
h)
„krmnou směsí“ směs alespoň dvou krmných surovin, obsahující doplňkové látky či nikoliv, která je určena ke krmení zvířat orální cestou v podobě kompletního nebo doplňkového krmiva;
i)
„kompletním krmivem“ krmná směs, která vzhledem ke svému složení pokrývá denní krmnou dávku;
j)
„doplňkovým krmivem“ krmná směs, která má vysoký obsah určitých látek, ale vzhledem ke svému složení pokrývá denní krmnou dávku pouze tehdy, je-li použita v kombinaci s jinými krmivy;
k)
„minerálním krmivem“ doplňkové krmivo obsahující alespoň 40 % hrubého popela;
l)
„mléčnou krmnou směsí“ krmná směs podávaná v suchém stavu nebo po rozpuštění v předepsaném množství tekutiny, určená ke krmení mladých zvířat jako doplněk nebo náhrada postkolostrálního mléka anebo pro mladá zvířata, například pro krmení telat, jehňat nebo kůzlat určených k porážce;
m)
„nosičem“ látka, která se používá k rozpouštění, ředění, disperzi nebo jiné fyzikální úpravě doplňkové látky s cílem usnadnit manipulaci s ní, její aplikaci nebo použití, aniž přitom ovlivňuje její technologickou funkci a aniž vykazuje jakýkoli vlastní technologický účinek;
n)
„zvláštním účelem výživy“ účel uspokojení zvláštních nutričních potřeb zvířat, jejichž proces trávení, absorpce nebo metabolismus jsou nebo mohou být dočasně či nezvratně narušeny, a kterým tudíž může prospět požití krmiv odpovídajících jejich stavu;
o)
„krmivem určeným ke zvláštním účelům výživy“ krmivo, které může uspokojit zvláštní účel výživy z důvodu svého zvláštního složení nebo způsobu výroby, kterými se zřetelně odlišuje od běžného krmiva. Krmivo určené ke zvláštním účelům výživy nezahrnuje medikovaná krmiva ve smyslu směrnice 90/167/EHS;
p)
„kontaminovaným krmivem“ krmivo, které obsahuje nežádoucí látky s obsahem vyšším, než je přijatelné podle směrnice 2002/32/ES;
q)
„dobou minimální trvanlivosti“ doba, během níž osoba odpovědná za označování zaručuje, že si krmivo v náležitých skladovacích podmínkách uchová své deklarované vlastnosti; uvedena smí být pouze jedna doba minimální trvanlivosti krmiva jako celku a stanoví se na základě doby minimální trvanlivosti každé jednotlivé složky krmiva;
r)
„šarží“ nebo „partií“ identifikovatelné množství krmiva, které má vykazovat jednotné vlastnosti, jako je původ, druh, typ balení, balírna, dodavatel nebo označení; a v případě výrobního procesu jednotka vyrobeného množství z jednoho výrobního zařízení za použití jednotných výrobních parametrů nebo řada takových jednotek, pokud jsou vyráběny kontinuálně a skladovány společně;
s)
„označením“ opatření krmiva jakýmikoli slovy, údaji, ochrannými známkami, obchodní značkou, vyobrazením nebo symbolem s umístěním této informace na jakémkoliv prostředku, který na takové krmivo odkazuje nebo ho provází, jako například na obalu, nádobě, sdělení, etiketě, dokladu, krčku, objímce nebo na internetu, a to i pro účely reklamy;
t)
„etiketou“ jakýkoli štítek, značka, známka, obrazový nebo jiný způsob popisu, napsané, vytištěné, natištěné pomocí šablony, vyznačené, vyražené nebo vytlačené na obalu krmiva nebo na nádobě s krmivem nebo k nim připevněné, a
u)
„obchodní úpravou“ tvar, vzhled nebo balení a obalové materiály použité pro krmivo, způsob jeho úpravy a předkládání.
KAPITOLA 2
OBECNÉ POŽADAVKY
Článek 4
Požadavky na bezpečnost a uvádění na trh
1. Krmivo smí být uváděno na trh a používáno, pouze pokud:
a)
je bezpečné a
b)
nemá přímý nepříznivý vliv na životní prostředí ani na životní podmínky zvířat.
Požadavky stanovené v článku 15 nařízení (ES) č. 178/2002 se použijí obdobně na krmivo pro zvířata neurčená k produkci potravin.
2. Kromě požadavků stanovených v odstavci 1 tohoto článku provozovatelé krmivářských podniků, kteří uvádějí krmivo na trh, zajistí, aby krmivo:
a)
bylo nezávadné, pravé, nefalšované, vhodné pro daný účel a běžné obchodní jakosti a
b)
bylo označeno, zabaleno a obchodně upraveno v souladu s tímto nařízením a dalšími platnými právními předpisy Společenství.
Požadavky stanovené v článku 16 nařízení (ES) č. 178/2002 se použijí obdobně na krmivo pro zvířata neurčená k produkci potravin.
