RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 713/2005
af 10. maj 2005
om indførelse af en endelig udligningstold på importen af visse bredspektrede antibiotika med oprindelse i Indien
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (grundforordningen), særlig artikel 18 og 19,
under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
I. Tidligere undersøgelse og gældende foranstaltninger
(1)
Rådet indførte ved forordning (EF) nr. 2164/98 (2) en endelig udligningstold på importen af visse bredspektrede antibiotika med oprindelse i Indien, nemlig amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin, ikke i doseret stand eller i former eller pakninger til detailsalg (den pågældende vare), henhørende under KN-kode ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 og ex 2941 90 00. Foranstaltningerne havde form af en værditold på mellem 0 % og 12 % på importen fra individuelt nævnte eksportører og en resttold på 14,6 % på importen fra andre eksportører.
II. Anmodning om en kombineret udløbs- og interimsundersøgelse
(2)
Efter offentliggørelsen af en meddelelse om det forestående udløb (3) af de gældende foranstaltninger modtog Kommissionen en anmodning i henhold til grundforordningens artikel 18, stk. 2, og artikel 19, stk. 2, om indledning af en kombineret udløbs- og interimsundersøgelse af forordning (EF) nr. 2164/98 fra forretningsmæssigt forbundne producenter af samme vare i Fællesskabet, nemlig Sandoz GmbH, Østrig, og Sandoz Industrial Products SA, Spanien (ansøgerne). Ansøgerne tegner sig for en betydelig del, nemlig over 40 %, af den samlede produktion i Fællesskabet af visse bredspektrede antibiotika.
(3)
Anmodningen var begrundet med, at udløbet af foranstaltningerne sandsynligvis ville føre til fortsat eller fornyet subsidiering og skade for EF-erhvervsgrenen, og at de gældende foranstaltninger angiveligt havde et niveau, der var utilstrækkeligt til at modvirke den subsidiering, der forårsagede skaden.
(4)
For indledningen af den kombinerede udløbs- og interimsundersøgelse underrettede Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 10, stk. 9, og artikel 22, stk. 1, Indiens regering om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret anmodning om en fornyet undersøgelse. Indiens regering blev indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over situationen med hensyn til indholdet af anmodningen og nå til en gensidigt acceptabel løsning. Den indiske regering afviste Kommissionens opfordring til at føre konsultationer.
III. Indledning af en kombineret udløbs- og interimsundersøgelse
(5)
Kommissionen undersøgte den dokumentation, der var fremlagt af ansøgerne, og fandt den tilstrækkelig til at berettige indledningen af en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 18, stk. 2, og artikel 19, stk. 2, i grundforordningen. Efter høring af det rådgivende udvalg indledte Kommissionen ved en meddelelse offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (4) en kombineret udløbs- og interimsundersøgelse af Rådets forordning (EF) nr. 2164/98.
IV. Undersøgelsesperiode
(6)
Undersøgelsen omfattede perioden fra 1. april 2002 til 31. marts 2003 (undersøgelsesperioden). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for spørgsmålet om skade omfattede perioden fra 1. januar 1999 til udgangen af undersøgelsesperioden (den betragtede periode).
V. Parter, som er berørt af undersøgelsen
(7)
Kommissionen underrettede officielt ansøgerne og andre kendte producenter i Fællesskabet samt de eksporterende producenter, importørerne, leverandørerne i lavere produktionstrin, brugerne og den indiske regering om indledningen af undersøgelsen. De interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt. Parternes mundtlige og skriftlige bemærkninger blev overvejet og blev taget i betragtning, hvor det var relevant.
(8)
I betragtning af det åbenbart store antal eksporterende producenter af den pågældende vare i Indien, som var nævnt i klagen, blev det påtænkt at anvende stikprøver ved undersøgelsen af subsidieringen, jf. artikel 27 i grundforordningen.
(9)
Imidlertid gav kun et begrænset antal eksporterende producenter sig til kende og afgav de oplysninger, der var ønsket til stikprøven. Det blev derfor ikke anset for nødvendigt at benytte stikprøver.
(10)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt af sagen, og som gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Der blev modtaget besvarelser fra fem producenter i Fællesskabet, syv eksporterende producenter, en importør, to leverandører i lavere produktionstrin og den indiske regering.
(11)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe en afgørelse om subsidiering og skade samt for at fastslå, om der var sandsynlighed for fortsat eller fornyet subsidiering og skade, og om det ikke ville stride mod Fællesskabets interesser at opretholde eller ændre foranstaltningerne. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende interesserede parter:
1)
Producenter i Fællesskabet
DSM Anti-Infectives BV, Delft, Nederlandene, der også besvarede Kommissionens spørgeskema på vegne af DSM Anti-Infectives Deretil SA, Almeria, Spanien, og DSM Anti-Infectives Chemferm SA, Santa Perpetua de Mogoda, Spanien. Disse tre selskaber er i det følgende samlet benævnt »DSM«.
Sandoz GmbH (tidligere Biochemie GmbH), Kundl, Østrig, der også besvarede Kommissionens spørgeskema på vegne af Sandoz Industrial Products SA (tidligere Biochemie SA), Barcelona, Spanien. Disse to selskaber er i det følgende samlet benævnt »Sandoz«.
2)
Den indiske regering
Handelsministeriet, New Delhi.
3)
Eksporterende producenter i Indien
KDL Biotech Ltd (tidligere Kopran Ltd), Mumbai
Orchid Pharmaceuticals and Chemicals Ltd, Chennai
Nectar Lifesciences Ltd, Chandigarh
Nestor Pharmaceuticals Ltd, New Delhi
Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi
Torrent Gujarat Biotech Ltd, Ahmedabad
Surya Pharmaceutical Ltd, Chandigarh.
VI. Underretning og bemærkninger om procedure
(12)
Den indiske regering og de øvrige interesserede parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og overvejelser, der lå til grund for, at det påtænktes at foreslå en videreførelse af foranstaltningerne. De fik også en rimelig frist til at fremsætte bemærkninger. Visse parter fremsatte bemærkninger skriftligt. Desuden redegjorde den indiske regering og tre eksporterende producenter for deres holdninger i høringer efter meddelelsen om undersøgelsen, hvilket senere blev fulgt op af indlæg, hvori deres holdninger blev opsummeret. Der blev taget behørigt hensyn til alle indlæg og bemærkninger, jf. nedenstående.
(13)
Den indiske regering og en eksporterende producent påpegede under en høring, at ansøgerne ikke fremstillede en bestemt type af samme vare, nemlig cefalexin, og at der derfor ikke bør indledes en undersøgelse vedrørende denne type.
(14)
Det skal i den forbindelse erindres, at det allerede i den oprindelige undersøgelse blev fastslået, at alle typer af den af undersøgelsen omfattede vare (se afsnit B) anses for at være én og samme varekategori (5). Alle typer tilhører samme kategori, nemlig semisyntetiske bredspektrede antibiotika, og de har samme anvendelsesformål, idet de indgår i færdige doseringer, som er effektive til behandling af forskellige infektionssygdomme. Da alle typer derfor i forbindelse med denne procedure udgør én og samme vare, der fremstilles af ansøgerne, må dette argument afvises.
(15)
Den indiske regering og en eksporterende producent fremførte, at fællesskabsproducenternes ikke-fortrolige besvarelser af spørgeskemaet ikke var tilstrækkelig detaljerede og ikke var indgivet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 29. Det hævdedes, at manglende oplysninger i de ikke-fortrolige besvarelser af spørgeskemaet betød, at samarbejdsvillige eksportører ikke fik en reel mulighed for at forsvare deres interesser i forbindelse med analysen af skade og årsagssammenhæng.
(16)
I denne forbindelse skal det bemærkes, at EF-erhvervsgrenen i den aktuelle undersøgelse som nævnt i afsnit E kun består af to parter, nemlig Sandoz og DSM. Desuden fremstillede en af disse parter kun amoxicillin trihydrat og ampicillin trihydrat, mens den anden part også fremstillede cefalexin. Disse særlige omstændigheder med hensyn til fællesskabserhvervsgrenen betød, at visse oplysninger afgivet under undersøgelsen var mere fortrolige. Under alle omstændigheder indeholder de sagsakter, som interesserede parter har adgang til, begge samarbejdsvillige EF-producenters ikke-fortrolige besvarelser af spørgeskemaet med de fortrolige oplysninger i indeksform, så der sikres en rimelig forståelse af de fortrolige oplysningers egentlige indhold. EF-producenternes ikke-fortrolige besvarelser af spørgeskemaerne anses derfor stadig for at overholde bestemmelserne i grundforordningens artikel 29. Det er desuden relevant at nævne, at de indekserede skadesoplysninger som anført i denne forordnings afsnit F gav alle interesserede parter et tilstrækkeligt nøjagtigt billede af situationen med hensyn til skade og årsagssammenhæng, således at de kunne vurdere analysen og forsvare deres interesser.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
I. Den pågældende vare
(17)
Den vare, der er omfattet af denne fornyede undersøgelse, er samme vare, som var omfattet af Rådets forordning (EF) nr. 2164/98, nemlig amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin, ikke i doseret stand eller i former eller pakninger til detailsalg, med oprindelse i Indien og henhørende under KN-kode ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 og ex 2941 90 00 (den pågældende vare).
II. Samme vare
(18)
Under høringen efter meddelelsen om undersøgelsen har den indiske regering og en eksporterende producent henledt opmærksomheden på, at en fællesskabsproducent nævnte visse forskelle i »stabilitet, renhed, analyse, galeniske egenskaber osv.« mellem den pågældende vare og samme vare. Desuden nævnte den eneste samarbejdsvillige importør forskelle med hensyn til vandopløselighed.
(19)
Både den pågældende vare og den samme vare skal imidlertid leve op til de samme internationale farmakopéer med bestemte specifikationer. Selv om de ikke er identiske i alle henseender, ligger deres egenskaber således tæt op ad hinanden som krævet i grundforordningens artikel 1, stk. 5.
(20)
Undersøgelsen bekræftede derfor, at amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin fremstillet og solgt i Fællesskabet af fællesskabsproducenterne havde fysiske egenskaber og anvendelsesformål, som var identiske eller lå tæt op ad det, der var gældende for den pågældende vare, og at de således var samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 5.
C. SUBSIDIER
I. Indledning
(21)
På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i anmodningen om en fornyet undersøgelse, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionen følgende ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes subsidier:
1) Landsdækkende ordninger
a)
»Advance Licence Scheme« (forhåndslicensordningen)
b)
»Duty Entitlement Passbook Scheme« (toldgodtgørelsesordningen)
c)
»Special Economic Zones/Export Oriented Units Scheme« (ordningen for særlige økonomiske områder og eksportorienterede virksomheder)
d)
»Export Promotion Capital Goods Scheme« (eksportfremmeordningen for investeringsgoder)
e)
»Income Tax Schemes« (indkomstskatteordninger)
-
»Export Income Tax Exemption Scheme« (ordningen for fritagelse for indkomstskat af eksport)
-
»Income Tax Incentive for Research and Development« (indkomstskattebegunstigelse for forskning og udvikling)
f)
»Export Credit Scheme« (eksportkreditordningen).
(22)
De nævnte ordninger i litra a) til d) er baseret på »Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992« (nr. 22 af 1992)(loven om udlandshandel), der trådte i kraft den 7. august 1992. Ved »Foreign Trade Act« bemyndiges den indiske regering til at udstede bekendtgørelser vedrørende eksport- og importpolitikken. Disse bekendtgørelser opføres i »Export and Import Policy«-dokumenter, der udstedes af Handelsministeriet hvert femte år og regelmæssigt ajourføres. Et af disse dokumenter er relevant for den fornyede undersøgelsesperiode i denne sag, nemlig femårsplanen for perioden 1. april 2002 til 31. marts 2007 (EXIM-policy 02-07 eller eksport- og importpolitikken for 2002-2007). Desuden fastlægger den indiske regering også de procedurer, der styrer eksport- og importpolitikken for 2002-2007 i den såkaldte »Handbook of Procedures - 1 April 2002 to 31 March 2007, Volume I« (HOP I 02-07) (6). Procedurehåndbogen ajourføres også regelmæssigt.
(23)
De i litra e) nævnte indkomstskatteordninger er baseret på »Income Tax Act of 1961« (indkomstskatteloven af 1961), som ændres årligt ved »Finance Act« (finansloven).
(24)
Den i litra f) nævnte eksportkreditordning er baseret på section 21 og 35A i »Banking Regulation Act 1949« (bankloven af 1949), der tillader Reserve Bank of India (RBI) at vejlede forretningsbanker på eksportkreditområdet.
2) Regionale ordninger
(25)
På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i anmodningen om den fornyede undersøgelse, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, gennemgik Kommissionens tjenestegrene også en række ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes subsidier af regionale regeringer eller myndigheder i visse indiske delstater.
a)
Delstaten Punjab
-
»Punjab Industrial Incentive Scheme« (Punjabs industrifremmeordning)
-
Denne ordning er baseret på Punjabs regerings industripolitik og motivationskodeks.
b)
Delstaten Gujarat
-
»Gujarat Industrial Incentive Scheme« (Gujarats industrifremmeordning)
-
Refusion af elektricitetsafgift
-
Førstnævnte ordning er baseret på Gujarats industrifremmepolitik, mens den anden ordning er baseret på Bombays elektricitetsafgiftslov af 1958.
c)
Delstaten Maharashtra
-
Maharashtras regerings incitamentspakkeordning. Denne ordning er baseret på beslutninger truffet af Maharashtras industri-, energi- og arbejdsministerium.
(26)
En indkomstskatteordning (begunstigelsen for forskning og udvikling) og tre regionale ordninger (Punjabs og Gujarats industrifremmeordninger og Gujarats refusion af elektricitetsafgift) var ikke nævnt i anmodningen om en fornyet undersøgelse. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 22, stk. 1, og artikel 11, stk. 10, underrettede Kommissionen derfor den indiske regering om, at undersøgelsen muligvis ville blive udvidet til også at omfatte disse ordninger. Indiens regering blev indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over den faktiske situation med hensyn til de påståede ordninger og nå til en gensidigt acceptabel løsning. Da der efter disse konsultationer ikke forelå en gensidigt acceptabel løsning med hensyn til disse fire ordninger, medtog Kommissionen dem i undersøgelsen af spørgsmålet om subsidiering.
3. Generelle bemærkninger om subsidiering
(27)
To eksporterende producenter fremførte, at forhåndslicensordningen, indkomstskattebegunstigelsen for forskning og udvikling samt eksportkreditordningen ikke burde være omfattet af den aktuelle undersøgelse, da en fornyet undersøgelse kun burde omfatte ordninger, der indgik i den oprindelige undersøgelse. I dette tilfælde var disse tre ordninger og de regionale ordninger ikke blevet undersøgt i forbindelse med den oprindelige undersøgelse.
(28)
I de relevante bestemmelser i grundforordningen om interims- og udløbsundersøgelser er der imidlertid ikke fastsat en sådan snæver fremgangsmåde for fornyede undersøgelser. For eksempel kan en interimsundersøgelse føre til øgede foranstaltninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 19, stk. 2, hvis de eksisterende foranstaltninger ikke er tilstrækkelige til at udligne et udligningsberettiget subsidie. Endvidere kræves det i grundforordningens artikel 19, stk. 4, at det skal undersøges, »om omstændighederne med hensyn til subsidiering … har ændret sig betydeligt«. En interimsundersøgelse vedrørende subsidiering kan således af sig selv føre til en fuldstændig reevaluering af rammerne for subsidiering og ikke blot af de subsidieordninger, der oprindelig blev undersøgt, hvilket muligvis kan være til fordel for den pågældende vare. Desuden behøver en udløbsundersøgelse ikke udelukkende at fokusere på oprindeligt undersøgte ordninger. Artikel 18, stk. 2, i grundforordningen henviser til fortsat eller fornyet subsidiering, altså en generel situation, og ikke til oprindeligt undersøgte subsidieringsordninger. Fornyede undersøgelser er derfor ikke begrænset til de ordninger, der oprindeligt blev undersøgt, men kræver, at der træffes beslutning om nuværende og fremtidig subsidiering, herunder programmer, der ikke oprindeligt blev undersøgt. Faktisk er det kun en sådan fremgangsmåde, der kan føre til en fyldestgørende analyse af den faktiske situation med hensyn til subsidiering i en given fornyet undersøgelsesperiode. I modsat fald kunne regeringer reelt beskytte sig mod indgreb over for subsidiering ved simpelt hen at omdøbe en ordning eller foretage mindre strukturelle ændringer af denne. Dette ville betyde, at udligningsforanstaltninger, hvis mål er at afhjælpe skadevoldende subsidiering, ville blive virkningsløse.
II. Landsdækkende ordninger
1. »Advance Licence Scheme« (ALS) (forhåndslicensordningen)
a) Retsgrundlag
(29)
Ordningen er beskrevet detaljeret i stk. 4.1.1 til 4.1.14 i EXIM-policy 02-07 og i kapitel 4.1 til 4.30 i HOP I 02-07.
b) Støtteberettigelse
(30)
ALS består af seks underordninger, der er beskrevet nærmere i betragtning 31. Disse underordninger er bl.a. forskellige med hensyn til støtteberettigelse. Producent-eksportører og forhandler-eksportører, der er »forbundet« med støttende producenter, er berettiget til støtte efter ALS-ordningerne for fysisk eksport og årligt behov. Producent-eksportører, der leverer til den endelige eksportør, er berettiget til forhåndslicens for mellemleverancer. Hovedleverandører, der leverer til kategorier »ligestillet med eksport« som nævnt i stk. 8.2 i EXIM-policy 02-07, såsom leverandører til eksportorienterede virksomheder, er berettigede til ALS-ordningen for transaktioner ligestillet med eksport. Mellemleverandører til producent-eksportører er berettigede til eksportligestillingsfordele i henhold til underordningerne for attester til forudgående frigivelse (Advance Release Orders eller ARO) og løbende indenlandsk remburs.
c) Praktisk gennemførelse
(31)
Forhåndslicenser kan udstedes for:
i) Fysisk eksport: Dette er den vigtigste underordning. Den gør det muligt toldfrit at importere råmaterialer til fremstilling af en specifik færdig eksportvare. »Fysisk« betyder i denne forbindelse, at eksportvaren skal forlade indisk område. Tilladelsen til import og forpligtelsen til eksport (herunder eksportvarens type) er specificeret i licensen.
ii) Årligt behov: En sådan licens er ikke knyttet til en bestemt eksportvare, men til en bredere varegruppe (f.eks. kemiske og dermed forbundne produkter). Licensindehaveren kan - op til en bestemt værditærskel, der fastsættes efter tidligere eksportresultater - toldfrit importere ethvert råmateriale, der skal benyttes til fremstilling af enhver vare, der henhører under den relevante varegruppe. Han kan vælge at eksportere enhver færdig vare i varegruppen, hvor sådanne toldfri materialer er anvendt.
iii) Mellemleverancer: Denne underordning omfatter tilfælde, hvor to producenter har til hensigt at fremstille en enkelt eksportvare og stå for hver sin del af produktionsprocessen. Producent-eksportøren fremstiller mellemproduktet. Den kan toldfrit importere råmaterialer og kan til dette formål opnå en forhåndslicens for mellemleverancer. Den endelige eksportør færdiggør produktionen og er forpligtet til at eksportere den færdige vare.
iv) Transaktioner ligestillet med eksport: Denne underordning gør det muligt for en hovedleverandør toldfrit at importere råmaterialer, som er nødvendige for produktionen af varer, der skal sælges i »transaktioner ligestillet med eksport« til de kundekategorier, der er anført i stk. 8.2.(b) til (f), (g), (i) og (j) i EXIM policy 02-07. Ifølge den indiske regering forstås der ved transaktioner ligestillet med eksport transaktioner, hvor de leverede varer ikke forlader landet. En række kategorier af leverancer anses for at være transaktioner ligestillet med eksport, forudsat at varerne er fremstillet i Indien, f.eks. leverancer af varer til eksportorienterede virksomheder eller til selskaber i særlige økonomiske zoner.
v) Attester til forudgående frigivelse (ARO): En indehaver af en forhåndslicens, der ønsker at købe råvarerne fra indenlandske kilder i stedet for at importere dem direkte, kan vælge at købe dem ved anvendelse af attester til forudgående frigivelse. I sådanne tilfælde godkendes forhåndslicenserne som attester til forudgående frigivelse og påtegnes til den indenlandske leverandør ved levering af de derpå anførte varer. Påtegnelsen af attesten til forudgående frigivelse giver den indenlandske leverandør ret til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. stk. 8.3 i EXIM-policy 02-07 (dvs. forhåndslicens for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige forbrugsafgifter). ARO-mekanismen yder refusion af skatter og afgifter til leverandøren, i stedet for at disse beløb tilbagebetales til den endelige eksportør i form af godtgørelse eller refusion af told. Skatter og afgifter kan refunderes for både lokale og importerede råmaterialer.
vi) Løbende indenlandsk remburs: Denne underordning dækker også indenlandske leverancer til en indehaver af en forhåndslicens. Indehaveren af en forhåndslicens kan henvende sig til en bank for at åbne en indenlandsk remburs til fordel for en indenlandsk leverandør. Banken ugyldiggør licensen til direkte import for den værdi og de varemængder, der købes i landet i stedet for at blive importeret. Den indenlandske leverandør vil være berettiget til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. stk. 8.3 i EXIM-policy 02-07 (dvs. forhåndslicens for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige forbrugsafgifter).
Det blev fastslået, at de samarbejdsvillige eksportører i den fornyede undersøgelsesperiode kun opnåede indrømmelser i henhold til fire underordninger i forbindelse med den pågældende vare, nemlig forhåndslicenser for i) fysisk eksport, ii) årligt behov, iii) mellemleverancer som leverandør til en endelig eksportør og iv) transaktioner ligestillet med eksport som leverandør til eksportorienterede virksomheder/virksomheder i særlige økonomiske zoner. Det er derfor ikke nødvendigt at undersøge, om v) ARO-ordningen og vi) ordningen med løbende indenlandsk remburs er udligningsberettigede.
(32)
Af hensyn til de indiske myndigheders kontrol er licensindehavere retligt forpligtede til at føre »korrekt og behørigt regnskab over forbrug og anvendelse af importerede varer i henhold til licenser« i et nærmere angivet format (kapitel 4.30 og tillæg 18 til HOP I 02-07), dvs. et regnskab over det faktiske forbrug (tillæg 18-regnskabet).
(33)
For så vidt angår de i betragtning 31 nævnte underordninger i), iii) og iv) fastsætter den indiske regering den mængde og værdi, som importtilladelsen og eksportforpligtelsen (herunder for transaktioner ligestillet med eksport) vedrører, og dette fremgår af licensen. Desuden skal de tilsvarende transaktioner bekræftes på licensen af statens embedsmænd på import- og eksporttidspunktet. Den mængde import, der er tilladt i henhold til denne ordning, fastsættes af den indiske regering på grundlag af såkaldte standard input/output-normer (SION). Der er fastsat sådanne normer for de fleste varer (herunder den pågældende vare), som er offentliggjort i HOP II 02-07.
(34)
For den i betragtning 31 omhandlede underordning ii) (forhåndslicens for årligt behov) er det kun værdien af den tilladte import, der anføres på licensen. Licensindehaveren er forpligtet til at »fastholde sammenhængen mellem de importerede råmaterialer og den færdige vare« (stk. 4.24A(c) i HOP I 02-07).
(35)
Importerede råmaterialer kan ikke afhændes og skal bruges til at fremstille den færdige eksportvare. Eksportforpligtelsen skal opfyldes inden for en fastsat frist efter udstedelsen af licensen (18 måneder med mulighed for to forlængelser på hver seks måneder). Forhåndslicenser for årligt behov kan ikke forlænges.
(36)
Under den fornyede undersøgelse blev det fastslået, at de samarbejdsvillige eksportører toldfrit havde importeret større mængder råmaterialer i henhold til SION-importtilladelser efter de forskellige underordninger, end det var nødvendigt for at fremstille referencemængden for den færdige eksportvare. Standard-input/output-normerne for den pågældende vare var derfor ikke korrekte. Endvidere førte ingen at de samarbejdsvillige eksportører i den fornyede undersøgelsesperiode korrekte regnskaber over det faktiske forbrug. I fire tilfælde blev der slet ikke ført sådanne regnskaber, selv om der var en retlig forpligtelse hertil (se betragtning 32). I to tilfælde havde selskaberne ikke registreret det faktiske forbrug. Hverken de undersøgte eksportører eller den indiske regering kunne påvise, at fritagelsen for importafgifter ikke førte til en for stor eftergivelse.
d) Bemærkninger
(37)
Den indiske regering og fem samarbejdsvillige eksportører fremsatte bemærkninger til ordningen med forhåndslicenser (ALS). De hævdede, at ALS fungerer som en tilladt godtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning, der angiveligt minder om EF’s ordning for aktiv forædling, og at der forefindes et verifikationssystem svarende til bestemmelserne i grundforordningens bilag I, II og III til at overvåge sammenhængen mellem toldfrit importerede råmaterialer og de færdige eksportvarer. Den indiske regering og to eksportører fremførte yderligere, at kun en for stor eftergivelse af told kunne udlignes. For så vidt angår et verifikationssystem insisterede de på, at der forefandtes et fyldestgørende system. I denne forbindelse henviste de til en række kontrolelementer, som den indiske regering kunne benytte sig af med henblik på verifikation, herunder SION-normer, oplysninger om importmængden og eksportdokumenter, et toldregister over import og eksport i henhold til ALS, et register over forbruget, det såkaldte DEEC-register (Duty Entitlement Export Certification book), indfrielseskontrol efter import og eksport, yderligere kontroller foretaget af de indiske told- og punktafgiftsmyndigheder, regelmæssig revision samt retsforfølgelse i tilfælde af omdirigering. Den indiske regering og en eksportør indrømmede imidlertid, at SION-normerne kan »reducere det faktiske forbrug«. Desuden fremlagde ingen eksportører tilstrækkelige beviser for, at de opfyldte deres forpligtelse til på korrekt vis at føre det regnskab over det faktiske forbrug, der kræves i henhold til EXIM-politikken. Endvidere påstod to eksportører, at undersøgelsesmyndigheden selv skulle have beregnet en for stor eftergivelse. Endelig er det blevet hævdet, at Fællesskabet som følge af tidligere praksis er bundet til ikke at udligne ALS. Efter den høring, der fulgte meddelelsen om undersøgelsen, fremlagde en eksportør en beregning af den for meget eftergivne told.
e) Konklusion
(38)
Fritagelsen for importafgifter er et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2, dvs. et finansielt bidrag fra den indiske regering, der har medført en fordel for de undersøgte eksportører.
(39)
Desuden er ordningerne med forhåndslicens for fysisk eksport, årligt behov og mellemleverancer klart retligt betingede af eksportresultater og anses derfor for at være specifikke og udligningsberettigede i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a). Uden en eksportforpligtelse kan et selskab ikke opnå fordele i henhold til disse ordninger.
(40)
Ordningen med forhåndslicens for transaktioner ligestillet med eksport er i det aktuelle tilfælde reelt betinget af eksportresultater. Den blev kun benyttet af ét selskab i mindre omfang og kun ved leverancer til eksportorienterede virksomheder eller virksomheder i en særlig økonomisk zone, der begge er kategorier nævnt i stk. 8.2(b) i EXIM-policy 02-07. Dette selskab erklærede, at dets kunder senere eksporterede den pågældende vare. Målet for eksportorienterede virksomheder og særlige økonomiske zoner er eksport, jf. stk. 6.1 i EXIM-policy 02-07. En indenlandsk leverandør opnår således fordele efter ordningen for forhåndslicens for transaktioner ligestillet med eksport, fordi den indiske regering forventer, at en eksportør, som er en eksportorienteret virksomhed eller er beliggende i en særlig økonomisk zone, efterfølgende vil få eksportindtægter. Ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a), anses et subsidie for at være betinget af eksportresultater, når det af faktiske omstændigheder fremgår, at ydelsen af subsidiet, om end det ikke er retligt betinget af eksportresultater, i virkeligheden er bundet til faktiske eller forventede eksportindtægter.
