KOMMISSIONENS BESLUTNING af 8. juni 1994 om en fusions forenelighed med faellesmarkedet (Sag IV/M. 269 - Shell/Montecatini) (Kun den engelske udgave er autentisk) (94/811/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (1), saerlig artikel 8, stk. 2,
under henvisning til Kommissionens beslutning af 7. februar 1994 om at indlede proceduren i denne sag,
efter at have givet de deltagende virksomheder lejlighed til at udtale sig om Kommissionens indsigelser,
under henvisning til udtalelse fra Det Raadgivende Udvalg for Kontrol med Fusioner og Virksomhedsovertagelser (2), og
ud fra foelgende betragtninger:
(1) Denne procedure vedroerer et planlagt joint venture inden for polyolefinsektoren (Sophia) mellem Shell Petroleum NV (i det foelgende benaevnt »Shell« ) og Montedison Nederland NV (i det foelgende benaevnt »Montedison«), der blev anmeldt til Kommissionen den 4. januar 1994 i henhold til artikel 4 i forordning (EOEF) nr. 4064/89 (i det foelgende benaevnt »fusionsforordningen«).
(2) Den 26. januar 1994 besluttede Kommissionen efter fusionsforordningens artikel 7, stk. 2, at den anmeldte fusion fortsat skulle udskydes, og den 7. februar 1994 indledte den proceduren i sagen efter forordningens artikel 6, stk. 1, litra c).
I. PARTERNE OG FUSIONEN Parterne (3) Shell er et holdingselskab i Royal Dutch/Shell-koncernen. Montedison tilhoerer Ferruzzi-koncernen, og dets polyolefininteresser ejes af Montecatini Nederland BV gennem to datterselskaber, Himont Inc. (polyolefiner) og Moplefan Spa (senere omsaetningsled).
Den anmeldte fusion (4) Ifoelge den oprindelige fusionsplan, der blev anmeldt til Kommissionen, ville Montedison overdrage Sophia, som Shell og Montedison skulle eje med hver 50 %, alle sine polyolefininteresser paa verdensplan, herunder produktions- og markedsfoeringsinteresser, intellektuelle ejendomsrettigheder, F& U-anlaeg samt alle sine aktiviteter i de tidligere og senere omsaetningsled. Montedison ville kun bevare en rest af sine aktiviteter paa et af joint venture-selskabets markeder, idet det ville beholde rettighederne til at meddele tredjemand i USA licens paa Spheripol-processen til fremstilling af polypropylen (PP). Med hensyn til sine eksisterende joint ventures inden for PP-produktionen, Montefina (Himont/Petrofina) og NSP (Himont/Statoil), skulle Montedison efter den oprindelige fusionsplan overdrage Himonts aktiepost enten til den anden joint venture-partner (dvs. Petrofina eller Statoil), eller Himonts kapitalinteresser skulle ejes af Sophia.
(5) Shell ville overdrage joint venture-selskabet stoersteparten af sin verdensomspaendende polypropylen- og polyethylenvirksomhed (henholdsvis PP og PE), men ville holde foelgende aktiviteter uden for joint venture-selskabet:
- sin polyolefinvirksomhed i USA (et PP-produktionsanlaeg og en kapitalandel paa 50 % i et joint venture mellem Shell og Union Carbide Corporation (UCC), der driver et polypropylenanlaeg i Seadrift, Texas)
- sine interesser i tre joint venture-selskaber, hvoraf det ene, ROW, er beliggende i Europa. ROW er et joint venture mellem Shell og BASF og beskaeftiger sig med produktion og afsaetning af en lang raekke olefiner og polyolefiner
- alle sine bestaaende interesser i de tidligere omsaetningsled, isaer dampkrakningsanlaeg, der fremstiller ethylen og propylen, med undtagelse af Aubette-anlaegget i Berre i Frankrig
- visse aktiviteter i de senere omsaetningsled (Wavin BV og Symalit AG)
- sine interesser inden for polymerer, der ikke vedroerer polyolefiner.
Den aendrede fusion (6) Som foelge af Kommissionens meddelelse efter fusionsforordningens artikel 18 og de betaerkeligheder med hensyn til konkurrencen, som Kommissionen heri havde givet udtryk for, aendrede parterne den oprindelige fusionsplan ved at afgive tilsagn over for Kommissionen som anfoert i betragtning 116 til 119. Gennem disse tilsagn aendres den oprindelige fusion saaledes:
- Montedisons verdensomspaendende aktiviteter inden for PP-teknologi holdes uden for Sophia og overdrages i stedet til et selskab (Technipol), som kun Montedison ejer og kontrollerer. Technipols aktiver vil bl.a. omfatte Montedisons verdensomspaendende licensvirksomhed inden for PP-teknologi - herunder licenskontrakter, udoevelse af de tilsvarende intellektuelle ejendomsrettigheder, personale inden for afsaetning, markedsfoering og service - tilsvarende F& U-personale og anlaeg vedroerende baade proces- og katalysatorteknologien samt et pilotanlaeg til udvikling og afproevning af PP-teknologi
- Montedison/Himont traekker sig ud af Montefina og saelger sin aktiepost deri til Petrofina eller tredjemand
- Montedison overdrager Sophia sine oevrige verdensomspaendende polyolefininteresser, herunder sine verdensomspaendende interesser inden for produktion og salg af PP samt sine verdensomspaendende aktiviteter inden for andre polyolefinsektorer, herunder alle interesser i de tidligere og senere omsaetningsled. Shell bidrager til Sophia som oprindelig planlagt
- Technipol faar alle de ressourcer af finansiel eller anden art, der er noedvendige for, at Technipol kan udoeve sin virksomhed paa et permanent, rentabelt og konkurrencedygtigt grundlag, uafhaengigt af Sophia og Shell. Eventuelle forbindelser mellem Sophia eller Shell paa den ene side og Technipol paa den anden side skal etableres under fuld uafhaengighed og paa normale kommercielle vilkaar.
II. EF-DIMENSION (7) Den planlagte fusion har EF-dimension. I 1992 havde Shell og Montedison en samlet omsaetning paa verdensplan paa over 5 mia. ECU, ligesom de hver isaer havde en omsaetning paa over 250 mio. ECU i EF. Parterne havde ikke over to tredjedele af deres samlede EF-omsaetning i en og samme medlemsstat.
III. FUSION (8) Den anmeldte transaktion, som aendret ved parternes tilsagn, er en fusion som defineret i fusionsforordningens artikel 3, for som naermere omtalt nedenfor vil Sophia varetage alle en selvstaendig erhvervsvirksomheds funktioner paa et varigt grundlag, og der er ingen vaesentlig mulighed for samordning af selskabernes konkurrencemaessige adfaerd, hverken naar det gaelder de stiftende selskabers indbyrdes forhold eller deres forhold til joint venture-selskabet, som omhandlet i naevnte artikel.
Faelles kontrol (9) Shell og Montedison skal eje hver 50 % af Sophia. Ifoelge joint venture-aftalen skal stoerre beslutninger godkendes af begge parter. Dette gaelder bl.a. det samlede aarlige anlaegsbudget, fundamentale aendringer i joint venture-selskabets politik eller strategi, laantagning paa over [ . . . ] (3) mio. US $ aarligt, investeringer eller desinvesteringer paa over [ . . . ] mio. US $ samt indgaaelse eller udvidelse af raastofaftaler. Shell og Montedison vil derfor faa faelles kontrol over Sophia.
(10) Shell forventes at spille en foerende rolle i selskabets ledelse, fordi det bl.a. vil faa det afgoerende ord ved udnaevnelsen af joint venture-selskabets oeverste ansvarlige leder, ligesom de af Shell udpegede bestyrelsesmedlemmer vil kunne afgoere alle generelle spoergsmaal, undtagen spoergsmaal af fundamental eller strategisk betydning.
Joint venture-selskabet vil paa et varigt grundlag varetage alle en selvstaendig erhvervsvirksomheds funktioner (11) Sophia vil faa alle de aktiver og midler, der er noedvendige, for at det kan varetage alle en selvstaendig erhvervsvirksomheds funktioner inden for polyolefinsektoren. Hvad PP-produktionssektoren angaar, vil Montedisons virksomhed inden for PP-teknologi ganske vist blive holdt uden for joint venture-selskabet, men dette betyder ikke, at joint venture-selskabet ikke er en selvstaendig erhvervsvirksomhed paa PP-produktionsmarkedet, idet de fleste PP-producenter ikke er licensgivere af PP-teknologi, men arbejder paa licens fra en PP-teknologileverandoer. Desuden vil Sophia fortsat anvende den eksisterende PP-teknologi, og hvis Sophia skulle faa brug for at koebe teknologiske forbedringer eller andre tekniske ydelser hos Technipol, vil dette ifoelge parternes tilsagn ske paa grundlag af fuld uafhaengighed og paa normale kommercielle vilkaar.
Ingen samordning af den konkurrencemaessige adfaerd (12) Sophia vil udoeve virksomhed inden for foelgende sektorer: produktion og salg af PP, produktion og salg af PE og PE-teknologi, produktion og salg af ethylen og propylen samt aktiviteter i de senere omsaetningsled vedroerende folie og fibre. Ifoelge aendringerne i den oprindelige fusionsplan vil Sophia ikke udoeve virksomhed paa markedet for PP-teknologi som defineret i denne beslutning, fordi Montedisons verdensomspaendende teknologivirksomhed vil blive overdraget til Technipol, og fordi Shells eksisterende aktiviteter paa PP-teknologimarkedet, der er baseret paa dets samarbejde med UCC, ikke vil blive overdraget til Sophia.
(13) Som anfoert ovenfor vil Montedison overdrage Sophia alle sine verdensomspaendende polyolefininteresser, bortset fra sin PP-teknologivirksomhed, og vil dermed traekke sig ud af joint venture-selskabets markeder. Sophias andet moderselskab, Shell, vil fortsat udoeve virksomhed paa nogle af joint venture-selskabets markeder, fordi det vil holde nogle af sine polyolefininteresser uden for Sophia. Men da Shell vil overtage det samlede industrielle ansvar for joint venture-selskabet, er der i denne forbindelse ingen vaesentlige muligheder for samordning mellem Shell og Sophia efter fusionsforordningens artikel 3, stk. 2.
(14) Efter fusionen vil Sophias moderselskaber fortsat udoeve virksomhed paa markedet for PP-teknologi, for Montedisons vedkommende gennem Technipol, og for Shells vedkommende gennem Unipol-teknologien, der bestaar af UCC's proces og Shells katalysatorer. Selv om dette marked maa betragtes som et tidligere omsaetningsled i forhold til joint venture-selskabets marked for produktion og salg af PP, mener Kommissionen ikke, at Sophias eksistens som saadan goer det berettiget at antage, at moderselskaberne vil samordne deres adfaerd med hensyn til udstedelse af licenser paa PP-teknologi efter fusionsforordningens artikel 3, stk. 2.
(15) I den foreliggende sag er der en raekke faktorer, der tyder paa, at moderselskabernes ejendomsret til Sophia ikke vil foere til samordning af deres konkurrencemaessige adfaerd paa markedet for PP-teknologi. Den omsaetning, der overdrages til Technipol, udgoer kun en lille procentdel af Montedisons samlede aarlige PP-omsaetning [ . . . ] og en endnu mindre procentdel af Sophias samlede omsaetning. Ifoelge parternes tilsagn vil Technipol desuden blive drevet fuldstaendig uafhaengigt af Sophia og Shell og vil have tilstraekkelige finansielle midler. Shell faar ikke nogen aktiepost i Technipol, og Technipols samlede fortjeneste vil derfor [ . . . ] tilfalde Montedison. Som foelge heraf vil Montedison, der alene kontrollerer Technipols kommercielle strategi, formodentlig have en reel interesse i at fortsaette en aktiv licenspolitik for at opnaa det stoerst muligt afkast af sine investeringer i Technipol.
(16) Samtidig maa det erkendes, at Sophias andet moderselskab, Shell, ogsaa driver licensvirksomhed inden for PP-teknologi. Forholdet mellem de to teknologier, Spheripol og Unipol, vil dog vaere perifert. Medens Montedisons licensvirksomhed udoeves direkte gennem et helejet og fuldt kontrolleret datterselskab, vil Shells aktiviteter paa dette marked vaere baseret paa en samarbejdsaftale med tredjemand, UCC, som kontrollerer disse aktiviteter sammen med Shell, og som efter fusionen fortsat vil have en interesse i at udoeve aktiv licensvirksomhed. Shell Oil maa ogsaa formodes at have en interesse i at udoeve aktiv licensvirksomhed, da det har foretaget betydelige investeringer i et nyt katalysatoranlaeg til Unipol-teknologien, [ . . . ]. Shell anvender for oejeblikket Unipol i nogle af sine egne PP-anlaeg og maa derfor formodes at have et incitament til at sikre denne teknologis levedygtighed.
(17) Ud fra et finansielt synspunkt har Shell heller ingen interesser i Montedisons PP-teknologivirksomhed, ligesom Montedison ikke har nogen interesser i Shells PP-teknologisamarbejde med UCC. Paa markedet for PP-teknologi findes der et forholdsvis begraenset antal kontrakter, som hver isaer er paa store beloeb (af stoerrelsesordenen 10 mio. ECU). Der er derfor et staerkt incitament til at opnaa en individuel licenskontrakt. Ved udbud af nye PP-licenskontrakter vil Unipol og Spheripol derfor hver isaer have interesse i at afgive bud og dermed konkurrere med hinanden, da det kun er ved tildeling af en kontrakt, at en licensgiver vil modtage licensindtaegter og dermed opnaa et afkast af sin investering.