3. Krmivo musí splňovat technická ustanovení týkající se nečistot a dalších chemických znaků stanovených v příloze I.
Článek 5
Odpovědnost a povinnosti krmivářských podniků
1. Provozovatelé krmivářských podniků jsou povinni obdobně plnit povinnosti stanovené v článcích 18 a 20 nařízení (ES) č. 178/2002 a v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 183/2005 ve vztahu ke krmivu pro zvířata neurčená k produkci potravin.
2. Osoba odpovědná za označování krmiva zpřístupní příslušným orgánům veškeré informace o složení nebo deklarovaných vlastnostech krmiva, které tato osoba uvádí na trh, což umožní ověřit správnost informací uvedených v označení, včetně přesných hmotnostních procentních podílů krmných surovin použitých v krmných směsích.
3. V případě jakékoli naléhavé situace týkající se lidského zdraví či zdraví zvířat nebo životního prostředí, a aniž je dotčena směrnice 2004/48/ES, může příslušný orgán poskytnout kupujícímu informace, které má k dispozici podle odstavce 2, jestliže po zvážení oprávněných zájmů výrobce i kupujícího shledá, že je poskytnutí těchto informací odůvodněné. Příslušný orgán může případně podmínit poskytnutí informací tím, že kupující podepíše doložku mlčenlivosti.
Článek 6
Omezení a zákaz
1. Krmivo nesmí obsahovat materiály, jejichž uvádění na trh nebo použití pro účely výživy zvířat je omezeno nebo zakázáno, nebo z nich sestávat. Seznam těchto materiálů je obsažen v příloze III.
2. Komise mění seznam materiálů, jejichž uvádění na trh nebo použití pro účely výživy zvířat je omezeno nebo zakázáno, s přihlédnutím zejména k vědeckým důkazům, technologickému vývoji, oznámením v rámci systému včasné výměny informací pro potraviny a krmiva (RASFF) nebo výsledkům úředních kontrol podle nařízení (ES) č. 882/2004.
Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení jeho doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 28 odst. 4.
Ze závažných naléhavých důvodů může Komise k přijetí těchto opatření použít postup pro naléhavé případy podle čl. 28 odst. 5.
KAPITOLA 3
UVÁDĚNÍ SPECIFICKÝCH DRUHŮ KRMIV NA TRH
Článek 7
Vlastnosti druhů krmiv
1. Komise může regulativním postupem podle čl. 28 odst. 3 přijmout pokyny objasňující rozlišení mezi krmnými surovinami, doplňkovými látkami a jinými produkty, jako jsou například veterinární léčiva.
2. Je-li to nezbytné, může Komise přijmout opatření s cílem objasnit, zda je určitý produkt pro účely tohoto nařízení krmivem.
Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení jeho doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 28 odst. 4.
Článek 8
Obsah doplňkových látek
1. Aniž jsou dotčeny podmínky použití stanovené v příslušném právním předpise, kterým se povoluje daná doplňková látka, nesmějí krmné suroviny a doplňkové krmivo obsahovat úrovně doplňkových látek, které více než stonásobně nebo v případě kokcidiostatik a histomonostatik více než pětinásobně překračují příslušný stanovený maximální obsah v kompletním krmivu.
2. Úroveň stonásobku příslušného stanoveného maximálního obsahu v kompletním krmivu, uvedenou v odstavci 1, je možné překročit pouze tehdy, odpovídá-li složení dotyčného produktu zvláštnímu účelu výživy s ohledem na příslušné určené užití podle článku 10 tohoto nařízení. Podmínky použití tohoto krmiva se dále stanoví v seznamu určených užití. Provozy řízené výrobcem tohoto krmiva, které používají doplňkové látky uvedené v kapitole 2 přílohy IV nařízení (ES) č. 183/2005, musí být schváleny v souladu s čl. 10 bodem 1 písm. b) uvedeného nařízení.
Článek 9
Uvádění krmiva určeného ke zvláštním účelům výživy na trh
Krmivo určené ke zvláštním účelům výživy smí být uváděno na trh jako takové pouze tehdy, je-li jeho určené užití uvedeno na seznamu určených užití sestaveném v souladu s článkem 10 a má-li hlavní nutriční vlastnosti pro příslušný zvláštní účel výživy stanovené v uvedeném seznamu.
Článek 10
Seznam určených užití krmiva určeného ke zvláštním účelům výživy
1. Komise může aktualizovat seznam určených užití, jenž je stanoven ve směrnici 2008/38/ES, doplněním nebo zrušením určeného užití nebo doplněním, odstraněním nebo změnou podmínek, které se zvláštním určeným užitím souvisejí.
2. Řízení o aktualizaci seznamu určených užití lze zahájit na žádost podanou fyzickou nebo právnickou osobou usazenou ve Společenství nebo členským státem Komisi. Platná žádost musí obsahovat dokumentaci prokazující, že specifické složení krmiva vyhovuje zvláštnímu účelu výživy, k němuž je určeno, a že nemá nepříznivé účinky na zdraví zvířat, lidské zdraví, životní prostředí ani na životní podmínky zvířat.