(41)
Ingen af de fire underordninger, der blev benyttet i den aktuelle sag, kan betragtes som tilladte toldgodtgørelsesordninger eller substitutionsgodtgørelsesordninger i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii). Dette resultat er bekræftet efter nøje overvejelse af parternes bemærkninger. De overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) i grundforordningen. Den indiske regering anvendte ikke sin verifikationsordning eller -procedure til effektivt at bekræfte, hvorvidt der blev forbrugt råmaterialer ved fremstillingen af den eksporterede vare og i hvilke mængder (bilag II, del II, punkt 4, i grundforordningen samt for substitutionsgodtgørelsesordninger bilag III, del II, punkt 2, i grundforordningen). SION-normerne for den pågældende vare var ikke tilstrækkelig præcise. Ingen af de fremsatte bemærkninger har ændret denne konklusion. Tværtimod indrømmede den indiske regering endda, at SION-normerne ikke var korrekte. Det bekræftes således, at SION-normerne i sig selv ikke kan anses for at være et system til verifikation af det faktiske forbrug, fordi disse meget generøse standardnormer er udformet således, at den indiske regering ikke med tilstrækkelig præcision kan kontrollere, hvilke mængder råmaterialer der er forbrugt i produktionen til eksport. Endvidere foretog den indiske regering ikke en effektiv kontrol på grundlag af korrekte regnskaber over det faktiske forbrug (tillæg 18-regnskab). Den indiske regering foretog desuden ikke nogen yderligere undersøgelse på grundlag af de faktisk involverede råmaterialer, selv om dette normalt ville være nødvendigt, når verifikationssystemet ikke reelt blev anvendt (bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3, til grundforordningen), og den beviste heller ikke, at der ikke blev eftergivet for store afgiftsbeløb. Forhåndslicensordningens påståede sammenlignelighed med Fællesskabets ordning for aktiv forædling er irrelevant, da EF-systemet ikke er genstand for den aktuelle undersøgelse.
(42)
De øvrige verifikationselementer, der blev nævnt, eksisterer enten ikke længere (f.eks. blev DEEC-registret afskaffet ved EXIM policy 02-07) eller er tilsyneladende - da der ikke er en reel kontrol af regnskaberne med det faktiske forbrug - baseret på meget generøse SION-normer, hvilket ikke er tilstrækkeligt (dvs. oplysninger om import- og eksportdokumenter, toldregister, indfrielseskontrol af ALS). De indiske myndigheder har ikke fremlagt revisionsrapporter om de eksporterende producenter, der er omfattet af undersøgelsen.
(43)
Da ALS ikke tidligere har været analyseret på grundlag af kendsgerninger, der kan sammenlignes med dem, der konstateredes i den aktuelle undersøgelse, især i betragtning af unøjagtigheden af SION-normerne for den pågældende vare, er der endelig ingen bindende præcedens for, at ordningen ikke er udligningsberettiget.
(44)
Disse fire underordninger er derfor udligningsberettigede.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(45)
Da der ikke er tale om tilladte toldgodtgørelsesordninger eller substitutionsgodtgørelsesordninger, er den udligningsberettigede fordel eftergivelsen af den samlede importafgift, der normalt skal betales ved import af råmaterialer. I modsætning til, hvad der blev fremført i bemærkningerne fra den indiske regering og to eksportører, er det ikke fastsat i grundforordningen, at kun eftergivelse af overskydende afgifter kan udlignes. Ifølge grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og dens bilag I, punkt i), kan der kun foretages udligning af for store eftergivne afgiftsbeløb, hvis betingelserne i bilag II og III til grundforordningen er opfyldt. Disse betingelser var imidlertid ikke opfyldt i dette tilfælde. Hvis det konstateres, at der ikke findes en passende overvågningsprocedure, finder ovennævnte undtagelse for godtgørelsesordninger således ikke anvendelse, og i stedet gælder derfor den normale regel om, at det er de ubetalte afgiftsindtægter, der er givet afkald på, som skal udlignes, og ikke de beløb, som angiveligt er eftergivet for meget. Som det fremgår af bilag II, del II, og bilag III, del II, til grundforordningen påhviler det ikke undersøgelsesmyndigheden at beregne sådanne eftergivelser af for store beløb. Tværtimod skal den ifølge grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), kun fastslå, at der foreligger tilstrækkelige beviser for, at et angiveligt verifikationssystem ikke er hensigtsmæssigt. Det skal yderligere bemærkes, at hvis der ikke forefindes et verifikationssystem, der anvendes effektivt, skal en yderligere undersøgelse, der foretages af de indiske myndigheder, ske rettidigt, dvs. normalt inden kontrolbesøget i en undersøgelse vedrørende udligningstold. Den beregning af en for stor eftergivelse af afgifter, der blev fremlagt af en eksportør efter meddelelsen om undersøgelsen, forelå ikke rettidigt og var ikke foretaget af den indiske regering. Den kan derfor ikke tages i betragtning.
(46)
Subsidiebeløbene for de eksportører, der benyttede ALS, blev beregnet på grundlag af de importafgifter, som der var givet afkald på (basistold og særlig tillægstold) for de varer, der var importeret i henhold til de fire underordninger, som blev benyttet for den pågældende vare i den fornyede undersøgelsesperiode, jf. betragtning 31. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a), blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket subsidiebeløbene, når der blev fremsat berettigede krav herom. Disse subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over eksportomsætningen fra den pågældende vare i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(47)
Seks selskaber opnåede fordele af denne ordning i den fornyede undersøgelsesperiode og modtog subsidier på mellem 22,0 % og 25,8 % (se tabellen i betragtning 154).
2. »Duty Entitlement Passbook Scheme« (DEPBS) (toldgodtgørelsesordningen)
a) Retsgrundlag
(48)
DEPBS-ordningen er beskrevet detaljeret i stk. 4.3 i EXIM-policy 02-07 og i kapitel 4 i HOP I 02-07.
b) Støtteberettigelse
(49)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører er berettigede til denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse af DEPBS
(50)
En støtteberettiget eksportør kan anmode om DEPBS-kreditter, der beregnes som en procentdel af værdien af de varer, der eksporteres i henhold til denne ordning. De indiske myndigheder har fastsat sådanne DEPBS-satser for de fleste varer, herunder den pågældende vare. De fastsættes på grundlag af SION-normer under hensyntagen til det formodede indhold af importerede råmaterialer i eksportvaren og tolden på disse importerede råmaterialer, uanset om der rent faktisk er betalt importafgift eller ej.
(51)
For at være berettiget til fordelene under denne ordning skal et selskab foretage eksport. På tidspunktet for eksporttransaktionen skal eksportøren afgive en erklæring til de indiske myndigheder, hvoraf det fremgår, at eksporten finder sted i henhold til DEPBS-ordningen. For at varerne kan eksporteres, udsteder de indiske toldmyndigheder under forsendelsesproceduren et eksportforsendelsesdokument. Dette dokument viser bl.a. størrelsen af den DEPBS-kredit, der skal indrømmes for den pågældende eksporttransaktion. Eksportøren kender på dette tidspunkt størrelsen af den fordel, han vil modtage. Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, har den indiske regering ingen beføjelser med hensyn til at indrømme en DEPBS-kredit. Den DEPBS-sats, der benyttes til at beregne fordelen, er den sats, der var gældende på tidspunktet for eksportangivelsen. Det er derfor ikke muligt at ændre fordelens størrelse med tilbagevirkende kraft.
(52)
Det konstateredes også, at DEPBS-kreditter efter opfyldelsen af eksportforpligtelsen kan bogføres som indtægter i regnskaberne på et periodiseringsgrundlag, hvilket er i overensstemmelse med de indiske regnskabsstandarder.
(53)
Sådanne kreditter kan benyttes til at betale told på senere import af enhver vare, der kan indføres uden restriktioner, undtagen investeringsgoder. Varer, der er indført ved anvendelse af sådanne kreditter, kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde.
(54)
DEPBS-kreditter er frit omsættelige og er gyldige i en periode på 12 måneder fra udstedelsesdatoen.
(55)
En ansøgning om DEPBS-kredit kan dække indtil 25 eksporttransaktioner eller - hvis den indgives elektronisk - en ubegrænset mængde eksporttransaktioner. Der er reelt ingen faste frister for at ansøge om DEPBS-kreditter, fordi de perioder, der er anført i kapitel 4.47 i HOP I 02-07, altid regnes fra den seneste eksporttransaktion, der indgår i en given DEPBS-ansøgning.
d) Bemærkninger
(56)
Efter meddelelsen om undersøgelsen fremsatte tre eksportører, der opnåede fordele i henhold til denne ordning, bemærkninger til ovenstående DEPBS-analyse. De fremførte følgende betragtninger: i) i modsætning til konklusionerne i betragtning 53 og 59 skal materialer importeret i henhold til DEPBS angiveligt benyttes til eksportproduktion, og DEPBS-kreditter kan angiveligt kun opnås, hvis der eksporteres varer, hvor der er betalt importafgift af de råmaterialer, der indgår; ii) den nye beregningsmetode for udligningsberettigede beløb (med fokus på eksporttransaktionen - se betragtning 61 og 62) bør ikke benyttes, fordi der angiveligt kun indrømmes en fordel ved brugen af kreditten, og fordi den nye fremgangsmåde afviger fra tidligere EF-praksis og derved er udtryk for forskelsbehandling; iii) DEPBS bør kun udlignes i det omfang, sådanne kreditter er opnået for den pågældende vare; og iv) der bør tages hensyn til en reduktion af DEPBS-satsen, der fandt sted i februar 2004.
e) Konklusioner om DEPBS-ordningen
(57)
DEPBS tilvejebringer subsidier i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2. En DEPBS-kredit er et finansielt bidrag fra Indiens regering, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter, hvorved den indiske regering giver afkald på toldindtægter, den ellers ville have fået. Desuden medfører DEPBS-kreditten en fordel for eksportøren, fordi selskabets likviditet forbedres.
(58)
Endvidere er DEPBS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og udligningsberettiget i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
(59)
Ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen. En eksportør er ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de råmaterialer, der faktisk er benyttet. Desuden forefindes der ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råmaterialer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. bilag I, punkt i), og bilag II og III til grundforordningen. Endelig er eksportører berettiget til DEPBS-fordelene, uanset om de overhovedet importerer produktionsfaktorer. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise, at noget råmateriale var importeret. Selv eksportører, der køber alle deres råmaterialer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råmaterialer, er således stadig berettigede til fordelene ved DEPBS.
(60)
Hverken den påstand, der blev fremsat af en eksportør om, at materialer importeret i henhold til ordningen skal benyttes til fremstilling af varer til eksport, eller påstanden om, at DEPBS-kreditter kun kan opnås på betingelse af, at de benyttede råmaterialer er pålagt importafgift, er blevet underbygget. I denne forbindelse skal det også bemærkes, at den indiske regering ikke på noget tidspunkt anfægtede den beskrivelse af DEPBS, der er givet i det foregående. Disse påstande må derfor afvises.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(61)
I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, og artikel 5 i grundforordningen blev det udligningsberettigede subsidiebeløb beregnet udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i den fornyede undersøgelsesperiode. I denne forbindelse konstateredes det, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion i henhold til denne ordning. På dette tidspunkt er det sandsynligt, at den indiske regering giver afkald på tolden, hvilket udgør et finansielt bidrag i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii). Som nævnt i betragtning 51 har den indiske regering ingen mulighed for at bestemme, om subsidiet skal indrømmes eller ej, og heller ingen mulighed for at fastsætte beløbets størrelse, når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, der bl.a. viser størrelsen af den DEPBS-kredit, som skal indrømmes for den pågældende eksporttransaktion. Som også nævnt i samme betragtning har eventuelle ændringer af DEPBS-satserne mellem den faktiske eksporttransaktion og udstedelsen af en DEPBS-licens ingen tilbagevirkende følger for størrelsen af den indrømmede fordel. Som anført i betragtning 52 kan selskaber endvidere i henhold til de indiske regnskabsstandarder bogføre DEPBS-kreditterne som indtægter efter periodiseringsprincippet på tidspunktet for eksporttransaktionen. Da et selskab endelig er vidende om, at det vil modtage et subsidie i henhold til DEPBS og fordele i henhold til andre ordninger, befinder det sig allerede i en mere gunstig konkurrencemæssig situation, idet det kan lade subsidierne udmønte sig i lavere priser.
(62)
Begrundelsen for at indføre udligningstold er imidlertid af afhjælpe en uredelig handelspraksis, der er baseret på uretfærdige konkurrencefordele. I betragtning af ovenstående anses det for passende at betragte fordelen ved DEPBS-ordningen som summen af de kreditter, der er opnået for alle eksporttransaktioner, der har fundet sted i henhold til denne ordning i undersøgelsesperioden.
(63)
De fremsatte bemærkninger har ikke givet anledning til at ændre denne beregningsmetode. Den nye metode er allerede blevet benyttet af De Europæiske Fællesskaber, f.eks. i forbindelse med sagen om grafitelektrodesystemer (7). Desuden forhindrer principperne om retssikkerhed og berettigede forventninger ikke sådanne metodeændringer. Endelig fører den nye fremgangsmåde ikke til en fuldstændig reevaluering af ordningen, der altid har været udligningsberettiget. Den vedrører kun beregningen af subsidiebeløbet for at forbinde det nærmere med den faktiske situation i en given undersøgelsesperiode. For det andet er denne fremgangsmåde bl.a. resultatet af kendsgerninger, som Kommissionen har konstateret under nylige undersøgelser, f.eks. bogføringen efter periodiseringsprincippet i henhold til indiske regnskabsstandarder og det reelle fravær af ansøgningsfrister for sådanne kreditter under EXIM-politikken. Endvidere bekræftede de fremsatte bemærkninger, at eksportøren på tidspunktet for en transporttransaktion, der finder sted i henhold til denne ordning, har opnået en uigenkaldelig ret til DEPBS-kreditter. Det er imidlertid det pågældende tidspunkt og ikke den efterfølgende anvendelse, der er afgørende for at fastslå, at der er indrømmet en fordel, jf. betragtning 61, fordi en eksportør med sådanne rettigheder allerede er bedre stillet finansielt set.
(64)
I modsætning til, hvad der blev fremført af nogle eksporterende producenter, måtte der også tages hensyn til DEPBS-kreditter i forbindelse med eksport af andre varer end den pågældende vare ved fastsættelsen af størrelsen af den udligningsberettigede DEPBS-kredit. Der er ingen forpligtelse under DEPBS, der begrænser brugen af kreditterne til toldfri import af råmaterialer knyttet til en bestemt vare. Tværtimod kan DEPBS-kreditter frit overdrages og endda sælges, og de kan benyttes til import af enhver vare, der kan indføres uden begrænsninger (råmaterialerne til den pågældende vare tilhører denne kategori) med undtagelse af investeringsgoder. Den pågældende vare kan derfor drage fordel af alle de DEPBS-kreditter, der indrømmes.
(65)
Desuden kan reduktioner af DEPBS-satsen, som har fundet sted efter den fornyede undersøgelsesperiode, ikke tages i betragtning, da det er fastsat i grundforordningens artikel 11, stk. 1, at oplysninger, der vedrører en periode, der ligger senere end undersøgelsesperioden, normalt ikke tages i betragtning. Der er desuden ingen garanti for, at den indiske regering ikke senere vil hæve DEPBS-satserne.
(66)
Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket kreditterne for at nå frem til subsidiebeløbene, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a). Disse subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede eksportomsætning i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Fem selskaber opnåede fordele af denne ordning i den fornyede undersøgelsesperiode og modtog subsidier på mellem 3,2 % og 8,0 % (se tabellen i betragtning 154).
3. »Export Oriented Units Scheme/Special Economic Zones Scheme« (EOU/SEZ) (ordningerne for eksportorienterede virksomheder og særlige økonomiske zoner)
a) Retsgrundlag
(67)
De nærmere oplysninger om disse ordninger fremgår af kapitel 6 (EOU) og 7 (SEZ) i EXIM-policy 02-07 og HOP I 02-07.
b) Støtteberettigelse
(68)
Med undtagelse af rene handelsselskaber kan enhver virksomhed, der i princippet forpligter sig til at eksportere hele sin produktion af varer eller tjenesteydelser, etableres i henhold til SEZ eller EOU. I modsætning til virksomheder i service- og landbrugssektoren skal industrivirksomheder imidlertid opfylde et krav om minimumsinvesteringer i faste aktiver på 10 mio. indiske rupees for at være berettigede til EOU.
c) Praktisk gennemførelse
(69)
SEZ-ordningen er efterfølgerordningen til den tidligere ordning om eksportforarbejdningszoner (EPZ-ordningen). SEZ er særligt udpegede toldfri enklaver og betragtes i EXIM-policy 02-07 som udenlandske områder for så vidt angår handelsmæssige transaktioner, told og skatter. Der findes allerede 14 særlige økonomiske zoner, og de indiske myndigheder har godkendt, at der oprettes yderligere 13.
(70)
Eksportorienterede virksomheder er på den anden side geografisk mere fleksible og kan oprettes overalt i Indien. Denne ordning supplerer SEZ-ordningen.
(71)
Ansøgninger om EOU- eller SEZ-status skal indeholde nærmere oplysninger for en periode på fem år om bl.a. planlagte produktionsmængder, forventet værdi af udførslen, importbehov og behov for indenlandske varer. Hvis myndighederne godtager selskabets ansøgning, vil selskabet blive underrettet om de vilkår og betingelser, der er knyttet til godtagelsen. Aftalen om at blive godkendt som et SEZ/EOU-selskab er gyldig i fem år. Aftalen kan fornyes i yderligere perioder.
(72)
EOU/SEZ-virksomheder har ifølge EXIM-policy 02-07 en central forpligtelse til at opnå en nettoindtægt af udenlandsk valuta, hvilket vil sige, at den samlede værdi af eksporten i en referenceperiode på fem år skal være højere end den samlede værdi af de importerede varer.
(73)
EOU/SEZ-virksomheder er berettiget til følgende fordele:
i)
fritagelse fra importafgifter på alle typer varer (herunder investeringsgoder, råmaterialer og forbrugsgoder), som er nødvendige for fremstilling, produktion og forarbejdning eller i forbindelse hermed
ii)
fritagelse for forbrugsafgift på varer indkøbt fra indenlandske leverandører
iii)
godtgørelse af central omsætningsafgift på varer indkøbt lokalt
iv)
mulighed for at sælge en del af produktionen på hjemmemarkedet efter betaling af gældende told på den færdige vare som en undtagelse fra det generelle krav om, at hele produktionen skal eksporteres
v)
fritagelse i ti år efter indledningen af driften, men højst frem til 2010, for den skat på indtægter, der normalt skal betales af fortjeneste af eksportsalg i overensstemmelse med Section 10A eller Section 10B i indkomstskatteloven
vi)
mulighed for 100 % udenlandsk ejerskab af egenkapital.
(74)
Selv om fordelene ved begge ordninger stort set er sammenlignelige, findes der dog visse forskelle. F.eks. kan kun en EOU-virksomhed opnå en reduktion på 50 % af den told, der skal betales på hjemmemarkedssalget, mens der i en SEZ skal betales fuld told af dette salg. En EOU-virksomhed kan have indtil 50 % af sit salg på hjemmemarkedet til denne reducerede sats.
(75)
Virksomheder, der virker under disse ordninger, betragtes som virksomheder i toldzoner under toldmyndighedernes tilsyn, jf. Section 65 i toldloven.
(76)
De er retligt forpligtede til i det foreskrevne format at føre nøjagtigt regnskab med alle de pågældende importerede varer og med forbrug og anvendelse af alle importerede materialer og den foretagne eksport. Disse dokumenter skal efter behov regelmæssigt fremlægges for de kompetente myndigheder (kvartalsvise og årlige statusrapporter).
(77)
På intet tidspunkt stilles der dog krav om, at en EOU- eller SEZ-virksomhed skal redegøre for den indbyrdes forbindelse mellem individuelle importtransaktioner og deres eksport, salg til andre virksomheder, salg til reduceret told på hjemmemarkedet eller lagre, jf. stk. 10.2 i tillæg 14-I og stk. 13.2 i tillæg 14-II i HOP I 02-07.
(78)
Hjemmemarkedssalget forsendes og registreres ved selvcertificering. Ekspeditionen af EOU-virksomheders eksportforsendelser overvåges af en embedsmand fra told- og punktafgiftsmyndighederne, der er permanent udstationeret i virksomhederne. Selskabet skal godtgøre den indiske regering lønudgifterne til sådanne embedsmænd.
(79)
Det hedder i stk. 29 i tillæg 14-II til HOP I 02-07, at alle aktiviteter, der foretages af SEZ-virksomheder inden for zonen, herunder eksport og reimport af varer, sker efter en procedure med selvcertificering, medmindre andet er bestemt. Toldmyndighederne foretager således ingen rutinekontrol af SEZ-virksomheders eksportforsendelser.
(80)
I det aktuelle tilfælde blev EOU-ordningen benyttet af en af de samarbejdsvillige eksportører. Da SEZ-ordningen ikke blev benyttet, er det ikke nødvendigt at undersøge, om den er udligningsberettiget. Den samarbejdsvillige eksportør, der benyttede EOU-ordningen, brugte ordningen til toldfrit at importere råmaterialer og investeringsgoder, til punktafgiftsfrit at købe varer på hjemmemarkedet og opnå godtgørelse af omsætningsafgifter samt til at sælge en del af sin produktion på hjemmemarkedet. Selskabet opnåede således alle de fordele, der er beskrevet i nr. i) til iv) i betragtning 73. Den pågældende eksportør opnåede også fordele i henhold til bestemmelserne om fritagelse for indkomstskat for EOU-virksomheder. Da denne indkomstskattefritagelse imidlertid falder ind under den mere bredt tilgængelige ordning for fritagelse for indkomstskat, er den analyseret i betragtning 117 og 118.
d) Bemærkninger
(81)
En eksporterende producent fremførte, at der kun burde foretages udligning for EOU i det omfang, den for hjemmemarkedssalget betalte told ikke fuldt ud dækker det beløb, der er eftergivet i importafgifter på råmaterialer, som er benyttet til den produktion, der er solgt på hjemmemarkedet (eftergivelse af for store importafgifter). Eksportøren er af den opfattelse, at der for så vidt angår EOU-ordningen, der hævdes at ligne Fællesskabets ordning for aktiv forædling, forefindes et verifikationssystem, der er i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag I, II og III til grundforordningen. Denne eksportør fremførte i denne forbindelse, at det er korrekt, at de indiske myndigheder ikke kræver dokumentation for den indbyrdes forbindelse mellem råmaterialer og den færdige eksportproduktion (se betragtning 77), da dette hverken i henhold til grundforordningen eller WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger er obligatorisk for et formålstjenligt verifikationssystem. Desuden henviste eksportøren til, at hans selskabsinterne produktionsseriesystem giver oplysninger om sammenhængen mellem råmaterialer og færdige varer. Eksportøren påpegede endvidere, at selskabets hjemmemarkedssalg udgjorde mindre end 5 % af dets salg i undersøgelsesperioden. Det blev også fremført, at den indiske regerings regelmæssige kontrol af de månedlige omsætningsafgiftsangivelser er tilstrækkeligt til at overholde verifikationsstandarderne i grundforordningen.
(82)
Selskabet fremførte endvidere, at i) der til beregningsformål ikke burde benyttes den mængde råmaterialer, der var importeret i den fornyede undersøgelsesperiode som oplyst i betragtning 19 i denne EOU-virksomheds årlige statusrapport, men den mængde råmaterialer, der var forbrugt i samme periode som anført i rapportens betragtning 20, og at ii) fordelingsperioden vedrørende den told, der var sparet på importen af investeringsgoder, burde baseres på den selskabsspecifikke afskrivningsperiode og ikke på en gennemsnitlig afskrivningsperiode for alle samarbejdsvillige eksporterende producenter. Desuden hævdede det, at den tillagte rente (den gældende markedsrente i Indien i undersøgelsesperioden) burde reduceres til den vejede gennemsnitlige basisrente for denne EOU i den fornyede undersøgelsesperiode.
e) Konklusioner om EOU-ordningen
(83)
Fritagelsen af eksportorienterede virksomheder for to typer importafgifter (basistold og særlig tillægstold) og godtgørelsen af omsætningsafgift er finansielle bidrag fra den indiske regering, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii). Der gives afkald på offentlige indtægter, der ellers ville være indgået, således at EOU-virksomheden desuden opnår en fordel i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 2, fordi den sparer likviditet ved ikke at skulle betale afgifter, der normalt ville påløbe, og ved at opnå godtgørelse af omsætningsafgift.
(84)
Fritagelsen fra forbrugsafgiften og den tilsvarende importafgift (tillægstold) fører imidlertid ikke til, at der gives afkald på indtægter, der ellers ville være påløbet. Forbrugsafgifter og tillægstold kan, hvis de betales, benyttes som kredit for fremtidige afgiftsforpligtelser (den såkaldte »CENVAT-mekanisme«). Disse afgifter er derfor ikke endelige. Ved anvendelse af CENVAT-kreditter er der kun endelig told på værditilvæksten og ikke på råmaterialerne.
(85)
Det er således kun fritagelsen fra basistold, særlig tillægstold og godtgørelsen af omsætningsafgift, der udgør subsidier i henhold til grundforordningens artikel 2. De er retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for at være specifikke og udligningsberettigede i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen. Det er en ufravigelig betingelse for at opnå fordelene, at en EOU-virksomhed har eksport som mål, jf. stk. 6.1 i EXIM-policy 02-07.
(86)
Endvidere kan disse subsidier ikke betragtes som tilladte toldgodtgørelsesordninger eller substitutionsgodtgørelsesordninger i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), selv om dette blev fremført i de bemærkninger, der blev modtaget fra en eksportør. De overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i bilag I, punkt h) og i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) i grundforordningen. EOU-ordningens påståede sammenlignelighed med Fællesskabets ordning for aktiv forædling er i denne forbindelse irrelevant, da EF-systemet ikke er genstand for den aktuelle undersøgelse.
(87)
For så vidt som bestemmelserne om godtgørelse af omsætningsafgift og fritagelse for importafgift benyttes til at købe investeringsgoder, er de allerede uforenelige med reglerne for tilladte godtgørelsesordninger, fordi sådanne varer ikke forbruges i produktionsprocessen, således som det kræves i henhold til bilag I, punkt h) og i) (henholdsvis godtgørelse af omsætningsafgift og fritagelse for importafgift). Eksportøren anfægtede denne analyse og fremførte, at da investeringsgoder er nødvendige for produktionen, kan de i sig selv ikke udelukkes fra en tilladt godtgørelsesordning. Dette ræsonnement er imidlertid ikke afspejlet i den klare formulering af bilag I, punkt h) og i), hvorefter investeringsgoder bruges ved produktionen af varer, men ikke forbruges i processen. Argumentet afvises derfor.
(88)
Desuden (og også for så vidt angår de øvrige fordele, der kan opnås i henhold til denne ordning) blev det trods grundig overvejelse af eksportørens bemærkninger bekræftet, at den indiske regering ikke anvender en effektiv verifikationsordning eller -procedure til at bekræfte, hvorvidt råmaterialer, som er købt told- og/eller omsætningsafgiftsfrit, blev forbrugt ved produktionen af den eksporterede vare, og med hvilke mængder (bilag II, del II, punkt 4, og - for substitutionsgodtgørelsesordningernes vedkommende - bilag III, del II, punkt 2, i grundforordningen).