I den foreliggende sag ser det derfor ikke ud til, at der vil ske en samordning mellem moderselskaberne efter fusionsforordningens artikel 3, stk. 2.
IV. VURDERING AF DEN ANMELDTE FUSIONS VIRKNINGER FOR KONKURRENCEN (18) Denne analyse vedroerer virkningerne for konkurrencen af fusionen, saaledes som den er anmeldt til Kommissionen. Ifoelge den oprindelige fusionsplan ville joint venture-selskabet faa overdraget aktiviteter inden for foelgende erhvervssektorer: produktion og salg af PP og PP-teknologi, produktion og salg af PE og PE-teknologi, produktion og salg af ethylen og propylen, produktion og salg af fleksibel folie til emballering af forbrugsgoder og levnedsmidler, smeltespundne fibre, ikke-vaevede fibre og (fibrillaere) baand.
(19) Der er ingen overlapning mellem parternes aktiviteter inden for: i) ethylen og propylen (tidligere omsaetningsled i forhold til polyethylen og polypropylen), fordi Montedison ikke producerer ethylen og ikke saelger propylen paa det frie marked, ii) de senere omsaetningsled (fleksibel folie til emballering af forbrugsgoder og levnedsmidler, smeltespundne fibre, ikke-vaevede fibre og (fibrillaere) baand).
(20) PE er et af de omraader, der overdrages til Sophia. PE dannes af ethylen ved polymerisering. Der findes tre forskellige typer PE, nemlig polyethylen med hoej massefylde (HDPE), polyethylen med lav massefylde (LDPE) og lineaer polyethylen med lav massefylde (LLDPE). Ifoelge de anmeldende parter boer markedet for produktion og salg af HDPE betragtes som ét relevant produktmarked, medens LDPE og LLDPE boer betragtes som et andet relevant produktmarked. Med hensyn til afgraensningen af det geografiske marked ser det ud til, at produktionen og salget af PE finder sted i hele Vesteuropa, og at saavel forbrugerne som leverandoererne findes overalt i dette omraade. Det er dog ikke noedvendigt at foretage en noejagtig afgraensning af produktmarkedet og det geografiske marked i denne sag, for som anfoert nedenfor vil den planlagte fusion ikke skabe eller styrke en dominerende stilling paa faellesmarkedet eller en vaesentlig del deraf, selv ikke naar man anvender en snaever markedsdefinition.
(21) Shell producerer LDPE og LLDPE. Selskabets markedsandel i Vesteuropa, naar man betragter kapaciteten, er under 10 %. Montedison er endnu ikke begyndt at producere PE, [ . . . ] og dets styrke paa dette omraade ligger i PE-procesteknologien (Spherilene), som det vil overdrage til joint venture-selskabet. Af foelgende aarsager ser det dog ikke ud til, at der vil opstaa en dominerende stilling: i) med hensyn til produktion og salg af PE findes der en raekke andre, mere betydelige virksomheder end Shell, bl.a. Enichem, BP, Borealis og Dow Chemical, og ii) med hensyn til PE-teknologi findes der ogsaa andre teknologier, der kan betragtes som rimelige alternativer, bl.a. UCC's teknologi.
(22) Paa baggrund af ovenstaaende vil den efterfoelgende analyse vaere koncentreret om fusionens virkninger paa markedet for produktion og salg af PP og markedet for PP-teknologi.
A. Afgraensning af produktmarkedet i) Produktion og salg af polypropylen (PP)
(23) PP tilhoerer polyolefinerne, som er en gruppe termoplastiske materialer, der dannes paa grundlag af en saerlig gruppe basiskemikalier, olefiner, der ogsaa omfatter PE og polybutylen. Olefiner dannes normalt paa grundlag af olie eller naturgas. Produktionen af polyolefiner omfatter foelgende hovedfaser. Foerst udvindes carbonhydrider til basiskemikalierne (nafta, ethan osv.) af olie eller naturgas. Derefter fremstilles basiskemikalierne, olefinerne (f.eks. ethylen og propylen), ved dampkrakning eller dehydrogenering. Olefinerne omdannes til polyolefiner ved polymerisering, der er en proces, hvorved monomerer (olefiner) indgaar reaktion med hinanden, saaledes at der opstaar lange kaeder af monomersekvenser (polymerer). Polyolefinerne bearbejdes derefter af plastindustrien til en lang raekke forbrugsgoder, herunder folier, fibre, stoebte og ekstruderede produkter.
(24) PP anvendes af plastindustrien til en lang raekke formaal, hvoraf de vigtigste er folie, fibre, bilkomponenter som f.eks. kofangere og instrumentbraetter, husholdningsapparater, havemoebler, kasser, spande, haetter og kapsler, lukkeanordninger, tyndvaeggede emballeringsbeholdere, afloebsroer, roersystemer til kemikalier, baand og plader til emballage og til byggebranchen samt levnedsmiddelemballage. PP er isaer kendetegnet ved, at det af alle termoplastiske materialer har den laveste massefylde, at det er lettere at farve, er mere varmebestandigt, har stoerre gnidningsmodstand og har mere fleksible formgivningsmuligheder.
(25) Ifoelge de anmeldende parter er PP til en vis grad substituerbar med PE, saerlig HDPE, eller andre materialer, men PP er ikke fuldt substituerbar med andre materialer til alle anvendelsesformaal. Kommissionens undersoegelser bekraefter desuden, at PP ikke i tilstraekkelig grad kan substitueres af andre termoplastiske materialer eller andre materialer til de fleste anvendelsesformaal paa grund af sine saerlige egenskaber og det fordelagtige forhold mellem dets omkostninger og ydeevne. Det relevante produktmarked er derfor markedet for produktion og salg af PP.
(26) Der findes tre hovedtyper af PP, nemlig homopolymerer, randomiserede copolymerer og blokcopolymerer, der tegner sig for henholdsvis 70-75 %, 5 % og 25 % af PP-forbruget. De tre typer PP har ikke samme egenskaber og anvendelsesformaal. Homopolymerer findes i standardkvalitet og specialkvalitet. De er stivere og mere resistente end copolymerer, men har lavere slagstyrke. Blokcopolymerer er saerlig velegnede til formaal, hvor der kraeves meget stor slagstyrke (f.eks. bilindustrien). Randomiserede copolymerer anvendes fortrinsvis til folier (dokumentmapper, emballering og laminering samt varmeisolerende lag) paa grund af deres gennemsigtighed, store varmebestandighed og gode forarbejdningsegenskaber. Paa udbudssiden fremstilles alle tre typer PP ved polymerisering af propylen, selv om der ogsaa tilsaettes ethylen under polymeriseringen af randomiserede copolymerer og blokcopolymerer. Homopolymerer og randomiserede copolymerer fremstilles i samme reaktor (homopolymer-reaktoren), medens en anden reaktor (copolymer-reaktoren) er noedvendig til produktion af blokcopolymerer. Da det ikke er alle PP-anlaeg, der er udstyret med en copolymeriseringsreaktor, ser det ud til, at der paa udbudssiden er en begraenset substituerbarhed mellem blokcopolymerer og andre typer PP, og blokcopolymerer kan derfor betragtes som et saerskilt produktmarked. Dette spoergsmaal kan dog staa aabent, for som anfoert nedenfor aendrer det ikke vurderingen af fusionens virkninger, om man anvender en bredere eller snaevrere markedsdefinition.
(27) Inden for disse tre typer PP findes der en lang raekke forskellige kvaliteter. PP-kvaliteterne har forskellige karakteristika, og blandt de afgoerende faktorer herfor er viskositeten, som maalt ved smelteindekset, tilstedevaerelsen af forskellige kemikalier og additiver, molekylevaegtfordeling, krystalstruktur og morfologi. Specialkvaliteter udvikles ofte efter anmodning fra kunderne eller i samarbejde med disse. Da PP-kvaliteterne varierer alt efter deres egenskaber, pris og anvendelsesformaal, er de ikke substituerbare ud fra et efterspoergselssynspunkt. Paa den anden side ser det ud til, at fabrikanterne inden for en bestemt type PP (dvs. homopolymerer, blokcopolymerer og randomiserede copolymerer) forholdsvis let kan skifte fra produktion af en PP-kvalitet til en anden ved at aendre polymeriseringsforholdene (reaktortryk, temperatur) eller ved at anvende forskellige additiver. OEkonomiske hensyn spiller en rolle i denne forbindelse, men det ser ud til, at PP-anlaeg kan drives paa en saadan maade, at unoedvendige skift mellem forskellige kvaliteter undgaas, hvorved produktionen af uspecificerede kvaliteter formindskes. Da der paa udbudssiden er en meget stor substituerbarhed mellem de forskellige kvaliteter inden for hver PP-type, ser det ikke ud til, at de forskellige kvaliteter kan betragtes som saerskilte relevante produktmarkeder.
ii) PP-teknologi
(28) PP fremstilles ved polymerisering af flydende propylen (massepolymerisering) eller propylengas (gasfasepolymerisering). Ved produktionen af visse typer PP tilsaettes ethylen (eller en anden monomer), enten naar polymeriseringen paabegyndes (randomiserede copolymerer) eller paa et senere stadium (blokcopolymerer). Der kan ogsaa tilsaettes additiver og modificerede stoffer for at forbedre eller aendre nogle af polymerens egenskaber med henblik paa saerlige anvendelsesformaal. Under alle omstaendigheder omfatter polymerisering af propylen til produktion af PP mindst foelgende elementer: i) raamaterialet propylen, ii) en egnet katalysator, dvs. et kemisk stof, der anvendes ved polymeriseringen til fremme af den kemiske reaktion uden selv at blive beroert af den, iii) den teknologi og knowhow, der er noedvendig for anvendelsen af katalysatoren ved polymeriseringen og iv) den procesteknologi og knowhow, der er noedvendig for udformningen og anvendelsen af det udstyr, hvor polymeriseringen finder sted.
(29) Efter udviklingen af basiskatalysatorerne til PP-produktionen i 1950'erne har katalysator-, proces- og produktteknologien i forbindelse med PP udviklet sig i de sidste 30 aar hovedsagelig som foelge af katalysatorforbedringer. Overgangen fra de tidligere opslaemningsprocesser til de mere avancerede processer i flydende fase og gasfase skyldtes en betydelig innovation inden for katalysatorer, der isaer medfoerte vaesentlig stoerre katalysatorvirkninger. I begyndelsen af 1960'erne gav et kilo katalysator ca. 1 000 kg polymerer, medens katalysatorudviklingen har forbedret denne virkning til mellem 20 000 og 50 000 kg polymerer. Som tilsvarende forbedringer skal naevnes udvikling af PP's egenskaber og en forenkling af processen ved reduktion af polymeriseringsfaserne (f.eks. betoed foroegelsen af katalysatorvirkningen en saadan reduktion af katalysatorresterne i reaktoren, at det ikke laengere var noedvendigt at fjerne dem).
(30) Der gennemfoeres for oejeblikket en betydelig forskning, isaer inden for avancerede materialer, dvs. materialer, der er baseret paa en forbedring eller en kombination af de forskellige polyolefiners egenskaber og derfor er velegnede til bestemte anvendelsesformaal. Det forventes dog ikke, at der vil blive udviklet og markedsfoert en helt ny produktionsproces for PP-harpiks i de kommende ti aar. En raekke virksomheder arbejder for oejeblikket paa en ny generation af katalysatorer, nemlig metallocene katalysatorer. Det kan ikke forudsiges med noejagtighed paa nuvaerende tidspunkt, i hvor vid udstraekning denne nye generation af katalysatorer vil blive anvendt. Den igangvaerende forskning paa omraadet tager sigte paa at forbedre PP's egenskaber til bestemte anvendelsesformaal (f.eks. syndiotaktisk PP) inden for rammerne af de bestaaende PP-processer. Ifoelge kilder i industrien vil der vaere behov for endnu adskillige aars forskning og udvikling, foer disse katalysatorers innovationspotentiel kan udnyttes fuldt ud. Under alle omstaendigheder ser det ud til, at metallocene katalysatorer ikke vil blive fuldt markedsfoert yderligere i mindst 5 til 7 aar. Himonts eget forsknings- og udviklingsarbejde er fortrinsvis koncentreret om avancerede materialer med en kombination af forskellige polymerers egenskaber paa grundlag af virksomhedens nyudviklede Catalloy- og Hivalloy-teknologi.
Intellektuelle ejendomsrettigheder
(31) Udviklingen af nye eller bedre PP-teknologier er patenteret eller paa anden maade beskyttet ved intellektuelle ejendomsrettigheder. En PP-fabrikant, der ikke selv har udviklet en teknologi, vil udtage licens hos en PP-teknologileverandoer, hvorved han faar meddelt de tekniske oplysninger (knowhow) vedroerende saavel processen som katalysatoren og opnaar immunitet i henhold til de relevante patenter. Til gengaeld er licenstageren forpligtet til at behandle alle tekniske oplysninger fortroligt, medmindre de er eller bliver offentligt tilgaengelige.