3. Komise žádost včetně dokumentace neprodleně zpřístupní členským státům.
4. Pokud má Komise na základě dostupných vědeckých a technologických informací důvody se domnívat, že užití konkrétního krmiva případně nevyhovuje zvláštnímu účelu výživy, k němuž je určeno, nebo může mít nepříznivé účinky na zdraví zvířat, lidské zdraví, životní prostředí nebo životní podmínky zvířat, požádá do tří měsíců od obdržení platné žádosti o stanovisko Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen „úřad“). Úřad stanovisko vydá do šesti měsíců od požádání. Tato lhůta se prodlouží, kdykoli si úřad od žadatele vyžádá doplňkové informace.
5. Do šesti měsíců po obdržení platné žádosti nebo popřípadě po obdržení stanoviska úřadu přijme Komise nařízení, kterým se aktualizuje seznam určených užití, pokud jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 2.
Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení jeho doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 28 odst. 6.
6. Odchylně od odstavce 5 zastaví Komise řízení do šesti měsíců od obdržení platné žádosti nebo případně po obdržení stanoviska úřadu a rozhodne se neprovést aktualizaci, a to v jakékoli fázi řízení, pokud se domnívá, že tato aktualizace není důvodná. Komise tak učiní regulativním postupem podle čl. 28 odst. 3.
V těchto případech Komise vyrozumí přímo případného žadatele a členské státy a ve svém vyjádření uvede důvody, na jejichž základě se domnívá, že aktualizace není důvodná.
7. Komise může regulativním postupem podle čl. 28 odst. 3 přijmout prováděcí opatření týkající se vypracovávání a podávání žádostí.
KAPITOLA 4
OZNAČOVÁNÍ, OBCHODNÍ ÚPRAVA A BALENÍ
Článek 11
Zásady označování a obchodní úpravy
1. Označení a obchodní úprava krmiva nesmějí uživatele uvádět v omyl, zejména:
a)
pokud jde o určené užití nebo vlastnosti krmiva, zejména povahu, způsob výroby nebo produkce, složení, množství, trvanlivost, druhy nebo kategorie zvířat, pro které je určeno, a jiné vlastnosti;
b)
tím, že přisuzují krmivu účinky nebo vlastnosti, které nemá, nebo vyvolávají představu, že má zvláštní vlastnosti, ačkoli ve skutečnosti mají tyto vlastnosti všechna podobná krmiva, nebo
c)
pokud jde o soulad označení s katalogem Společenství a kodexy Společenství uvedenými v článcích 24 a 25.
2. Ke krmným surovinám nebo krmným směsím, které jsou uváděny na trh volně ložené nebo v neuzavřených obalech nebo nádobách v souladu s čl. 23 odst. 2, se přiloží doklad obsahující všechny údaje povinného označení požadované tímto nařízením.
3. Pokud je krmivo nabízeno k prodeji komunikačními prostředky na dálku ve smyslu článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku (27), uvádějí se údaje povinného označení požadované tímto nařízením kromě údajů uvedených v čl. 15 písm. b), d), e) a čl. 16 odst. 2 písm. c) nebo čl. 17 odst. 1 písm. d) na materiálu podporujícím prodej na dálku anebo se před uzavřením smlouvy na dálku poskytují jinými vhodnými prostředky. Údaje uvedené v čl. 15 písm. b), d), e) a čl. 16 odst. 2 písm. c) nebo čl. 17 odst. 1 písm. d) se poskytují nejpozději v okamžiku dodání krmiva.
4. Příloha II obsahuje ustanovení o označování, která doplňují ustanovení uvedená v této kapitole.
5. Povolené tolerance pro odchylky mezi hodnotami složení krmné suroviny nebo krmné směsi uvedenými v označení a hodnotami analyzovanými při úředních kontrolách v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004 jsou stanoveny v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 12
Odpovědnost
1. Osoba odpovědná za označování zajišťuje přítomnost a věcnou přesnost údajů v označení.
2. Osobou odpovědnou za označování je provozovatel krmivářského podniku, který uvádí krmivo poprvé na trh, nebo případně provozovatel krmivářského podniku, pod jehož jménem nebo obchodní firmou je krmivo uváděno na trh.
3. Provozovatelé krmivářských podniků zajišťují v míře, v níž mají jejich činnosti vliv na označování v rámci podniku, který řídí, aby informace poskytnuté jakýmikoli prostředky splňovaly požadavky tohoto nařízení.
4. Provozovatelé krmivářských podniků odpovědní za maloobchodní nebo distribuční činnosti, které nemají na označování vliv, jednají s náležitou péčí s cílem pomoci zajistit plnění požadavků na označování, zejména nedodávají krmivo, o němž na základě informací, které mají k dispozici, a jako povolané osoby vědí nebo by měli předpokládat, že uvedené požadavky nesplňuje.
5. Provozovatelé krmivářských podniků zajišťují v podnicích, které řídí, aby údaje povinného označení byly předávány v rámci celého potravinového řetězce, aby se umožnilo poskytnutí informací konečnému uživateli krmiva v souladu s tímto nařízením.