(89)
En eksportorienteret virksomhed har lov til at sælge en betydelig del af sin produktion (indtil 50 % af årsomsætningen) på hjemmemarkedet. Der er derfor ingen lovfæstet forpligtelse til at eksportere alle de færdige varer, der fremstilles. Da der anvendes en procedure med selvcertificering, foregår disse hjemmemarkedstransaktioner endvidere uden statens tilsyn og kontrol. Eksportorienterede virksomheders toldlokaliteter er derfor i det mindste delvist ikke genstand for de indiske myndigheders fysiske kontrol. Dette gør imidlertid yderligere kontrolforanstaltninger vigtigere, især kontrol af sammenhængen mellem toldfri råmaterialer og færdige eksportvarer, for at ordningen kan betragtes som en verifikationsordning for toldgodtgørelse. Kommissionen fandt, at den eksportorienterede virksomhed, der var genstand for den aktuelle undersøgelse, ikke solgte varer svarende til 50 % af årsomsætningen på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, men kun omkring 5 %. Dette har imidlertid ingen betydning for den mere generelle vurdering af, hvorvidt det gældende verifikationssystem er tilstrækkeligt.
(90)
For så vidt angår yderligere verifikationstiltag skal det erindres, at en eksportorienteret virksomhed allerede retligt ikke på noget tidspunkt er forpligtet til at redegøre for den indbyrdes forbindelse mellem enhver importforsendelse og den færdige vare, jf. betragtning 77 og som bekræftet af eksportørens bemærkninger. Imidlertid vil kun sådanne forsendelseskontroller give de indiske myndigheder oplysninger om råmaterialernes endelige bestemmelsessted, der er tilstrækkelige til at undersøge, om fritagelserne for told og omsætningsafgift ikke overstiger råmaterialerne til eksportproduktion. Månedlige selvangivelser af hjemmemarkedssalget, der regelmæssigt vurderes af de indiske myndigheder, er ikke nok. Virksomhedsinterne systemer, der føres uden en retlig forpligtelse hertil efter EXIM-politikken, f.eks. et produktionsseriesystem, kan heller ikke erstatte et så centralt krav til et verifikationssystem for toldgodtgørelse. Desuden skal verifikationssystemer for toldgodtgørelse udarbejdes og håndhæves af en regering; det bør ikke overlades til ledelsen af de pågældende individuelle virksomheder at etablere et informationssystem. Både selskabet og den indiske regering blev anmodet om de indiske myndigheders revisionsrapporter, men anmodningerne blev ikke imødekommet, og der foreligger derfor ingen dokumentation. Det bekræftes derfor, at da den indiske EXIM-politik udtrykkeligt ikke forpligter EOU-virksomheder til at dokumentere forbindelsen mellem råmaterialer og færdige varer, havde den indiske regering ikke etableret en effektiv kontrolmekanisme til at afgøre, hvilke råmaterialer der blev forbrugt ved eksportproduktionen og med hvilke mængder.
(91)
Den indiske regering foretog desuden ikke nogen yderligere undersøgelse på grundlag af de faktisk involverede råmaterialer, selv om dette normalt ville være nødvendigt, når verifikationssystemet ikke reelt blev anvendt (bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3, til grundforordningen), og den beviste heller ikke, at der ikke blev eftergivet for store afgiftsbeløb. Det bør erindres, at en sådan yderligere undersøgelse principielt skal være afsluttet, før kontrolbesøget i en undersøgelse finder sted, således at en eventuel kontrol kan ske på grundlag af denne yderligere undersøgelse, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 8, og artikel 26, stk. 1.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(92)
Da der ikke er tale om en tilladt toldgodtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning, er den udligningsberettigede fordel derfor eftergivelsen af de samlede importafgifter (basistold og særlig tillægstold), der normalt skal betales ved import, samt godtgørelsen af omsætningsafgiften i den fornyede undersøgelsesperiode.
(93)
Kommissionen afviste eksportørens krav om, at man kun skulle tage den told og omsætningsafgift i betragtning, som var blevet sparet i forbindelse med de råmaterialer, der blev brugt i den fornyede undersøgelsesperiode. Fordelen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 2, opnås allerede ved det told- eller omsætningsafgiftsfri køb af råmaterialerne, da afgifterne normalt ville forfalde på dette tidspunkt.
i) Fritagelse for importafgifter (basistold og særlig tillægstold) og godtgørelse af omsætningsafgift på råmaterialer
(94)
Subsidiebeløbet for den eksportør, der benyttede EOU-ordningen, blev beregnet på grundlag af den importtold (basistold og særlig tillægstold), som der var givet afkald på i den fornyede undersøgelsesperiode for de materialer, der var importeret til produktionssektoren, dvs. lægemidler i løs vægt samt mellemprodukter, og den omsætningsafgift, der i samme periode var godtgjort for denne sektor. Gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, blev i overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, litra a), i grundforordningen fratrukket dette beløb, og resultatet heraf var subsidiebeløbet. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over eksportomsætningen fra bulklægemiddelsektoren (sektoren) i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Der fremkom herved en subsidiemargen på 29,6 %.
ii) Fritagelse for importafgifter (basistold og særlig tillægstold) på investeringsgoder
(95)
Investeringsgoder indgår i modsætning til råmaterialer ikke fysisk i de færdige varer. Fordelen for det undersøgte selskab er derfor beregnet på grundlag af størrelsen af den ikke betalte told på indførte investeringsgoder fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningstid for sådanne investeringsgoder i den pågældende erhvervsgren, jf. artikel 7, stk. 3, i grundforordningen. For at fastlægge denne normale afskrivningsperiode blev der beregnet et vejet gennemsnit af de afskrivningsperioder, der blev benyttet af alle de samarbejdsvillige eksportører. Den undersøgte eksportorienterede virksomhed havde krævet, at selskabets egen afskrivningsperiode blev benyttet, men dette krav måtte afvises, fordi »normal« ikke er synonymt med »individuel«, men betyder et »repræsentativt gennemsnit«. Det således beregnede beløb, der kan tildeles den fornyede undersøgelsesperiode, er blevet justeret ved at tillægge renter i denne periode for at afspejle værdien af fordelen over tid og derved bestemme den fulde fordel af denne ordning for modtageren. Den tillagte rente var baseret på handelsrenten i Indien i den fornyede undersøgelsesperiode. Eksportørens ønske om at benytte sin lavere gennemsnitlige sats førte ikke til en ændring af resultatet, idet subsidiemargenen forblev uændret. Gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, blev i overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, litra a), i grundforordningen fratrukket dette beløb, og resultatet heraf var subsidiebeløbet. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt over sektorens eksportomsætning i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Der fremkom herved en subsidiemargen på 1,3 %.
(96)
Det pågældende selskab havde således en samlet subsidiemargen på 30,9 % i henhold til EOU-ordningen.
4. »Export Promotion Capital Goods Scheme« (EPCGS) (eksportfremmeordning for investeringsgoder)
a) Retsgrundlag
(97)
EPCGS-ordningen er beskrevet detaljeret i kapitel 5 i EXIM-policy 02-07 og i kapitel 5 i HOP I 02-07.
b) Støtteberettigelse
(98)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører, forhandler-eksportører forbundet med støtteproducenter samt leverandører af tjenesteydelser.
c) Praktisk gennemførelse
(99)
Med forbehold af en eksportforpligtelse har selskaber lov til at importere nye (og siden april 2003 også indtil ti år gamle brugte) investeringsgoder til nedsat told. Med henblik herpå udsteder den indiske regering efter anmodning og betaling af et gebyr en EPCGS-licens. Siden april 2000 har ordningen betydet, at der anvendes en reduceret importtoldsats på 5 % på alle investeringsgoder, der indføres under ordningen. Indtil den 31. marts 2000 blev der anvendt en reel toldsats på 11 % (inklusive et tillæg på 10 %), mens højværdiimportvarer var pålagt en nultold. For at opfylde eksportforpligtelsen skal de importerede investeringsgoder anvendes til at fremstille en vis mængde eksportvarer inden for en bestemt periode.
(100)
Indehaveren af EPCGS-licensen kan også købe investeringsgoderne i Indien. I så fald kan den lokale producent af investeringsgoder benytte fordelen ved toldfri import af dele, der er nødvendige til fremstilling af sådanne investeringsgoder. Alternativt kan den lokale producent gøre krav på en fordel for den anslåede eksport for så vidt angår levering af investeringsgoder til en indehaver af en EPCGS-licens.
d) Bemærkninger
(101)
Den indiske regering og en eksporterende producent fremførte, at i) interesserede parter angiveligt ikke i tilstrækkelig grad er blevet underrettet om den afskrivningsperiode, der er benyttet for investeringsgoder, og at ii) det ikke i tilstrækkelig grad er oplyst, hvorfor og i hvilket omfang der er tillagt renter for at nå frem til det udligningsberettigede subsidiebeløb.
e) Konklusion vedrørende EPCGS-ordningen
(102)
EPCGS tilvejebringer subsidier i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2. Toldnedsættelsen er et finansielt bidrag fra Indiens regering, da denne indrømmelse reducerer de toldindtægter, som staten ellers ville have haft. Desuden medfører toldnedsættelsen en fordel for eksportøren, fordi toldbesparelsen ved import forbedrer selskabets likviditet.
(103)
Endvidere er EPCGS-ordningen retligt betinget af eksportresultater, da licenser ikke kan opnås uden en eksportforpligtelse. Den anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
(104)
Ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii). Investeringsgoder er ikke omfattet af anvendelsesområdet for sådanne tilladelige ordninger (jf. bilag I, punkt i), i grundforordningen), da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(105)
Subsidiebeløbet blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, beregnet på grundlag af den ikke betalte told på importerede investeringsgoder, fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningsperiode for sådanne investeringsgoder i antibiotikaindustrien. Efter fast praksis er det således beregnede beløb for den fornyede undersøgelsesperiode blevet justeret ved at tillægge renter i denne periode, så der sker en afspejling af den fulde værdi af fordelen over tid. Handelsrenten i Indien i den fornyede undersøgelsesperiode blev anset for velegnet til dette formål. Gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, blev i overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, litra a), i grundforordningen fratrukket dette beløb, og resultatet heraf var subsidiebeløbet. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt over eksportomsætningen i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Fire selskaber opnåede fordele af denne ordning i den fornyede undersøgelsesperiode. De opnåede subsidier var ubetydelige.
(106)
Da EPCGS-ordningen ikke vil blive udlignet i den aktuelle sag, er det ikke nødvendigt at besvare de bemærkninger, der er fremsat om ordningen.
5. »Export Credit Scheme« (ECS) (eksportkreditordningen)
a) Retsgrundlag
(107)
Ordningen er beskrevet i Master Circular IECD No. 5/04.02.02/2002-03 (Export Credit in Foreign Currency) og Master Circular IECD No. 4/04.02.02/2002-03 (Rupee Export Credit) fra Reserve Bank of India (RBI), der er rettet til alle forretningsbanker i Indien.
b) Støtteberettigelse
(108)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører og forhandler-eksportører.
c) Praktisk gennemførelse
(109)
Under denne ordning fastsætter RBI obligatoriske maksimumsrentesatser for eksportkreditter såvel i indiske rupees som i udenlandsk valuta, som forretningsbanker kan pålægge eksportører »med henblik på at stille kreditter til rådighed for eksportører til internationalt konkurrencedygtige renter«. ECS består af to underordninger, nemlig en ordning for eksportkredit før forsendelse (»pakkekredit«), som omfatter kreditter, der er ydet en eksportør med henblik på finansiering af køb, forarbejdning, fremstilling, pakning og/eller forsendelse af varer forud for eksporten, samt en ordning for eksportkredit efter forsendelse, der tilvejebringer arbejdskapitallån til finansiering af eksporttilgodehavender. RBI pålægger også bankerne at yde en vis andel af deres nettobankkredit til eksportfinansiering.
(110)
Som følge af disse Master Circulars kan eksportører opnå eksportkreditter til rentesatser, der er gunstigere end renter for almindelige kommercielle kreditter (»kontaktkreditter«), der udelukkende fastsættes på markedsvilkår. I denne forbindelse hedder det i cirkulæret om eksportkreditter i rupees, at »rentelofterne for de i dette cirkulære beskrevne kreditter til eksportører er lavere end den maksimumsrente, der normalt gælder for andre låntagere, og de er derfor gunstige.« Forskellen i satserne kan indskrænkes for selskaber med god kreditværdighed. Det kan faktisk være muligt for selskaber med høj kreditværdighed at opnå eksportkreditter og kontaktkreditter på samme vilkår.
d) Bemærkninger
(111)
To eksportører, der opnåede fordele i henhold til denne ordning, fremførte, at ECS ikke er et udligningsberettiget subsidie. I denne forbindelse fremførte de, at i) et udligningsberettiget subsidie kræver overførsel af offentlige midler, ii) renten for ECS-kreditter er fastsat på markedsvilkår, fordi forskellige forretningsbanker tilbyder væsentligt forskellige rentesatser, og iii) renten for kontaktkreditter er højere end for eksportkreditter, fordi eksportfinansiering er mindre risikabel, og - for eksportkreditter i udenlandsk valuta - fordi inflationen angiveligt er lavere for frit omsættelige udenlandske valutaer end for rupeen, hvilket hævdedes at påvirke rentesatserne.
(112)
Endvidere hævdede en eksportør uden at fremlægge nye beregninger af subsidiemargenen, at man ved beregningen burde benytte satser, der anvendes af andre banker end dem, der under kontrolbesøget blev identificeret som udlånsbanker, og at man under alle omstændigheder kun burde benytte de laveste satser for såvel eksport- som kontantkreditter til sammenligningen. En anden eksportør hævdede uden at fremlægge beviser herfor, at lånebeløbet burde reduceres med 25 %, hvilket angiveligt repræsenterede egenkapitalen, selv om dette beløb figurerede i regnskaberne som ekstern kapital.
e) Konklusioner om ECS-ordningen
(113)
For det første kan de præferentielle rentesatser for en ECS-kredit, der er fastsat i de i betragtning 107 nævnte RBI-cirkulærer, reducere en eksportørs renteomkostninger i forhold til renter, der udelukkende er fastsat på markedsvilkår, og de medfører i dette tilfælde en fordel for en sådan eksportør, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2. Kun for de samarbejdsvillige eksportører, hvor sådanne forskelle i satserne fandtes at eksistere, blev det konkluderet, at der var tale om en fordel. I modsætning til, hvad der er fremført i ovennævnte bemærkninger, kan disse rentesatsforskelle ikke forklares ved ren markedsmæssig adfærd fra forretningsbankernes side. Eksportfinansiering er ikke i sig selv mere sikker end hjemmemarkedsfinansiering. Den betragtes faktisk sædvanligvis som mere risikabel, og den sikkerhed, der kræves for en bestemt kredit, er uanset finansieringsobjektet en rent kommerciel afgørelse for den enkelte forretningsbank. Forskelle i rentesatserne mellem forskellige banker er et resultat af RBI’s metode med at fastsætte individuelle udlånsrentelofter for hver enkelt forretningsbank. Desuden ville forretningsbankerne ikke være forpligtede til at give låntagere af eksportfinansiering en muligvis mere fordelagtig rente for eksportkreditter i udenlandsk valuta, hvis det ikke havde været for RBI’s cirkulærer. Ved sammenfatningen af svaret på de nævnte bemærkninger skal det erindres, at målet for RBI-cirkulærerne er at tilvejebringe eksportfinansiering til »internationalt konkurrencedygtige renter«, og RBI finder selv, at eksportkreditrenterne er »gunstige«. For det andet og til trods for, at de præferentielle kreditter i henhold til ECS ydes af forretningsbanker, er denne fordel et finansielt bidrag fra staten i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, nr. iv). I denne forbindelse skal det bemærkes, at det hverken i grundforordningens artikel 2, stk. 1, nr. iv), eller WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger kræves, at der udbetales penge fra det offentlige - dvs. godtgørelse fra den indiske regering til forretningsbankerne - for at der skal være tale om subsidier, men kun at staten giver pålæg om at udføre funktioner, der er omhandlet i grundforordningens artikel 2, stk. 1, nr. i), ii) eller iii). RBI er et offentligt organ og er derfor omfattet af den definition af »staten«, der er givet i grundforordningens artikel 1, stk. 3. Banken er 100 % statsejet, forfølger mål for den offentlige politik (pengepolitikken), og dens ledelse udpeges af den indiske regering. RBI pålægger private organer betingelser, idet forretningsbankerne er forpligtet til at overholde bl.a. de rentelofter for eksportkreditter, der er fastsat i RBI-cirkulærerne, samt RBI’s bestemmelser om, at forretningsbanker skal afsætte en vis del af deres nettobankkredit til eksportfinansiering. Dette forpligter forretningsbankerne til at udføre funktioner, der er omhandlet i grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i), i dette tilfælde långivning i form af præferentiel eksportfinansiering. En sådan direkte overførsel af midler i form af lån på særlige vilkår ville normalt påhvile staten, og denne praksis afviger ikke reelt fra normal statslig praksis, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. iv). Dette subsidie anses for at være specifikt og udligningsberettiget, da de præferentielle rentesatser kun indrømmes i forbindelse med finansiering af eksporttransaktioner, og det er derfor betinget af eksportresultater, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a).
f) Beregning af subsidiebeløbet
(114)
Subsidiebeløbet er blevet beregnet på grundlag af forskellen mellem den rente, der blev betalt for eksportkreditter benyttet i den fornyede undersøgelsesperiode, og det beløb, der ville være blevet betalt, hvis der var anvendt samme rentesatser som for de almindelige kreditter på markedsvilkår, der benyttes af dette bestemte selskab. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede eksportomsætning i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. En sent fremsat påstand fra en eksportør om, at det kreditbeløb, der blev verificeret under kontrolbesøget, burde nedsættes med 25 %, fordi denne andel angiveligt bestod af egne midler (hvilket ikke tidligere var blevet nævnt, heller ikke under kontrolbesøget), er ikke blevet underbygget og kan derfor ikke godtages. For så vidt angår kravet om, at der for de långivende banker skal benyttes nye oplysninger i stedet for de oplysninger, der blev afgivet under kontrolbesøget, må dette også afvises, da disse oplysninger ikke blev afgivet rettidigt og ikke kan bekræftes. Under alle omstændigheder har denne eksportør ikke underbygget sin påstand om, at selskabet kun modtog eksportfinansiering fra de forretningsbanker, der havde de gunstigste vilkår. Seks selskaber opnåede fordele i henhold til ECS. De opnåede subsidier på op til 2,3 %.
6. »Income Tax Schemes« (indkomstskatteordninger)
a) »Export Income Tax Exemption Scheme« (EITES) (ordningen for fritagelse for indkomstskat af eksport)
i) Section 80HHC i »Income Tax Act 1961« (indkomstskatteloven af 1961)
(115)
Det blev fastslået, at fire af de undersøgte eksportører opnåede en fordel i form af en delvis fritagelse for indkomstskat på fortjenesten af eksportsalget i den fornyede undersøgelsesperiode. Retsgrundlaget for denne fritagelse er Section 80HHC i indkomstskatteloven af 1961.
(116)
Denne bestemmelse i loven er afskaffet fra og med ligningsåret 2005-2006 (dvs. for regnskabsåret fra 1. april 2004 til 31. marts 2005). Section 80HHC i indkomstskatteloven af 1961 vil derfor ikke bibringe ansøgeren fordele efter den 31. marts 2004. Selv om fire af de undersøgte eksportører opnåede fordele af denne ordning i den fornyede undersøgelsesperiode, er ordningen senere blevet ophævet, og den udlignes derfor ikke, jf. grundforordningens artikel 15, stk. 1.
ii) Section 10A og 10B i indkomstskatteloven af 1961
(117)
Frem til den 31. marts 2010 vil der fortsat være fuld fritagelse for indkomstskat på fortjenesten af eksportsalget for nyetablerede virksomheder i særlige økonomiske zoner, frihandelszoner, teknologiparker for elektronisk hardware eller software-teknologiparker (Section 10A) eller for nyetablerede eksportorienterede virksomheder (Section 10B) i de første ti produktionsår.
(118)
Et selskab har i de seneste ti år opnået fordele i henhold til Section 10B, nemlig fra og med regnskabsåret 1993-1994. Fra og med regnskabsåret 2003-2004 vil dette selskab derfor ikke længere være berettiget til at opnå fordele i henhold til Section 10B. Denne ordning skal derfor ikke udlignes i det foreliggende tilfælde, jf. grundforordningens artikel 15, stk. 1.
b) »Income Tax Incentive for Research and Development« (ITIRAD) (indkomstskattebegunstigelse for forskning og udvikling)
i) Retsgrundlag
(119)
Der gives en detaljeret beskrivelse af ITIRAD i Section 35(2AB) i indkomstskatteloven af 1961.
ii) Støtteberettigelse
(120)
Selskaber, der beskæftiger sig med bioteknologi eller fremstilling af lægemidler, medicinalvarer, kemiske stoffer, elektronisk udstyr, computere og software, telekommunikationsudstyr, helikoptere, flyvemaskiner eller enhver anden artikel, der måtte blive meddelt, kan opnå fordele i henhold til denne ordning.
iii) Praktisk gennemførelse
(121)
Det er for så vidt angår indkomstskat tilladt at fratrække et beløb svarende til 150 % af de rent faktisk påløbne omkostninger for alle udgifter (undtagen jord eller bygninger) til interne forsknings- og udviklingsfaciliteter som godkendt af den indiske regerings Department of Scientific and Industrial Research. Gennem et fradrag på 50 % for fiktive udgifter (dvs. udgifter, der ikke reelt er afholdt) nedbringes skattegrundlaget og derved skattebyrden således kunstigt.
iv) Bemærkninger
(122)
En eksportør, der opnåede fordele i henhold til denne ordning, fremsatte følgende bemærkninger. Ordningen bør ikke udlignes, da i) ITIRAD - selv om ordningen ganske rigtigt er begrænset til bestemte sektorer - angiveligt ikke er specifik som omhandlet i artikel 3, stk. 2, i grundforordningen, idet alle virksomheder i de pågældende sektorer er støtteberettigede, og da ii) udgifter, der påløber efter den 31. marts 2005, i henhold til Section 35(2AB), Sub-section (5), i indkomstskatteloven af 1961 ikke vil være omfattet af denne ordning.
v) Konklusion vedrørende ITIRAD
(123)
ITIRAD tilvejebringer subsidier i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2. Den kunstige reduktion af beskatningsgrundlaget i henhold til Section 35(2AB) i indkomstskatteloven af 1961 udgør et finansielt bidrag fra den indiske stat, da dette formindsker de indkomstskatteindtægter, som staten ellers ville have haft. Desuden medfører indkomstskattenedsættelsen en fordel for selskabet, fordi dets likviditet forbedres.
(124)
Den indiske regering fremførte og gentog efter meddelelsen om undersøgelsesresultaterne uden dog at give dokumentation herfor, at der ligger objektive kriterier til grund for, om virksomheder er berettigede til støtte i henhold til ITIRAD, og at ordningen derfor ikke er specifik. Den klare formulering i Section 35(2AB) i indkomstskatteloven af 1961 beviser imidlertid, at ITIRAD retligt er specifik i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2, litra a), og at ordningen derfor er udligningsberettiget. Berettigelsen til at opnå støtte under denne ordning er ikke baseret på objektive kriterier, der er neutrale, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2, litra b). Det er kun visse industrisektorer, der er anført i betragtning 120, som kan opnå fordele i henhold til denne ordning; den indiske regering har ikke gjort denne ordning tilgængelig for alle sektorer. I modsætning til, hvad der blev fremført af en eksportør, udgør en sådan begrænsning specificitet, da kategorien »gruppe af erhvervsgrene« i artikel 3, stk. 2, i grundforordningen synonymt beskriver sektorspecifikke begrænsninger. Denne begrænsning er ikke af økonomisk art og horisontal anvendelse, såsom antallet af ansatte eller virksomhedens størrelse.
(125)
Desuden fører påstanden om, at udgifter påløbet efter den 31. marts 2005 ikke er omfattet af ordningen, ikke til, at den ikke er udligningsberettiget i henhold til grundforordningens artikel 15, stk. 1. Det er ikke blevet påvist, at denne ordning allerede var trukket tilbage på det tidspunkt, hvor de endelige resultater af den fornyede undersøgelse forelå, eller at eksportøren ikke længere vil opnå fordele i henhold til ITIRAD. Tværtimod vil ITIRAD være i kraft i hele ligningsåret 2005-2006 (dvs. regnskabsåret 2004/05) og kan således vedblive med at medføre yderligere fordele. Desuden har eksportøren ikke underbygget sin påstand om, at den indiske regering ikke påtænker at forlænge ordningen. Ordningen er faktisk allerede tidligere blevet forlænget (8). Der er ingen grund til at antage, at der ikke vil ske en sådan forlængelse ved en senere finanslov, især da den indiske regering hverken under høringen eller i sine bemærkninger indikerede, at ordningen pr. 31. marts 2005 vil i) udløbe og ii) ikke blive erstattet af en tilsvarende bestemmelse om indkomstskattelettelser.
vi) Beregning af subsidiebeløbet
(126)
Subsidiebeløbet er blevet beregnet på grundlag af forskellen mellem den skyldige indkomstskat for den fornyede undersøgelsesperiode med og uden anvendelse af bestemmelserne i Section 35(2AB) i indkomstskatteloven af 1961. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede omsætning i den fornyede undersøgelsesperiode, da dette subsidie vedrører alt hjemmemarkeds- og eksportsalg og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Der fremkom således en subsidiemargen på 1,5 % for et selskab, der opnåede fordele i henhold til ITIRAD.
III. Regionale ordninger
1. Gujarats og Punjabs industrifremmeordninger
(127)
Delstaterne Gujarat og Punjab indrømmer berettigede industrivirksomheder begunstigelser i form af fritagelse for og/eller udsættelse af omsætningsafgift for at fremme den industrielle udvikling af økonomisk tilbagestående områder i disse stater. Da disse ordninger stort set er identiske, bedømmes de samlet.
a) Retsgrundlag
(128)
Disse ordninger, der anvendes af Gujarats og Punjabs regeringer, er detaljeret beskrevet i henholdsvis Gujarats regerings Resolution No. INC-1090-1023-(2)-I(GR No. 2) af 16. oktober 1990 og Punjabs regerings Resolution No. 15/43/96-5IB/2238 af 20. marts 1996.
b) Støtteberettigelse
(129)
Selskaber, der opretter en ny industrivirksomhed eller foretager en større udvidelse af en eksisterende industrivirksomhed i tilbagestående områder, er støtteberettigede i henhold til disse ordninger. Der findes imidlertid udtømmende lister over erhvervsgrene, der ikke er støtteberettigede, som forhindrer selskaber i bestemte erhvervssektorer i at drage fordel af begunstigelserne.
c) Praktisk gennemførelse
(130)
I henhold til disse ordninger skal selskaber investere i tilbagestående områder. Disse områder - bestemte territoriale enheder i de to stater - er inddelt i forskellige kategorier efter deres økonomiske udviklingsgrad, mens visse egne samtidig er udelukket fra ordningerne. Hovedkriteriet for fastsættelsen af begunstigelsernes omfang er investeringens størrelse og det område, hvori virksomheden befinder sig eller vil blive etableret.