(32) Inden for intellektuelle ejendomsrettigheder kan ejendomsretten til patenter paa den grundlaeggende opfindelse og senere forbedringer vise sig at vaere en hindring for adgang til teknologimarkedet. Forbedringerne kan i sig selv betyde et vaesentligt teknologisk gennembrud (f.eks. indfoerelse af elektrondonorer, der medfoerte en betydelig foroegelse af katalysatorvirkningen). Disse patenter kan medfoere, at adgangen til markedet for virksomheder, der soeger at udvikle ny teknologi, som ikke kraenker patenterne, kan blive forsinket eller endda udskudt paa ubestemt tid. Risikoen for langvarige og dyre patentsoegsmaal vil i saa fald alvorligt underminere den fremtidige licensvirksomhed, fordi indehaveren af den intellektuelle ejendomsret kan retsforfoelge saavel licensgiver som licenstager for patentkraenkelse. En ikke-angrebsaftale med den oprindelige patentindehaver kan fjerne denne usikkerhed, men goer i virkeligheden den potentielle adgang til markedet og betingelserne derfor afhaengige af patentindehaverens samtykke.
Markedsstruktur
(33) Der er en betydelig licensvirksomhed inden for PP-industrien, idet PP-producenterne enten er licensgivere eller licenstagere inden for PP-teknologi. Denne licensvirksomhed foregaar paa et marked, der er adskilt fra markedet for PP-produktion. Kunderne paa dette marked er PP-producenter, som har brug for den teknologi, der er noedvendig til fremstilling af PP, og leverandoererne er normalt PP-producenter (selv om UCC ikke er aktiv PP-leverandoer), der har udviklet PP-teknologi og er villige til at udstede licenser paa den.
Leverandoerer
(34) Paa udbudssiden giver teknologileverandoeren kunden de tekniske oplysninger, der er noedvendige for udformning, opfoerelse og drift af et anlaeg til PP-produktion, og tillader ham at saelge den producerede PP ved at give ham og hans kunder immunitet i henhold til de relevante patenter. Teknologiske raffinementer, men ikke epokegoerende forbedringer, meddeles licenstageren fra tid til anden. Denne grundlaeggende service ledsages af andre serviceydelser, saasom teknisk bistand eller kundeservice i visse tilfaelde opfoeres selve anlaegget af licensgiveren. Den katalysator, som pakken omfatter, leveres enten direkte af licensgiveren eller fremstilles af licenstageren paa licens paa grundlag af licensgiverens tekniske oplysninger.
Kunder
(35) Paa efterspoergselssiden er kunderne normalt PP-producenter, der ikke selv har udarbejdet nogen PP-teknologi. I betragtning af de betydelige omkostninger ved den oprindelige forskning og udvikling, den noedvendige forudgaaende ekspertise og udviklingsarbejdets usikre resultater foretraekker en raekke PP-producenter at udtage licens hos virksomheder med den noedvendige teknologi i stedet for selv at gennemfoere F& U.
(36) Virksomheder med egen F& U kan ogsaa vaere potentielle kunder. F.eks. kan virksomheder, der selv har udviklet katalysatorer, have behov for at indgaa en patentaftale eller udtage en ren patentlicens, foer de frit kan anvende disse katalysatorer, og under alle omstaendigheder mangler de en proces til fremstilling af PP, som de noedvendigvis maa udtage licens paa hos tredjemand. Af tekniske aarsager er harmonisering af saerskilte katalysator- og procesteknologier for at opnaa en effektiv produktion desuden kompliceret og dyr, og det er derfor disse virksomheders praksis foerst at koebe en samlet teknologipakke og senere at forsoege at erstatte licensgiverens katalysator. Efter Kommissionens opfattelse er disse virksomheder derfor potentielle kunder til PP-teknologi. Ogsaa virksomheder, der selv har udviklet en proces- og katalysatorkombination, kan vaelge en anden teknologipakke, hvis den er mere effektiv eller bedre opfylder deres behov.
(37) Licenskunder kan vaere nytilkomne virksomheder inden for PP-industrien eller licenstagere, der oensker at udvide deres PP-kapacitet. Bestemmelserne i bestaaende licensaftaler om en fremtidig kapacitetsudvidelse varierer. I visse tilfaelde har licenstageren mulighed for, mod yderligere betaling af royalties, at udnytte den teknologi, licensen omfatter, til en kapacitetsudvidelse i samme anlaeg; i andre tilfaelde omfatter denne mulighed ogsaa en udvidelse af kapaciteten ved opfoerelse af nye anlaeg i aftaleomraadet (normalt et eller flere lande). Under alle omstaendigheder mener Kommissionen, at det forhold, at der findes en valgmulighed, ikke i sig selv indebaerer, at den paagaeldende licenstager er uimodtagelig for de relative fordele ved andre markedsalternativer, som tvaertimod er afgoerende for licensens vaerdi. Hvis effektiv konkurrence paa licensmarkedet for PP-teknologi betyder, at en anden licenskontrakt er mere attraktiv, vil den paagaeldende licenstager ikke udnytte sin mulighed for at udvide produktionen, men koebe en anden licens. Eller han vil indlede en genforhandling med den oprindelige licensgiver for at opnaa mere favorable vilkaar paa grundlag af det konkurrencemaessige pres fra den anden licenskontrakt. Kommissionen mener saaledes, at en licenstager, der har en saadan valgmulighed, efterspoerger teknologilicenser og drager fordel af en effektiv konkurrence paa dette marked.
(38) Det er naturligvis en fordel for PP-producenterne, at der er hoejtydende og rentable teknologier til raadighed. Adgang til teknologi er i sig selv af afgoerende betydning, da det eller vil vaere umuligt for nye virksomheder at traenge ind paa markedet eller for eksisterende virksomheder, der er afhaengige af teknologilicenser, at udvide kapaciteten. Udvaelgelsen af en teknologi til et anlaeg har langsigtede konsekvenser i betragtning af de betydelige omkostninger derved samt et anlaegs 20 til 30 aarige levetid. Konkurrencen paa teknologimarkedet sikrer, at der med hensyn til et uundvaerligt element i PP-produktionen opnaas det bedste resultat, hvad angaar pris, kvalitet og andre konkurrencemaessige parametre.
Efterspoergsel efter licenser
(39) En stigning i den eksisterende eller forventede efterspoergsel efter PP foerer til udvidelse af anlaeg og til efterspoergsel efter licenser. I praksis har efterspoergslen haft tendens til at vaere koncentreret paa bestemte perioder (»licensrunder«), fordi en raekke producenter paa samme tidspunkt har besluttet at udvide deres kapacitet paa grundlag af efterspoergselsprognoserne. Der foregaar dog ogsaa en mere begraenset licensvirksomhed imellem disse perioder. Der fandt en »licensrunde« sted fra 1985 til 1989. Licensvirksomheden blev derefter reduceret paa grund af den overskydende PP-kapacitet inden for industrien.
(40) Ifoelge kilder inden for industrien skoennes verdensmarkedet for PP at vokse med gennemsnitlig 6-7 % aarligt i de kommende ti aar. De vesteuropaeiske og nordamerikanske markeder vil formodentlig vokse med 5-6 % aarligt, medens vaeksten i den oevrige verden skoennes at ligge paa 10-15 % aarligt. Det forventes derfor, at der vil blive behov for yderligere PP-kapacitet inden for industrien. Udvidelse af den PP-kapacitet kan ske paa flere forskellige maader, f.eks. ved at man fjerner flaskehalsene i de bestaaende anlaeg eller opfoerer nye anlaeg. Valget mellem de forskellige former for udvidelse vil bl.a. afhaenge af den planlagte stigning (f.eks. kan udvidelse ved fjernelse af flaskehalse have kapacitetsbegraensninger) og de beroerte virksomheders strategi (f.eks. kan en virksomhed, der har planer om at operere i flere lande, vaelge at opfoere et anlaeg et andet sted end der, hvor det eksisterende anlaeg ligger). Under alle omstaendigheder forventes det, at behovet for en udvidelse af kapaciteten vil foere til en betydelig stigning i efterspoergslen efter teknologilicenser paa verdensplan. En raekke virksomheder har allerede konkrete planer om udvidelse og er begyndt at undersoege den foreliggende teknologi med henblik paa at udtage licenser. Spoergsmaalet om efterspoergslen efter licenser isaer i Vesteuropa vil blive behandlet nedenfor.
»Proces-plus-katalysator«-pakke
(41) Det er normalt, at PP-teknologien udvikles og meddeles i licens som en pakke bestaaende af en polymeriseringsproces og en katalysator. Katalysatorens rolle i polymeriseringen er af stor betydning, fordi den er afgoerende for PP's egenskaber. Processens udformning paavirkes af den anvendte katalysator, og indfoerelse af en anden katalysator vil normalt faa indvirkning paa produktsortimentet.
(42) I praksis har nogle licenstagere til en PP-pakke selv udviklet en katalysator for at aendre det endelige produkts egenskaber med henblik paa bestemte anvendelsesformaal. Dette betyder dog ikke, at der i forbindelse med en afgraensning af produktmarkedet boer skelnes mellem processen og katalysatoren. Det har vaeret licenstagernes praksis at koebe en samlet teknologipakke og foerst derefter soege at udvikle katalysatorer, der kan supplere eller erstatte den katalysator, der er udtaget licens paa. Ifoelge Kommissionens undersoegelser ville PP-producenter, hvis de skulle opfoere et nyt anlaeg i dag, normalt soege at opnaa en enkelt licens paa hele pakken, og ikke saerskilte licenser paa processen og katalysatoren. Dette skyldes, at udvikling af en katalysator normalt tager adskillige aar (typisk mindst 3 til 5 aar), og indebaerer betydelige F& U-udgifter, en betydelig forudgaaende teknologisk ekspertise samt store risici. Desuden vil licensgivernes garanti kun omfatte »proces-plus-katalysator«-pakken, som oprindeligt meddelt i licens. Paa baggrund af ovenstaaende og paa trods af, at nogle PP-licenstagere maatte oenske at koebe en saerskilt process- eller katalysatorteknologi, mener Kommissionen, at afgraensningen af det relevante produktmarked for PP-teknologi med henblik paa denne beslutning kan baseres paa en pakke, der omfatter »proces-plus-katalysator«-teknologi.
Opslaemningsprocesser set i forhold til avancerede processer i flydende fase og gasfase
(43) Processen i flydende fase og gasfase er en enklere og mere effektiv metode til PP-produktion end de tidligere opslaemningsprocesser, der blev anvendt i vid udstraekning indtil 1980'erne. Processen i flydende fase og gasfase omfatter faerre stadier, fordi anvendelsen af en hoejtydende katalysator goer det unoedvendigt at fjerne katalysatorrester eller den endelige polymers ataktiske komponent. Disse processer har ogsaa den fordel, at de medfoerer et lavere energiforbrug, lavere kapitalinvesteringer pr. ton kapacitet og bedre miljoebeskyttelse. Nogle producenter anvender fortsat de gamle opslaemningsanlaeg (ca. 25 % af hele den vesteuropaeiske PP-kapacitet), men normalt sammen med en effektivitetsfremmende hoejtydende/hoejstereospecifik katalysator, idet disse anlaeg er fuldt afskrevne. Men der opfoeres ingen nye opslaemningsanlaeg. Ifoelge Kommissionens undersoegelser ville PP-fabrikanterne soege at opnaa en licens paa en ny proces - i flydende fase eller gasfase - i stedet for den gamle opslaemningsproces, hvis de i dag skulle udvide deres produktionskapacitet for PP ved opfoerelse af et nyt anlaeg. Det ser derfor ud til, at det relevante produktmarked for PP-teknologi kun boer afgraenses efter den avancerede teknologi (processen i flydende fase og gasfase), og at der ikke boer tages hensyn til opslaemningsteknologien.
Konklusion
(44) Paa baggrund af ovenstaaende ser det ud til, at licenser paa avanceret PP-teknologi og andre tjenesteydelser i denne forbindelse, som defineret ovenfor, maa betragtes som et specifikt produktmarked, paa hvilket virkningerne af det planlagte joint venture boer vurderes. Der er her tale om et tidligere omsaetningsled i forhold til markedet for produktion og salg af PP. Dominans paa markedet for PP-teknologi ville give en leverandoer af PP-teknologi mulighed for at udnytte sin styrke paa markedet med hensyn til et vaesentligt element i PP-produktionen.
B. Afgraensning af det geografiske marked i) Produktion og salg af PP
(45) Ifoelge Kommissionens undersoegelser koeber mange kunder PP hos flere leverandoerer i forskellige medlemsstater i stedet for at koebe hos en enkelt leverandoer. Paa den anden side benytter vesteuropaeiske PP-kunder producenter med anlaeg i Vesteuropa til de fleste af deres forsyninger.
(46) Som svar paa Kommissionens rundspoerge anfoerte kunderne, at omkostningerne ved transport af PP har stor indflydelse paa valget af leverandoerer. Transportomkostningerne afhaenger bl.a. transportmaaden samt kundens og leverandoerens beliggenhed i forhold til hinanden. PP transporteres normalt med lastvogn og i mindre udstraekning med tog eller skib eller med kombinerede transportformer som skib/lastvogn og lastvogn/tog, idet bestemmelsesstedet for sendingen paavirker valget af transportmaade, saaledes at omkostningerne reduceres ved valg af den mest effektive transportmaade.