Článek 13
Tvrzení
1. Označení a obchodní úprava krmných surovin a krmných směsí může upozornit na přítomnost nebo nepřítomnost určité látky v krmivu, specifickou nutriční vlastnost nebo proces nebo specifickou funkci související s výše uvedeným, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
tvrzení je objektivní, ověřitelné příslušnými orgány a srozumitelné pro uživatele krmiva a
b)
osoba odpovědná za označování poskytne na žádost příslušného orgánu vědecké odůvodnění pravdivosti tvrzení, a to buď tak, že odkáže na veřejně dostupné vědecké důkazy, nebo prostřednictvím doloženého podnikového výzkumu. Vědecké odůvodnění musí být k dispozici v okamžiku, kdy je krmivo uvedeno na trh. Kupující mají právo upozornit příslušný orgán na své pochybnosti o pravdivosti daného tvrzení. Jestliže se ukáže, že tvrzení není dostatečně podložené, považuje se označení s ohledem na dané tvrzení za klamavé pro účely článku 11. Má-li příslušný orgán pochybnosti, zda je pravdivost daného tvrzení vědecky odůvodněná, může tento problém předložit Komisi. Komise může přijmout rozhodnutí, případně po obdržení stanoviska úřadu, poradním postupem podle čl. 28 odst. 2.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, jsou tvrzení týkající se optimalizace výživy a podpory nebo ochrany fyziologických podmínek povolena, pokud neobsahují tvrzení uvedené v odst. 3 písm. a).
3. Označení ani obchodní úprava krmných surovin a krmných směsí nesmějí obsahovat tvrzení, že krmná surovina nebo krmná směs:
a)
zabraňuje určitému onemocnění, zmírňuje ho nebo odstraňuje, s výjimkou kokcidiostatik a histomonostatik, jak je povoleno nařízením (ES) č. 1831/2003; toto písmeno se však nevztahuje na tvrzení týkající se nutriční nerovnováhy za předpokladu, že nejsou vztahována k patologickým příznakům;
b)
vykazuje zvláštní účel výživy, jak je stanoveno v seznamu určených užití podle článku 9, pokud nesplňuje požadavky v něm stanovené.
4. Specifikace týkající se požadavků stanovených v odstavcích 1 a 2 mohou být zařazeny do kodexů Společenství uvedených v článku 25.
Článek 14
Uvádění údajů v označení
1. Údaje povinného označení se uvádějí v úplnosti na nápadném místě na obalu, na nádobě, na etiketě k nim připevněné nebo v průvodním dokladu podle čl. 11 odst. 2 viditelně, jasně čitelně a nesmazatelně, v jazyce nebo alespoň v jednom z úředních jazyků členského státu nebo regionu, v němž je krmivo uváděno na trh.
2. Údaje povinného označení musí být snadno identifikovatelné a nesmějí být zakryty žádnou jinou informací. Musí být znázorněny v barvě, písmu a ve velikosti, které nezakrývají ani nezdůrazňují žádnou část informací, s výjimkou případů, kdy je cílem takového odlišení upozornit na pokyny pro bezpečné zacházení.
3. Specifikace týkající se požadavků stanovených v odstavcích 1 a 2 a uvádění údajů dobrovolného označování podle článku 22 mohou být zařazeny do kodexů Společenství uvedených v článku 25.
Článek 15
Obecné požadavky na povinné označování
Krmná surovina nebo krmná směs nesmí být uvedena na trh, pokud nejsou prostřednictvím označení uvedeny tyto údaje:
a)
druh krmiva: „krmná surovina“, „kompletní krmivo“ nebo „doplňkové krmivo“;
-
místo „kompletní krmivo“ lze použít název „kompletní mléčná krmná směs“,
-
místo „doplňkové krmivo“ lze použít název „minerální krmivo“ nebo „doplňková mléčná krmná směs“,
-
pro zvířata v zájmovém chovu kromě psů a koček lze místo „kompletní krmivo“ nebo „doplňkové krmivo“ použít název „krmná směs“;
b)
jméno nebo obchodní firma a adresa provozovatele krmivářského podniku odpovědného za označování;
c)
je-li osobě odpovědné za označování přiděleno, schvalovací číslo provozu udělené v souladu s článkem 13 nařízení (ES) č. 1774/2002 v případě provozů povolených podle čl. 23 odst. 2 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1774/2002, podle článku 17 nařízení (ES) č. 1774/2002 nebo podle článku 10 nařízení (ES) č. 183/2005. Pokud má osoba odpovědná za označování několik schvalovacích čísel, použije číslo udělené v souladu s nařízením (ES) č. 183/2005;
d)
referenční číslo šarže nebo partie;
e)
u pevných produktů čistá hmotnost a u tekutých produktů čistá hmotnost nebo čistý objem;
f)
seznam doplňkových látek uvedený pod záhlavím „doplňkové látky“ v souladu s kapitolou I přílohy VI nebo popřípadě přílohy VII, aniž jsou dotčena ustanovení o označení podle právního předpisu, kterým se příslušná doplňková látka povoluje, a
g)
obsah vlhkosti v souladu s bodem 6 přílohy I.