(131)
Der kan indrømmes begunstigelser på ethvert tidspunkt, da der ikke er nogen frist hverken for indgivelse af en ansøgning om deltagelse i ordningerne eller for opfyldelse af de kvantitative kriterier.
d) Bemærkninger
(132)
To eksportører, der opnåede fordele i henhold til industrifremmeordningerne, fremførte, at i) ordningerne ikke er et eksportsubsidie, ii) kun udgør kompensation for ekstra omkostninger, der påløber, fordi der ikke findes en passende infrastruktur i de områder, der er udpeget som tilbagestående egne, og iii) for så vidt angår en eksportør, at den pågældende virksomhed ikke har været omfattet af ordningen siden 5. juli 2003.
e) Konklusion om industrifremmeordningerne
(133)
Disse ordninger tilvejebringer subsidier i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2. De udgør finansielle bidrag fra delstaterne Gujarat og Punjab, da de indrømmede begunstigelser (fritagelser fra omsætningsafgift) reducerer de skatteindtægter, der ellers ville være indgået. Desuden medfører disse begunstigelser en fordel for selskaberne i form af en forbedret finansiel situation, idet ellers skyldige skatter ikke betales.
(134)
Endvidere er ordningerne regionalt specifikke i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 3, da de kun kan benyttes af visse virksomheder, der har foretaget investeringer inden for bestemte angivne geografiske områder på de pågældende delstaters retsområde. De er ikke tilgængelige for selskaber, der er beliggende uden for disse områder, og fordelens størrelse er desuden afhængig af det pågældende område.
(135)
Den indiske regering er ikke enig i denne vurdering. For det første fremførte den, at international handel ikke som sådan er genstand for omsætningsafgift, således som det allerede er fastsat i den indiske forfatning. Som følge heraf, fortsatte den indiske regering, fører sådanne ordninger ikke til, at der gives afkald på indtægter, der ellers ville være indgået efter eksporttransaktioner, og ordningerne bør derfor ikke udlignes. Imidlertid - og også i modsætning til bemærkningerne herom fra to eksportører - var ordningen ikke vurderet som et eksportsubsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a), med direkte fokus på eksporten af den pågældende vare, men som på anden måde specifik (se betragtning 134). Der kræves ikke en direkte forbindelse mellem subsidiet og den eksporterede vare for at gøre en subsidieordning udligningsberettiget. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 1, stk. 1, er det tilstrækkeligt at fastslå en direkte forbindelse mellem subsidiet og fremstillingsvirksomheden. Ud fra princippet om, at penge er ombyttelige, vil enhver form for sådanne indenlandske subsidier også blive afspejlet i lavere priser for eksporttransaktioner, fordi sådanne subsidier forbedrer et selskabs samlede líkviditet. Desuden har den indiske regering ikke fremlagt noget bevis for, at den generelle omsætningsafgiftsfritagelse for eksportsalget også dækker afgiftstilsvaret på købet af råmaterialer. I det foreliggende tilfælde har selskaberne faktisk også benyttet industrifremmeordningerne til at udligne afgiftstilsvaret ved køb af varer.
(136)
Den indiske regering fremførte yderligere, at industrifremmeordningerne ikke burde betragtes som specifikke, selv om de var begrænsede til visse tilbagestående regioner i delstaterne Punjab og Gujarat, fordi de angiveligt ikke begunstiger bestemte virksomheder inden for disse nærmere bestemte udpegede regioner. Den indiske regering indrømmede imidlertid, at ikke alle former for produktion i disse udpegede områder er berettigede til at deltage i industrifremmeordningerne. Faktisk udgør en regional begrænsning af en statslig subsidieordning til alle virksomheder i særligt udpegede områder inden for statens område i sig selv specificitet. Sådanne typer ordninger begunstiger klart visse virksomheder frem for andre, fordi et selskab i en berettiget region kan opnå støtte, mens dette ikke er tilfældet for en konkurrent i en ikke-berettiget region. En sådan differentiering er ikke objektiv i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2, litra b), og er derfor specifik, da ordningerne ikke anvendes horisontalt på hele delstatens område.
(137)
En påstået kompensation via industrifremmeordningerne for ekstra omkostninger, som påløber som følge af utilstrækkelig infrastruktur, ændrer ikke, at ordningerne må betragtes som et udligningsberettiget subsidie, uanset de modtagne bemærkninger fra en eksportør. Sådanne påståede omkostninger er ikke blevet dokumenteret.
(138)
Eksportøren, der hævdede ikke længere at være berettiget til fordele i henhold til en industrifremmeordning, har ikke underbygget denne påstand, f.eks. ved at fremlægge en bekræftelse herpå fra Gujarats regering. Selskabet erklærede tværtimod i sine forvaltningsrapporter for 2002-2003 (dvs. den fornyede undersøgelsesperiode), at det søgte om forlængelse af begunstigelsen under industrifremmeordningen indtil 2012. Det skal bemærkes, at en sådan forlængelse er mulig efter Gujarats industrifremmeordning. Selskabet har ikke fremlagt bevis for, at Gujarats myndigheder har afvist denne forlængelse.
(139)
Den indiske regerings argumentation og de fremsatte bemærkninger har derfor ikke ændret afgørelsen om, at ordningerne (fritagelse for omsætningsafgifter) er udligningsberettigede.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(140)
Subsidiebeløbet blev beregnet på grundlag af det omsætningsafgiftsbeløb, som normalt skulle være betalt i den fornyede undersøgelsesperiode, men som forblev ubetalt i henhold til disse ordninger. Disse subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over det samlede salg i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. I denne periode opnåede tre selskaber fordele af disse ordninger. De opnåede fordele på 2,4 % (to selskaber) og 3,1 %.
2. Delstaten Gujarats fritagelsesordning for elektricitetsafgift
(141)
Delstaten Gujarat indrømmer berettigede industrivirksomheder begunstigelser i form af fritagelse for betaling af elektricitetsafgift for at fremme den industrielle udvikling af økonomisk tilbagestående områder i denne stat.
a) Retsgrundlag
(142)
Den ordning om fritagelse for elektricitetsafgift, som Gujarats regering anvender, er detaljeret beskrevet i »Bombay Electricity Duty Act of 1958« og især i Section 3(2)(vi) og 3(2)(vii)(a) og (b) i denne lov, som ændret ved »Gujarat Adaptation of Laws Order of 1960«.
b) Støtteberettigelse
(143)
Selskaber, der investerer i tilbagestående områder enten ved at oprette et nyt industriforetagende eller ved at foretage en omfattende kapitalinvestering i udvidelse af et eksisterende industriforetagende, er støtteberettigede.
c) Praktisk gennemførelse
(144)
Ordningen er kun åben for selskaber, som har foretaget investeringer i visse nærmere udpegede geografiske områder i delstaten Gujarats retsområde. Den bemyndiger også Gujarats regering til at fritage ethvert område og ethvert nyt industriforetagende fra forpligtelsen til at betale elektricitetsafgift. Derudover er nye industriforetagender, der etableres i særligt udpegede områder, enten fritaget for energiafgift eller kun pålagt afgift med halv sats i en periode på fem år fra den dato, hvor produktionen påbegyndes.
d) Bemærkninger
(145)
En eksportør, der opnåede fordele under denne ordning, fremførte, at selskabet fra den 4. juni 2004 angiveligt ikke længere var begunstiget af ordningen. Endvidere hævdede en anden eksportør ikke at have benyttet ordningen. Det skal imidlertid bemærkes, at for så vidt angår sidstnævnte eksportør blev denne ordning under alle omstændigheder ikke taget i betragtning ved fastsættelsen af subsidiebeløbet.
e) Konklusion om fritagelsesordningen for elektricitetsafgift
(146)
Denne ordning er et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2. Den udgør et finansielt bidrag fra delstaten Gujarat, da denne begunstigelsesordning reducerer statsindtægter, der ellers ville være opnået. Desuden medfører den en fordel for det begunstigede selskab. Ordningen er også regionalt specifik i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 3, da den kun kan benyttes af virksomheder, der har foretaget investeringer inden for bestemte nærmere angivne geografiske områder på delstaten Gujarats retsområde. Endvidere er kriterierne og vilkårene for støtteberettigelse under ordningen ikke klart fastsat i love, regler eller andre officielle dokumenter. Det blev bekræftet under kontrolbesøgene, at et selskab har gjort brug af ordningen i en periode på ni år. Selv om selskabet blev opfordret hertil, fremlagde det ikke andre oplysninger end selve elektricitetsloven, der kunne have ændret denne analyse.
(147)
Den indiske regering fremførte, at da ordningen ikke var blevet udlignet i en anden sag i 1999, fordi den blev anset for at være anvendt horisontalt inden for en hel delstat, burde den ikke udlignes nu. I denne forbindelse blev der kun fremlagt en meddelelse fra delstaten Maharashtras industri-, energi- og arbejdsministerium om Bombays elektricitetsafgiftslov af 1958. Disse oplysninger vedrører imidlertid ikke delstaten Gujarat. Det skal desuden bemærkes, at ordningen ifølge denne meddelelse tilsyneladende ikke er tilgængelig i alle dele af Maharashtra, og derfor stadig må betragtes som regionalt specifik. Det blev fastslået, at en undersøgt eksportør i Gujarat benyttede denne ordning i den fornyede undersøgelsesperiode. Det konkluderes derfor, at denne ordning er udligningsberettiget for den pågældende eksportør af de årsager, der er beskrevet i ovenstående betragtning.
(148)
Eksportøren, der hævdede ikke længere at være berettiget til fordele i henhold til ordningen for fritagelse for elektricitetsafgift, har ikke underbygget denne påstand, f.eks. ved at fremlægge en bekræftelse herpå fra Gujarats regering. Tværtimod oplyste dette selskab i sine forvaltningsrapporter for 2002-2003 (dvs. den fornyede undersøgelsesperiode), at det søgte om forlængelse af fordelene i henhold til ordningen frem til 2012, hvilket det allerede tidligere med held havde gjort for en periode på i alt ni år, selv om fritagelsesperioden ifølge den relevante lovgivning kun burde være på fem år. Selskabet har ikke fremlagt bevis for, at Gujarats myndigheder har afvist denne forlængelse.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(149)
Fordelen for den eksporterende producent er beregnet på grundlag af størrelsen af den elektricitetsafgift, der normalt skulle erlægges i den fornyede undersøgelsesperiode, men som ikke betaltes i henhold til denne ordning. Subsidiebeløbet er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over det samlede salg i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet vedrørte alt hjemmemarkeds- og eksportsalg og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Der fremkom således en subsidiemargen på 0,2 % for et selskab, der opnåede fordele i henhold til ordningen for fritagelse for elektricitetsafgift.
3. Maharashtras regerings incitamentspakkeordning
(150)
Det konstateredes, at de eksporterende producenter ikke opnåede udligningsberettigede subsidier i henhold til denne ordning.
IV. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(151)
Det har været fast praksis at betragte forretningsmæssigt forbundne virksomheder som en enkelt enhed med henblik på fastsættelse af en subsidiemargen. Dette skyldes, at en beregning af individuelle subsidiemargener kan tilskynde til omgåelse af udligningsforanstaltningerne, idet forretningsmæssigt forbundne producenter herved vil kunne kanalisere deres eksport til Fællesskabet gennem det selskab, der har den laveste individuelle subsidiemargen, hvorved foranstaltningerne ville blive virkningsløse. For at undgå en sådan situation beregnes der først et individuelt subsidiebeløb for hver enkelt ordning for hvert forretningsmæssigt forbundet selskab, og derefter fastsættes der et vejet gennemsnit af disse subsidiebeløb, som tildeles hvert af de forretningsmæssigt forbundne selskaber.
(152)
To eksporterende producenter blev anset for at være forretningsmæssigt forbundne og blev tildelt en enkelt subsidiemargen, fordi hver af dem befinder sig driftsmæssigt i en situation, hvor den kan udøve indflydelse på det andet selskab. Ifølge selskabernes årsrapporter er de centrale personer i de to selskabers ledelse slægtninge og kan udøve en »betydelig indflydelse« på hinandens selskaber. »Betydelig indflydelse« betyder ifølge indiske regnskabsstandarder deltagelse i en virksomheds finansielle og/eller driftsmæssige beslutninger. En sådan indflydelse fører efter indiske regnskabsstandarder til, at selskaberne må betegnes som forretningsmæssigt forbundne. Efter europæisk toldlov anses parter desuden for at være forretningsmæssigt forbundne, hvis de kontrollerer hinanden eller er medlemmer af samme familie (9).
(153)
En af disse eksporterende producenter var uenig i ovenstående analyse af spørgsmålet om forretningsmæssige forbindelser. Selskabet hævdede uden at fremlægge yderligere dokumentation, at der ikke eksisterede nogen forretningsmæssige forbindelser mellem de to selskaber. Den eksporterende producent anfægtede imidlertid ikke den faktuelle beskrivelse i betragtning 152 og underbyggede heller ikke, hvorfor de to selskaber trods disse kendsgerninger ikke skulle betragtes som forretningsmæssigt forbundne parter. Påstanden må derfor afvises.
I overensstemmelse med grundforordningen ligger det udligningsberettigede subsidiebeløb for de undersøgte eksporterende producenter på mellem 25,3 % og 35,1 %, udtrykt i værdi.
(154)
I betragtning af det høje samarbejdsniveau blev subsidiemargenen for alle selskaber, der ikke samarbejdede, fastsat til satsen for det selskab, der havde den højeste individuelle margen, dvs. 35,1 %.
ORDNING →
ALS
DEPBS
EOU
EPCGS
ECS
ITIRAD
Ma. pakkeord.
Guj. IFO
Pun. IFO
Guj. el-afg.
I alt
SELSKAB ↓
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
KDL Biotech Ltd
22,8
4,6
0
ubetyd.
1,0
0
0
0
0
0
28,4
Nectar Lifesciences Ltd
25,8
3,2
0
ubetyd.
2,3
0
0
0
2,4
0
33,7
Nestor Pharmaceuticals Ltd
22,0
3,3
0
0
ubetyd.
0
0
0
0
0
25,3
Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd
0
0
30,9
0
1,1
0
0
0
0
0
32,0
Ranbaxy Laboratories Ltd
25,6
8,0
0
ubetyd.
ubetyd.
1,5
0
0
0
0
35,1
Surya Pharmaceutical Ltd
25,8
3,2
0
ubetyd.
2,3
0
0
0
2,4
0
33,7
Torrent Gujarat Biotech Ltd
24,8
0
0
0
0
0
0
3,1
0
0,2
28,1
D. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT ELLER FORNYET SUBSIDIERING
(155)
I overensstemmelse med artikel 18, stk. 2, i grundforordningen blev det undersøgt, om det var sandsynligt, at de gældende foranstaltningers udløb ville føre til fortsat eller fornyet subsidiering.
(156)
Som beskrevet i betragtning 21-153 blev det fastslået, at indiske eksportører af den pågældende vare i den fornyede undersøgelsesperiode vedblev med at drage fordel af en betydelig udligningsberettiget subsidiering fra de indiske myndigheders side. Faktisk er de subsidiemargener, der blev konstateret under den fornyede undersøgelse, højere end de margener, som blev fastsat under den oprindelige undersøgelse, og som lå mellem 0 % og 15,3 % (betragtning 43 i Rådets forordning (EF) nr. 2164/98). Kun den i betragtning 115 og 116 nævnte subsidieordning (80 HHC i indkomstskatteloven af 1961) er blevet ophævet, mens individuelle selskaber i visse andre tilfælde ikke længere er berettigede til bestemte ordninger. Dette er allerede afspejlet i beregningen af subsidiemargenerne. De resterende subsidieordninger medfører stadig fordele, og der er ingen tegn på, at de vil blive afviklet eller ændret i overskuelig fremtid. Hvis dette ikke sker, vil eksportørerne af den pågældende vare vedblive med at modtage udligningsberettigede subsidier. Hver eksportør er berettiget til støtte efter flere af subsidieprogrammerne. Under disse omstændigheder blev det anset for rimeligt at konkludere, at der sandsynligvis fortsat vil forekomme subsidiering.
(157)
Da det er blevet påvist, at der stadig forekom subsidiering på tidspunktet for den fornyede undersøgelse, og at dette sandsynligvis vil fortsætte, er spørgsmålet om sandsynligheden for fornyet subsidiering irrelevant.
E. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET
I. Produktionen i Fællesskabet
(158)
I den fornyede undersøgelsesperiode blev samme vare fremstillet i Fællesskabet af følgende EF-producenter: Sandoz, DSM, ACS Dobfar SpA og Antibioticos SA. Sandoz anmodede om en kombineret udløbs- og interimsundersøgelse af de gældende antisubsidieforanstaltninger. DSM støttede anmodningen. Sandoz og DSM samarbejdede fuldt ud i forbindelse med den fornyede undersøgelse. De øvrige fællesskabsproducenter hverken samarbejdede eller modsatte sig indledningen af denne kombinerede udløbs- og interimsundersøgelse.
(159)
En samarbejdsvillig producent i Fællesskabet importerede i den betragtede periode to typer af den pågældende vare fra Indien og også fra andre tredjelande. Dette ændrer ikke, at dette selskab kan betragtes som producent, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 1. De varer, der blev importeret fra Indien, svarede kun til en begrænset del af dette selskabs produktion af samme vare i Fællesskabet, nemlig under 10 %. Selskabets import af den pågældende vare fra Indien er desuden kun af midlertidig karakter, da det er ved at omstrukturere sin produktion i Fællesskabet og er begyndt at fremstille typer af samme vare, som det har importeret fra bl.a. Indien.
II. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(160)
De samarbejdsvillige fællesskabsproducenter tegnede sig for 70,5 % af den samlede produktion af samme vare i Fællesskabet i den fornyede undersøgelsesperiode. Disse selskaber udgør derfor erhvervsgrenen i Fællesskabet i henhold til artikel 9, stk. 1, i grundforordningen. De benævnes i det følgende »EF-erhvervsgrenen«.
F. ANALYSE AF SITUATIONEN PÅ FÆLLESSKABSMARKEDET
I. Indledning
(161)
De relevante Eurostat-statistikker for Taric-kode 2941101010, 2941102010 og 2941900030 blev sammen med oplysningerne fra EF-erhvervsgrenens verificerede besvarelser af spørgeskemaerne benyttet ved vurderingen af den mængde- og prismæssige udvikling.
(162)
Oplysninger om erhvervsgrenen i Fællesskabet blev indhentet fra de samarbejdsvillige EF-producenters kontrollerede besvarelser af spørgeskemaerne.
(163)
Hvor det er nødvendigt, er der af fortrolighedshensyn blevet benyttet indekstal til at vise udviklingen.
(164)
En eksportør fremførte, at skadesanalysen skulle være foretaget på grundlag af oplysninger om fællesskabsmarkedet efter udvidelsen den 1. maj 2004, dvs. inklusive tal for de ti nye medlemsstater.
(165)
Da det er fastsat i artikel 11, stk. 1, i grundforordningen, at oplysninger, som vedrører en periode, der ligger senere end undersøgelsesperioden, normalt ikke skal tages i betragtning, og da udvidelsen fandt sted efter undersøgelsesperioden, måtte dette argument afvises. Under alle omstændigheder tyder de foreliggende oplysninger på, at der ikke er nogen produktion af den samme vare i de ti nye medlemsstater, som kunne ændre EF-erhvervsgrenens situation.
(166)
Det blev desuden fremført af en eksportør som en generel betragtning uden yderligere underbygning, at skadesanalysen som meddelt ikke tog hensyn til alle de faktorer, der var nævnt i artikel 8 i grundforordningen, og ikke var baseret på positive beviser.
(167)
Konkrete påstande vedrørende specifikke aspekter af skadesanalysen vil blive behandlet i forbindelse med de respektive dele af analysen herunder. Som svar på den generelle betragtning skal det imidlertid nævnes, at i) grundlaget for skadesanalysen var kontrollerede kendsgerninger støttet af beviser, og ii) som beskrevet herunder er der foretaget en vurdering af alle de importrelaterede faktorer i grundforordningens artikel 8, stk. 2, af alle 17 indikatorer for EF-erhvervsgrenens situation i grundforordningens artikel 8, stk. 5, og af alle andre kendte faktorer end den subsidierede import, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 7.
II. Fastlæggelse af det relevante fællesskabsmarked
(168)
For at afgøre, om EF-erhvervsgrenen led skade, og bestemme forbruget og de forskellige økonomiske indikatorer for EF-erhvervsgrenens situation blev det undersøgt, hvorvidt og i hvilket omfang der i analysen var taget hensyn til den efterfølgende anvendelse af EF-erhvervsgrenens produktion af samme vare.
(169)
Den samme vare sælges faktisk af EF-erhvervsgrenen til både i) uafhængige kunder og ii) til yderligere forarbejdning til medicinalvarer i samme gruppe af virksomheder (forretningsmæssigt forbundne enheder). Salget til uafhængige kunder blev anset for at finde sted til det »frie marked«. Salget til forretningsmæssigt forbundne enheder til yderligere forarbejdning blev betragtet som bunden anvendelse, fordi leverandøren ikke kunne vælges frit.
(170)
For følgende økonomiske indikatorer for EF-erhvervsgrenen fandtes det, at en meningsfuld analyse og evaluering måtte koncentreres om situationen på det frie marked: salgsmængde og -pris på fællesskabsmarkedet, markedsandel, vækst, rentabilitet, eksportmængde og -priser. Når det var muligt og berettiget, blev resultaterne efterfølgende sammenlignet med oplysningerne for det bundne marked for at tilvejebringe et fuldstændigt billede af EF-erhvervsgrenens situation.
(171)
For så vidt angår andre økonomiske indikatorer fremgik det imidlertid af undersøgelsen, at de kun med rimelighed kunne undersøges med henvisning til den samlede aktivitet. Produktionen (til såvel det bundne som det frie marked), kapaciteten, kapacitetsudnyttelsen, investeringerne, lagrene, beskæftigelsen, produktiviteten, lønningerne samt evnen til at tilvejebringe kapital afhænger af den samlede aktivitet, uanset om produktionen er bundet eller sælges på det frie marked.
(172)
To eksportører anfægtede analysen med hensyn til det frie og det bundne marked. De fremførte, at den ikke var objektiv, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 2.
(173)
Kommissionen finder imidlertid, at den aktuelle undersøgelse fastslog, at der var en klar sondring mellem det frie og det bundne marked. Den bundne bruger har faktisk intet andet valg end at købe fra den bundne leverandør. Under disse omstændigheder må analysen primært fokusere på det frie marked, da salget på det bundne marked ikke fandt sted i konkurrence med varer, der solgtes på det frie marked, og derfor ikke blev påvirket af den subsidierede import. Det bemærkes endvidere, at der i skadesanalysen trods denne klare sondring ikke er set bort fra det bundne marked. Tværtimod er situationen på de to markeder blevet sammenholdt (jf. nedenstående) med henblik på en objektiv endelig afgørelse med hensyn til EF-erhvervsgrenens situation som helhed. Påstanden må derfor afvises.
III. Forbruget i Fællesskabet
(174)
Kommissionen beregnede det åbenbare forbrug i Fællesskabet af den pågældende vare og samme vare som summen af:
-
den samlede import til Fællesskabet af den pågældende vare og samme vare som oplyst af Eurostat
-
den solgte mængde af samme vare i Fællesskabet, fremstillet af EF-erhvervsgrenen
-
den mængde af samme vare, der var blevet benyttet af EF-erhvervsgrenen til bundne formål
-
samt, på grundlag af oplysningerne i anmodningen om den fornyede undersøgelse, den anslåede mængde af samme vare, som var solgt i Fællesskabet af de øvrige kendte EF-producenter.
Som vist i nedenstående tabel steg forbruget i Fællesskabet af den pågældende vare og samme vare med 51 % i løbet af den betragtede periode.
Forbrug
(kg)
1999
2000
2001
2002
UP
Den pågældende vare og samme vare
2 482 053
3 240 481
3 254 464
3 801 666
3 745 549
Indeks
100
131
131
153
151
(175)
Den indiske regering og en eksportør fremførte, at ovenstående oplysninger om forbruget burde have været mere detaljerede, idet de burde være givet for hver enkel fællesskabsproducent og med sondring mellem det frie og det bundne forbrug. Det blev endvidere fremført, at troværdigheden af oplysningerne vedrørende andre producenter i Fællesskabet end EF-erhvervsgrenen ikke var blevet kontrolleret.
(176)
Det bemærkes, at EF-erhvervsgrenen kun består af to parter, hvoraf kun én opererer på det bundne marked. I betragtning af artikel 29 i grundforordningen (fortrolighed) er det derfor ikke muligt at afsløre yderligere oplysninger. For så vidt angår tallene for andre producenter i Fællesskabet end EF-erhvervsgrenen skal det erindres, at disse producenter ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. Da der ikke foreligger andre oplysninger om deres bidrag til forbruget i Fællesskabet, blev de oplysninger, der var afgivet i anmodningen om den fornyede undersøgelse, benyttet. Endvidere fremsatte ingen parter modstridende oplysninger, og kontrollen gav heller ikke anledning til at betvivle deres troværdighed.
IV. Importen af den pågældende vare til Fællesskabet
1. Mængde, pris og markedsandel for importen fra Indien
Import
(kg)
1999
2000
2001
2002
UP
Den pågældende vare
36 800
47 400
72 100
101 800
95 200
Indeks
100
129
196
277
259
(177)
Udtrykt i mængde steg importen af den pågældende vare betydeligt gennem hele den betragtede periode. Importen i den fornyede undersøgelsesperiode var 159 % større end i 1999. Denne import steg meget hurtigere end den generelle vækst i forbruget på 51 %, stigningen i importen fra andre tredjelande end Indien på 13 % og væksten i EF-erhvervsgrenens salg på 80 % i samme periode. For så vidt angår Indiens status som udviklingsland og bestemmelserne i grundforordningens artikel 14, stk. 4, konstateredes det, at importen fra Indien i den fornyede undersøgelsesperiode udtrykt i mængde tegnede sig for væsentligt mere end 4 % af den samlede import af samme vare til Fællesskabet.
Gennemsnitlig importpris pr. kg (EUR)
1999
2000
2001
2002
UP
Den pågældende vare
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
Indeks
100
98
102
106
102
(178)
Den gennemsnitlige importpris på den pågældende vare steg svagt med et højdepunkt i 2002, hvorefter den igen faldt til niveauet før 2001.
Markedsandel i EF
1999
2000
2001
2002
UP
Den pågældende vare
1,5 %
1,5 %
2,2 %
2,7 %
2,5 %
Indeks
100
99
149
181
171
(179)
Den indiske imports markedsandel på fællesskabsmarkedet steg med 71 % i løbet af den betragtede periode. Det blev fremført, at den indekserede stigning kun burde være 66 %, ikke 71 %. På grundlag af den nedrundede markedsandel i procent er denne bemærkning aritmetisk korrekt. Ikke desto mindre er ovennævnte indeks beregnet korrekt. For at tilvejebringe en præcis indeksering af markedsandelen er der ikke sket en afrunding af procentpoint. Dette kan ses af en sammenligning mellem indekstal og procentpoint for 1999 og 2000. Denne metode er desuden blevet anvendt konsekvent i alle tabeller i denne forordning.
2. Prisunderbud
(180)
Med henblik på fastsættelse af prisunderbuddet blev der foretaget en analyse af prisoplysninger, der vedrørte den fornyede undersøgelsesperiode. Med henblik herpå er EF-erhvervsgrenens priser ab fabrik ved salg til første uafhængige kunde blevet sammenlignet med de indiske eksporterende producenters cif-importpriser ved salg til første uafhængige kunde i Fællesskabet, i begge tilfælde efter fradrag af rabatter, nedslag og provisioner.
(181)
På grundlag af besvarelserne af spørgeskemaet kunne der til sammenligningsformål defineres forskellige undertyper af den pågældende vare og samme vare, baseret på varetypen (dvs. amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin) og varianterne heraf (dvs. pulverform eller komprimeret).