(47) Normalt leveres PP enten som styrtgods i tankbiler eller emballeret i 25 kg polyethylensaekke laesset paa paller og emballeret i vandtaet plastfolie. Transportomkostningerne paavirkes ogsaa betydeligt af, om der er mulighed for returlast, samt af lokale bestemmelser og konkurrencen paa transportmarkedet.
(48) Ifoelge svarene paa Kommissionens rundspoerge er transportomkostningerne tilstraekkelig hoeje til, at kunderne ikke betragter producenter uden for Vesteuropa, f.eks. fra USA eller Japan, som alternative forsyningskilder. Desuden ser det ud til, at de nuvaerende importafgifter - 12,5 % ved import fra udviklede lande, som fra 1995 gradvis skal nedsaettes til 6,5 % over en femaarig periode - isolerer det vesteuropaeiske marked til en vis grad, samt at behovet for teknisk bistand efter salget ogsaa begraenser valget af leverandoerer rent geografisk. Det relevante geografiske marked for produktion og salg af PP maa derfor vaere Vesteuropa.
ii) PP-teknologi
(49) Konkurrencen om udstedelse af licenser paa PP-teknologien finder sted paa et bredere geografisk marked end konkurrencen inden for selve produktionen og salget af PP, nemlig paa verdensplan. Licensgivere inden for PP-teknologi kan konkurrere, hvor som helst en potentiel kunde oensker licens paa teknologien, og de kan tilbyde deres teknologi til kunder overalt i verden.
(50) Licenser paa PP-teknologipakken indebaerer normalt, at licensgiveren bidrager med F& U-elementer samt teknisk personale, der vil vaere til stede i licenstagerens nye anlaeg, og dette tekniske personale vil altid have pligt til at rejse til nye anlaeg. Omkostningerne ved at stille teknisk personale til raadighed i det nye anlaeg i indkoeringsperioden samt den efterfoelgende tekniske bistand afholdes normalt af licenstageren og er tilsyneladende ikke saa store, at de afskraekker en potentiel licenstager fra at vaelge en licensgiver, der ikke er beliggende inden for licenstagerens geografiske omraade.
(51) Licensgivere udoever normalt virksomhed paa verdensmarkedet, og selv om det, som naevnt ovenfor, afhaenger af deres stilling paa PP-markedet (senere omsaetningsled), hvor omfattende denne virksomhed er, kan det konkluderes, at markedet for licenser paa PP-teknologi er verdensmarkedet.
C. Den anmeldte fusions virkninger (52) Dominans paa teknologimarkedet kan have en begraensende virkning paa PP-industriens fremtidige ekspansionsplaner og -muligheder og vil saaledes faa negative virkninger paa markedet for produktion og salg af PP (senere omsaetningsled). Kommissionen vil derfor foerst vurdere, hvilke virkninger joint venture-selskabet vil faa for konkurrencen paa markedet for PP-teknologi.
i) PP-teknologi
(53) Som naevnt overfor vil PP-teknologi normalt blive udviklet og meddelt i licens som en pakke, der omfatter en produktionsproces og en katalysator. De to foerende pakketeknologier inden for PP-industrien, der tegner sig for ca. [ . . . ] (4) af den kapacitet, der er omfattet af licenser, er Spheripol-teknologien, som Himont udsteder licenser paa, og Unipol-teknologien, der bestaar af en proces udviklet af UCC og en katalysator udviklet af Shell.
(54) Montedisons datterselskab, Himont, har siden PP-produktionens begyndelse vaeret en af de foerende virksomheder, inden for PP-teknologi (baade proces og katalysator). Himonts forskning gaar helt tilbage til udviklingen og den kommercielle udnyttelse af den foerste industriproces til produktion af PP. Denne proces var baseret paa den aendring af Zieglers katalysator, som blev foretaget i 1954 af Nobel-pristageren Giulio Natta, der var konsulent for Himonts forskningshold i Ferrara. Himonts Spheripol-proces er for oejeblikket den PP-teknologi, der udstedes flest licenser paa. Der er tale om en hybrid proces, som i foerste fase bestaar af en loop-reaktor (massepolymerisering) til produktion af homopolymerer og randomiserede copolymerer og i anden fase bestaar af en gasfasereaktor til produktion af blokcopolymerer, der er serieforbundet med den foerste reaktor. I henhold til en aftale af 1975 udviklede Himont og det japanske selskab Mitsui Petrochemical Industries (Mitsui) i faellesskab hoejtydende og hoejstereospecifikke katalysatorer (HY-HS-katalysatorer). Parterne har fortsat deres samarbejde om HY-HS-katalysatorerne. I dag har de hver sin procesteknologi, Spheripol (Himont) og Hypol (stirred bed reactor) (Mitsui), men de benytter begge katalysatorer, som de har udviklet i faellesskab. Parternes licensvirksomhed med hensyn til baade Hypol- og Spheripol-processen og katalysatorerne i denne forbindelse er omfattet af en aftale om forsknings- og udviklingssamarbejde mellem Himont og Mitsui, der gennemgaas naermere nedenfor.
Forholdet mellem Shell Oil og UCC
(55) Shell har selv udviklet sin egen PP-proces, LIPPSHAC, men har ikke meddelt den i licens til tredjemand bortset fra joint ventures, som Shell har interesser i. Paa den anden side bidrager Shell med sine hoejtydende SHAC-katalysator til et joint venture med det amerikanske selskab Union Carbide Corporation (UCC), der bl.a. omfatter et PP-anlaeg i Seadrift i Texas. Grundlaget for samarbejdet mellem Shell og UCC er en samarbejdsaftale (Cooperative Undertaking Agreement (CUA)), som blev undertegnet i 1983 mellem UCC og Shell Chemical, der er en afdeling af Shell Oil Company. Shell Oil er et amerikansk selskab, der kontrolleres af Shell Petroleum Inc., som er et helejet datterselskab af Royal Dutch/Shell-koncernen.
(56) Ifoelge CUA, der udloeber [ . . . ], er det aftalens formaal at kombinere UCC's fluidiseret lejeproces og Shells SHAC-katalysator med henblik paa at udvikle en PP-teknologipakke og meddele den i licens til tredjemand. Ovennaevnte demonstrationsanlaeg i Seadrift [ . . . ] benyttes, som et [ . . . ] produktionsanlaeg [ . . . ]. UCC beskaeftiger sig ellers ikke med PP-produktion og benytter Shell Oil's knowhow vedroerende PP-markedet. De foerste laboratorieforsoeg vedroerende den oprindelige SHAC-katalysator fandt sted [ . . . ]. Den teknologipakke, Unipol, der opstod herved, har hidtil vaeret den vigtigste konkurrent til Himonts Spheripol-teknologi.
(57) Shell Oil yder et vigtigt bidrag til den nuvaerende Unipol-teknologipakke. Shell Oil leverer de katalysatorer, der anvendes i Unipol-pakken, og er ansvarlig for forbedring af dem. Selskabet er involveret i markedsfoeringen af Unipol-teknologien, herunder den tekniske praesentation af katalysatoren over for potentielle kunder. Endelig yder selskabet kundeservice og teknisk bistand vedroerende katalysatoren og fastsaetter prisen paa den, fakturerer katalysatorsalget og deler licensindtaegterne med UCC.
(58) Det oprindeligt anmeldte joint venture mellem Shell og Montedison ville medfoere, at to helejede datterselskaber af Royal Dutch/Shell-koncernen blev involveret i de to foerende PP-pakketeknologier inden for denne industri. Navnlig ville Shell varetage den industrielle ledelse af Sophia, der efter den oprindelige fusionsplan skulle udvikle og markedsfoere Spheripol-teknologien, samtidig med at Shell Oil ville levere de katalysatorer, der anvendes i Unipol-teknologipakken.
(59) Ifoelge Shell ledes Shell Oil som en selvstaendig virksomhed inden for Royal Dutch/Shell-koncernen og konkurrerer med koncernens oevrige datterselskaber. Selv om det kan se ud til, at Shell Oil har drevet virksomhed med en vis selvstaendighed i forhold til Royal Dutch/Shell-koncernen, er der i relation til fusionsforordningen strukturbestemte aarsager til, at parternes argument ikke kan godtages. Ifoelge fusionsforordningen skal et helejet datterselskab i en koncern anses for at vaere undergivet moderselskabets endelige kontrol.
(60) I det foreliggende tilfaelde ville Royal Dutch/Shells kontrol over sine to datterselskabers konkurrencemaessige adfaerd faa betydelig indvirkning paa PP-teknologimarkedet. Foer fusionen var Spheripol og Unipol de vigtigste konkurrenter paa dette marked. Efter den oprindelige fusionsplan ville disse to teknologier ikke laengere vaere tilstraekkeligt uafhaengige af hinanden, fordi Himonts virksomhed inden for PP-teknologi ville blive overtaget af Sophia.
Markedsandele
(61) Spheripol og Unipol er de to foerende teknologier inden for PP-industrien. Af det samlede antal licenser paa ikke-opslaemningsbaseret PP-teknologi (flydende fase og gasfase), der hidtil er udstedt, tegner Himont-licenstagerne sig for ca. [ . . . ] (5) af den PP-produktionskapacitet, der paa verdensplan udnyttes paa licens (ekskl. licenser til licensgiverens egne anlaeg og til joint venture-selskaber, hvori licensgiveren har en interesse paa 50 % eller mere), medens Unipol-licenstagerne tegner sig for ca. [ . . . ] (5), BASF-licenstagerne for ca. [ . . . ] (6), Mitsui-licenstagerne for ca. [ . . . ] (6) og andre (Sumitomo, Amoco) for ca. [ . . . ] (7).
(62) De anmeldende parter haevder, at disse store markedsandele afspejler Spheripols og Unipols relativt gode resultater i 1980'erne og ikke er nogen paalidelig indikator for den fremtidige styrke paa markedet. Men de to teknologiers store markedsandele bekraeftes af de nyeste licensbeslutninger. Af det samlede antal licenser, der er udstedt i de sidste fem aar i verden som helhed, tegner Himont-licenstagerne sig for ca. [ . . . ] (5) af PP-produktionskapaciteten paa verdensplan, Unipol-licenstagerne for ca. [ . . . ] (5), BASF-licentagerne for ca. [ . . . ] (6), Mitsui-licenstagerne for ca. [ . . . ] (6) og andre (Sumitomo, Amoco) for ca. [ . . . ] (7). Kommissionen mener, at disse store markedsandele afspejler Spheripols og Unipols konkurrencemaessige styrke paa teknologimarkedet paa grund af en raekke faktorer, der analyseres nedenfor.
Parternes argumenter
(63) Ifoelge parterne vil fusionen hverken skabe eller styrke nogen dominerende stilling af foelgende aarsager:
1) Paa udbudssiden: i) udbuddet af PP-teknologi er i dag udsat for konkurrence og vil fortsat vaere det, ii) teknologimarkedet er ifoelge sagens natur omskifteligt og aendrer sig hurtigt. Det er muligt og sandsynligt, at der kommer nye virksomheder ind paa markedet.
2) Paa efterspoergelssiden: i) indtil udgangen af dette aarhundrede vil der sandsynligvis ikke vaere nogen efterspoergsel efter nye licenser i Vesteuropa, eller efterspoergslen bliver kun minimal, ii) i Vesteuropa bliver de fleste nuvaerende og potentielle licenstagere stadig mere teknologisk avancerede.
(64) Af nedenstaaende aarsager er Kommissionen dog af foelgende opfattelse:
1) Paa udbudssiden: i) det ser ikke ud til, at andre avancerede teknologier, der for oejeblikket udbydes i licens, kan begraense parternes konkurrencemaessige adfaerd vaesentligt, ii) selv om teknologimarkedet i et vist omfang er dynamisk, er det ikke sandsynligt, at der vil komme nye virksomheder paa markedet i et saadant omfang, at det hurtigt og maerkbart vil kunne begraense mulighederne for at udnytte en staerk markedsstilling.
2) Paa efterspoergselssiden: i) der forventes en betydelig efterspoergsel efter licenser i Vesteuropa indtil udgangen af dette aarhundrede, ii) at de vesteuropaeiske producenter er teknologisk avancerede, kan ikke i vaesentligt omfang begraense en dominerende teknologileverandoers muligheder for at udnytte sin staerke markedsstilling.