Článek 16
Zvláštní požadavky na povinné označování krmných surovin
1. Vedle požadavků stanovených v článku 15 musí označení krmných surovin také obsahovat:
a)
název krmné suroviny; název se používá v souladu s čl. 24 odst. 5, a
b)
povinnou deklaraci odpovídající příslušné kategorii, jak je uvedeno v seznamu v příloze V; povinná deklarace může být nahrazena údaji stanovenými v katalogu Společenství uvedeném v článku 24, které se vztahují k jednotlivým krmným surovinám příslušné kategorie.
2. Vedle požadavků uvedených v odstavci 1 musí označení krmných surovin, pokud v nich jsou obsaženy doplňkové látky, obsahovat:
a)
druhy nebo kategorie zvířat, pro které je krmivo určeno, jestliže příslušné doplňkové látky nebyly povoleny pro všechny druhy zvířat nebo byly povoleny, avšak s maximálními limity pro některé druhy;
b)
návod ke správnému použití v souladu s bodem 4 přílohy II v případě, že je stanoven maximální obsah dané doplňkové látky, a
c)
dobu minimální trvanlivosti u jiných než technologických doplňkových látek.
Článek 17
Zvláštní požadavky na povinné označování krmných směsí
1. Vedle požadavků stanovených v článku 15 musí označení krmné směsi také obsahovat:
a)
druhy nebo kategorie zvířat, kterým je krmná směs určena;
b)
návod ke správnému použití s uvedením účelu, k němuž je krmivo určeno; tento návod musí být v souladu s bodem 4 přílohy II, pokud se na něj uvedený bod vztahuje;
c)
v případech, kdy výrobce není osobou odpovědnou za označování:
-
jméno nebo obchodní firmu a adresu výrobce, nebo
-
schvalovací číslo výrobce uvedené v čl. 15 písm. c) nebo identifikační číslo podle článku 9, 23 nebo 24 nařízení (ES) č. 183/2005; pokud takové číslo není k dispozici, identifikační číslo přidělené na žádost výrobce nebo dovážejícího provozovatele krmivářského podniku v souladu s formátem stanoveným v kapitole II přílohy V nařízení (ES) č. 183/2005;
d)
dobu minimální trvanlivosti v souladu s těmito požadavky:
-
slova „Spotřebujte do …“, za nimiž následuje datum uvádějící určitý den u krmiv snadno podléhajících zkáze v důsledku rozkladných procesů,
-
slova „Minimální trvanlivost do …“, za nimiž následuje datum uvádějící určitý měsíc u ostatních krmiv.
Pokud je v označení uvedeno datum výroby, může být toto datum označující dobu minimální trvanlivosti uvedeno také jako „… (lhůta ve dnech nebo měsících) od data výroby“;
e)
seznam krmných surovin, z nichž je krmivo složeno, pod záhlavím „složení“, v němž je uveden název každé krmné suroviny v souladu s čl. 16 odst. 1 písm. a) a jsou vyjmenovány uvedené krmné suroviny v sestupném pořadí podle hmotnosti vypočítané na základě obsahu vlhkosti v krmné směsi; uvedený seznam může obsahovat hmotnostní procentní podíly, a
f)
povinné deklarace stanovené v kapitole II přílohy VI nebo popřípadě přílohy VII.
2. Pro seznam uvedený v odst. 1 písm. e) platí tyto požadavky:
a)
uvádí se název a hmotnostní procentní podíl krmné suroviny, pokud je její přítomnost zdůrazněna v označení slovy, obrázky nebo graficky;
b)
nejsou-li hmotnostní procentní podíly krmných surovin obsažených v krmné směsi pro zvířata určená k produkci potravin uvedeny v označení, poskytne osoba odpovědná za označování kupujícímu na požádání informace o kvantitativním složení s odchylkou ± 15 % od hodnoty podle receptury krmiva, aniž je dotčena směrnice 2004/48/ES, a
c)
je-li krmná směs určena pro zvířata neurčená k produkci potravin, s výjimkou kožešinových zvířat, může se uvedení specifického názvu krmné suroviny nahradit názvem kategorie, do které krmné suroviny patří.
3. V případě jakékoli naléhavé situace týkající se lidského zdraví či zdraví zvířat nebo životního prostředí, a aniž je dotčena směrnice 2004/48/ES, může příslušný orgán poskytnout kupujícímu informace, které má k dispozici podle čl. 5 odst. 2, jestliže po zvážení oprávněných zájmů výrobce i kupujícího shledá, že je poskytnutí těchto informací odůvodněné. Příslušný orgán může případně podmínit poskytnutí informací tím, že kupující podepíše doložku mlčenlivosti.
4. Pro účely odst. 2 písm. c) Komise sestaví seznam kategorií krmných surovin, které lze uvést místo jednotlivých krmných surovin v označení krmiva pro zvířata neurčená k produkci potravin, s výjimkou kožešinových zvířat.
Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení jeho doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 28 odst. 4.
Článek 18
Doplňkové povinné požadavky na označování krmiva určeného ke zvláštním účelům výživy
Vedle obecných povinných požadavků stanovených v článcích 15, 16 a 17, jsou-li použitelné, musí označení krmiva určeného ke zvláštním účelům výživy také obsahovat:
a)
upřesňující výraz „dietní“, výhradně v případě krmiva určeného ke zvláštním účelům výživy, vedle názvu krmiva podle čl. 15 písm. a);
b)
údaje předepsané pro příslušné určené užití ve sloupcích 1 až 6 seznamu určených užití podle článku 9 a
c)
údaj o tom, že by před použitím krmiva nebo před prodloužením jeho doby použití mělo být vyžádáno vyjádření odborníka na výživu nebo veterinárního lékaře.
Článek 19
Doplňkové povinné požadavky na označování krmiva pro zvířata v zájmovém chovu
Na etiketě krmiva pro zvířata v zájmovém chovu se uvádí bezplatné telefonní číslo nebo jiný vhodný kontakt, aby kupující mohl vedle povinných údajů získat informace:
a)
o doplňkových látkách obsažených v krmivu pro zvířata v zájmovém chovu a
b)
o krmných surovinách v něm obsažených, které jsou označeny podle kategorií, jak je uvedeno v čl. 17 odst. 2 písm. c).
Článek 20
Doplňkové povinné požadavky na označování nevyhovujícího krmiva
1. Vedle požadavků stanovených v článcích 15, 16, 17 a 18 musí označení krmiva, které nesplňuje požadavky práva Společenství uvedené v příloze VIII, jako jsou například kontaminovaná krmiva, obsahovat údaje stanovené v uvedené příloze.
2. Komise může pozměnit přílohu VIII tak, aby odpovídala vývoji právních předpisů, pokud jde o vývoj norem.
Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení jeho doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 28 odst. 4.
Článek 21
Odchylky
1. Údaje podle čl. 15 písm. c), d), e) a g) a čl. 16 odst. 1 písm. b) se nevyžadují, pokud kupující před každou transakcí písemně potvrdí, že tyto informace nevyžaduje. Transakce může sestávat z několika zásilek.
2. Na zabaleném krmivu mohou být údaje podle čl. 15 písm. c), d) a e) a čl. 16 odst. 2 písm. c) nebo čl. 17 odst. 1 písm. c), d) a e) uvedeny na obalu mimo umístění etikety podle čl. 14 odst. 1. V takových případech se uvede, kde se tyto údaje nacházejí.
3. Aniž je dotčena příloha I nařízení (ES) č. 183/2005, nejsou údaje podle čl. 15 písm. c), d), e) a g) a čl. 16 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení povinné pro krmné suroviny, které neobsahují doplňkové látky, s výjimkou konzervantů nebo doplňkových látek k silážování, a které jsou vyrobeny a dodány provozovatelem krmivářského podniku v souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 183/2005 uživateli krmiva v prvovýrobě pro použití v jeho vlastním hospodářství.
4. Povinné deklarace podle čl. 17 odst. 1 písm. f) se nevyžadují u směsí z celých zrn, semen a plodů rostlin.
5. V případě krmných směsí složených nejvýše ze tří krmných surovin se údaje podle čl. 17 odst. 1 písm. a) a b) nevyžadují, pokud jsou použité krmné suroviny jasně uvedeny v označení.
6. U množství nepřesahujících 20 kg krmných surovin nebo krmných směsí určených pro konečného uživatele a prodávaných jako volně ložené může být kupující o údajích podle článku 15, 16 a 17 informován prostřednictvím vhodného sdělení v místě prodeje. V tomto případě se údaje podle čl. 15 písm. a) a čl. 16 odst. 1 nebo popřípadě čl. 17 odst. 1 písm. a) a b) poskytnou kupujícímu nejpozději na faktuře nebo společně s ní.
7. U množství krmiva pro zvířata v zájmovém chovu, které se prodává v baleních s několika nádobami, se údaje podle čl. 15 písm. b), c), f) a g) a čl. 17 odst. 1 písm. b), c), e) a f) mohou popřípadě uvést pouze na vnějším obalu namísto na každé nádobě za předpokladu, že úhrnná hmotnost balení nepřesáhne 10 kg.
8. Odchylně od tohoto nařízení mohou členské státy použít vnitrostátní předpisy pro krmivo určené pro zvířata chovaná pro vědecké nebo pokusné účely pod podmínkou, že je tento účel zřetelně uveden na etiketě. Členské státy tyto předpisy neprodleně oznámí Komisi.
Článek 22
Dobrovolné označování
1. Kromě požadavků na údaje povinného označení může označení krmné suroviny nebo krmné směsi také obsahovat údaje dobrovolného označení za předpokladu, že jsou dodrženy obecné zásady tohoto nařízení.
2. Další podmínky vztahující se na dobrovolné označení mohou být stanoveny v kodexech Společenství uvedených v článku 25.