(182)
EF-erhvervsgrenens salgspriser og de eksporterende producenters cif-importpriser blev sammenlignet på samme handelstrin, nemlig forhandlere/distributører på fællesskabsmarkedet, på grundlag af vejede gennemsnitspriser for hver undertype af varen. I den fornyede undersøgelsesperiode foregik de eksporterende producenters salg i Fællesskabet næsten udelukkende gennem forhandlere og distributører.
(183)
Sammenligningen viste, at der forekom betydelige prisunderbudsmargener, udtryk i procent af EF-erhvervsgrenens salgspriser i den fornyede undersøgelsesperiode. For de eksporterende producenter fandtes disse margener at ligge mellem 11,5 % og 17,1 %. Disse prisunderbudsmargener tyder derfor på, at den indiske import har udøvet et vedvarende pristryk på fællesskabsmarkedet trods tilstedeværelsen af foranstaltninger.
V. EF-erhvervsgrenens økonomiske situation
1. Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse
1999
2000
2001
2002
UP
Produktion (indeks)
100
121
127
154
160
Kapacitet (indeks)
100
117
123
148
157
Kapacitetsudnyttelse (indeks)
100
103
103
104
102
(184)
Som følge af den støtte stigning i forbruget i Fællesskabet steg EF-erhvervsgrenens produktion af samme vare løbende i hele den betragtede periode. Denne positive udvikling blev mere udtalt i den fornyede undersøgelsesperiode, hvor en af de samarbejdsvillige fællesskabsproducenter indledte en produktion i Fællesskabet af en type af samme vare, som den tidligere kun havde importeret.
(185)
EF-erhvervsgrenens produktionskapacitet udviste samme positive udvikling som dens produktion. Dette skyldes til dels betydelige investeringer, som en af de samarbejdsvillige EF-producenter foretog i et nyt produktionsanlæg i den fornyede undersøgelsesperiode.
(186)
Kapacitetsudnyttelsesgraden lå stabilt på et ret højt niveau i hele den betragtede periode. En sådan høj udnyttelsesgrad er almindelig i denne erhvervstype på grund af den løbende serieproduktionsproces, der benyttes til fremstilling af samme vare, og for EF-erhvervsgrenens vedkommende også på grund af den bundne anvendelse.
(187)
Tre eksportører fremførte, at udviklingen i disse faktorer ikke udviser tegn på skade. Det bemærkes imidlertid, at konklusionen vedrørende skade ikke er baseret på disse faktorer.
2. Salgsmængde, salgspris, markedsandel og vækst
a) Salget på det frie marked
Salget på det frie marked i Fællesskabet
1999
2000
2001
2002
UP
Mængde (indeks)
100
170
162
192
180
Gennemsnitlig salgspris (indeks)
100
94
94
94
95
Markedsandel (indeks)
100
130
123
125
120
(188)
Som følge af den gunstige udvikling i forbruget i Fællesskabet steg EF-erhvervsgrenens salg på det frie marked i Fællesskabet i den betragtede periode. EF-erhvervsgrenens salg på det frie marked steg hurtigere end forbruget i Fællesskabet i den betragtede periode. Mellem 2000 og den fornyede undersøgelsesperiode steg EF-erhvervsgrenens salg på det frie marked imidlertid mindre end stigningen i forbruget i Fællesskabet. Den store stigning i EF-erhvervsgrenens salg på det frie marked mellem 1999 og 2000 skyldes hovedsagelig, at EF-erhvervsgrenen overtog andre producenter i Fællesskabet. Ikke desto mindre var stigningen på 80 % i EF-erhvervsgrenens salg på det frie marked i Fællesskabet i den betragtede periode mindre udtalt end stigningen på 159 % i importen af den pågældende vare i samme periode.
(189)
Den indiske regering og fire eksportører pegede på den samlede stigning i EF-erhvervsgrenens salg som et positivt tegn og fremførte, at dette ikke støtter en konklusion om, at der er forvoldt skade. Det blev endvidere fremført, at en sammenligning i relative tal mellem EF-erhvervsgrenens resultater og de resultater, der var opnået af de indiske eksportører, ville være misvisende som følge af betydelige størrelsesforskelle mellem konkurrenterne.
(190)
Som svar på disse argumenter skal det bemærkes, at udviklingen i salgsmængden ikke i den aktuelle sag er blevet betragtet som en nøglefaktor for omfanget af den lidte skade. Da væksten i EF-erhvervsgrenens salg hovedsagelig kan tilskrives en virksomhedsovertagelse i 2000, dvs. overtagelse af en tidligere konkurrents salg snarere end nye salgstransaktioner, kan den imidlertid heller ikke betragtes som tegn på, at der ikke forekommer skade. Endvidere faldt EF-erhvervsgrenens salg på det frie marked i 2001 og i undersøgelsesperioden.
(191)
Trods øget efterspørgsel som indikeret af væksten i forbruget i Fællesskabet faldt EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser på det frie marked fra 1999 til 2000. Dette tyder på, at konkurrenter har udøvet et pristryk. Priserne forblev stort set stabile på det lavere niveau frem til udgangen af den fornyede undersøgelsesperiode, selv om efterspørgslen steg yderligere.
(192)
Den indiske regering og tre eksportører påstod, at prisudviklingen burde anses for positiv for EF-erhvervsgrenen.
(193)
Denne påstand kan ikke accepteres. I den betragtede periode var EF-erhvervsgrenen faktisk ikke på noget tidspunkt i stand til at opnå et ikke-skadevoldende prisniveau.
(194)
EF-erhvervsgrenens markedsandel steg med 30 % fra 1999 til 2000 på bekostning af markedsandelene for de øvrige fællesskabsproducenter og eksportører fra andre tredjelande end Indien. EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt imidlertid fra 2000 til den fornyede undersøgelsesperiode, hvor den nåede det laveste niveau siden 1999. Denne periode faldt sammen med en stærk stigning i væksten i den indiske imports markedsandel.
(195)
En eksportør fremførte, at faldet i EF-erhvervsgrenens markedsandel i 2001 og undersøgelsesperioden var ubetydelig i betragtning af stigningen i 2000, og pegede endvidere på den samlede stigning i EF-erhvervsgrenens markedsandel i løbet af den betragtede periode.
(196)
Dette argument kan imidlertid ikke accepteres, da det er baseret på en isoleret fokusering på 1999 over for undersøgelsesperioden, som desuden ikke tager hensyn til den ekstraordinære karakter af stigningen i 2000. Denne eksportør har ikke forklaret, hvorfor denne indlysende afvigende udvikling i EF-erhvervsgrenens markedsandel på det frie marked efter 2000 ikke skulle betragtes som negativ.
(197)
I denne forbindelse fremførte to andre eksportører, at i betragtning af den mere positive udvikling på det bundne marked ville dette være resultatet af, at EF-erhvervsgrenen havde truffet et bevidst valg om at satse på det mere rentable marked for præparater.
(198)
Dette argument kan ikke accepteres, da det ser bort fra de øgede lagerbeholdninger, der kunne være blevet solgt på det frie marked.
b) Det bundne salg
Det bundne salg i Fællesskabet
1999
2000
2001
2002
UP
Mængde (indeks)
100
88
124
180
189
Gennemsnitlig salgspris (indeks)
100
102
104
102
99
Markedsandel (indeks)
100
67
95
117
125
(199)
Mens EF-erhvervsgrenens salg på det frie marked udtrykt i mængde steg med 80 % i løbet af den betragtede periode, steg salget på det bundne marked med 89 %. Især kan der siden 2001 iagttages en vækst på EF-erhvervsgrenens bundne marked, mens dens situation på det frie marked stort set var uændret. Dette falder sammen med en stærk stigning i importen fra Indien på det frie marked, hvilket tyder på, at EF-erhvervsgrenen i det mindste i et vist omfang valgte at skifte markeder for at undgå direkte konkurrence med den subsidierede import af den pågældende vare til lave priser.
(200)
Et tilsvarende mønster kan iagttages ved at sammenligne udviklingen i væksten i EF-erhvervsgrenens markedsandel på det frie og det bundne marked. Dette viser igen, at det bundne marked har haft voksende strategisk betydning for EF-erhvervsgrenen siden 2001.
(201)
Hvor priserne på det frie marked begyndte at falde allerede i 2000, vedblev de interne afregningspriser på det bundne marked med at stige jævnt indtil 2001. Med en vis tidsforskydning begyndte priserne på det bundne marked i 2002 imidlertid også at udvise en nedadgående tendens. Dette kan forklares ved, at interne afregningspriser generelt ikke justeres så hurtigt, fordi de ikke fastsættes ved direkte konkurrence. Det skal bemærkes, at den samlede prisudvikling på det frie marked og det bundne marked forløb på omtrent samme måde i den betragtede periode.
3. Lagre
Lagre
1999
2000
2001
2002
UP
Indeks
100
74
100
141
161
(202)
Set i forhold til produktionen faldt EF-erhvervsgrenens ultimolagre med 26 % fra 1999 til 2000, men steg derefter kraftigt med mere end 115 % mod slutningen af den fornyede undersøgelsesperiode. Denne stigning faldt tidsmæssigt sammen med en fordobling af importen fra Indien i samme periode.
(203)
Den indiske regering og fire eksportører hævdede, at stigningen i lagerbeholdningerne ikke var abnormt stor, og at dette derfor ikke var tegn på skade. Endvidere blev metoden med anvendelse af ultimolagre anfægtet. Der blev i stedet foreslået andre metoder, der angiveligt var mere relevante indikatorer, såsom løbende gennemsnitlige lagerbeholdninger eller opgørelser over det antal dages salg, som lagerbeholdningerne kunne dække.
(204)
Som svar på dette skal det bemærkes, at Fællesskabets standardmetode med angivelse af tal for lagerbeholdningernes størrelse blev anvendt. Denne metode er objektiv og overholder WTO-forpligtelserne. Kravet om anvendelse af en anden metode var ikke underbygget. Forslaget om at vælge en alternativ metode afvises derfor. For det andet kan det på baggrund af de kontrollerede kendsgerninger ikke afvises, at lagerbeholdningerne steg kraftigt.
4. Rentabilitet
a) Salget på det frie marked
Rentabilitet
(salget på det frie marked i Fællesskabet)
1999
2000
2001
2002
UP
Indeks
- 100
113
239
146
87
(205)
EF-erhvervsgrenens rentabilitet udtrykt i afkastet af nettosalget på det frie marked forbedredes væsentligt fra en situation med tab i 1999. Efter indførelsen af de gældende foranstaltninger i 1998 steg rentabiliteten frem til 2001, men faldt derefter kraftigt mod den fornyede undersøgelsesperiode. Desuden er det relevant, at EF-erhvervsgrenen på intet tidspunkt i den betragtede periode var i stand til at opnå blot halvdelen af den fortjenstmargen, som den efter resultaterne af den oprindelige undersøgelse med rimelighed kunne have forventet, hvis der ikke var forekommet subsidieret import, nemlig 15 %. Udviklingen i rentabiliteten og navnlig faldet siden 2002 er meget vigtig, da den påvirker størrelsen af de finansielle midler, som EF-erhvervsgrenen har til rådighed til investeringer i forskning og udvikling, som er nødvendige for at forbedre produktionsprocessen for eksisterende produkter yderligere og udvikle nye produkter.
(206)
Den indiske regering og fire eksportører fremsatte bemærkninger til rentabilitetsanalysen. Det blev fremført, at i) EF-erhvervsgrenen havde et rimeligt rentabilitetsniveau, at ii) en ikke-skadevoldende fortjenstmargen på 10 % (se betragtning 260) ville være for høj, og at 5 % er tilstrækkeligt, at iii) faldet i rentabiliteten hovedsagelig kunne tilskrives EF-erhvervsgrenens investeringspolitik, at iv) en parts etableringsaktiviteter kan betragtes som en selvforskyldt skade, og at v) udviklingen i rentabiliteten burde være oplyst for hver enkelt fællesskabsproducent.
(207)
Det skal gentages, at EF-erhvervsgrenen ikke på noget tidspunkt i den betragtede periode var i stand til at opnå en rimelig fortjeneste som beskrevet ovenfor. Forværringen siden 2002 gjorde derfor kun en allerede utilfredsstillende situation værre. I betragtning af de særlige omstændigheder i lægemiddelsektoren anses en fortjenstmargen på 5 % endvidere for utilstrækkelig. EF-erhvervsgrenen har dokumenteret, at den kan opnå en fortjeneste på over 10 % for lægemidler, der sælges som bulkvarer. Sådanne fortjenstniveauer er nødvendige for, at lægemiddelsektoren vedvarende kan have adgang til de finansielle midler, som den behøver for at kunne foretage nyudvikling af lægemidler med de dertil hørende store økonomiske risici. Desuden kan det forhold, at EF-erhvervsgrenen ikke har opnået rimelige fortjenstmargener, ikke blot forklares ved dens investeringspolitik. Kun én fællesskabsproducent befandt sig i en etableringsfase i den betragtede periode, men ingen af parterne opnåede en rimelig fortjenstmargen. Endelig er det i betragtning af artikel 29 i grundforordningen (fortrolighed) ikke muligt at afsløre yderligere oplysninger.
b) Det bundne salg
Rentabilitet
(det bundne salg i Fællesskabet)
1999
2000
2001
2002
UP
Indeks
100
482
564
431
325
(208)
Rentabilitetsudviklingen for det bundne salg følger samme tendens, om end på et højere niveau, nemlig stigende indtil 2001 og derefter faldende. Forskellene i rentabilitetsniveauet skyldes hovedsagelig, at i) salgs-, general- og administrationsomkostningerne for det bundne salg er lavere, fordi der ikke er behov for markedsføringsomkostninger, og at ii) de interne afregningspriser er højere end priserne på det frie marked. Hvis der ikke blev opnået et højere fortjenstniveau på det bundne salg, ville erhvervsgrenens finansielle situation samlet set være endnu værre.
5. Investeringer, afkast af investeringer, likviditet og evnen til at tilvejebringe kapital
1999
2000
2001
2002
UP
Investeringer (indeks)
0
100
300
1 123
351
Afkast af investeringer (indeks)
- 100
160
286
161
91
Likviditet (indeks)
100
186
71
160
33
(209)
Siden 1999 har EF-erhvervsgrenen løbende foretaget investeringer i fremstillingen af samme vare. Navnlig foretog den i 2002 store investeringer i nye produktionsteknikker for at forblive konkurrencedygtig, forbedre miljø- og sikkerhedsstandarder og øge produktionskapaciteten.
(210)
Fra 1999 til 2001, dvs. efter indførelsen af foranstaltninger, forbedredes afkastet af investeringerne. Siden da er det imidlertid faldet kraftigt. Selv om dette delvis kan tilskrives det forhold, at et nyt produktionsanlæg befandt sig i en etableringsfase, bidrog den utilfredsstillende rentabilitetssituation, der var forårsaget af konkurrenternes pristryk, til denne situation.
(211)
De udsving, der fandt sted i den betragtede periode i likviditeten fra salget af samme vare, er til en vis grad en følge af EF-erhvervsgrenens investeringspolitik i denne periode. Det stærke fald i likviditeten mellem 2002 og den fornyede undersøgelsesperiode kan imidlertid ikke forklares udelukkende ved denne faktor. Pristrykket fra konkurrenterne bidrog også til denne utilfredsstillende likviditetsudvikling.
(212)
EF-erhvervsgrenen har ingen væsentlige problemer med at tilvejebringe kapital.
(213)
Det blev fremført af den indiske regering og eksportørerne, at i) ovennævnte oplysninger burde være afgivet separat for hver enkelt EF-producent, at ii) situationen med hensyn til evnen til at tilvejebringe kapital ikke gav anledning til at konkludere, at der forekom skade, at iii) der ikke kan have været en sådan udvikling i likviditeten i betragtning af den måde, hvorpå afkastet af investeringerne og rentabiliteten har udviklet sig, og at den derfor bør reevalueres, og iv) at analysen er utilstrækkelig uden yderligere dokumentation.
(214)
Som svar på disse bemærkninger skal det erindres, at disse oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 29 om fortrolighed ikke kan afgives separat for hver enkelt fællesskabsproducent. For så vidt angår evnen til at tilvejebringe kapital er der ikke draget nogen negativ konklusion om skade. For så vidt angår bemærkningen om likviditeten er ovenstående indekstal efter nøje overvejelse blevet bekræftet. For så vidt angår den generelle bemærkning om utilstrækkelig analyse af ovennævnte faktorer skal det erindres, at i) konklusionen om, at der forekommer skade, er ikke i overvejende grad baseret på disse indikatorer, og at ii) der ikke er fremsat argumenter for, at en yderligere detaljeringsgrad vil kunne ændre de overordnede konklusioner.
6. Beskæftigelse, produktivitet og lønninger
1999
2000
2001
2002
UP
Beskæftigelse (indeks)
100
101
101
187
185
Produktivitet (indeks)
100
120
127
83
86
Lønninger (indeks)
100
103
106
185
178
(215)
Beskæftigelsen i forbindelse med samme vare var stabil indtil 2001, men steg betydeligt i 2002 som følge af, at en af de samarbejdsvillige EF-producenter etablerede et nyt produktionsanlæg i Fællesskabet. De samlede lønomkostninger udviste samme tendens. Produktiviteten pr. ansat, der havde været stigende indtil 2001, faldt imidlertid i 2002. Dette kan klart tilskrives, at det nye produktionsanlæg befandt sig i en opstartsfase. Undersøgelsen fandt ingen beviser for faldende effektivitet.
(216)
Den indiske regering og fire eksportører fremførte, at udviklingen i beskæftigelsen, produktiviteten og lønningerne ikke kan støtte en konklusion om, at der forekommer væsentlig skade i den aktuelle sag.
(217)
Det skal imidlertid bemærkes, at der ikke er blevet draget en sådan konklusion for beskæftigelsen og produktiviteten. For så vidt angår lønningerne var det kun det samlede lønningsbeløb, der steg. I gennemsnit pr. ansat faldt lønningerne endda svagt (se nedenstående tabel). Dette viser, at i) der ikke forekom nogen positiv udvikling pr. ansat, og at ii) EF-erhvervsgrenen er besluttet på at blive omkostningseffektiv.
1999
2000
2001
2002
UP
Lønninger pr. ansat (indeks)
100
103
105
99
96
7. Subsidiets størrelse og genrejsning efter tidligere subsidiering
(218)
I betragtning af størrelsen af og navnlig priserne på den subsidierede import fra Indien kan virkningerne af det faktiske subsidiebeløb, der er væsentligt, ikke anses for at være ubetydelige.
(219)
I denne forbindelse fremførte den indiske regering og tre eksportører, at subsidiemargenernes størrelse var blevet overdrevet.
(220)
Som anført i betragtning 153 og 154 fremgik det imidlertid af undersøgelsen, at de udligningsberettigede subsidiebeløb for de undersøgte eksporterende producenter udgør mellem 25,3 % og 35,1 %, udtrykt i værdi. Dette er en klar konstatering af, at der forekommer betydelig subsidiering.
(221)
EF-erhvervsgrenens situation forbedredes i den betragtede periode. Den har imidlertid ikke fuldt ud overvundet følgerne af tidligere subsidiering og er fortsat svag.
VI. Konklusion vedrørende EF-erhvervsgrenens økonomiske situation
(222)
Mellem 1999 og den fornyede undersøgelsesperiode steg den importerede mængde af den pågældende subsidierede vare betydeligt, nemlig med 159 %, og dens markedsandel i Fællesskabet steg med 70 %. Denne udvikling står i modstrid til den meget mindre gunstige udvikling for eksportører fra andre lande og EF-erhvervsgrenen. Importen fra andre lande til Fællesskabet voksede kun med 7 % i den betragtede periode, og denne imports markedsandel faldt endda med 29 %. EF-erhvervsgrenens salgsmængde steg med 80 % og dens markedsandel med 20 % i den betragtede periode. Denne positive udvikling kan imidlertid i det væsentligste tilskrives, at EF-erhvervsgrenen overtog andre fællesskabsproducenter i 2000. Siden 2001 har udviklingen i EF-erhvervsgrenens markedsandel endda været vigende. Særlig kan det iagttages, at EF-erhvervsgrenen fra 2000 relativt set ikke har holdt trit med væksten i forbruget i Fællesskabet og den kraftige udvikling, som dens indiske konkurrenter har oplevet på fællesskabsmarkedet.
(223)
I denne forbindelse bemærkes det, at gennemsnitspriserne på den subsidierede import fra Indien konsekvent var lavere end EF-erhvervsgrenens priser i den betragtede periode. Endvidere lå priserne på importen fra det pågældende land i den fornyede undersøgelsesperiode i gennemsnit under EF-erhvervsgrenens priser. Som vejet gennemsnit udgjorde prisunderbuddet i den fornyede undersøgelsesperiode mellem 11,5 % og 17,1 %.
(224)
Som følge af dette pristryk fra den subsidierede import fra Indien kunne EF-erhvervsgrenen ikke på noget tidspunkt i den betragtede periode opnå et ikke-skadevoldende prisniveau. Selv om EF-erhvervsgrenens rentabilitet i første omgang forbedredes efter indførelsen af foranstaltninger, er den forværret siden 2001, og det nuværende niveau er langt under, hvad der med rimelighed kunne være opnået, hvis der ikke var forekommet subsidieret import, dvs. 10 % af omsætningen (se betragtning 260). Det er imidlertid kun et acceptabelt rentabilitetsniveau, som vedvarende vil sikre, at EF-erhvervsgrenen forbliver levedygtig.
(225)
Denne negative tendens for EF-erhvervsgrenen afspejles yderligere i det billede, der er fremkommet af udviklingen af afkastet af investeringerne og likviditeten.
(226)
For så vidt angår det bundne salg betød det forhold, at EF-erhvervsgrenen havde mulighed for at sælge en del af sin produktion på det bundne marked, at den kunne opretholde et højt kapacitetsudnyttelsesniveau. En høj kapacitetsudnyttelse bidrager til at mindske produktionsomkostningerne på grund af stordriftsfordele. Som ovenfor beskrevet var der endvidere ikke væsentlige afvigelser mellem priser og markedsandel for det frie marked og det bundne marked. Hvis det ikke havde været for den større fortjeneste på det bundne salg, ville erhvervsgrenens finansielle situation have været værre. Det bundne marked bidrog derfor ikke til den skadevoldende situation. Tværtimod ville EF-erhvervsgrenen måske have befundet sig i en endnu værre situation uden et bundet marked.
(227)
To eksportører fremførte, at det ikke kan konkluderes, at salget på det bundne marked ikke bidrog til den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, fordi salgspriserne på det bundne marked angiveligt er upålidelige, dvs. at rentabiliteten af det bundne salg kunstigt ville være for høj.
(228)
Den højere rentabilitet på det bundne marked skyldtes imidlertid ikke hovedsagelig højere interne afregningspriser, men kan især tilskrives lavere salgs-, general- og administrationsomkostninger (se betragtning 208). Endvidere tager denne bemærkning ikke hensyn til virkningerne af stordrift. Den kan derfor ikke ændre konklusionen om, at det bundne salg ikke bidrog til skaden.
(229)
Det blev derfor bekræftet, at EF-erhvervsgrenen samlet set har lidt væsentlig skade, jf. artikel 8, stk. 1, i grundforordningen. Det skal erindres, at det ikke kræves i grundforordningens artikel 8, stk. 5, at alle økonomiske indikatorer for EF-erhvervsgrenen skal være negative, for at der kan være tale om væsentlig skade. Endvidere har ikke alle økonomiske indikatorer samme vægt. Rentabiliteten er imidlertid en af de vigtigste økonomiske indikatorer, da rentabilitet er det endelige mål for enhver virksomhed. I den aktuelle sag blev det fastslået, at rentabilitetsniveauet var utilstrækkeligt. En anden vigtig skadesindikator med store virkninger for rentabiliteten er priserne. EF-erhvervsgrenen var i den betragtede periode ikke i stand til at opnå et ikke-skadevoldende prisniveau på det frie marked som følge af et eksternt pristryk, hovedsagelig fra den kraftigt subsidierede import fra Indien.
VII. Virkningerne af den subsidierede import
(230)
I 2000 mistede Indien - sandsynligvis som følge af indførelsen af foranstaltninger - sin position som den næststørste eksportør til fællesskabsmarkedet, mens eksportører især fra Oman vandt markedsandele. Siden da har de indiske eksportører ikke blot genvundet deres position, men i den fornyede undersøgelsesperiode blev de endda den største eksportør til Fællesskabet.
(231)
Denne vækst i den subsidierede import fra Indien, især siden 2002, faldt sammen med, at EF-erhvervsgrenens rentabilitet i 2002 faldt i forhold til 2001, nemlig med omkring 36 %. Det konstateredes, at en producent i Fællesskabet på dette tidspunkt havde etableret et nyt produktionsanlæg og befandt sig i en opstartsfase, der kan have haft virkninger for dens rentabilitet i den pågældende periode. Det konstateredes imidlertid også, at den anden EF-producent, der ikke befandt sig i en etableringsfase, oplevede et betydeligt fald i rentabiliteten på 17 % i forhold til 2001, og at dette fald fortsatte i den fornyede undersøgelsesperiode. Som anført i betragtning 207 kunne EF-erhvervsgrenen desuden ikke på noget tidspunkt opnå et ikke-skadevoldende prisniveau. Fra 2002 måtte EF-erhvervsgrenen tværtimod sænke priserne for at forsvare sin markedsandel.
(232)
Tre eksportører fremførte, at den indiske imports markedsandel i Fællesskabet (2,5 % i undersøgelsesperioden) og dens mængde i forhold til den samlede import (8,4 % i undersøgelsesperioden), som i begge tilfælde havde været svagt faldende i forhold til 2002, var for begrænsede og marginale til at have en skadelig virkning, især i betragtning af EF-erhvervsgrenens større markedsandel. Det blev endvidere fremført, at en analyse i relative tal ville være misvisende, fordi Indien havde haft et meget lavt udgangspunkt, nemlig en markedsandel på 1,5 % og en importandel på 3,7 % i 1999.
(233)
Som svar herpå skal det anføres, at såvel Indiens markedsandel som den importerede mængde i undersøgelsesperioden ligger langt over den bagatelgrænse, der er fastsat i grundforordningens artikel 10, stk. 11, og artikel 14, stk. 4, og derfor kan have en årsagsvirkning. Ifølge grundforordningens artikel 8, stk. 6, kan sådanne virkninger give sig udslag ved den subsidierede imports mængde eller priser. En sådan virkning på prisniveauet kan klart iagttages i den foreliggende sag. Som allerede fastslået i forbindelse med den oprindelige undersøgelse er den pågældende vare, der er en massevare, meget prisfølsom og reagerer hurtigt på ethvert pristryk. I sådanne tilfælde kan små mængder påvirke priserne på markedet. I den betragtede periode satte de indiske priser faktisk i gennemsnit standarden for pristrykket i dette tilfælde.
(234)
Det blev derfor bekræftet, at den subsidierede import fra Indien havde en betydelig negativ indflydelse på EF-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode, især med hensyn til rentabiliteten.