Kriterier for udvaelgelse af teknologi
(65) PP-fabrikanterne anfoerte i deres svar paa Kommissionens rundspoerge en raekke faktorer, som de fandt vaesentlige for udvaelgelse af en PP-teknologi:
i) Produktsortiment og -egenskaber: en teknologi skal vaere tilpasset efter en potentiel licenstagers produktmaessige behov paa grundlag af hans strategi for at vinde fodfaeste eller styrke sin stilling paa forskellige PP-delmarkeder. Paa veludviklede markeder, som i Vesteuropa, vil fabrikanter, der opfoerer nye anlaeg, normalt have behov for alle produkttyper og en raekke bestemte kvaliteter inden for hver produkttype. Det er i denne forbindelse vigtigt, at der findes anlaeg, som drives paa grundlag af den paagaeldende teknologi, og at de i forvejen har fremstillet en raekke kommercielle kvaliteter, der er anerkendt paa markedet. Undertiden skelnes der her mellem paa den ene side en teknologis evne til at fremstille en raekke kvaliteter paa grund af dens evne til at fremstille PP med egenskaber, som disse kvaliteter har, og paa den anden side den omstaendighed, at en teknologi i forvejen har udviklet en raekke kommercielt anerkendte kvaliteter, der er solgt paa markedet. For en potentiel licenstager er det andet kriterium tilsyneladende vigtigt, naar han skal vurdere alternative teknologiers komparative fordele. At der produceres kommercielt anerkendte kvaliteter paa grundlag af en teknologi, giver en potentiel licenstager sikkerhed for, at han vil have mulighed for at komme ind paa et nyt marked paa lige fod med de etablerede virksomheder, samt at han fortsat vil kunne betjene sine kunder uden at skulle gennemgaa den risikobetonede og langvarige proces med at omdefinere kvaliteterne.
ii) Enkel drift, herunder fleksibilitet med hensyn til overgang fra en kvalitet til en anden.
iii) Forholdet mellem omkostninger og udbytte vurderet paa grundlag af de noedvendige udgifter til opfoerelse af anlaegget og driftsomkostningerne, herunder royalties.
iv) Licensgiverens renommé og den paaviste vaerdi af hans teknologi: det forhold, at der eksisterer en lang raekke anlaeg, som drives paa grundlag af en bestemt teknologi og betjener flere PP-delmarkeder eller geografiske markeder, giver sikkerhed for, at teknologien vil kunne medfoere kommercielt anerkendte kvaliteter. Desuden vil en potentiel licenstager yderligere kunne vurdere teknologiens vaerdi ved at besoege nogle af licensgiverens anlaeg med forskellig kapacitet og ved at henvende sig til tidligere licenstagere. Herved formindskes risikofaktoren i udvaelgelsesprocessen til det minimale. Dette er vigtigt, fordi licensbeslutninger indebaerer betydelige investeringsomkostninger og foretages for anlaeggets levetid (20 til 30 aar). Selv avancerede licenstagere, saasom vesteuropaeiske PP-producenter, betragter licensgiverens gode renommé som en vigtig faktor i udvaelgelsesprocessen.
v) Paavist evne til at opfoere stoerre anlaeg. Et anlaegs stoerrelse er vigtig for at opnaa stordriftsfordele. I Vesteuorpa for eksempel, vil nye anlaeg i dag normalt have en aarlig kapacitet paa mindst 120 000-160 000 tons, og i visse tilfaelde vil det vaere noedvendigt med endnu stoerre anlaeg.
vi) En stor licenspool til udveksling af forbedringer i den teknologi, der er meddelt i licens. Selv om licenstagere med egen avanceret teknologi kan beslutte ikke at deltage i en licenspool, saaledes at de ikke er forpligtede til at give meddelelse om deres egne forbedringer, vil en stor licenspool tilsyneladende vaere vigtig for licenstagere med mindre avanceret teknologi, der er afhaengige af licensgiverens teknologiske forbedringer. Oplysninger om forbedringer synes at vaere saerlig vigtige, naar det drejer sig om anvendelsen af katalysatoren.
Fordele ved Spheripol og Unipol
(66) Det endelige valg vil i hvert enkelt tilfaelde bero paa en samlet vurdering af de forskellige teknologiers respektive fordele. I denne forbindelse ser det ud til, at Spheripol og Unipol er de to teknologier, der omfatter den bedste kombination af ovenstaaende elementer og generelt betragtes som stort set sammenlignelige alternativer. Spheripol og Unipol har det stoerste kvalitetssortiment og det bedste ry, de har opfoert en raekke anlaeg af forskellig stoerrelse paa markedet og er virkelig globale licensgivere, der er til stede paa de forskellige geografiske markeder og har kendskab til disses saerlige karakteristika og licenstagernes produktmaessige behov. Den aktive konkurrence mellem Spheripol og Unipol har tidligere vaeret den vigtigste drivkraft paa markedet for PP-teknologi.
(67) Det store antal licenser, som Spheripol og Unipol hidtil har udstedt, giver betydelige licensindtaegter, der kan stoette licensgivernes fremtidige forsknings- og udviklingsarbejde inden for PP-teknologi. Desuden ser det ud til, at der er fordele forbundet med at vaelge den teknologi, der allerede anvendes i bestaaende anlaeg, til udvidelse af kapaciteten. Disse fordele er af teknologisk art - f.eks. kendskab til teknologiens egenskaber og virkemaade - eller af anden art - f.eks. at man undgaar forsinkelser, fordi det er noedvendigt at omskole personale og omdefinere kvaliteter til etablerede kunder - og disse fordele giver sig udslag i omkostningsbesparelser og optimale produktionsresultater for den potentielle licenstager. Hvis den teknologi, der anvendes i bestaaende anlaeg, er tidssvarende og tilpasset licenstagerens fremtidige produktsortiment, ser det ud til, at »den installerede kapacitet« har indvirkning paa de fremtidige licensbeslutninger og vil kunne styrke de etablerede virksomheders nuvaerende markedsstilling. Paa denne baggrund har de eksisterende Spheripol og Unipol-licenstagere ikke nogen interesse i at skifte til andre teknologileverandoerer.
Patentrettigheder
(68) Himont er ejer eller medejer af alle vigtige patenter paa den grundlaeggende opfindelse og de senere forbedringer af den nuvaerende generation af PP-katalysatorer, nemlig katalysatorer paa baerere. Udoevelse af patentrettigheder kan hindre adgangen til markedet for PP-teknologi. I praksis har der vaeret en raekke patentstridigheder mellem Himont og nye eller potentielle katalysatorproducenter med hensyn til spoergsmaalet om, at sidstnaevntes katalysatorer kraenkede Himonts patenter. I alle tilfaelde har disse katalysatorproducenter, herunder [ . . . ], fundet det noedvendigt at indgaa ikke-angrebsaftaler med Himont mod betaling af et samlet beloeb eller en procentdel af de royalties, der opnaas ved det fremtidige salg af katalysatoren, for at undgaa eventuelle patentsager. Paa grund af gyldighedsperioden for Himonts forbedringspatenter inden for katalysatorer paa baerere, der straekker sig ind i det naeste aarhundrede, vil Himont fortsat kunne paavirke mulighederne og betingelserne for nye virksomheders adgang til markedet og dermed styrke sin nuvaerende stilling paa teknologimarkedet.
PP-fabrikanternes synspunkter
(69) Ifoelge Kommissionens undersoegelser betragtes Spheripol og Unipol som de to foerende teknologier inden for denne industri, og en raekke PP-fabrikanter ville vaere betaenkelige ved, at deres indbyrdes konkurrence elimineres. Spheripol og Unipol betragtes som kommercielt anerkendte teknologier, der er velkendte paa markedet, og som der fuldt ud kan udtages licens paa. Der er tale om relativt simple processer med et komplet produktsortiment og en paavist evne til opfoerelse af anlaeg med tilstraekkelige stordriftsfordele. Selv om der var andre alternativer, var en fortsat konkurrence mellem Spheripol og Unipol af stor betydning og burde opretholdes. Andre teknologier var enten mere velegnede til specialformaal, mere komplicerede processer med et mindre fordelagtigt forhold mellem omkostninger og udbytte, eller de var ikke fuldt anerkendte paa markedet eller ikke fuldt tilgaengelige for licenser.
(70) Der blev udtrykt bekymring for, at to forskellige Shell-selskaber gennem fusionen ville blive involveret i de to vigtigste teknologipakker; det kunne saaledes ikke udelukkes, at der ville ske en begraensning i de tilgaengelige teknologier. Denne begraensning ville isaer faa stor betydning, fordi Himont i forvejen i meget stor udstraekning kontrollerede katalysatorudviklingen gennem sine patenter. Licenstagerne ville i hoej grad vaere afhaengige af et enkelt selskab med hensyn til deres teknologi og katalysatorleverancer. Desuden ville joint venture-selskabet faa en yderligere konkurrencemaessig fordel gennem sin adgang til teknologioplysninger og feedback fra den meget stoerre licenspool, der omfattede begge de foerende teknologier.
(71) Kombinationen af Shells og Himonts teknologiske styrke og deres teknologiers etablerede stilling paa markedet ville medfoere betydelige konkurrencemaessige ulemper for andre licensgivere. En nytilkommen virksomhed skulle bl.a. overvinde foelgende vanskeligheder: 1) ingen renommé-relateret tradition paa markedet, 2) udvikling af tilstraekkelig infrastruktur (F& U, teknisk bistand), 3) udvikling af produktionssteder for katalysatorer med tilsvarende forsyningsmuligheder. Desuden ville licenstagernes kendskab til Spheripol og Unipol samt bestemmelserne i de bestaaende licensaftaler, der giver dem mulighed for at udvide kapaciteten enten i samme anlaeg eller ved opfoerelse af nye anlaeg, ogsaa kunne afskraekke dem fra at skifte til andre teknologileverandoerer.
Konkurrence fra andre leverandoerer af avanceret teknologi
(72) Bortset fra Spheripol og Unipol anfoerte de anmeldende parter, at der i dag var foelgende leverandoerer af avancerede PP-teknologipakker: Mitsui, BASF, Amoco/Chisso og Sumitomo. Kommissionen mener ikke, at det forhold, at der eksisterer alternative teknologier, i sig selv giver tilstraekkelig grund til at konkludere, at der ikke skabes nogen dominans paa teknologimarkedet som foelge af fusionen. Et selskabs dominans er dets evne til i vid udstraekning at optraede uafhaengigt af sine konkurrenter og kunder. Paa baggrund af undersoegelserne i denne sag er det af nedenstaaende aarsager Kommissionens opfattelse, at disse alternative teknologileverandoerer ikke vil kunne medfoere en maerkbar indskraenkning af fusionens markedsstyrke paa kort eller mellemlang sigt.
(73) En af disse teknologileverandoerer, der tegner sig for ca. [. . .] (8) af den kapacitet, der er meddelt i licens, nemlig Mitsui, vil ikke, efter Kommissionens opfattelse, kunne betragtes som en fuldt uafhaengig konkurrent, der vil kunne begraense Hinonts adfaerd maerkbart. Mitsui udbyder sin Hypol-proces i licens sammen med katalysatorer, der er udviklet i faellesskab med Himont. Siden 1975 har Mitsui haft en aftale om forsknings- og udviklingssamarbejde med Himont vedroerende Hypol og Spheripol samt de tilsvarende katalysatorer. Ifoelge den nuvaerende version af denne aftale [. . .] samarbejder parterne om praktisk talt alle aspekter af teknologiudvikling og licensgivning [. . .].
(74) Ifoelge aftalen [. . .].
(75) Denne aftale er udtryk for de mangeaarige samarbejdsarrangementer mellem Himont og Mitsui og for deres faelles oekonomiske interesser og incitamenter inden for PP-teknologien. Dette synes ogsaa at fremgaa af, at Mitsui endnu ikke har sikret sig en eneste licens i Vesteuropa. Paa baggrund af ovenstaaende ser det ikke ud til, at Mitsui kan betragtes som en effektiv konkurrent, der vil kunne begraense Himonts konkurrencemaessige adfaerd maerkbart.
(76) Andre nuvaerende licensgivere omfatter BASF, Amoco og Sumitomo. BASF udbyder for oejeblikket en gasfaseproces i licens (vertical stirred bed reactor). Den tidligere version af BASF-teknologien blev kommercielt tilgaengelig i 1974. Produktsortimentet er siden blevet udvidet, isaer efter at BASF's egen katalysator paa baerere i 1991 blev inkorporeret i BASF's teknologipakke [. . .]. BASF har ikke udstedt nogen licenser i Vesteuropa siden 1978. Virksomhedens eneste licenstager i Europa er ICI, hvis PP-virksomhed for nylig blev overtaget af BASF.
(77) Sumitomo har udviklet en proces i flydende fase samt en gasfaseproces (fluidiseret lejereaktor) af nyere dato. Processen i flydende fase og processen i gasfase blev udbudt i licens i henholdsvis begyndelsen og midten af 1980'erne. Sumitomo har et meget begraenset antal licenstagere til begge processer paa verdensplan.
(78) Amoco begyndte at udvikle gasfaseprocessen i 1970'erne i samarbejde med Chisso Corporation i Japan. Det foerste Amoco-anlaeg, der anvender den tidligere version af denne teknologi, blev opfoert sidst i 1970'erne. Amoco/Chisso-teknologien, der for oejeblikket udbydes i licens, er en forbedret version af den tidligere teknologi baseret paa udvikling af deres egen hoejtydende katalysator i 1980'erne [. . .].
(79) Selv om Kommissionen ikke vil betvivle ovennaevnte alternative teknologileverandoerers trovaerdighed ud fra et rent teknologisk synspunkt, og idet der ses bort fra forbindelser af kontraktmaessig og anden art med de anmeldende parter, ser det ud til, at disse teknologileverandoerer ikke vil kunne begraense markedsstillingen for Spheripol og Unipol maerkbart af foelgende aarsager.