Článek 23
Balení
1. Krmné suroviny a krmné směsi se smějí uvádět na trh jen v uzavřených obalech nebo v uzavřených nádobách. Obaly nebo nádoby musí být uzavřeny tak, aby při jejich otevření došlo k porušení uzávěru a tento uzávěr nemohl být již znovu použit.
2. Odchylně od odstavce 1 se mohou na trh uvádět jako volně ložená nebo v neuzavřených obalech nebo nádobách tato krmiva:
a)
krmné suroviny;
b)
krmné směsi získané výhradně mícháním zrn nebo celých plodů;
c)
dodávky mezi výrobci krmných směsí;
d)
dodávky krmných směsí od výrobce přímo uživateli krmiva;
e)
dodávky od výrobců krmných směsí balírnám;
f)
množství krmných směsí určených konečnému uživateli, jejichž hmotnost nepřesahuje 50 kg a které se odebírají přímo z uzavřeného obalu nebo z uzavřené nádoby, a
g)
krmné bloky nebo lizy.
KAPITOLA 5
KATALOG SPOLEČENSTVÍ PRO KRMNÉ SUROVINY A KODEXY SPOLEČENSTVÍ PRO SPRÁVNOU PRAXI OZNAČOVÁNÍ
Článek 24
Katalog Společenství pro krmné suroviny
1. Vytvoří se Katalog Společenství pro krmné suroviny (dále jen „katalog“) jako nástroj pro zlepšení označování krmných surovin a krmných směsí. Tento katalog usnadní výměnu informací o vlastnostech produktu a poskytne neuzavřený výčet krmných surovin. U každé zařazené krmné suroviny se uvedou alespoň tyto údaje:
a)
název;
b)
identifikační číslo;
c)
popis krmné suroviny, případně včetně informací o výrobním procesu;
d)
údaje nahrazující povinnou deklaraci pro účely čl. 16 odst. 1 písm. b) a
e)
glosář s definicemi různých postupů a použitých technických výrazů.
2. První verze katalogu Společenství se přijme do 21. března 2010 poradním postupem podle čl. 28 odst. 2 a do katalogu budou zařazeny položky uvedené v části B přílohy směrnice 96/25/ES a ve sloupcích 2 až 4 přílohy směrnice 82/471/EHS. Bod IV části A přílohy směrnice 96/25/ES tvoří glosář.
3. Na změny katalogu se použije postup stanovený v článku 26.
4. Tento článek se použije, aniž jsou dotčeny požadavky na bezpečnost stanovené v článku 4.
5. Používání katalogu provozovateli krmivářských podniků je dobrovolné. Název krmné suroviny uvedené v katalogu však může být použit pouze tehdy, jestliže jsou splněna všechna příslušná ustanovení katalogu.
6. Osoba uvádějící na trh poprvé krmnou surovinu, která není uvedena v katalogu, její použití okamžitě oznámí zástupcům evropských krmivářských odvětví podle čl. 26 odst. 1. Zástupci evropských krmivářských odvětví zveřejní na internetu rejstřík těchto oznámení a pravidelně jej aktualizují.
Článek 25
Kodexy Společenství pro správnou praxi označování
1. Komise podpoří vypracování dvou kodexů Společenství pro správnou praxi označování (dále jen „kodexy“), jednoho pro krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a jednoho pro krmné směsi pro zvířata určená k produkci potravin, jehož součástí může být i oddíl věnovaný krmným směsím pro kožešinová zvířata.
2. Kodexy mají zlepšovat patřičnost označování. Obsahují zejména ustanovení o uvádění údajů v označení podle článku 14, dobrovolného označování podle článku 22 a používání tvrzení podle článku 13.
3. Na sestavení a veškeré změny kodexů se použije postup stanovený v článku 26.
4. Používání kodexů provozovateli krmivářských podniků je dobrovolné. Avšak použití kteréhokoli z kodexů může být uvedeno v označení pouze za předpokladu, že jsou splněna všechna příslušná ustanovení daného kodexu.
Článek 26
Sestavení kodexů a změny katalogu Společenství a kodexů Společenství
1. Návrhy změn katalogu Společenství a návrhy kodexů, jakož i veškeré návrhy jejich změn vypracovávají a mění všichni příslušní zástupci evropských krmivářských odvětví:
a)
po konzultaci s jinými dotčenými stranami, jako jsou uživatelé krmiv;
b)
ve spolupráci s příslušnými orgány členských států a popřípadě s úřadem;
c)
s přihlédnutím k příslušným zkušenostem ze stanovisek vydaných úřadem a k vědeckému nebo technologickému vývoji.
2. Aniž je dotčen odstavec 3, přijímá Komise opatření pro účely tohoto článku poradním postupem podle čl. 28 odst. 2.
3. Přijmou se změny katalogu Společenství, jimiž se stanoví maximální obsah chemických nečistot podle bodu 1 přílohy I, úrovně botanické čistoty podle bodu 2 přílohy I, úrovně obsahu vlhkosti podle bodu 6 přílohy I nebo údaje nahrazující povinnou deklaraci podle čl. 16 odst. 1 písm. b). Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 28 odst. 4.