VIII. Virkningen af andre faktorer
1. Import fra andre tredjelande
Import fra tredjelande
1999
2000
2001
2002
UP
Mængde (kg)
Indien
36 800
47 400
72 100
101 800
95 200
Indeks
100
129
196
277
259
Oman
77 400
119 700
85 100
88 400
93 500
Indeks
100
155
110
114
121
USA
11 100
2 800
16 600
106 300
70 000
Indeks
100
25
149
932
631
Kina
0
3 900
21 800
75 600
63 000
Indeks
0
100
559
1 938
1 615
Sydkorea
19 800
75 300
40 200
54 500
45 000
Indeks
100
380
203
275
227
Singapore
0
4 600
128 300
62 700
37 700
Indeks
0
100
2 789
1 363
820
Gennemsnitlig importpris pr. kg (EUR)
Indien
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
Indeks
100
98
102
106
102
Oman
36,10
36,21
39,30
39,15
38,34
Indeks
100
100
109
108
106
USA
74,87
115,35
108,90
101,40
48,74
Indeks
100
154
145
135
65
Kina
0,00
188,97
116,06
68,22
58,59
Indeks
0
100
61
36
31
Sydkorea
34,84
37,52
37,66
45,59
48,06
Indeks
100
108
108
131
138
Singapore
0,00
76,88
57,47
57,47
51,28
Indeks
0
100
75
75
67
(235)
Importen af den pågældende vare fra andre lande end Indien steg kun med 7 % mellem 1999 og den fornyede undersøgelsesperiode, hvilket var langt under væksten i forbruget i Fællesskabet. Blandt disse lande er Oman, USA, Kina, Sydkorea og Singapore de vigtigste leverandører til fællesskabsmarkedet. Deres gennemsnitlige importpriser var imidlertid betydeligt højere end priserne på importen fra Indien og (bortset fra importpriserne fra Oman) også end EF-erhvervsgrenens priser. Priserne på importen fra Oman er sammenlignelige med EF-erhvervsgrenens priser, men stigningen i Omans markedsandel i den betragtede periode var meget mindre udtalt end for de øvrige tredjelande.
(236)
Den indiske regering og to eksportører fremførte, at der burde være taget hensyn til den gældende udligningstold på importen fra Indien ved sammenligningen af de gennemsnitlige salgspriser. Dette ville angiveligt have vist næsten identiske priser på importen fra Indien og Oman. Desuden blev det bemærket, at gennemsnitspriserne for nogle tredjelande, især USA og Kina, faldt betydeligt i løbet af den betragtede periode, mens bl.a. de indiske priser steg. Endvidere fremførte en anden eksportør, at der ikke er taget behørigt hensyn til faldet i importmængden fra Indien mellem 2002 og den fornyede undersøgelsesperiode i analysen, at andre tredjelande var de vigtigste leverandører, og at de sydkoreanske og indiske gennemsnitspriser svarede til hinanden fra 1999 til 2001.
(237)
For så vidt angår den gældende oprindelige udligningstold skal det bemærkes, at langt hovedparten af importen fra Indien enten var genstand for nultold eller for en toldsats, der stadig fører til lavere gennemsnitspriser end for importen fra Oman. I gennemsnit udøvede importen fra Oman derfor ikke samme grad af pristryk. Desuden var priserne på importen fra alle andre tredjelande i gennemsnit højere i den betragtede periode end priserne på importen fra Indien, hvilket igen klart identificerer Indien som den vigtigste kilde til pristryk. Mængdemæssigt er det korrekt, at Indien ikke var det eneste oprindelsesland for betydelig import i hele den betragtede periode. Det skal imidlertid erindres, at Indien er det eneste land, der er genstand for foranstaltninger. Dette har selvfølgelig haft en indvirkning på handelen med den pågældende vare. Til trods for foranstaltningerne har der desuden været en kraftig vækst i importen fra Indien siden 2001, og Indien genvandt i 2002 sin position som den næststørste eksportør for derefter at blive den største i undersøgelsesperioden. Det lille fald i importen fra Indien mellem 2002 og undersøgelsesperioden havde derfor ingen virkning på markedet, der belønnede den indiske prispolitik. Disse argumenter kan derfor ikke godtages. Det bekræftes derfor, at importen fra tredjelande ikke kunne have forvoldt EF-erhvervsgrenen nogen skade, der bryder årsagssammenhængen mellem den subsidierede import fra Indien og den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
2. Udviklingen i forbruget på fællesskabsmarkedet
(238)
Forbruget på fællesskabsmarkedet af den vare, der er omfattet af undersøgelsen, steg med 51 % i løbet af den betragtede periode. Den skade, som er forvoldt EF-erhvervsgrenen, kan derfor ikke tilskrives faldende efterspørgsel på fællesskabsmarkedet.
3. EF-erhvervsgrenens eksportaktiviteter
(239)
EF-erhvervsgrenen forbedrede sine eksportresultater med 16 % i den betragtede periode. EF-erhvervsgrenens eksportpriser var i gennemsnit 10 % til 15 % højere end salgspriserne i Fællesskabet. EF-erhvervsgrenens eksportaktiviteter kunne således ikke bidrage til den skadelige situation, som den befandt sig i.
(240)
I denne forbindelse fremførte den indiske regering og en eksportør, at EF-erhvervsgrenen i sin besvarelse af spørgeskemaet havde oplyst, at kraftig konkurrence fra indiske konkurrenter på tredjelandes markeder havde ført til lave priser og tab af markedsandel i tredjelande for EF-erhvervsgrenen, hvilket var i modstrid med ovennævnte undersøgelsesresultater. Hvis dette udsagn fra EF-erhvervsgrenen blev lagt til grund, ville der derfor ikke være tale om skade på fællesskabsmarkedet eller årsagssammenhæng med importen fra Indien.
(241)
I denne forbindelse bemærkes det, at i betragtning af den globale vækst på markedet for sådanne varer er der ingen modstrid mellem et fald i eksportpriserne og EF-erhvervsgrenens markedsandel i tredjelande og det forhold, at eksportmængden faktisk var steget, og at priserne på de eksporterede varer var højere end EF-erhvervsgrenens priser ved salg i Fællesskabet. Selv om EF-erhvervsgrenens eksportresultater kunne have været bedre, hvis der ikke havde været konkurrence fra subsidieret lavpriseksport fra Indien på tredjelandes markeder, er der derfor intet, der tyder på, at EF-erhvervsgrenen på grund af sine eksportresultater ikke var genstand for skadevoldende priskonkurrence på fællesskabsmarkedet, som overvejende var forårsaget af den subsidierede lavprisimport fra Indien. Argumentet bør derfor afvises.
4. EF-erhvervsgrenens konkurrenceevne
(242)
Som det fremgår af dens markedsandel, er EF-erhvervsgrenen en vigtig konkurrent i forbindelse med den pågældende vare, og den har løbende foretaget investeringer i et tidssvarende produktionsapparat. Faldet i produktiviteten pr. ansat pr. kg efter 2001 kan i fuldt omfang tilskrives det faktum, at en fællesskabsproducents nye produktionsanlæg var i en etableringsfase. Det er derfor kun af midlertidig karakter. Der fandtes således ingen beviser for, at manglende konkurrenceevne kunne have brudt årsagssammenhængen mellem importen fra Indien og den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen.
5. Bunden anvendelse
(243)
Som nævnt i betragtning 226 finder Kommissionen, at den bundne anvendelse ikke bidrog til den skadelige situation. Tværtimod ville EF-erhvervsgrenen måske have befundet sig i en endnu værre situation uden et bundet marked.
G. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT ELLER FORNYET SKADE
(244)
I overensstemmelse med artikel 18, stk. 2, i grundforordningen blev det undersøgt, om det var sandsynligt, at de gældende foranstaltningers udløb ville føre til fortsat eller fornyet skade.
(245)
Som beskrevet i betragtning 161-243 blev det fastslået, at EF-erhvervsgrenen i den fornyede undersøgelsesperiode og trods de gældende foranstaltninger vedblev med at lide skade som følge af den subsidierede import af den pågældende vare. I den aktuelle undersøgelse konstateredes en skadestærskel på mellem 17,3 % og 48,1 %, hvilket er højere end det niveau, der blev fastsat i den oprindelige undersøgelse (mellem 12,6 % og 28,9 %), selv om den rimelige fortjenstmargen for EF-erhvervsgrenen i denne fornyede undersøgelse var blevet reduceret med en tredjedel i forhold til den oprindelige undersøgelse (se betragtning 260). Det fremgik endvidere af undersøgelsen, at der trods hjemmemarkedssalg og eksport til andre lande stadig er en betydelig ekstra kapacitet i Indien til fremstilling af de af undersøgelsen omfattede varer, især hos eksportører der er genstand for forholdsvis høje toldsatser i Fællesskabet. Det blev derfor anset for rimeligt at konkludere, at der vil forekomme en yderligere vækst i den subsidierede lavprisimport fra Indien, hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe, og at det derfor er sandsynligt, at der fortsat vil forekomme skade.
(246)
Da EF-erhvervsgrenen fortsat lider væsentlig skade som følge af den subsidierede import trods tilstedeværelsen af foranstaltninger, var det ikke nødvendigt at foretage en yderligere analyse af sandsynligheden for fornyet skade.
H. FÆLLESSKABETS INTERESSER
I. Indledning
(247)
Det blev undersøgt, om der var tvingende årsager til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at fortsætte med at anvende foranstaltninger i dette tilfælde. Med henblik herpå og i henhold til artikel 31, stk. 1, i grundforordningen overvejede man de sandsynlige virkninger af foranstaltninger for alle parter, der var berørt af undersøgelsen. For at afgøre, hvorvidt det er i Fællesskabets interesse, at foranstaltningerne videreføres, blev der sendt spørgeskemaer til brugere og importører af den pågældende vare og til leverandører af råmaterialer, der benyttes til at fremstille samme vare.
II. EF-erhvervsgrenens interesser
(248)
Som påvist i ovenstående har den EF-erhvervsgren, der fremstiller samme vare, løbende øget sin produktion. Dette har været muligt, fordi EF-erhvervsgrenen er vedblevet med at øge sine investeringer for at opretholde konkurrenceevnen, idet erhvervsgrenen er en af de vigtigste konkurrenter for den vare, der er omfattet af undersøgelsen. Det skal erindres, at EF-erhvervsgrenen i den fornyede undersøgelsesperiode udvidede sine produktionsfaciliteter, etablerede en ny fabrik i Fællesskabet og udarbejdede planer for oprettelse af endnu et produktionsanlæg i Fællesskabet. Denne proces med fortsatte investeringer fra EF-erhvervsgrenens side undergraves især af den utilfredsstillende udvikling i erhvervsgrenens rentabilitet, der er forårsaget af det stadige pristryk fra den indiske import af den pågældende vare på fællesskabsmarkedet.
Det konkluderes, at uden foranstaltninger til at afhjælpe virkningerne af den subsidierede import vil EF-erhvervsgrenen fortsat stå over for prisunderbud og dermed pristryk med negative følger for rentabiliteten, afkastet af investeringerne og likviditeten. Dette vil i sidste ende endda kunne bringe EF-erhvervsgrenens levedygtighed i fare. Det vil derfor ikke være i EF-erhvervsgrenens interesse at lade foranstaltningerne udløbe.
III. Importørernes og forhandlernes interesser
(249)
Der blev sendt spørgeskemaer til alle kendte importører og forhandlere af den pågældende vare, men kun én ud af 19 besvarede dette. Den samarbejdsvillige importør kommenterede imidlertid ikke den sandsynlige indvirkning af fortsatte foranstaltninger på den pågældende virksomhed. Det fremgik af de modtagne oplysninger, at importører og forhandlere i Fællesskabet køber den af undersøgelsen omfattede vare fra forskellige leveringskilder. Da der ikke er grundlæggende kvalitetsforskelle mellem den vare, der importeres fra Indien, og den vare, der tilvejebringes fra andre kilder, finder Kommissionen, at importørerne og forhandlerne i Fællesskabet ikke vil have vanskeligt ved at fremskaffe varen fra en række andre leverandører, hvis foranstaltningerne videreføres. Den samarbejdsvillige importør er endvidere aktivt involveret i handel med mange andre varer og er derfor ikke afgørende afhængig af den pågældende vare. Selv om dette selskabs salg af den pågældende vare steg stærkt i den betragtede periode (syv gange, udtrykt i mængde), tegner dette salg sig kun for en begrænset del af dets samlede omsætning (ca. 1,4 % i den fornyede undersøgelsesperiode). Endelig angav importøren ikke, at en videreførelse af foranstaltninger ville have nogen indvirkning på beskæftigelsen, da importaktiviteter ikke er arbejdskraftintensive.
(250)
Selv om importørerne og forhandlerne muligvis ikke går ind for foranstaltninger, kan det på baggrund af de foreliggende oplysninger konkluderes, at denne eventuelle interesse i at tillade foranstaltningerne udløbe ikke opvejer EF-erhvervsgrenens konkrete interesse i en fortsat afhjælpning af den illoyale og skadelige indiske handelspraksis som opsummeret i betragtning 248.
IV. Råvareleverandørernes interesser
(251)
For at vurdere de sandsynlige virkninger af en fortsættelse af udligningsforanstaltninger på EF-erhvervsgrenens råvareleverandører blev der sendt spørgeskemaer til alle sådanne kendte leverandører. Der blev i alt udsendt seks spørgeskemaer, og der blev modtaget to besvarelser. Disse råvareleverandører, der navnlig leverer glucose og dextrose til EF-erhvervsgrenen, går ind for en videreførelse af foranstaltningerne. Selv om EF-erhvervsgrenen ikke er blandt disse leverandørers vigtigste kunder, bidrager denne handel stadig til råvareleverandørernes beskæftigelse og rentabilitet. Hvis EF-erhvervsgrenen reducerer eller endda indstiller produktionen af samme vare, vil disse positive handelsforbindelser blive bragt i fare.
(252)
Derfor, og da der ikke foreligger nogen oplysninger om det modsatte, konkluderes det, at en videreførelse af foranstaltningerne vil være i råvareleverandørernes interesse.
V. Brugernes interesser
(253)
Der blev også sendt spørgeskemaer til fem kendte brugere af den pågældende vare i Fællesskabet, dvs. medicinalvareselskaber. Kommissionen anmodede bl.a. om deres bemærkninger til, hvorvidt en opretholdelse af de gældende foranstaltninger ville være i Fællesskabets interesse, og hvordan disse foranstaltninger ville vedblive med at påvirke dem. Der blev imidlertid ikke modtaget nogen besvarelser af spørgeskemaet og derfor ikke fremsat bemærkninger. Da brugerne ikke blot kan fremskaffe den pågældende vare fra Indien, men også fra andre kilder, og da der ikke foreligger oplysninger om de økonomiske indvirkninger af foranstaltninger på brugernes interesser (f.eks. beskæftigelse, rentabilitet, investeringspolitik), var det ikke muligt at påvise, at brugernes interesser var af samme betydning.
(254)
Selv om brugerne - trods deres tavshed - muligvis ikke går ind for foranstaltninger, kunne der på grundlag af oplysningerne fra de samarbejdsvillige interesserede parter ikke konstateres nogen dokumenteret interesse for brugerne i at ophæve foranstaltningerne, som kunne opveje EF-erhvervsgrenens konkrete interesse i en fortsat afhjælpning af den illoyale og skadelige handelspraksis som opsummeret i betragtning 248.
(255)
En eksportør hævdede, at der ikke var taget behørigt hensyn til EF-forbrugernes interesser, og at Fællesskabets interesseanalyse derfor ikke var i fuld overensstemmelse med grundforordningens artikel 31. Det blev fremført, at forbrugernes interesser kunne blive skadet, hvis producenter af præparater videregav eventuelle påståede prisstigninger som følge af øgede omkostninger, når de fremstillede endelige doseringer af varen.
(256)
Som svar på denne bemærkning skal det erindres, at ingen forbrugerorganisation har fremsat bemærkninger i forbindelse med denne undersøgelse. Desuden har forbrugerne i Fællesskabet generelt en sygeforsikring. Der foreligger ingen dokumentation for, om udgifterne til sygeforsikring i væsentlig grad kan blive påvirket negativt af en angivelig stigning i omkostningerne til visse antibiotika. Det er desuden uklart, i hvilken grad producenterne af visse antibiotika, dvs. brugerne, er i stand til at overvælte en omkostningsstigning. Under disse omstændigheder er det ikke muligt at påvise negative følger af samme betydning for forbrugerne i Fællesskabet.
VI. Konklusion
(257)
Efter at have undersøgt de forskellige involverede interesser finder Kommissionen, at der ud fra det overordnede hensyn til Fællesskabets interesser ikke er interesser, som er vigtigere end EF-erhvervsgrenens interesse i at opretholde foranstaltningerne. Det kan forventes, at virkningerne af en videreførelse af foranstaltningerne vil give EF-erhvervsgrenen mulighed for at forbedre sin rentabilitet til et rimeligt niveau og fortsætte sit investeringsprogram i Fællesskabet med deraf følgende positive resultater for beskæftigelsen og konkurrencedygtigheden på markedet. På den anden side kunne det ikke på grundlag af de foreliggende oplysninger påvises, at andre berørte parter i Fællesskabet (dvs. importører, forhandlere, råvareleverandører, brugere og forbrugere) havde modstridende interesser af samme vigtighed.
I. UDLIGNINGSFORANSTALTNINGER
(258)
I betragtning af konklusionerne vedrørende fortsat subsidiering, skade og Fællesskabets interesser findes det hensigtsmæssigt at opretholde udligningsforanstaltninger over for importen af den pågældende vare fra Indien. Med henblik på at fastsætte disse foranstaltningers størrelse blev der taget hensyn til de subsidiemargener, der blev fastsat for den fornyede undersøgelsesperiode, og den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
I. Skadestærskel
(259)
Den prisstigning, som var nødvendig for at afhjælpe skaden, blev fastsat for hvert enkelt selskab ved at sammenligne den vejede gennemsnitlige importpris for den pågældende vare med den ikke-skadevoldende pris på samme vare, som solgtes af EF-erhvervsgrenen på fællesskabsmarkedet. Prisforskellen blev udtrykt i procent af cif-importværdien.
(260)
Den ikke-skadevoldende pris blev fundet ved at tage EF-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger plus en fortjeneste på 10 %. Denne fortjenstmargen, der er en tredjedel lavere end i den oprindelige undersøgelse (se betragtning 205), afspejler den fortjeneste, som EF-erhvervsgrenen kan opnå for tilsvarende varegrupper, der ikke er udsat for illoyal konkurrence. I betragtning af den øgede konkurrence fandtes dette at være et passende og rimeligt minimum i stedet for den fortjenstmargen på 15 %, der var blevet fastsat i den oprindelige undersøgelse. Denne fortjeneste vil gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at investere yderligere i forskning og udvikling, så den kan forblive konkurrencedygtig.
II. Foranstaltningernes form og størrelse
(261)
Da der ikke foreligger særlige omstændigheder, blev det anset for passende at indføre en standardtold, dvs. en værditold.
(262)
For så vidt angår toldens størrelse var subsidiemargenen højere end skadestærsklen for fire af de samarbejdsvillige eksportører. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 15, stk. 1, blev den lavere told, der afspejler skadestærsklen, anset for tilstrækkelig til at afhjælpe den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, for så vidt angår disse fire eksportører. Toldsatserne for importen fra disse eksportører bør ligge mellem 17,3 % og 30,3 %. For så vidt angår de øvrige tre eksportører var skadestærsklerne højere end de konstaterede subsidiemargener, så foranstaltningerne over for disse selskaber bør baseres på subsidiemargenerne. Toldsatserne for importen fra disse eksportører bør ligge mellem 25,3 % og 32 % Da de indiske eksportører udviste en høj grad af samarbejdsvilje (over 80 %), bør tolden for alle andre selskaber fastsættes på samme niveau som for det selskab, der havde den højeste individuelle toldsats, dvs. 32 %.
(263)
De selskabsspecifikke udligningstoldsatser i denne forordning er udtryk for den situation, der blev konstateret under den fornyede undersøgelse med hensyn til de samarbejdsvillige eksportører. De finder derfor udelukkende anvendelse ved import af den pågældende vare, der er fremstillet af disse selskaber. Varer, der er fremstillet af andre selskaber, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den dispositive del af denne forordning, herunder enheder som er forretningsmæssigt forbundet med de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for »alle andre selskaber«.
(264)
Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle udligningstoldsatser (f.eks. efter ændring i den pågældende enheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) indgives omgående til Kommissionen (10) sammen med alle relevante oplysninger, navnlig om ændringer i selskabets aktiviteter vedrørende produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Efter konsultation af det rådgivende udvalg ændrer Kommissionen om nødvendigt forordningen i overensstemmelse hermed ved at ajourføre listen over selskaber, som er omfattet af individuelle toldsatser -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig udligningstold på importen af amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin, ikke i doseret stand eller i former eller pakninger til detailsalg, med oprindelse i Indien og henhørende under KN-kode ex 2941 10 10 (Taric-kode 2941101010), ex 2941 10 20 (Taric-kode 2941102010) og ex 2941 90 00 (Taric-kode 2941900030).
2. Tolden fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for varer fremstillet i Indien af følgende selskaber:
-
17,3 % for KDL Biotech Ltd, Mumbai (Taric-tillægskode: A580)
-
28,1 % for Nectar Lifesciences Ltd, Chandigarh (Taric-tillægskode: A581)
-
25,3 % for Nestor Pharmaceuticals Ltd, New Delhi (Taric-tillægskode: A582)
-
30,3 % for Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi (Taric-tillægskode: 8221)
-
28,1 % for Torrent Gujarat Biotech Ltd, Ahmedabad (Taric-tillægskode: A583)
-
28,1 % for Surya Pharmaceuticals Ltd, Chandigarh (Taric-tillægskode: A584)
-
32 % for alle andre selskaber (Taric-tillægskode: 8900).
3. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 10. maj 2005.
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 713/2005
ze dne 10. května 2005
o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu určitých širokospektrých antibiotik pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na články 18 a 19 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
I. Předchozí šetření a stávající opatření
(1)
Rada uložila nařízením (ES) č. 2164/98 (2) konečné vyrovnávací clo z dovozu určitých širokospektrých antibiotik, jmenovitě trihydrátu amoxicilinu, trihydrátu ampicilinu a cefalexinu, které nejsou v odměřených dávkách nebo upravené ve formě nebo v balení pro drobný prodej (dále jen „dotyčný výrobek“), kódů KN ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 a ex 2941 90 00, pocházejících z Indie. Opatření měla formu valorického cla v rozmezí 0 % až 12 % uloženého na dovozy jednotlivě jmenovaných vývozců se zbytkovou celní sazbou 14,6 % uloženou na dovozy ostatních vývozců.
II. Žádost o kombinovaný přezkum opatření před pozbytím platnosti a prozatímní přezkum
(2)
Po zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti (3) platných konečných opatření obdržela Komise od výrobců ve spojení vyrábějících obdobný výrobek ve Společenství, společnosti Sandoz GmbH, Rakousko a společnosti Sandoz Industrial Products S.A., Španělsko (dále jen „žadatelé“), žádost o zahájení kombinovaného přezkumu opatření před pozbytím platnosti a prozatímního přezkumu nařízení (ES) č. 2164/98 podle čl. 18 odst. 2 a čl. 19 odst. 2 základního nařízení. Žadatelé představují podstatnou část, v tomto případě více než 40 %, celkové výroby určitých širokospektrých antibiotik ve Společenství.
(3)
Žádost byla podána na základě tvrzení, že pozbude-li opatření platnosti, subvence a újma působená výrobnímu odvětví Společenství zřejmě přetrvají nebo se obnoví a že úroveň platných opatření údajně není přiměřená pro vyrovnání subvencí, které tuto újmu působí.
(4)
Před zahájením kombinovaného přezkumu opatření před pozbytím platnosti a prozatímního přezkumu a v souladu s čl. 22 odst. 1 a čl. 10 odst. 9 základního nařízení upozornila Komise vládu Indie (dále jen „VI“), že obdržela náležitě doloženou žádost o přezkum. VI byla přizvána ke konzultacím s cílem vyjasnit situaci s ohledem na obsah žádosti a dospět k vzájemně přijatelnému řešení. VI pozvání Komise ke konzultacím odmítla.
III. Zahájení kombinovaného přezkumu opatření před pozbytím platnosti a prozatímního přezkumu
(5)
Komise prozkoumala důkazy předložené žadateli a shledala je dostatečnými pro odůvodněné zahájení přezkumu v souladu s ustanoveními čl. 18 odst. 2 a čl. 19 odst. 2 základního nařízení. Po konzultaci s poradním výborem zahájila Komise oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (4) kombinovaný přezkum opatření před pozbytím platnosti a prozatímní přezkum nařízení Rady (ES) č. 2164/98.
IV. Období šetření
(6)
Šetření probíhalo od 1. dubna 2002 do 31. března 2003 (dále jen „období přezkumného šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání vývoje v souvislosti s újmou probíhalo v období od 1. ledna 1999 do konce období přezkumného šetření (dále jen „zvažované období“).
V. Strany dotčené šetřením
(7)
Komise o zahájení šetření oficiálně informovala žadatele, jiné známé výrobce ve Společenství, vyvážející výrobce, dovozce, dodavatele výrobců, uživatele a VI. Účastnící řízení měli možnost písemně předložit své stanovisko a vyžádat si slyšení. Písemné a ústní připomínky předložené účastníky byly zváženy a popřípadě zohledněny.
(8)
Vzhledem k očividně vysokému počtu vyvážejících výrobců dotyčného výrobku v Indii, kteří byli v žádosti jmenováni, bylo pro šetření subvencí zamýšleno využití technik výběru vzorku v souladu s článkem 27 základního nařízení.
(9)
Pouze omezený počet vyvážejících výrobců se však přihlásil a poskytl informace požadované pro výběr vzorku. Proto použití technik výběru vzorku nebylo považováno za nutné.
(10)
Komise zaslala dotazníky všem známým dotčeným stranám, které se přihlásily ve lhůtě uvedené v oznámení o zahájení přezkumu. Odpovědi byly obdrženy od pěti výrobců ve Společenství, sedmi vyvážejících výrobců, jednoho dovozce, dvou dodavatelů výrobců a VI.
(11)
Komise si vyžádala a ověřila všechny informace, které pokládala za nezbytné pro zjištění subvencování a újmy a pro zjištění, zda je pravděpodobné, že subvence a újma přetrvají nebo se obnoví, a zda by zachování či pozměnění opatření nebylo v rozporu se zájmem Společenství. Inspekce na místě byly uskutečněny v prostorách těchto účastníků řízení:
1.
Výrobci ve Společenství
Společnost DSM Anti-Infectives B.V., Delft (Nizozemsko), která také odpověděla na dotazník Komise jménem společnosti DSM Anti-Infectives Deretil S.A., Almeria, (Španělsko) a DSM Anti-Infectives Chemferm S.A., Santa Perpetua de Mogoda, (Španělsko). Tyto tři společnosti jsou dále společně označovány jako „DSM“.
Společnost Sandoz GmbH (dříve Biochemie GmbH), Kundl (Rakousko), která také odpověděla na dotazník Komise jménem společnosti Sandoz Industrial Products S.A. (dříve Biochemie S.A.), Barcelona (Španělsko). Obě společnosti jsou dále společně označovány jako „Sandoz“.
2.
Vláda Indie
Ministerstvo obchodu, New Delhi.
3.
Vyvážející výrobci v Indii
KDL Biotech Ltd. (dříve Kopran Ltd.), Mumbai,
Orchid Pharmaceuticals and Chemicals Ltd., Chennai,
Nectar Lifesciences Ltd, Chandigarh,
Nestor Pharmaceuticals Ltd, New Delhi,
Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi,
Torrent Gujarat Biotech Ltd, Ahmedabad,
Surya Pharmaceutical Ltd, Chandigarh.
VI. Poskytnutí informací a připomínky k postupu
(12)
VI a ostatní účastnící řízení byly informovány o zásadních faktech a úvahách, podle kterých bylo zamýšleno navrhnout pokračování opatření. Také jim byla poskytnuta přiměřená doba na vyjádření. Někteří účastníci předložili své připomínky písemně. VI a tři vyvážející výrobci nadto předložili své postoje po poskytnutí informací při slyšeních a následně předložili podání, v nichž shrnuli své postoje. Všechna podání a připomínky byly vzaty náležitě v úvahu, jak je uvedeno níže.