For det foerste har alternative teknologier et mere begraenset antal anerkendte kvaliteter end Spheripol eller Unipol, baade generelt set og inden for hver enkelt PP-type. Desuden er nogle af disse teknologier bedre egnede til fremstilling af bestemte PP-produkter, og deres kvalitetssortiment er derfor mere beskedent paa andre omraader. Dette kan forklares med licensgiverens forudgaaende ekspertise og produktkravene i de geografiske omraader, hvor licensgiveren hovedsagelig udoever virksomhed. Disse teknologier betragtes derfor af potentielle licenstagere som mindre fleksible. Sammenlignet hermed har Spheripol og Unipol et mere afbalanceret kvalitetssortiment.
(80) For det andet blev det naevnt ovenfor, at potentielle licenstagere i dag kan have behov for stoerre anlaeg af hensyn til stordriftsfordelene. Ifoelge Kommissionens undersoegelser er anlaegsomkostningerne ved et anlaeg paa 200 kiloton kun ca. halvanden gang saa store som ved et anlaeg paa 100 kiloton. I denne forbindelse er det vigtigt at bemaerke, at nogle af disse alternative teknologier har fra begyndelsen kapacitetsbegraensninger sammenlignet med Spheripol eller Unipol, hvilket betyder, at de ikke kan opfylde nogle potentielle licenstageres krav.
(81) For det tredje har disse alternative teknologier ingen referencer eller renommé paa markedet i betragtning af det hidtil begraensede antal licenstagere. I visse tilfaelde kan tilstedevaerelse paa markedet, men begraenset succes med hensyn til licensgivning, endog betragtes som et fingerpeg om markedspraeference for Unipol og Spheripol. I andre tilfaelde, hvor en forbedret version af en teknologi foerst for nylig er blevet tilgaengelig, vil markedets manglende kendskab til teknologien vaere en fordel for de etablerede virksomheder.
(82) For det fjerde ser det ud til, at i hvert fald nogle af disse alternative teknologileverandoerer ikke betragter licensgivning paa PP-teknologien som en kernevirksomhed set i forhold til deres samlede aktiviteter. Disse virksomheder har derfor ikke tidligere foert en aggressiv licenspolitik. Der er ingen tegn paa, at disse virksomheders nuvaerende strategi med hensyn til PP-licenser vil aendre sig i fremtiden.
(83) Endelig vil alternative teknologileverandoeres mulighed for at konkurrere med Spheripol og Unipol kunne blive begraenset af foelgende faktorer: i) mangel paa produktionssteder for katalysatorer, der er tilstraekkelige til at daekke den fremtidige efterspoergsel efter licenser, ii) en relativt beskeden licensinfrastruktur, der kan begraense licensgiverens mulighed for at tilbyde de serviceydelser, som de potentielle kunder oensker, herunder f.eks. tekniske ydelser, uddannelse, bistand i indkoeringsperioden, teknisk bistand og kundeservice i forbindelse med produktudvikling.
(84) Paa baggrund af ovenstaaende ser det ud til, at andre nuvaerende teknologileverandoerer ikke paa maerkbar vis vil kunne begraense parternes muligheder for at optraede uafhaengigt af deres konkurrenter.
Potentiel adgang til markedet
(85) En raekke virksomheder gennemfoerer for oejeblikket F& U-arbejde inden for PP-sektoren. Forskningsindsatsen afhaenger af virksomhedens ekspertise og finansielle midler samt andre ressourcer. I de fleste tilfaelde vil forskningen tage sigte paa en markedsorienteret produktdifferentiering, medens et selskab med en betydelig grundforskning, som Himont, ogsaa kan udvikle nye produkter eller processer, der kan fortraenge eksisterende teknologier og skabe nye markedsmuligheder. Nogle virksomheder arbejder for oejeblikket paa en ny generation af katalysatorer, metallocene katalysatorer. Dette paavirker dog ikke Kommissionens konkurrenceretlige vurdering af sagen, da de metallocene katalysatorers potentiel ikke kan afgoeres noejagtigt og under ingen omstaendigheder forventes at kunne udnyttes fuldt ud paa kort til mellemlang sigt.
(86) Ifoelge parterne vil en raekke virksomheder kunne komme ind paa PP-teknologimarkedet inden for meget kort tid. Dette gaelder: i) PP-producenter med egen teknologi, der beslutter at udvikle en teknologipakke og udstede licenser paa den, eller ii) PE-teknologileverandoerer, der paa kort tid kan omstille deres PE-proces og -katalysatorer med henblik paa at udstede licenser paa deres teknologi i forbindelse med PP-harpiksproduktion.
(87) Parterne fremfoerer, at en raekke PP-producenter er teknologisk avancerede og har betydelige finansielle ressourcer, og at saadanne teknologisk avancerede virksomheder har lettere ved at traenge ind paa markedet. Det er korrekt, at en raekke PP-producenter har deres egen F& U, men ifoelge Kommissionens undersoegelser forekommer det ikke sandsynligt, at en ny PP-teknologipakke vil blive tilgaengelig paa markedet paa kort eller mellemlang sigt af foelgende aarsager.
(88) Nogle af de PP-producenter, der er naevnt som potentielle nytilkommende paa markedet, har foerst lige udviklet eller er i faerd med at udvikle deres egne katalysatorer til brug i en teknologipakke, som er omfattet af deres licens. Disse producenter har ikke udviklet og er heller ikke i faerd med at udvikle en proces, hvilket betyder, at de ikke vil kunne komme ind paa markedet med en ny teknologipakke paa kort eller mellemlang sigt. Et mindre antal PP-producenter er for oejeblikket i faerd med at udvikle baade en proces og en katalysator, men forsknings- og udviklingsarbejdet er endnu ikke faerdigt, og deres indtraeden paa markedet er derfor usikker eller vil i hvert fald blive forsinket i lang tid. Der skal ogsaa tages hensyn til patentspoergsmaal, og indtil det afgoerende spoergsmaal om patentkravenes gyldighed er blevet loest, vil disse virksomheders indtraeden paa markedet blive yderligere forsinket eller endog udskudt paa ubestemt tid.
(89) I de meget faa tilfaelde, hvor virksomhederne allerede selv har en teknologi, men ikke for oejeblikket meddeler licens paa den, har disse teknologier et eller flere af de handicap, der er naevnt under betragtning 72 ff. Hvis f.eks. en ny virksomhed skulle traenge ind paa markedet, ville det forhold, at den ikke havde noget renommé, goere det mindst lige saa vanskeligt for den som for andre eksisterende leverandoerer at konkurrere med Spheripol og Unipol.
(90) Hvad angaar leverandoerer af PE-teknologi, er det ganske vist teknisk muligt at tilpasse PE-teknologi til fremstilling af PP, men ifoelge Kommissionens undersoegelser er det ikke sandsynligt, at PE-fabrikanter vil komme ind paa markedet for PP-teknologi paa kort eller mellemlang sigt af foelgende aarsager: i) den lange periode, der er noedvendig til udvikling, markedsfoering, herunder definering af kvaliteter, og kommerciel anerkendelse, ii) hindringer for den potentielle adgang til markedet, herunder udvaelgelse af katalysatorer, behovet for at udvikle en teknologi, der kan konkurrere med de etablerede licensgiveres, omkostningerne ved udvikling og markedsfoering, vanskeligheder for en ny virksomhed ved at traenge ind paa et etableret marked og blive anerkendt, og ikke mindst det usikre afkast af investeringen.
(91) Det ser derfor ikke ud til, at potentiel adgang til teknologimarkedet, der kan begraense markedsstyrken maerkbart, er sandsynlig paa kort eller mellemlang sigt.
Efterspoergsel efter nye licenser i Vesteuropa
(92) Paa baggrund af den fortsatte vaekst i efterspoergslen efter PP - der er den hurtigst voksende sektor inden for plastindustrien - og resultaterne af Kommissionens markedsundersoegelser, har Kommissionen konkluderet, at der vil vaere efterspoergsel efter licenser paa PP-teknologien i Vesteuropa indtil aar 2000. Dette afvises af parterne. De har fremlagt en detaljeret rapport udarbejdet af uafhaengige virksomhedskonsulenter, som efter deres opfattelse beviser, at efterspoergslen efter licenser paa PP-teknologi indtil aar 2000 vil vaere ubetydelig, hvis der overhovedet vil vaere nogen efterspoergsel.
(93) Hovedparametrene for prognosen i rapporten var: i) den nuvaerende (dvs. i 1993) PP-kapacitet i Vesteuropa er paa [ . . . ] mio. tons aarligt, ii) den nuvaerende kapacitetsudnyttelse er paa [ . . . ], iii) efterspoergslen efter PP forventes at vokse med [ . . . ] om aaret, hvilket ifoelge rapporten svarer til forventningerne hos andre af industriens kommentatorer, iv) fjernelse af flaskehalse (bortset fra lukning af anlaeg) kunne foroege den eksisterende kapacitet til 6,5 mio. tons aarligt. Paa grundlag af disse parametre var det ifoelge rapporten »noedvendigt med omkring 6 nye anlaeg inden aar 2000 for at bringe udbuds-/efterspoergselsbalancen op paa [ . . . ]«.
(94) Paa grundlag af nedenstaaende vurdering mener Kommissionen ikke, at der boer stilles spoergsmaalstegn ved ovennaevnte parametre og metoder, men den er dog tilboejelig til at mene, at rapporten har stoerre tendens til at undervurdere end til at overvurdere den sandsynlige fremtidige efterspoergsel efter licenser paa PP-teknologi. Dette synspunkt er baseret paa foelgende tre forhold.
(95) For det foerste ser det paa baggrund af selve rapporten og andre tekniske oplysninger, som Kommissionen har faaet forelagt, ud til, at antallet af anlaeg, der vil blive lukket i fremtiden, er undervurderet, saaledes at nettokapacitetsforoegelsen som foelge af fjernelse af flaskehalsproblemerne kan vaere overvurderet. For det andet antager rapporten tilsyneladende, at den nuvaerende nettoeksport af PP paa 300 000 tons vil forsvinde fuldstaendigt. Hvis nettoeksporten skulle holdes paa det nuvaerende niveau, ville der vaere behov for yderligere 2 PP-anlaeg. For det tredje og vigtigste tager rapporten ikke hensyn til den meget lange periode, der er noedvendig til forhandling af en teknologilicens, foer det paagaeldende nye PP-anlaeg kommer op paa fuld drift. Parterne har selv paapeget, at det er praksis i industrien, at licenser paa PP-teknologi gives ca. fire aar foer indkoering af et nyt PP-anlaeg (punkt 6.9 i parternes svar paa Kommissionens meddelelse af 28. marts 1994). Som foelge heraf vil det ved en prognose over efterspoergslen efter licenser paa PP-teknologi i perioden indtil aar 2000 vaere logisk at se paa, hvad der vil vaere den sandsynlige efterspoergsel efter PP indtil aar 2004 og ikke indtil aar 2000.
(96) Disse forhold kan dog lades ude af betragtning, da det er tilstraekkeligt at foretage en mere indgaaende vurdering af arten af efterspoergslen efter licenser paa PP-teknologi paa grundlag af rapportens konklusioner. Rapporten konkluderer, at der er behov for seks nye anlaeg med en aarlig kapacitet paa ca. 160 kiloton hver. Ifoelge rapporten og parterne vil dette dog ikke medfoere nogen efterspoergsel efter licenser paa PP-teknologi i betragtning af, at to af de seks anlaeg vil blive opfoert af producenter, der i forvejen har egen teknologi, at yderligere tre anlaeg vil blive opfoert af producenter, som har mulighed for i henhold til de eksisterende licenskontrakter vedroerende PP-teknologien at udvide kapaciteten paa stort set forudfastsatte vilkaar, og at den sjette producent vil vaere interesseret i en licens paa PP-teknologien, men vilkaarene i hans licens er sandsynligvis allerede fastsat.
(97) Kommissionen er uenig i dette raesonnement. For det foerste er der, selv paa grundlag af parternes oplysninger, tvivl om, hvilke producenter der vil gennemfoere den noedvendige udvidelse. En anden rapport, som parterne har fremlagt, og som er udarbejdet af andre virksomhedskonsulenter, indeholder en vurdering af, hvilke virksomheder der med stoerst sandsynlighed vil opfoere nye anlaeg, og naevner to virksomheder, der formodentlig vil udvide kapaciteten, men som ikke blev om talt i den foerste rapport. Under alle omstaendigheder er det op til den enkelte virksomhed at afgoere, om den vil udvide kapaciteten i haab om at erhverve en andel i den forventede vaekst i PP-efterspoergslen inden for Vesteuropa. I denne forbindelse er en fortsat effektiv konkurrence paa licensmarkedet for PP-teknologi en afgoerende faktor, da stoersteparten af de vesteuropaeiske PP-producenter er potentielle kunder til teknologilicenser.
(98) For det andet har Kommissionen bemaerket, at det ikke er alle PP-producenter med paastaaede kontraktmaessige muligheder for at udvide produktionen, der i virkeligheden har en saadan mulighed. Under alle omstaendigheder mener Kommissionen, som naevnt ovenfor, at det forhold, at der eksisterer en saadan valgmulighed, ikke i sig selv indebaerer, at den paagaeldende virksomhed ikke efterspoerger teknologilicenser. Det er sandsynligt, at den paagaeldende virksomhed vil sammenligne tilbud fra andre teknologileverandoerer, foer den traeffer sit valg, og dermed vil drage fordel af en effektiv konkurrence paa teknologimarkedet.