4. Opatření podle tohoto článku se přijmou pouze za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
byla vypracována v souladu s odstavcem 1;
b)
jejich obsah může být použit v odvětvích, kterých se týkají, v celém Společenství a
c)
jsou vhodná pro splnění cílů tohoto nařízení.
5. Katalog se zveřejní v řadě L Úředního věstníku Evropské unie. Názvy kodexů a odkazy na ně se zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
KAPITOLA 6
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 27
Prováděcí opatření
1. Komise může změnit přílohy za účelem jejich přizpůsobení vědeckému a technologickému vývoji.
Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení, včetně jeho doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 28 odst. 4.
2. Jiná prováděcí opatření nezbytná k uplatňování tohoto nařízení se přijímají regulativním postupem podle čl. 28 odst. 3, není-li výslovně stanoveno jinak.
Článek 28
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, zřízený článkem 58 nařízení (ES) č. 178/2002 (dále jen „výbor“).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
4. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
5. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1, 2, 4 a 6 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
6. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a odst. 5 písm. b) a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Lhůty stanovené v článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES jsou dva měsíce v případě čl. 5a odst. 3 písm. c), jeden měsíc v případě odst. 4 písm. b) a dva měsíce v případě odst. 4 písm. e).
Článek 29
Změna nařízení (ES) č. 1831/2003
Článek 16 nařízení (ES) č. 1831/2003 se mění takto:
1)
Odstavec 1 se mění takto:
a)
písmeno d) se nahrazuje tímto:
„d)
případně schvalovací číslo provozu, který doplňkovou látku nebo premix vyrábí nebo uvádí na trh, podle článku 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 183/2005 ze dne 12. ledna 2005, kterým se stanoví požadavky na hygienu krmiv (28), nebo případně podle článku 5 směrnice 95/69/ES;
b)
doplňuje se nový pododstavec, který zní:
„V případě premixů se písmena b), d), e) a g) nevztahují na zapracované doplňkové látky.“
2)
Odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Vedle informací uvedených v odstavci 1 musí obal nebo nádoba s doplňkovou látkou patřící do funkční skupiny uvedené v příloze III nebo s premixem obsahujícím doplňkovou látku patřící do funkční skupiny uvedené v příloze III obsahovat viditelné, jasně čitelné a nesmazatelné informace stanovené v uvedené příloze.“
3)
Odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. V případě premixů musí být na etiketě uvedeno slovo „premix“. V případě krmných surovin musí být uvedeny nosiče, v souladu s čl. 17 odst. 1 písm. e) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2009 ze dne 13. července 2009 o uvádění na trh a používání krmiv (29), a pokud je jako nosič používána voda, musí být uveden obsah vlhkosti v premixu. U každého premixu jako celku může být uvedena pouze jedna doba minimální trvanlivosti, stanovená na základě dob minimální trvanlivosti jednotlivých složek krmiva.
Článek 30
Zrušovací ustanovení
Článek 16 směrnice 70/524/EHS, směrnice 79/373/EHS, 80/511/EHS, 82/471/EHS, 83/228/EHS, 93/74/EHS, 93/113/ES a 96/25/ES a rozhodnutí 2004/217/ES se zrušují s účinkem od 1. září 2010.
Odkazy na zrušené směrnice a zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 31
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi do 1. září 2010 a neprodleně jí oznámí veškeré pozdější změny, které se jich dotýkají.
Článek 32
Přechodná opatření
1. Odchylně od čl. 33 druhého pododstavce může být krmivo uvedené na trh nebo označené v souladu se směrnicemi 79/373/EHS, 82/471/EHS, 93/74/EHS a 96/25/ES před 1. zářím 2010 uváděno na trh nebo zůstat na trhu až do vyčerpání zásob.
2. Odchylně od čl. 8 odst. 2 mohou být druhy krmiva uvedené v tomto článku, které již byly zákonně uvedeny na trh před 1. zářím 2010, uváděny na trh nebo zůstat na trhu až do přijetí rozhodnutí o žádosti o aktualizaci seznamu určených užití podle článku 10 za předpokladu, že tato žádost byla podána před 1. zářím 2010.
3. Odchylně od bodu 1 přílohy I tohoto nařízení mohou být krmné suroviny uváděny na trh a používány až do doby, kdy je stanoven specifický maximální obsah chemických nečistot pocházejících z výrobního procesu a pomocných technických látek, za předpokladu, že splňují alespoň podmínky stanovené v hlavě II části A bodě 1 přílohy směrnice 96/25/ES. Tato odchylka však pozbývá platnosti dne 1. září 2012.
4. Mohou být přijata opatření, která usnadní přechod k používání tohoto nařízení. Zejména mohou být určeny podmínky, za kterých je možné označovat krmivo podle tohoto nařízení ještě přede dnem jeho použitelnosti. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení včetně jeho doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 28 odst. 4.
Článek 33
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. září 2010.
Avšak články 31 a 32 se použijí ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. července 2009.