(13)
VI a jeden vyvážející výrobce poukázali po poskytnutí informací během slyšení na to, že žadatelé nevyráběli jeden typ obdobného výrobku, cefalexin, a požadovali, aby bylo šetření, pokud jde o tento typ, anulováno.
(14)
V reakci na uvedené tvrzení je zapotřebí připomenout, že již v původním šetření bylo zjištěno, že všechny typy šetřeného výrobku (viz oddíl B níže) tvoří jedinou kategorii výrobku (5). Všechny typy spadají do stejné kategorie, jedná se o nerozplněná polosyntetická širokospektrá antibiotika, a mají stejné použití, které spočívá v jejich vložení do hotových dávkovacích forem, které jsou účinné při léčbě různých infekčních chorob. Tudíž vzhledem k tomu, že všechny typy tvoří pro účely tohoto řízení jeden výrobek, který vyrábějí žadatelé, musí být tento argument vyvrácen.
(15)
VI a jeden vyvážející výrobce tvrdili, že odpovědi nedůvěrné povahy, poskytnuté výrobci ve Společenství na dotazník, nebyly dostatečně detailní a nebyly vyplněny v souladu s článkem 29 základního nařízení. Objevila se prohlášení, že nedostatek informací v odpovědích nedůvěrné povahy zbavil spolupracující vývozce účinné možnosti bránit své zájmy s ohledem na analýzu újmy a příčinných souvislostí.
(16)
V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že výrobní odvětví Společenství, jak je uvedeno v oddíle E níže, v rámci stávajícího šetření sestává pouze ze dvou účastníků, tj. Sandoz a DSM. Nadto jeden účastník vyrábí pouze trihydrát amoxicilinu a trihydrát ampicilinu, zatímco druhý vyrábí také cefalexin. Tyto konkrétní okolnosti zvýšily vzhledem k výrobnímu odvětví Společenství důvěrnou povahu jistých údajů poskytnutých během šetření. V každém případě spis, do něhož účastníci řízení mohli nahlížet, obsahuje odpovědi nedůvěrné povahy poskytnuté oběma spolupracujícími výrobci ve Společenství, přičemž důvěrné údaje byly poskytnuty v indexované formě za účelem umožnit dostatečné porozumění podstatě informací, které byly předloženy jako důvěrné. Odpovědi nedůvěrné povahy poskytnuté výrobci ve Společenství jsou tedy i nadále považovány za vyhovující ustanovením článku 29 základního nařízení. Nadto je zapotřebí poznamenat, že indexované údaje o újmě, poskytnuté a uvedené v oddíle F tohoto nařízení, poskytly všem účastníkům řízení dostatečně přesný obraz újmy a příčinných souvislostí, aby byli schopni posoudit analýzu a bránit své zájmy.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
I. Dotyčný výrobek
(17)
Výrobek, jehož se týká toto šetření, je totožný s výrobkem, jehož se týkalo nařízení Rady (ES) č. 2164/98, tedy trihydrát amoxicilinu, trihydrát ampicilinu a cefalexin, které nejsou v odměřených dávkách nebo upravené ve formě nebo v balení pro drobný prodej, kódů KN ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 a ex 2941 90 00 a pocházející z Indie (dále jen „dotyčný výrobek“).
II. Obdobný výrobek
(18)
V průběhu slyšení po poskytnutí informací poukázala VI a jeden vyvážející výrobce na fakt, že jeden výrobce ve Společenství během srovnávání dotyčného výrobku s obdobným výrobkem zmínil určité rozdíly ve „stabilitě, čistotě, složení, galenických vlastnostech atd.“ Nadto jediný spolupracující dovozce zmínil rozdíly ohledně rozpustnosti ve vodě.
(19)
Avšak oba výrobky, dotyčný výrobek i obdobný výrobek, musí vyhovovat stejnému mezinárodnímu lékopisu s určitými specifikacemi. Proto, přestože se neshodují ve všech znacích, jsou si velmi podobné, jak je vyžadováno čl. 1 odst. 5 základního nařízení.
(20)
V důsledku toho šetření potvrdilo, že trihydrát amoxicilinu, trihydrát ampicilinu a cefalexin vyráběné a prodávané v rámci Společenství výrobci ve Společenství mají totožné nebo velmi podobné fyzikální znaky a použití jako dotyčný výrobek a jsou tedy výrobkem obdobným v souladu se smyslem čl. 1 odst. 5 základního nařízení.
C. SUBVENCE
I. Úvod
(21)
Na základě informací obsažených v žádosti o přezkum a odpovědí na dotazník Komise byly prošetřeny následující programy, které údajně zahrnují poskytování subvencí:
1. Celostátní programy
a)
program předběžných licencí;
b)
program „Duty Entitlement Passbook Scheme“;
c)
program zvláštních ekonomických zón/jednotek orientovaných na vývoz;
d)
program „Export Promotion Capital Goods“;
e)
programy týkající se daně z příjmu,
-
program osvobození vývozu od daně z příjmu,
-
daňové pobídky pro výzkum a vývoj;
f)
program vývozních úvěrů.
(22)
Výše uvedené programy a) až d) vychází ze zákona o zahraničním obchodu (vývoj a regulace) z roku 1992 (č. 22 z roku 1992), který vstoupil v platnost dne 7. srpna 1992 (dále jen „zákon o zahraničním obchodu“). Zákon o zahraničním obchodu opravňuje VI vydávat oznámení o vývozní a dovozní politice. Tato oznámení jsou shrnuta v dokumentech o vývozní a dovozní politice, které jsou každých pět let vydávány ministerstvem obchodu a pravidelně aktualizovány. Jeden z těchto dokumentů o vývozní a dovozní politice je relevantní pro období přezkumného šetření této věci: pětiletý plán vztahující se k době od 1. dubna 2002 do 31. března 2007 (dále jen politika „EXIM 02-07“). Kromě toho VI také stanoví postupy, jimiž se politika EXIM 02-07 řídí, v publikaci „Příručka postupů - 1. dubna 2002 až 31. března 2007, svazek I.“ (dále jen „PP I 02-07“) (6). Příručka postupů je také pravidelně aktualizována.
(23)
Programy týkající se daně z příjmu uvedené výše v písmeni e) vycházejí ze zákona o dani z příjmů z roku 1961, který je každoročně novelizován finančním zákonem.
(24)
Program vývozního úvěru uvedený výše v písmeni f) vychází z paragrafů 21 a 35A zákona o regulaci bankovnictví z roku 1949, který umožňuje Indické centrální bance (dále jen „ICB“) dávat pokyny komerčním bankám v oblasti vývozních úvěrů.
2. Regionální programy
(25)
Na základě informací obsažených v žádosti o přezkum a odpovědí na dotazník Komise přezkoumala Komise řadu programů, které jsou údajně prováděny regionálními vládami či orgány určitých indických států.
a)
Stát Paňdžáb,
-
program státu Paňdžáb týkající se průmyslových pobídek.
-
Tento program vychází z kodexu průmyslové politiky a pobídek vlády státu Paňdžáb.
b)
Stát Gudžarát,
-
program státu Gudžarát týkající se průmyslových pobídek,
-
vracení daně z elektřiny.
-
První program vychází z politiky státu Gudžarát týkající se průmyslových pobídek, zatímco druhý program vychází z bombajského zákona o dani z elektřiny z roku 1958.
c)
Stát Maharaštra,
-
souhrnný program pobídek vlády státu Maharaštra (dále jen „VSM“). Tento program vychází z rozhodnutí ministerstva průmyslu, energetiky a práce VSM.
(26)
Jeden program týkající se daně z příjmu (pobídka týkající se daně z příjmu pro výzkum a vývoj) a tři regionální programy (průmyslové pobídky státu Paňdžáb, průmyslové pobídky státu Gudžarát a vracení daně z elektřiny v Gudžarátu) nebyly v žádosti přezkum zmíněny. Komise proto v souladu s čl. 22 odst. 1 a čl. 11 odst. 10 základního nařízení upozornulaa VI na možné rozšíření rozsahu šetření za účelem zahrnout tyto programy. VI byla vyzvána ke konzultacím s cílem vyjasnit faktickou situaci, pokud jde o údajné programy, a dospět k oboustranně přijatelnému řešení. Po těchto konzultacích a při absenci oboustranně přijatelného řešení ve vztahu k těmto čtyřem programům zahrnula Komise tyto programy do šetření případů subvencování.
3. Obecné připomínky k subvencování po poskytnutí informací
(27)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že program předběžných licencí, program daňových pobídek pro výzkum a vývoj a program vývozních úvěrů by měly být z rozsahu stávajícího šetření vyňaty, protože přezkum by se měl zabývat pouze původně šetřenými programy. V tomto případě tyto tři programy a regionální programy nebyly v průběhu původního šetření šetřeny.
(28)
Příslušná ustanovení základního nařízení týkající se prozatímního přezkumu a přezkumu opatření před pozbytím platnosti nestanoví takto úzký přístup v rámci přezkumných řízení. Například prozatímní přezkum by mohl vést k posílení opatření v souladu s článkem 19 odst. 2 základního nařízení, pokud by stávající opatření nedostačovala k vyrovnání účinku napadnutelných subvencí. Článek 19 odst. 4 základního nařízení dále vyžaduje zkoumat, „zda se okolnosti ohledně subvencí … podstatně změnily“. Proto může prozatímní přezkum týkající se subvencování vést sám o sobě k úplnému přehodnocení rámce subvencování, nikoli pouze původně šetřených programů subvencování, z čehož by mohl mít potenciálně užitek dotyčný výrobek. Nadto se přezkum opatření před pozbytím platnosti nemusí zaměřovat pouze na původně šetřené programy. Článek 18 odst. 2 základního nařízení odkazuje na „přetrvání nebo obnovení subvencí“ obecně a nikoli na původně šetřené programy subvencí. Přezkumy proto nejsou omezeny na původně šetřené programy, ale vyžadují zjištění stávajícího a budoucího subvencování, včetně programů, které nebyly původně šetřeny. Pouze takový přístup vede k adekvátní analýze faktické situace týkající se subvencování během období přezkumného šetření. Jinak by vlády mohly pravidla týkající se subvencování účinně obcházet jednoduše přejmenováním programu nebo provedením mírných změn jeho struktury. To by mařilo cíl a účel vyrovnávacích opatření, kterým je vyrovnat subvence působící újmu.
II. Celostátní programy
1. Program předběžných licencí (dále jen „PPL“)
a) Právní základ
(29)
Detailní popis programu je obsažen v odstavcích 4.1.1 až 4.1.14 politiky EXIM 02-07 a v kapitolách 4.1 až 4.30 v PP I 02-07.
b) Způsobilost
(30)
PPL sestává z šesti podprogramů, jak je detailněji popsáno v bodě odůvodnění (31). Tyto podprogramy se mimo jiné liší v rozsahu způsobilosti. Výrobci-vývozci a obchodníci-vývozci, kteří jsou „připoutáni“ k pomocným výrobcům, jsou způsobilí pro PPL na fyzický vývoz a PPL na roční potřebu. Výrobci-vývozci poskytující dodávky konečnému vývozci jsou způsobilí pro PPL na dodávky meziproduktů. Hlavní dodavatelé dodávající v rámci kategorií „domnělého vývozu“ uvedených v odstavci 8.2 politiky EXIM 02-07, jako např. dodavatelé jednotky orientované na vývoz (dále jen „JOV“), jsou způsobilí pro PPL na domnělý vývoz. A dodavatelé meziproduktů výrobcům-vývozcům jsou způsobilí pro výhody „domnělého vývozu“ v rámci podprogramů předběžného příkazu k uvolnění (Advance Release Order, dále jen „ARO“) a tuzemského back-to-back akreditivu.
c) Praktické provádění
(31)
Předběžné licence mohou být vydávány na:
i) Fyzický vývoz: Toto je hlavní podprogram. Umožňuje bezcelní dovoz vstupních materiálů potřebných k výrobě určitého výsledného výrobku určeného na vývoz. „Fyzický“ v tomto kontextu znamená, že výrobek určený na vývoz musí opustit indické území. Bezcelní dovozní množství a vývozní povinnost zahrnující typ výrobku určeného na vývoz jsou uvedeny v licenci.
ii) Roční potřebu: Taková licence není spojena s určitým výrobkem určeným na vývoz, ale s širší skupinou výrobků (např. chemické a příbuzné výrobky). Držitel licence je oprávněn - do určité hodnoty stanovené jeho předchozí vývozní činností - bezcelně dovážet jakýkoli vstup potřebný k výrobě jakéhokoli položky spadající do dané skupiny výrobků. Může vyvážet jakýkoli výsledný výrobek spadající do dané skupiny výrobků, který byl vyroben s použitím takového materiálu osvobozeného od cla.
iii) Dodávky meziproduktů: Tento podprogram pokrývá případy, kdy dva výrobci chtějí vyrábět jeden výrobek určený na vývoz a rozdělí proces výroby. Výrobce-vývozce vyrábí meziprodukt. Smí bezcelně dovážet vstupní materiál a pro tento účel může získat PL na dodávky meziproduktů. Konečný vývozce dokončuje výrobu a je povinen hotový výrobek vyvézt.
iv) Domnělý vývoz: Tento podprogram umožňuje hlavnímu dodavateli bezcelně dovážet vstupy potřebné k výrobě zboží, které má být prodáno jako „domnělý vývoz“ kategoriím zákazníků uvedeným v odstavci 8.2. písm. b) až f), g), i) a j) v politice EXIM 02-07. Podle VI spadají pod domnělý vývoz transakce, při kterých dodávané zboží neopustí zemi. Za domnělý vývoz je považována celá řada kategorií dodávek za předpokladu, že je zboží vyrobeno v Indii, jako např. dodávky zboží pro JOV nebo pro společnost, která se nachází ve zvláštní ekonomické zóně (dále jen „ZEZ“).
v) ARO: Držitel PL, který si hodlá opatřit vstupy z domácích zdrojů místo přímého dovozu, má možnost opatřit si je oproti ARO. V takových případech jsou předběžné licence validovány jako ARO a převedeny na domácího dodavatele při dodávce v nich uvedených položek. Indosace ARO poskytuje domácímu dodavateli výhody domnělého vývozu, jak je uvedeno v odstavci 8.3 politiky EXIM 02-07 (tj. PPL na dodávky meziproduktů/domnělý vývoz, vrácení cla při domnělém vývozu a náhrada konečné spotřební daně). V rámci mechanismu ARO jsou daně a cla vraceny dodavateli místo finálnímu vývozci ve formě vrácení/náhrady cla. Vrácení daní/cla je možné v případě domácích vstupů i v případě dovezených vstupů.
vi) Tuzemský back-to-back akreditiv: Tento podprogram se opět týká domácích dodávek pro držitele PL. Držitel PL může požádat banku o otevření tuzemského akreditivu ve prospěch domácího dodavatele. Na licenci na přímý dovoz bude banka započítávat pouze hodnotu a množství položek opatřených z domácích zdrojů místo z dovozu. Domácí dodavatel bude mít nárok na výhody domnělého vývozu, jak je uvedeno v odstavci 8.3 politiky EXIM 02-07 (tj. PPL na dodávky meziproduktů/domnělý vývoz, vrácení cla při domnělém vývozu a náhrady konečné spotřební daně).
Bylo zjištěno, že během období přezkumného šetření získali spolupracující vývozci pouze úlevy spadající pod čtyři podprogramy vztahující se k dotyčnému výrobku, tj. i) PPL na fyzický vývoz, ii) PPL na roční potřebu, iii) PPL na dodávky meziproduktů jako dodavatel konečnému vývozci a iv) PPL na domnělý vývoz jako dodavatel JOV/jednotkám v ZEZ. Tudíž není nezbytné zjišťovat napadnutelnost v) programu ARO a vi) programu těsně následujícího tuzemského akreditivu.
(32)
Pro účely ověření indickými úřady je držitel licence ze zákona povinen vést „pravdivou a řádnou evidenci spotřeby a využití dováženého zboží v rámci licence“ ve stanoveném formátu (kapitola 4.30 a dodatek 18 PP I 02-07), tj. registr skutečné spotřeby (dále jen „registr podle dodatku 18“).
(33)
U podprogramů i), iii) a iv) uvedené výše v bodě odůvodnění (31), jsou bezcelní dovozní množství i vývozní povinnost (včetně domnělého vývozu) stanoveny, pokud jde o množství a hodnotu, VI a zaznamenány na licenci. Kromě toho musí být v době dovozu a vývozu odpovídající transakce zaznamenány na licenci státními úředníky. Objem dovozů povolených v rámci tohoto programu je určen VI na základě standardních norem vstupů a výstupů (dále jen „SNVV“). SNVV existují pro většinu výrobků včetně dotyčného výrobku a jsou zveřejněny v PP II 02-07.
(34)
V případě podprogramu ii) uvedeného výše v bodě odůvodnění (31) (PPL na roční potřebu) je na licenci zaznamenána pouze hodnota bezcelního dovozního množství. Držitel licence je povinen „zachovat spojitost mezi dováženými vstupy a výsledným výrobkem“ (odst. 4.24A písm. c) PP II 02-07).
(35)
Dovážené vstupní materiály jsou nepřenosné a musí být použity k výrobě výsledného vyváženého výrobku. Vývozní povinnost musí být splněna v předepsané lhůtě po vydání licence (18 měsíců, lhůtu lze dvakrát prodloužit, pokaždé o 6 měsíců). V případě PPL na roční potřebu není prodloužení lhůty povoleno.
(36)
V průběhu přezkumného šetření bylo zjištěno, že množství vstupního materiálu dovezeného spolupracujícími vývozci podle bezcelního dovozního množství na základě SNVV bezcelně v rámci různých podprogramů překročilo množství materiálu nutného k výrobě referenčního množství výsledného vyváženého výrobku. SNVV týkající se dotyčného výrobku tedy nebyly přesné. Mimoto v období přezkumného šetření žádný ze spolupracujících vývozců nevedl řádný registr skutečné spotřeby, který by vycházel z reálné spotřeby. Ve čtyřech případech nebyl registr veden vůbec i přes zákonnou povinnost ho vést (viz bod odůvodnění (32) výše). Ve dvou případech nebyla společnostmi registrována žádná skutečná spotřeba. Ani šetření vývozci, ani VI nebyli schopni prokázat, že osvobození od dovozního cla nevedlo k nadměrné úlevě.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(37)
VI a pět spolupracujících vývozců předložili připomínky k PPL. Tvrdili, že PPL funguje jako povolený systém navracení nebo navracení u náhradních vstupů, který se údajně podobá systému aktivního zušlechťovacího styku ES a pro který existuje systém ověřování v souladu s ustanoveními příloh I, II a III základního nařízení, přičemž účelem tohoto systému ověřování je monitorování spojitosti mezi bezcelně dováženými vstupy a výslednými vyváženými výrobky. VI a dva vývozci dále tvrdili, vyrovnávací opatření, by se mohla vztahovat pouze na nadměrnou úlevu cla. Pokud jde o ověřovací systém, tvrdili, že stávající systém je adekvátní. V této souvislosti poukazovali na množství ověřovacích prvků, které má VI pro takové ověřování k dispozici, včetně: SNVV, informací o množství z dovozních a vývozních dokumentů, registru celních kaucí složených při dovozu a vývozu v rámci PPL, registru spotřeby, knihy Duty Entitlement Export Certification (dále jen kniha „DEEC“), ověření náhrad po uskutečnění dovozu a vývozu, doplňkové kontroly uplatňované indickými úřady v souvislosti se správou spotřebních daní a cel, pravidelné audity a soudní stíhání v případě „zneužití“. VI a jeden vývozce však připustili, že SNVV mohou „snížit objem toho, co je spotřebováno ve skutečnosti“. Nadto žádný z vývozců nepředložil dostatečný důkaz naplňování povinnosti vést registr skutečné spotřeby podle uložený politikou EXIM. Dva vývozci dále tvrdili, že vyšetřující úřad měl vypočítat nadměrnou úlevu sám. Dále se vyskytla tvrzení, že ES je vázáno výsledky předchozích šetření a nemůže tedy vůči PPL přijímat vyrovnávací opatření. Jeden vývozce předložil po slyšení následujícím po poskytnutí informací výpočet nadměrně vráceného cla.
e) Závěr
(38)
Osvobození od dovozního cla je subvencí ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení, tj. finanční příspěvek VI, která poskytla zvýhodnění šetřeným vývozcům.
(39)
Nadto PPL na fyzický vývoz, PPL na roční potřebu a PPL na dodávky meziproduktů jasně právně závisí na vývozní výkonnosti a tudíž se má za to, že jsou specifické a napadnutelné podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení. Bez vývozního závazku nemůže společnost získat v rámci těchto programů žádné výhody.
(40)
PPL na domnělý vývoz je v režimech tohoto případu fakticky závislý na vývozní výkonnosti. Byl použit pouze jednou společností v menším rozsahu a pouze v rámci dodávek pro JOV nebo jednotky v ZEZ; obě kategorie jsou uvedeny v odstavci 8.2 písm. b) politiky EXIM 02-07. Tato společnost uvedla, že její zákazníci nakonec dotyčný výrobek vyvezli. Cílem JOV/ZEZ je vývoz, jak je uvedeno v odstavci 6.1 politiky EXIM 02-07. Domácí dodavatel tedy získává výhody v rámci PPL na domnělý vývoz, protože VI očekává výnosy z vývozu následně obdržené vývozcem nacházejícím se v JOV/ZEZ. Podle článku 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení se subvence považuje za závislou na vývozu, pokud se prokáže, že poskytnutí subvence, ačkoliv není právně závislé na vývozní výkonnosti, je ve skutečnosti vázáno na současný nebo očekávaný vývoz nebo výnosy z vývozu.
(41)
Žádný z těchto čtyř podprogramů použitých v rámci tohoto případu nemůže být považován za přípustný systém navracení či systém navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Toto zjištění bylo potvrzeno po pečlivém posouzení podání následujících po poskytnutí informací. Nejsou v souladu s přísnými pravidly stanovenými v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. VI neuplatnulaa účinně svůj ověřovací systém nebo postup za účelem potvrzení, zda a v jakém množství byly vstupy spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě programů navracení u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). SNVV týkající se dotyčného výrobku nebyly dostatečně přesné. Toto zjištění nezměnila žádná připomínka předložená po poskytnutí informací. Naopak i VI připustila, že SNVV byly nepřesné. Je tedy potvrzeno, že SNVV nemohou být samy o sobě považovány za ověřovací systém skutečné spotřeby, protože tyto nadměrně velkorysé standardní normy neumožňují VI ověřovat s dostatečnou přesností, jaké množství vstupů jsou spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku. Navíc VI neprovedla účinnou kontrolu založenou na řádně vedeném registru skutečné spotřeby (dále jen „registr podle dodatku 18“). Nadto neprovedla VI další přezkoumání založené na skutečných vstupech, přestože by takové přezkoumání bylo při absenci účinně uplatňovaného ověřovacího systému zpravidla nutné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst. 3 základního nařízení), ani neprokázala, že neexistovaly nadměrné úlevy. Údajná srovnatelnost PPL se systémem aktivního zušlechťovacího styku ES je irelevantní, protože systém ES není předmětem stávajícího šetření.
(42)
Ostatní ověřovací prvky zmíněné při poskytnutí informací již buď neexistují (kniha DEEC byla politikou EXIM 02-07 zrušena) nebo zjevně při absenci účinné kontroly registrů skutečné spotřeby vycházejí z nadměrně velkorysých norem SNVV, což není postačující (informace o vývozních a dovozních dokumentech, registr celních kaucí, kontrola náhrad v rámci PPL). Zprávy indických úřadů o auditech týkajících se šetřených vyvážejících výrobců nebyly předloženy.
(43)
Jelikož PPL nebyl nikdy v minulosti analyzován na základě faktů srovnatelných s fakty zjištěnými v rámci stávajícího šetření, zejména z pohledu nepřesnosti norem SNVV týkajících se dotyčného výrobku, neexistuje žádný závazný precedent, který by bránula napadnutí tohoto programu.
(44)
Tyto čtyři podprogramy jsou tedy napadnutelné.
f) Výpočet výše subvence
(45)
Při neexistenci povoleného systému navracení nebo systému navracení u náhradních vstupů má napadnutelná výhoda podobu prominutí celkových dovozních cel obvykle splatných při dovozu vstupů. V rozporu s podáními učiněnými VI a dvěma vývozci nestanoví základní nařízení pouze vyrovnání „nadměrného“ promíjení poplatků. Podle čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a přílohy I bodu i) základního nařízení lze napadnout pouze nadměrné vrácení cla za předpokladu, že jsou splněny podmínky obsažené v přílohách II a III základního nařízení. Tyto podmínky však v tomto případě splněny nebyly. Proto v případě, že bude zjištěna absence adekvátního monitorovacího procesu, výše uvedenou výjimku pro programy navracení nelze použít a namísto údajného nadměrného vrácení se použije obvyklé pravidlo napadnutí výše nezaplaceného cla (ušlého příjmu). Jak je uvedeno v přílohách II části II a III části II základního nařízení, není výpočet takového nadměrného vrácení povinností vyšetřujícího orgánu. Naopak podle článku 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení musí tento orgán pouze získat dostatečné důkazy k vyvrácení vhodnosti údajného ověřovacího systému. Dále by mělo být poznamenáno, že další přezkoumání ze strany indických úřadů při neexistenci účinně uplatňovaného ověřovacího systému musí být provedeno včas, tj. při šetření týkajícím se uložení vyrovnávacího cla zpravidla před ověřením na místě. Výpočet nadměrného vrácení cla předložený jedním z vývozců po poskytnutí informací nebyl předložen včas, ani nebyl vypracován VI. Tudíž na něj nebude brán ohled.
(46)
Výše subvencí pro vývozce, kteří využili PPL, byla vypočtena na základě ušlého dovozního cla (základní clo a zvláštní dodatečné clo) z materiálu dovezeného v rámci zmíněných čtyř podprogramů pro dotyčný výrobek během období přezkumného šetření, jak je uvedeno v 31. bodě odůvodnění (čitatel). V souladu s článkem 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení byly poplatky nezbytně vynaložené za účelem získání subvence v případě oprávněné žádosti z výše subvencí odečteny. V souladu s článkem 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat dotyčného výrobku během období přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(47)
Během období přezkumného šetření využívalo výhod tohoto programu šest společností a získalo subvence mezi 22,0 % a 25,8 % (viz tabulka v bodě odůvodnění (154) níže).
2. Program Duty Entitlement Passbook (dále jen „DEPBS“)
a) Právní základ
(48)
Detailní popis DEPBS je obsažen v odstavci 4.3 politiky EXIM 02-07 a v kapitole 4 PP I 02-07.
b) Způsobilost
(49)
Pro tento program je způsobilý kterýkoli výrobce-vývozce nebo obchodník- vývozce.
c) Praktické provádění DEPBS
(50)
Způsobilý vývozce může zažádat o úvěry DEPBS, které jsou vypočteny jako procento hodnoty výrobků vyvezených v rámci tohoto programu. Tyto sazby DEPBS byly stanoveny indickými úřady na většinu výrobků včetně dotyčného výrobku. Jsou stanoveny na základě SNVV a berou v úvahu předpokládaný dovozní podíl vstupů ve vyváženém výrobku a daňové zatížení předpokládaného dovozu bez ohledu na to, zda bylo dovozní clo skutečně zaplaceno či nikoli.