(99) Kommissionen konkluderer derfor, at ovennaevnte analyse paa grundlag af parternes oplysninger viser, at der i naer fremtid kan forventes en betydelig efterspoergsel efter licenser paa PP-teknologi. Ifoelge Kommissionens markedsundersoegelser er nogle PP-producenter i Vesteuropa allerede interesseret i nye PP-teknologilicenser.
Teknologisk avancerede kunder som modvaegt til et dominerende selskab
(100) Parterne fremfoerer, at de potentielle kunder til PP-teknologien i Vesteuropa fortrinsvis er teknologisk avancerede virksomheder med betydelige finansielle ressourcer. Hvis en teknologileverandoer med en dominerende stilling soeger at udnytte sin styrke paa markedet, vil PP-producenterne derfor have et betydeligt incitament til at gribe ind for at undgaa de omkostninger, som dominansen vil medfoere. Efter Kommissionens opfattelse boer disse producenters evne til at danne modvaegt til en dominerende teknologileverandoer dog ikke overvurderes.
(101) Udvikling af egen teknologi som alternativ til koeb af licenser er efter Kommissionens opfattelse i bedste fald en langsigtet loesning for et meget lille antal virksomheder, bl.a. paa grund af den lange periode og de betydelige investeringer, der er noedvendige, for at udviklingsarbejdet kan give tilfredsstillende resultater. I de fleste tilfaelde vedroerer PP-producenternes forsknings- og udviklingsarbejde normalt katalysatorforbedringer. Disse producenter har fortsat behov for en tilsvarende proces, som de sandsynligvis ikke vil kunne udvikle paa kort eller mellemlang sigt. Hvad vigtigere er, at det kan vaere noedvendigt at afklare gyldigheden af katalysatorforbedringer i forhold til eksisterende patentrettigheder, og tidligere erfaringer viser, at disse rettigheder er af stor betydning. Kommissionen mener derfor ikke, at et avanceret teknologisk niveau i sig selv vil kunne begraense en dominerende teknologileverandoers markedsstyrke maerkbart paa kort eller mellemlang sigt.
Konklusion
(102) Paa baggrund af ovenstaaende konkluderede Kommissionen, at den oprindelige fusion ville medfoere en dominerende stilling, som paa maerkbar vis ville forhindre den effektive konkurrence paa markedet for PP-teknologi. Dominans paa teknologimarkedet kunne faa begraensende virkninger paa PP-industriens fremtidige udvidelsesplaner og -muligheder. PP-producenterne ville herved miste de fordele, det indebaerer, at der er konkurrence om pris, kvalitet og andre parametre, hvilket vil faa negative virkninger paa markedet for PP-produktionen. Parternes tilsagn om, at Montedison opretter et saerskilt datterselskab, Technipol (jf. betragtning 116), har dog fjernet Kommissionens betaenkeligheder med hensyn til Sophias erhvervelse af en dominerende stilling paa markedet for PP-teknologi.
ii) Produktion og salg af PP
(103) Joint venture-selskabet vil blive verdens foerende virksomhed paa PP-markedet med en samlet kapacitet paa [ . . . ] mio. tons, hvilket udgoer naesten [ . . . ] (9) af PP-kapaciteten paa verdensplan. Det vil ogsaa blive den foerende leverandoer af PP i Vesteuropa med ca. [ . . . ] (10) af kapaciteten og ca. [ . . . ] (10) af det frie salg (dvs. eksklusive konkurrenceneutralt salg).
(104) Efter fusionen vil der vaere mere end ti PP-producenter i Vesteuropa ud over joint venture-selskabet. Sophias markedsandel vil dog vaere over det dobbelte af den naermeste konkurrents, Borealis (ca. [ . . . ] (9) af kapaciteten og ca. [ . . . ] (9) af det frie salg). Med hensyn til kapaciteten vil Hoechst tegne sig for ca. [ . . . ] (11), PCD/OMV og Appryl for ca. [ . . . ] (11) hver, BASF og ICI for ca. [ . . . ] (9) tilsammen. De oevrige leverandoerer paa det vesteuropaeiske marked med hver en markedsandel paa under [ . . . ] (11), vil omfatte bl.a. Amoco, Petrofina, Exxon, Repsol, DSM, Vestolen og Solvay.
(105) Med hensyn til fusionens indvirkning paa produktionen af forskellige PP-typer er Montedisons og Shells PP-virksomhed stort set komplementaer: [ . . . ] af Shells afsaetning paa det frie marked vedroerer standardhomopolymerer, medens [ . . . ] af Montedisons afsaetning vedroerer specialhomopolymerer og copolymerer. Inden for blokcopolymerer, der som anfoert ovenfor kan betragtes som en del af et specifikt produktmarked inden for PP, er der en vis overlapning mellem parternes aktiviteter. Deres samlede markedsandel paa dette omraade overstiger dog ikke deres ovennaevnte andel af hele PP/markedet. Den efterfoelgende analyse vil derfor fokusere paa fusionens virkninger paa markedet for produktion og salg af PP som helhed.
Joint venture-forbindelser mellem PP-producenterne
(106) I betragtning af den voksende koncentrationsgrad paa markedet for produktion og salg af PP, er det hensigtsmaessigt at behandle joint venture-forbindelserne mellem Montedison og Shell paa den ene side og andre producenter paa den anden. Montedison og Shell har en raekke joint venture-selskaber med andre polyolefinproducenter, hvoraf tre beskaeftiger sig med PP: Montefina, et joint venture mellem Montedisons datterselskab, Himont, og Petrofina med en aarlig kapacitet paa ca. 380 kiloton, NSP (Himont/Statoil) med en aarlig kapacitet paa ca. 200 kiloton og ROW (Shell/BASF) med en aarlig PP-kapacitet paa ca. 200 kiloton. I hvert af disse joint venture-selskaber ejer de respektive moderselskaber 50 %.
(107) Gennem joint venture-forbindelserne vil parterne kunne paavirke den konkurrencemaessige adfaerd hos deres joint venture-partnere, der er vigtige konkurrenter paa markedet for PP-produktion, og dermed styrke deres stilling paa dette marked - den samlede kapacitet hos de PP-producenter, der er involveret i Montefina, NSP og ROW, vil tegne sig for over [ . . . ] (12) af den vesteuropaeiske kapacitet ([ . . . ] (12) inkl. BASF/ICI) [ . . . ]).
(108) Under alle omstaendigheder ser det ud til, isaer i forbindelse med Montefina, at Sophia efter fusionen ville kunne begraense Petrofinas konkurrencemaessige adfaerd betydeligt. Montefina er et joint venture-selskab (50/50), der blev oprettet i 1976 til produktion af PP paa grundlag af den teknologi, som Montedison havde givet licens paa. Det har for oejeblikket to produktionsanlaeg i Feluy i Belgien, hvis produktion moderselskaberne deler og markedsfoerer uafhaengigt af hinanden. Petrofinas samlede PP-produktion i Vesteuropa stammer fra Montefina, og Petrofinas konkurrencemaessige stilling kan derfor paavirkes betydeligt af den nye joint venture-partners adfaerd.
(109) Ifoelge Petrofina vil Shell/Montedison-transaktionen kunne skabe en interessekonflikt mellem Montefinas tre moderselskaber. [ . . . ]
Petrofina mener, at denne konkurrencebegraensende situation kun vil kunne afhjaelpes, ved at Montefina adskilles fra Sophia.
(110) [ . . . ]. I henhold til Montefinas aktionaeraftale skal alle vigtige beslutninger aftales mellem Himont og Montedison (eller dennes efterfoelger i joint venture-selskabet). Efter Kommissionens opfattelse giver dette Montedison mulighed for at paavirke beslutninger om produktion og andre vigtige forhold i forbindelse med joint venture-selskabet. Med hensyn til udvekslingen af teknologiske oplysninger [ . . . ] er det Kommissionens opfattelse, at det forhold, at Montedisons eller Shells personale hos Montefina har adgang til Petrofinas teknologiske oplysninger som led i joint venture-selskabet, vil kunne virke som et incitament for Petrofina til ikke at benytte Finas teknologi.
Andre faktorer, der styrker Sophias stilling paa markedet for PP-produktion
(111) Ved fusionen kombineres paa den ene side Himonts foerende teknologiske stilling og gode resultater inden for udvikling af nye produkter og avancerede polyolefinmaterialer og paa den anden side Shells staerke stilling paa verdensmarkedet som et af de stoerste petrokemiske selskaber, dets raastofforsyningsmuligheder og dets betydelige finansielle ressourcer. De to partneres styrke supplerer saaledes hinanden i vid udstraekning, hvilket vil medfoere en saerlig staerk kombination. Sophia vil kunne tilbyde det stoerste produktsortiment inden for industrien, herunder alle typer PP-produkter og mange forskellige PP-kvaliteter til mange forskellige anvendelsesformaal. Selskabet vil faa de noedvendige finansielle ressourcer - som vil blive styrket af dets teknologiske stilling og licensindtaegter - til at koncentrere sig om udvikling af specialprodukter og avancerede materialer. Det kan ogsaa anvende sit generelle overskud til subsidiering af nichemarkeder. De eksisterende anlaegs geografiske spredning og stoerrelse betyder, at Sophia vil faa saerlig konkurrencedygtige produktionsomkostninger og en effektiv distribution i mange geografiske omraader. Desuden vil det faa betydelige fordele frem for sine konkurrenter paa grund af sin store salgs- og marketingorganisation og navnlig sin teknologiske stilling.
(112) Fusionen vil faa begge moderselskabers betydelige aktiver og ekspertise og opnaa en foerende stilling paa markedet for PP-teknologi, som naevnt ovenfor. Muligheden for at sprede F& U-omkostningerne over et bredt produktionsgrundlag vil give parterne en vaesentlig fordel frem for andre PP-producenter. Parternes fordelagtige stilling vil blive styrket yderligere, efterhaanden som aeldre PP-produkter erstattes af nye produkter med bedre egenskaber.
(113) Det er isaer vigtigt at bemaerke, at Sophia, ved at kontrollere verdens to foerende teknologier, vil kunne bestemme farten for den fremtidige udvikling paa markedet for PP-produktion, da dets licenspolitik ikke i tilstraekkelig grad vil blive kontrolleret af andre konkurrenter. Sophia kan f.eks. opkraeve urimeligt hoeje royalties eller paa anden maade udoeve sin markedsstyrke. Sophia kan desuden forbeholde sig al innovation og produktudvikling, da der ikke ville vaere noget konkurrencemaessigt pres for at udstede licenser til andre PP-producenter. Sophia kunne saaledes paavirke konkurrencevilkaarene paa markedet for PP-produktion negativt.
Konklusion
(114) Selv om parternes samlede markedsandel ikke i sig selv er saerlig stor, vil den betydelige forskel mellem denne og den naeststoerste konkurrents markedsandel sammen med ovennaevnte faktorer, dvs. joint venture-nettet, Sophias store produktsortiment og isaer Sophias foerende teknologiske stilling, i betydelig grad styrke parternes stilling paa markedet. Alle disse faktorer gav Kommissionen store betaenkeligheder med hensyn til en eventuel etablering af en dominerende stilling paa markedet for PP-produktion. Parternes tilsagn om at Montedison opretter et saerskilt datterselskab, Technipol, har dog fjernet Kommissionens betaenkeligheder med hensyn til Sophias etablering af en dominerende stilling paa teknologimarkedet (jf. betragtning 116). Parternes har ogsaa afgivet et tilsagn, der direkte vedroerer markedet for PP-produktion, nemlig at joint venture-selskabet Montefina vil blive oploest. Paa baggrund af disse tilsagn finder Kommissionen derfor ikke laengere anledning til alvorlige betaenkeligheder med hensyn til etablering af en dominerende stilling paa dette marked.
V. AENDRINGER I DEN OPRINDELIGE FUSIONSPLAN i) Parternes tilsagn
(115) Som foelge af Kommissionens meddelelse efter fusionsforordningens artikel 18 og de betaenkeligheder med hensyn til konkurrencen, som Kommissionen heri havde givet udtryk for, har parterne aendret deres oprindelige fusionsplan ved at give Kommissionen foelgende tilsagn:
(116) Tilsagn vedroerende PP-teknologi
De anmeldende parter afgiver foelgende tilsagn:
Himonts nuvaerende virksomhed inden for PP-teknologi vil blive holdt uden for Sophia og overdraget til et nyt eller eksisterende selskab under Montedisons enekontrol (Technipol). Shell vil ikke faa nogen finansielle investeringer i Technipol. Technipol vil blive etableret senest [ . . . ] efter Kommissionens beslutning om fusionens forenelighed med faellesmarkedet. I mellemtiden vil aktiviteterne inden for PP-teknologi blive holdt adskilt fra baade Shell og Sophia. Sidstnaevnte selskab vil udoeve alle en selvstaendig virksomheds funktioner og udoeve PP-teknologivirksomhed paa et varigt og levedygtigt grundlag under konkurrencemaessige forhold, faa tildelt egne finansielle midler og fortsat selvstaendigt kunne udvikle PP-teknologi. Det vil faa foelgende aktiver og funktioner:
i) Den nuvaerende verdensomspaendende licensvirksomhed vedroerende PP-teknologi (herunder en uigenkaldelig og eksklusiv ret til at meddele licens paa de tilsvarende intellektuelle ejendomsrettigheder, samt det nuvaerende salgs-, marketing- og servicepersonale). De eksisterende PP-licenskontrakter og de tilsvarende kontrakter om levering af PP-katalysatorer vil blive overdraget Technipol. Hvis overdragelsen af disse kontrakter kraever licenstagernes samtykke, vil Montedison i god tro udfolde alle rimelige bestraebelser paa at opnaa et saadant samtykke. Indtaegterne af overdragne kontrakter vil tilfalde Technipol [ . . . ]. Technipol vil faa tilstraekkelige midler til finansiering af sit F& U-arbejde. Hvis kontrakterne ikke overdrages, vil Sophia uafhaengigt ved underkontrakter (under iagttagelse af kontraktmaessige begraensninger) overdrage Technipol opfyldelsen af sine forpligtelser i henhold til disse kontrakter.
ii) F& U-personale og F& U-anlaeg vedroerende alle aspekter af PP-teknologivirksomheden, herunder bistand til licenstagerne, teknologisk ajourfoering og yderligere udvikling af PP-teknologien (F& U-vedroerer baade PP-proces- og katalysatorteknologien).
iii) Technipol vil blive ejer af de intellektuelle ejendomsrettigheder, der stammer fra dets egen forskning i PP-teknologi, herunder i PP-katalysatorer. Dette vil dog ikke forhindre Technipol i at indgaa sponsorerede forskningskontrakter paa saedvanlige erhvervsvilkaar. Technipol vil ogsaa faa eneret til at haandhaeve de intellektuelle ejendomsrettigheder, som Sophia meddeler det licens paa, og isaer til at beslutte, om der skal anlaegges sag om overtraedelse mod tredjemand (undergivet retlige begraensninger og krav).
iv) Sophia vil forbeholde Technipol den del af sin produktionskapacitet for katalysatorer, der er noedvendig, for at Technipol kan opfylde sine PP-teknologilicenstageres behov. Sophia vil derfor fremstille PP-katalysatorer paa afgiftsbasis og paa de betingelser, der er almindelige inden for industrien. Sophia udbyder ikke saadanne katalysatorer til salg til tredjemand. Technipol og dets licenstagere kan faa PP-katalysatorer fra tredjemand.
v) Det eksisterende PP-pilotanlaeg for udvikling og afproevning af PP-teknologi samt adgang til et komplet PP-produktionsanlaeg.
vi) Sophia kan hos Technipol koebe teknologiske forbedringer til den eksisterende PP-teknologi, som Sophia anvender, andre tekniske serviceydelser, katalysatorer eller teknologi, men kun uden at der etableres et afhaengighedsforhold og kun paa de kommercielle vilkaar, der tilbydes licenstagere.
vii) Hverken Sophia eller Shell faar adgang til Technipols fortrolige oplysninger af den art, der ikke stilles til raadighed for en konkurrent, navnlig vedroerende forretningshemmeligheder, saasom prisfastsaettelse, kundefortegnelser og forhandlinger samt salgsoplysninger.
Henvisninger til PP-teknologi i disse tilsagn betyder Himonts PP-proces- og katalysatorteknologi, som den for oejeblikket meddeles i licens samt eventuel udvikling af PP-teknologien.
(117) Tilsagn vedroerende PP-produktion
Montedison afgiver foelgende tilsagn med hensyn til joint venture-selskabet Montefina:
i) Himont traekker sig ud af Montefina senest [ . . . ] efter Kommissionens beslutning om fusionens forenelighed med faellesmarkedet. Denne periode kan forlaenges af Kommissionen, hvis den finder det godtgjort, at Montedison paa trods af bestraebelser i god tro ikke har kunnet saelge sin investering i Montefina. Anmodninger om forlaengelse skal vaere behoerigt begrundet.
ii) Montedison bekraefter paa Technipols vegne Montefinas ret til at vaere mest begunstiget licenstager med hensyn til levering af katalysatorer og licensaftaler [ . . . ].
Ingen bestemmelse i eventuelle nye licenser og ingen andre intellektuelle ejendomsrettigheder tilhoerende Himont eller Sophia udformes paa en saadan maade, at det hindrer Montefina eller Petrofina i at indlede forhandlinger om fusioner eller alliancer med tredjemand, forudsat at Montefina eller Petrofina beskytter Technipols, Himonts og Sophias berettigede intellektuelle ejendomsrettigheder og forretningshemmeligheder.
iii) Montefinas virksomhed vil blive holdt adskilt fra Sophias. Indtil Himont traekker sig formelt ud, vil dets rettigheder i Montefina blive udoevet af Montedison. Ingen personer, der modtager loen fra Sophia, eller har tilknytning til Sophia, maa vaere til stede paa Feluy-anlaegget undtagen med Montefinas forudgaaende samtykke.
Baade foer og efter, at Himont har trukket sig ud, skal oplysninger om Petrofinas og Montedisons forretningshemmeligheder, der er erhvervet gennem den faelles drift af Montefina, hemmeligholdes og maa under ingen omstaendigheder meddeles Sophia eller andre parter, medmindre det drejer sig om en potentiel koeber til Montedisons interesser i Montefina, naar denne handler i god tro, samt koeberens raadgivere. Isaer vil Sophia ikke faa overdraget nogen registre, forretningsoptegnelser eller andre fortrolige dokumenter vedroerende Montefina.
iv) I overgangsperioden foretager Montedison sig det noedvendige, i overensstemmelse med anlaeggets tidligere drift, for at sikre en effektiv, gnidningsloes og kommerciel drift af Montefina i begge parters rimelige interesse og under forudsaetning af, at Petrofina udfolder bestraebelser herpaa i god tro.
v) Montedison aflaegger en detaljeret rapport med tre maaneders mellemrum om udviklingen i salgsforhandlingerne og tilbagetraekningen.
(118) Revision af tilsagnet vedroerende PP-teknologi
Parterne forbeholder sig ret til efter EF-retten at anmode Kommissionen om helt eller delvis at revidere ovennaevnte tilsagn vedroerende PP-teknologien [ . . . ].
(119) Gennemfoerelse af tilsagnene
Disse tilsagn gaelder fra det tidspunkt, hvor Kommissionen traeffer beslutning efter artikel 8, stk. 2, i forordning 4064/89.
ii) Vurdering af tilsagnene
(120) Kommissionen har taget disse tilsagn i betragtning i sin vurdering af den planlagte fusions virkninger. Hvis fusionen blev gennemfoert som anmeldt, ville de to foerende PP-teknologier, Unipol og Spheripol, som naevnt ovenfor blive underlagt et enkelt beslutningscenter, nemlig Shells afgoerende indflydelse. Gennemfoerelsen af parternes tilsagn vedroerende PP-teknologien vil dog aendre denne konkurrencebegraensende situation. Montedisons verdensomspaendende PP-teknologivirksomhed vil blive overdraget til et saerskilt selskab, Technipol, der vil vaere organisatorisk og finansielt uafhaengigt af Sophia og Shell. Technipol vil faa alle de noedvendige aktiver og funktioner, der er noedvendige, for at det kan fungere som en varig leve- og konkurrencedygtig virksomhed. Montedisons PP-proces- og katalysatorteknologi, hvad enten den allerede er udviklet eller er ved at blive udviklet, vil blive overdraget til Technipol. Technipol vil blive ansvarlig for licensudstedelse, ajourfoering og yderligere udvikling af saadan teknologi. Technipol og Sophia vil faa et uafhaengigt forhold til hinanden, og deres eventuelle forbindelser skal etableres paa samme vilkaar som forbindelserne med tredjemand. Isaer forventes Technipol selv at udfoere forskningsarbejde inden for PP-proces- og katalysatorteknologien og dermed sikre sin fremtid som en aktiv licensgiver.
(121) Som beskrevet ovenfor finder Kommissionen, at parternes tilsagn vedroerende PP-teknologien vil medfoere, at den ene af de to foerende PP-teknologier vil falde uden for Shells indflydelsessfaere og vil kunne udgoere en uafhaengig og levedygtig konkurrent paa markedet. For at sikre at tilsagnet faktisk respekteres, finder Kommissionen det vigtigt, at parterne holder den orienteret om udviklingen paa dette omraade paa grundlag af kvartalsrapporter indtil oprettelsen af Technipol og aarsrapporter for de efterfoelgende tre aar. Arten af disse rapporter er naermere beskrevet nedenfor.
Den foerste kvartalsrapport om gennemfoerelsen af tilsagnet vedroerende PP-teknologien skal fremlaegges senest fire maaneder efter datoen for denne beslutning. Rapporten skal bl.a. beskrive i detaljer, hvilke skridt der er truffet for at oprette Technipol, selskabets forventede finansielle ressourcer, dets forventede materielle og immaterielle aktiver samt personaleressourcerne, opdelt efter F& U-personale, videnskabeligt personale og andre ansatte. Skrivelser eller dokumenter, der er sendt til de eksisterende licenstagere med en beskrivelse af oprettelsen af Technipol, samt korrespondancen vedroerende bestraebelserne paa at faa licenstagerne til at overdrage deres licenskontrakter til Technipol, skal vedlaegges som bilag til rapporten. Anden kvartalsrapport skal fremlaegges efter oprettelsen af Technipol og senest syv maaneder efter denne beslutning. Denne rapport skal udarbejdes i samme form som foerste kvartalsrapport, men skal indeholde de definitive oplysninger om finansielle ressourcer, aktiver, personale osv. Isaer skal der gives udfoerlige oplysninger om de licenskontrakter, der er overdraget, kontrakter der ikke er overdraget (med en begrundelse derfor), og kontrakter hvis behandling ikke er afsluttet. De forventede finansielle indtaegter i forbindelse med disse kontrakter skal anfoeres, ligesom det skal anfoeres, hvilken betaling Sophia har modtaget for de overdragne kontrakter. Der vedlaegges en kopi af selskabets foerste balance og driftsplan.
I de efterfoelgende tre aar skal der indgives en aarsrapport om Technipol senest tre maaneder efter regnskabsaarets udgang. Disse rapporter skal indeholde foelgende:
- kopi af aarsregnskaberne, herunder balance og driftsregnskab for det paagaeldende aar
- saerskilt opgoerelse over licensindtaegterne i forbindelse med overdragne kontrakter og nye kontrakter, der er indgaaet siden oprettelsen
- detaljerede oplysninger om andre indtaegter, herunder forskning sponsoreret af tredjemand
- F& U-udgifter og -anlaeg
- intellektuelle ejendomsrettigheder
- antal ansatte opdelt i F& U-personale, videnskabeligt personale og andre ansatte
- katalysatorsalg angivet i maengde og vaerdi
- et resumé af selskabets kommercielle og videnskabelige aktiviteter i aarets loeb.
Endelig har Kommissionen taget parternes bemaerkning til efterretning vedroerende revisionen af teknologitilsagnet (punkt 3 i parternes tilsagn) og bekraefter, at den er villig til at foretage en saadan revision efter EF's konkurrenceregler.
(122) Parternes tilsagn vedroerende PP-teknologien er ogsaa saerdeles relevant for vurderingen af Sophias stilling paa markedet for PP-produktion, hvor Kommissionen har paavist potentielle konkurrenceproblemer paa grund af Sophias stoerrelse, joint venture-forbindelser og isaer dets dominans paa markedet for PP-teknologi. Tilsagnet vedroerende PP-teknologien samt parternes tilsagn vedroerende Montefina, der vil give Montefina mulighed for effektivt at konkurrere med Sophia, har fjernet Kommissionens betaenkeligheder med hensyn til markedet for PP-produktion.
VI. ENDELIG KONKLUSION (123) Af ovenstaaende aarsager er Kommissionen af den opfattelse, at den planlagte fusion, som aendret ved parternes tilsagn, ikke foerer til etablering eller styrkelse af en dominerende stilling paa markedet for PP-teknologi og paa markedet for produktion og salg af PP, som bevirker, at den effektive konkurrence inden for faellesmarkedet haemmes betydeligt, jf. fusionsforordningens artikel 2, stk. 3. Fusionen kan derfor erklaeres forenelig med faellesmarkedet, saafremt betingelser og paabud efter fusionsforordningens artikel 8, stk. 2, overholdes fuldt ud.
(124) Denne beslutning beroerer ikke anvendelsen af EF's generelle konkurrenceregler paa eksisterende joint ventures og aftalemaessige forbindelser mellem parterne i den planlagte fusion og tredjemand, isaer med hensyn til gennemfoerelsen af parternes tilsagn vedroerende Montefinas fremtid -
VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Forudsat at betingelserne og forpligtelserne i parternes tilsagn til Kommissionen opfyldes, jf. betragtning 116, erklaeres den anmeldte fusion mellem Shell Petroleum NV og Montedison Nederland NV forenelig med faellesmarkedet.
Artikel 2
Paa grundlag af de kvartals- og aarsrapporter, der er beskrevet i betragtning 121, holder parterne Kommissionen underrettet om gennemfoerelsen af de tilsagn, der er anfoert i betragtning 116 i beslutningen.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til:
Shell Petroleum NV
30 Carel van Bylandtlaan
NL-Haag
og
Montedison Nederland NV
c/o Montecatini SpA
Foro Buonaparte 31
I-20121 Milano
Udfaerdiget i Bruxelles, den 8. juni 1994.