(51)
Aby mohla společnost využívat výhod tohoto programu, musí vyvážet. V čase vývozní transakce musí vývozce podat úřadům v Indii oznámení, že probíhá vývoz v rámci DEPBS. Aby mohlo být zboží vyvezeno, indické celní úřady vydají během postupu odeslání vývozní přepravní doklad. Tento dokument obsahuje mimo jiné výši úvěru DEPBS, který má být poskytnut pro tuto vývozní transakci. V tomto okamžiku vývozce zná výši výhody, kterou obdrží. Jakmile celní úřady vydají vývozní přepravní doklad, je VI povinna poskytnout úvěr DEPBS. Příslušná sazba DEPBS pro výpočet výše výhody je sazba, která je použita v okamžiku podání vývozní deklarace. Tudíž neexistuje možnost pro pozdější změnu úrovně výhody.
(52)
Také bylo zjištěno, že v souladu s indickými účetními standardy mohou být úvěry DEPBS při splnění vývozní povinnosti zaúčtovány v obchodních účtech na základě časového rozlišení jako příjem.
(53)
Takové úvěry mohou být použity k zaplacení cla u následných dovozů jakéhokoliv volně dováženého zboží s výjimkou výrobních statků. Zboží dovezené na základě takových úvěrů může být prodáno na domácím trhu (přičemž podléhá dani z prodeje) nebo použito jinak.
(54)
Úvěry DEPBS jsou volně přenosné a jsou platné po dobu 12 měsíců od data vydání.
(55)
Žádost o úvěry DEPBS může pokrývat až 25 vývozních transakcí a v případě elektronické žádosti neomezený počet vývozních transakcí. Fakticky neexistují konečné termíny pro podání žádosti o úvěry DEPBS, protože časová období zmíněná v kapitole 4.47 PP I 02-07 počínají vždy nejnovější vývozní transakcí uvedenou v dané žádosti o DEPBS.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(56)
Při poskytnutí informací uvedli tři vývozci, kteří čerpali výhody podle tohoto programu, připomínky k analýze DEPBS, jak je uvedena výše. Prohlásili, že i) v rozporu s nálezy v bodech odůvodnění (53) a (59) musí být materiály dovážené na základě DEPBS údajně použity k výrobě pro vývoz a úvěr DEPBS může být údajně obdržen pouze v případě, že je vyváženo zboží, jehož vstupní materiály jsou zatíženy dovozním clem, ii) nová metodika výpočtu výše napadnutelných subvencí (důraz na vývozní transakci, viz níže bod odůvodnění (61) až (62)) by se neměla použít, protože výhoda je údajně poskytnuta pouze při využití úvěru a z důvodu, že nový přístup se diskriminačním způsobem odklání od dřívějšího precedentu ES, iii) DEPBS by měl být napadnut pouze do takové míry, do jaké byly takové úvěry získány na dotyčný výrobek, a iv) mělo by se zohlednit snížení sazby DEPBS, ke kterému došlo v únoru 2004.
e) Závěry k DEPBS
(57)
DEPBS poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Úvěr DEPBS je finančním příspěvkem VI, protože bude nakonec použit ke kompenzaci dovozního cla a bude tak snižovat výnosy VI z cla, které by bylo jinak splatné. Nadto úvěr DEPBS poskytuje vývozci výhodu, protože zlepšuje jeho likviditu.
(58)
Navíc DEPBS právně závisí na vývozní výkonnosti a proto je považován za specifický a napadnutelný podle čl. 3 odst. 4) písm. a) základního nařízení.
(59)
Tento program nelze považovat za povolený systém navracení nebo systém navracení u náhradních vstupů ve smyslu článku 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje přísným pravidlům uvedeným v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Vývozce nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve výrobním procesu a částka úvěru není vypočtena ve vztahu ke skutečně využitým vstupním materiálům. Navíc neexistuje systém nebo postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu písm. i) přílohy I a příloh II a III základního nařízení. A v neposlední řadě je vývozce způsobilý obdržet výhody DEPBS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Dokonce i vývozci, kteří nakupují veškeré své vstupní materiály v místě a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstupní materiál, mají tedy přesto nárok na výhodu z DEPBS.
(60)
Nebylo tedy zdůvodněno ani tvrzení jednoho vývozce, že materiály dovážené podle tohoto programu musí být použity pro vývozní výrobu, ani tvrzení, že úvěry DEPBS lze získat pouze za podmínky, že použité vstupní materiály podléhají dovoznímu clu. V tomto kontextu by mělo být také poznamenáno, že VI nikdy nenapadla faktický popis DEPBS, jak je stanoven výše. Proto musí být tato tvrzení odmítnuta.
f) Výpočet výše subvence
(61)
V souladu s čl. 2 odst. 2 a čl. 5 základního nařízení byla výše napadnutelných subvencí vypočtena na základě výhody, kterou získal příjemce a která je zjištěna za období přezkumného šetření. V tomto ohledu se mělo za to, že výhoda je poskytnuta příjemci v okamžiku vývozní transakce podle tohoto programu. V současnosti se musí VI vzdát cla, které představuje finanční příspěvek ve smyslu článku 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Jak je uvedeno v bodu odůvodnění (51) výše, jakmile celní úřady vydají vývozní přepravní doklad, který mimo jiné obsahuje výši úvěru DEPBS, který má být udělen pro tuto vývozní transakci, nemá VI volnost rozhodování, zda poskytnout subvenci či nikoliv, a nemá možnost rozhodnout o výši subvence. Jak je také uvedeno výše ve stejném bodu odůvodnění, jakákoli změna sazeb DEPBS mezi skutečným vývozem a vydáním licence DEPBS nemá zpětný vliv na úroveň přiznané výhody. Dále, jak je uvedeno v bodu odůvodnění (52) výše, mohou společnosti v souladu s indickými účetními standardy zaúčtovávat úvěry DEPBS na základě časového rozlišení jako příjem ve stádiu vývozní transakce. A v neposlední řadě díky skutečnosti, že společnost ví, že obdrží subvenci na základě DEPBS i výhody na základě jiných programů, je společnost již ve výhodnější konkurenční pozici, protože může subvence zohlednit prostřednictvím nižších cen.
(62)
Odůvodněním pro zavedení vyrovnávacího cla je tedy napravení nekalých obchodních praktik založených na nezákonné konkurenční výhodě. Ve světle výše uvedeného se považuje za vhodné vyhodnotit výhodu plynoucí z DEPBS jako součet úvěrů získaných pro všechny vývozní transakce realizované podle tohoto programu v průběhu období šetření.
(63)
Připomínky k poskytnutí informací nevedly k revizi tohoto přístupu k výpočtu. Nová metodika již byla použita v nedávné minulosti Evropským společenstvím například v souvislosti s případem sad uhlíkových elektrod (7). Kromě toho principy právní určitosti a legitimních očekávání nebrání takové změně metodiky. Za prvé nový přístup nevede k úplnému přehodnocení programu, který byl vždy napadnutelný. Týká se pouze výpočtu výše subvence za účelem její těsnější vazby na faktickou situaci v průběhu daného období šetření. Za druhé je tento přístup mimo jiné důsledkem skutečností zjištěných Komisí v průběhu nedávných šetření, např. zaúčtovávání úvěrů DEPBS na základě časového rozlišení podle indických účetních standardů a fakticky neexistující konečné termíny pro žádost o takové úvěry podle politiky EXIM. Připomínky k poskytnutí informací dále potvrdily, že v okamžiku vývozní transakce realizované podle tohoto programu získal vývozce neodvolatelné právo na úvěry DEPBS. Takový okamžik je však rozhodující pro stanovení poskytnutí výhody, jak je uvedeno výše v bodě výčtu (61), nikoli následné využití, protože vývozce s takto přiznaným právem „je na tom již finančně lépe“.
(64)
Oproti tvrzení některých vyvážejících výrobců bylo při stanovení výše napadnutelného úvěru DEPBS nutno vzít v úvahu i úvěr DEPBS generovaný vývozem jiného výrobku než dotyčného výrobku. Podle DEPBS neexistuje žádný závazek, který omezuje využití úvěrů pro bezcelní dovoz vstupního materiálu vázaného na specifický výrobek. Naopak, úvěry DEPBS jsou volně přenosné, lze je dokonce prodat a využít pro dovozy jakéhokoli zboží, které lze dovézt bez omezení (vstupní materiály dotyčného výrobku patří do této kategorie) s výjimkou výrobních statků. V důsledku toho může dotyčný výrobek čerpat výhody ze všech generovaných úvěrů DEPBS.
(65)
Navíc snížení sazby DEPBS následně po období přezkumného šetření nemůže být vzato v úvahu, protože čl. 11 odst. 1 základního nařízení stanoví, že k informacím, které se týkají pozdějšího období, se zpravidla nepřihlíží. Kromě toho neexistuje záruka, že VI nezvýší sazby DEPBS v budoucnosti.
(66)
V případě, že byla podána oprávněná žádost, byly v souladu s čl. 7 odst. 1) písm. a) základního nařízení poplatky, které byly nezbytně vynaloženy, aby byla získána subvence, odečteny z takto zjištěných úvěrů, aby byla určena výše subvence (čitatel). V souladu s článkem 7 odst. 2 základního nařízení byla celková výše subvence přepočtena na celkový vývozní obrat v průběhu období přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Z tohoto programu čerpalo výhody v průběhu období přezkumného šetření pět společností, které získaly subvence ve výši 3,2 % až 8,0 % (viz tabulka v bodu odůvodnění (154) níže).
3. Program jednotek orientovaných na vývoz (dále jen „JOV“)/Program zvláštních ekonomických zón (dále jen „ZEZ“)
a) Právní základ
(67)
Informace o těchto programech jsou obsaženy v kapitolách 6 (JOV) a 7 (ZEZ) politiky EXIM 02-07 a PP I 02-07.
b) Eligibility
(68)
S výjimkou společností, které jsou pouze obchodníky, mohou všechny podniky, které v zásadě vyvážejí celou svou produkci zboží nebo služeb, být pokládány za ZEZ nebo JOV. Na rozdíl od služeb a zemědělství však podniky v průmyslových odvětvích musí splnit minimální limit základních prostředků (10 miliónů indických rupií), aby byly způsobilé jako JOV.
c) Praktické provádění
(69)
Program ZEZ je následníkem dřívějšího programu vývozních zpracovatelských zón (dále jen „VZZ“). ZEZ jsou specificky ohraničené bezcelní enklávy a jsou podle politiky EXIM 02-07 považovány za cizí území pro účely obchodních operací, cel a daní. V provozu je již 14 ZEZ a zřízení dalších 13 ZEZ bylo schváleno indickými úřady.
(70)
Na druhé straně JOV jsou geograficky pružnější a lze je zřídit kdekoli v Indii. Tento program je doplňkem programu ZEZ.
(71)
Žádost o status JOV nebo ZEZ musí zahrnovat informace pro období příštích pěti let, mimo jiné o plánovaných výrobních množstvích, plánované hodnotě vývozu, požadavcích dovozu a požadavcích na domácí zdroje. Pokud úřady akceptují žádost společnosti, budou společnosti oznámeny podmínky připojené k akceptaci. Dohoda o uznání společnosti jako ZEZ/JOV je platná na období pět let. Tato dohoda může být obnovena na další období.
(72)
Určujícím závazkem JOV nebo ZEZ, jak je stanoven v politice EXIM 02-07, je dosáhnout čistých devizových příjmů (dále jen „ČDP“), tj. v referenčním období (5 let) musí být celková hodnota vývozů vyšší než celková hodnota dovezeného zboží.
(73)
JOV/jednotky ZEZ mají právo na následující úlevy:
i)
prominutí dovozních poplatků u všech typů zboží (včetně výrobních statků, surovin, a spotřebního materiálu) nutných pro produkci, výrobu, zpracování nebo v souvislosti s nimi,
ii)
prominutí spotřební daně u zboží nakoupeného z domácích zdrojů,
iii)
náhrada centrální daně z prodeje zaplacené ze zboží opatřeného z místních zdrojů,
iv)
možnost prodat část produkce na domácím trhu při zaplacení příslušného cla z hotového výrobku jako výjimka obecného požadavku vyvézt celou produkci,
v)
prominutí daně z příjmu běžně splatné ze zisků realizovaných z vývozních prodejů v souladu s paragrafem 10A nebo paragrafem 10B zákona o dani z příjmu po dobu 10 let po zahájení své činnosti, avšak nejdéle do roku 2010,
vi)
možnost zahraničního vlastnictví kapitálu až do výše 100 %.
(74)
I když jsou úlevy z obou programů většinou srovnatelné, existují některé rozdíly. Například JOV může získat 50 % slevu ze cla splatného z prodeje na domácím trhu (prodej ve vnitrostátní celní oblasti), zatímco v ZEZ je splatných 100 % cla z takového prodeje. Jednotka JOV může prodat až 50 % svého obratu na domácím trhu při této snížené sazbě.
(75)
Jednotky působící v rámci těchto programů jsou vázány dohledem celních úředníků v souladu s paragrafem 65 celního zákona.
(76)
Ze zákona musí vést ve stanoveném formátu řádnou evidenci všech dovozů, spotřeby a využití veškerých dovezených materiálů a uskutečněných vývozů. Tyto doklady by měly být pravidelně předkládány podle potřeby příslušným orgánům (dále jen „čtvrtletní a roční zprávy“).
(77)
Podle odstavce 10.2 dodatku 14-I a odstavce 13.2 dodatku 14-II PP I 02-07 však „není vyžadováno, aby [JOV nebo jednotka ZEZ] určovaly vzájemný vztah mezi každou zásilkou dovozu a příslušným vývozem, převody na jiné jednotky, prodejem v rámci vnitrostátní celní oblasti nebo zásobami“.
(78)
Údaje o prodeji na domácím trhu jsou odesílány a evidovány na základě autocertifikace. Proces odesílání vývozních zásilek JOV probíhá pod dohledem pracovníka celního/finančního úřadu, který má stálé místo v JOV. Společnost musí nahradit VI mzdu takového stále celního pracovníka.
(79)
„Veškeré aktivity jednotek ZEZ v dané zóně, pokud není stanoveno jinak, včetně vývozu a zpětného dovozu zboží probíhají postupem autocertifikace“, jak uvádí odstavec 29 dodatku 14-II PP I 02-07. Nedochází tedy k žádným rutinním kontrolám vývozních zásilek jednotky ZEZ celními orgány.
(80)
V současném případě byla použita JOV jedním ze spolupracujících vývozců. Vzhledem k tomu, že ZEZ použita nebyla, není proto nutné analyzovat možnost napadnutelnosti tohoto programu. Spolupracující vývozce, který použil JOV, použil tento program na dovoz surovin a výrobních statků bez dovozního cla, aby nakoupil zboží na domácím trhu bez spotřební daně a aby dosáhl vrácení daně z prodeje a prodal část své produkce na domácím trhu. Využil tak všech výhod popsaných v bodu odůvodnění (73) výše podle i) až iv). Dotčený vývozce rovněž využil výhod podle ustanovení o prominutí daně z příjmu JOV. Protože však toto prominutí daně z příjmu spadá do programu prominutí daně z příjmu, který je obecně přístupnější, je jeho analýza uvedena v bodech odůvodnění (117) a (118) níže.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(81)
Po poskytnutí informací tvrdil jeden vyvážející výrobce, že program JOV by měl být napadnut, pokud vůbec, jen do té míry, do jaké clo z domácího prodeje plně nepokrývá částku prominutého dovozního cla ze vstupních materiálů používaných pro produkci prodávanou na domácím trhu (dále jen „nadměrná úleva“). Stanovisko tohoto vývozce je, že pokud jde o JOV, která se údajně podobá aktivnímu zušlechťovacímu styku ES, existuje systém ověřování v souladu s ustanoveními příloh I, II a III základního nařízení. Za tímto účelem tvrdil, že korelace podle zásilky vstupních materiálů a výsledné produkce na vývoz není indickými úřady vyžadována (viz bod odůvodnění (77)), protože to není povinné podle základního nařízení nebo Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (dále jen „DSVO“) pro řádný systém ověřování. Kromě toho se vývozce odvolával na interní systém správy šarží, který poskytuje informace o souvislosti mezi vstupy a výstupy. Tento vývozce dále poukázal na to, že jeho prodej na domácím trhu představoval méně než 5 % jeho prodeje v šetřeném období. Tvrdil také, že pravidelné hodnocení měsíčních přiznání daně z prodeje prováděné VI je dostatečné pro splnění ověřovacích norem stanovených základním nařízením.
(82)
Dále tvrdil, že i) pro účely výpočtu by se neměla brát částka surovin dovezených v období přezkumného šetření, jak je uvedeno v bodě odůvodnění 19 výroční zprávy této JOV, nýbrž částka surovin spotřebovaných v průběhu tohoto období, jak je uvedeno v bodu 20 této zprávy, a ii) období, pro které má být zjištěno ušetřené clo z dovozu výrobních statků, by mělo být založeno na době amortizace specifické pro společnost a nikoli na základě průměrné doby amortizace pro všechny spolupracující vyvážející výrobce. Dále tvrdil, že připočtený úrok (komerční sazba převládající v Indii v průběhu období šetření) by měl být snížen na váženou průměrnou sazbu v době založení této JOV v průběhu období přezkumného šetření.
e) Závěry k JOV
(83)
Osvobození JOV od dvou typů dovozního cla (dále jen „základní clo“ a „speciální dodatečné clo“) a vrácení daně z prodeje jsou finančními příspěvky VI ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Výnos vlády, který by jinak byl splatný, kdyby tento program neexistoval, je ušlým výnosem a tedy navíc poskytnutím výhody JOV ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení, protože JOV ušetřila likviditu tím, že nemusela zaplatit obvykle splatné clo a dosáhla vrácení daně z prodeje.
(84)
Osvobození od spotřební daně a jejího ekvivalentu dovozního cla (dále jen „dodatečné clo“), však nevede k ušlému příjmu, který by byl jinak splatný. Spotřební daň a dodatečné clo, pokud by byly zaplaceny, mohly být použity jako úvěr pro vlastní budoucí celní závazky (tzv. mechanismus „CENVAT“, mechanismus centralizované DPH). Proto tato cla nejsou konečná. Při úvěru „CENVAT“ je konečné clo uplatněno jen z přidané hodnoty, nikoli ze vstupních materiálů.
(85)
Pouze prominutí základního cla, speciálního dodatečného cla a vrácení daně z prodeje tedy zakládají subvence ve smyslu článku 2 základního nařízení. Právně závisí na vývozní výkonnosti, a proto jsou považovány za specifické a napadnutelné podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení. Vývozní cíl JOV, jak je uvedeno v odstavci 6.1 politiky EXIM 02-07, je nutnou podmínkou k získání pobídek.
(86)
Dále v rozporu s tvrzením jednoho vývozce nemohou být tyto subvence považovány za povolené systémy navracení cla nebo navracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovují přísným pravidlům stanoveným v příloze I (písmena h) a i)), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Údajná srovnatelnost JOV se režimem aktivního zušlechťovacího styku ES je v tomto kontextu irelevantní, protože systém ES není předmětem tohoto šetření.
(87)
Jsou-li ustanovení o vrácení daně z prodeje a osvobození od dovozního cla používána pro nákup výrobních statků, nejsou již v souladu s pravidly pro povolené systémy navracení, protože toto zboží se nespotřebovává ve výrobním procesu, jak požaduje příloha I písmeno h) (vrácení daně z prodeje) a i) (prominutí dovozního cla). Vývozce se ohradil proti této analýze a argumentoval, že protože výrobní statky jsou nezbytné pro výrobu, nemohou být samy vyňaty z jakéhokoli povoleného systému navracení cla. Tato úvaha však není reflektována v jasné formulaci přílohy I písmene h) a i), výrobní statky se používají pro výrobu, avšak nejsou při ní spotřebovány. Proto se tento argument odmítá.
(88)
Kromě toho a také s ohledem na ostatní výhody plynoucí z tohoto programu přes pečlivé zkoumání tvrzení tohoto vývozce bylo potvrzeno, že VI nemá účinný ověřovací systém nebo postup pro potvrzení, zda a v jakých množstvích byly vstupní materiály, na jejichž opatření se nevztahovalo clo nebo daň z prodeje, spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě programů navracení u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2) základního nařízení).
(89)
JOV může prodat významné množství své výroby, až 50 % svého ročního obratu na domácím trhu. Proto ze zákona neexistuje žádná povinnost vyvézt celkové množství vyrobených výsledných výrobků. Navíc v důsledku postupu autocertifikace dochází k těmto domácím transakcím bez dohledu státních úřadů. V důsledku toho nepodléhá celní území JOV, alespoň částečně, fyzické kontrole indických úřadů. To však zvyšuje význam dalších ověřovacích prvků, zejména kontroly souvislosti mezi bezcelními dovozy vstupních materiálů a výslednými vývozními výrobky, aby se kvalifikovaly jako ověřovací systém navracení cla u náhradních vstupů. Zjistilo se, že subjekt JOV až do stávajícího šetření neprodal na domácím trhu 50 %, ale pouze 5 % svého ročního obratu v průběhu OŠ. To ale nemá žádný dopad na obecnější hodnocení adekvátnosti existujícího ověřovacího systému.
(90)
Pokud jde o další zavedené ověřovací kroky, mělo by se připomenout, jak bylo zmíněno výše v bodě odůvodnění (77) a potvrzeno tvrzeními vývozce, že JOV je již právně v pozici, kdy v žádném časovém okamžiku není povinna korelovat každou dovozní zásilku s cílem odpovídajícího výsledného výrobku. Pouze takové kontroly zásilek by však poskytly indickým úřadům dostatek informací o konečném místě určení vstupů za účelem kontroly, zda osvobození od cla/daně z prodeje nepřevyšuje vstupy pro produkci na vývoz. Měsíční daňová přiznání pro prodej na domácím trhu prováděná na základě vlastního posouzení, která jsou pravidelně hodnocena indickými úřady, nestačí. Interní systémy vedené bez zákonné povinnosti podle politiky EXIM, např. systém správy šarží, také nestačí pro nahrazení takového klíčového požadavku na ověřovací systém pro navracení cla. Navíc ověřovací systém pro navracení cla musí být navržen a vynucován státem a nemělo by být ponechán na uvážení vedení každé individuální dotčené společnosti, zda zavede informační systém. Byly požadovány zprávy o auditech indických úřadů jak od společnosti, tak od VI, ale nebyly poskytnuty, takže neexistuje důkaz o tom, že byly provedeny. Protože indická politika EXIM výslovně nestanoví, že JOV musí evidovat souvislost mezi vstupními materiály a výsledným výrobkem, je potvrzeno, že VI nezavedla žádný účinný kontrolní mechanismus ke stanovení toho, jaké vstupy byly spotřebovány ve vyvážené produkci a v jakých množstvích.
(91)
VI také ani neprovedla další přezkoumání na základě skutečně použitých vstupů, i když by při neexistenci účinného systému ověřování takové přezkoumání obvykle muselo být provedeno (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst. 3 základního nařízení), ani neprokázala, že nedošlo k nadměrné úlevě. Mělo by být připomenuto, že takové další přezkoumání musí být při takovém šetření v zásadě dokončeno před inspekcí na místě, aby mohly být závěry inspekce, pokud je považována za vhodnou, založeny na tomto dalším šetření, čl. 11 odst. 8 a čl. 26 odst. 1 základního nařízení.
f) Výpočet výše subvence
(92)
Obdobně při absenci povoleného systému navracení cla nebo navracení u náhradních vstupů je napadnutelnou výhodou prominutí celkového dovozního cla (základního cla a speciálního dodatečného cla) obvykle splatného při dovozu a také vrácení daně z prodeje, obojí v průběhu období přezkumného šetření.
(93)
Žádost vývozce, aby se brala v úvahu pouze výše ušetřeného cla a daně z prodeje, které byly spojeny se vstupy spotřebovanými v průběhu období přezkumného šetření, byla zamítnuta. K poskytnutí výhody ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení dochází při nákupu vstupních materiálů, na které se nevztahuje clo nebo daň z prodeje, protože v tomto stádiu by tyto poplatky byly obvykle splatné.
i) Osvobození od dovozního cla (základního cla a speciálního dodatečného cla) a vrácení daně z prodeje u surovin
(94)
Výše subvence pro vývozce, který využil JOV, byla vypočtena na základě ušlého dovozního cla (základního cla a speciálního dodatečného cla) z dovezených materiálů pro výrobní odvětví, tj. nerozplněná léčiva a meziprodukty, a na základě vrácené daně z prodeje pro toto odvětví, obojí v průběhu období přezkumného šetření. Poplatky nezbytně vynaložené pro získání subvence byly v souladu s čl. 7 odst. 1) písm. a) základního nařízení od této částky odečteny, aby byla zjištěna výše subvence (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat vytvořený farmaceutickým odvětvím nerozplněných produktů (dále jen „odvětví“) v průběhu přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Získané rozpětí subvence tudíž činila 29,6 %.
ii) Prominutí dovozního cla (základního cla a speciálního dodatečného cla) u výrobních statků
(95)
Na rozdíl od surovin nejsou výrobní statky fyzicky zabudované do hotového zboží. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výhoda šetřené společnosti vypočtena na základě výše nezaplaceného cla z dovezených výrobních statků rozloženého na dobu odpovídající běžné době amortizace pro takové výrobní statky v odvětví dotyčného výrobku. Pro určení takové běžné doby amortizace byl vypočten vážený průměr dob amortizace používaných všemi spolupracujícími vývozci. Žádost vyšetřované JOV použít dobu amortizace specifickou pro společnost musela být zamítnuta, protože výraz „běžný“ není synonymem pro „individuální“, ale pro „reprezentativní průměr“. Takto vypočtená částka, která připadá na období přezkumného šetření, byla upravena připočtením úroku v průběhu tohoto období pro zohlednění hodnoty výhody v čase a tím stanovení úplné výhody tohoto programu pro příjemce. Částka připočteného úroku byla založena na komerční úrokové sazbě v průběhu období přezkumného šetření v Indii. Žádost vývozce použít jeho nižší průměrnou sazbu nevedla k rozdílu ve výsledku, tj. rozpětí subvence zůstalo stejné. Poplatky nezbytně vynaložené pro získání subvence byly v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení od této částky odečteny, aby byla zjištěna výše subvence (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 2 a čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat vytvořený tímto odvětvím v průběhu období přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence je závislá na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Takto získané rozpětí subvence činila 1,3 %.
(96)
Celkové rozpětí subvence v rámci JOV pro dotčenou společnost tedy činí 30,9 %.
4. Program Export Promotion Capital Goods (dále jen „EPCG“)
a) Právní základ
(97)
Detailní popis EPCG je uveden v kapitole 5 politiky EXIM 02-07 a v kapitole 5 PP I 02-07.
b) Způsobilost
(98)
Pro tento program jsou způsobilí výrobci-vývozci, obchodníci-vývozci „vázaní“ na podpůrné výrobce a poskytovatele služeb.
c) Praktické provádění
(99)
Pod podmínkou povinnosti vývozu je dovoleno společnosti dovážet výrobní statky (nové a od dubna 2003 i použité výrobní statky až 10 let staré) za sníženou celní sazbu. Za tímto účelem VI vydá při požádání a zaplacení poplatku licenci EPCG. Od dubna 2000 program zajišťuje sníženou sazbu dovozního cla ve výši 5 % použitelnou na všechny výrobní statky dovezené podle tohoto programu. Do 31. března 2000 se používala efektivní celní sazba ve výši 11 % (včetně příplatku 10 %) a v případě dovozů vysoké hodnoty sazba v nulové výši. Aby byla splněna povinnost vývozu, musí být dovezené výrobní statky využity k výrobě určitého množství zboží na vývoz v průběhu určitého období.
(100)
Držitel licence EPCG může také pořídit výrobní statky z domácích zdrojů. V takovém případě může domácí výrobce výrobních statků využít výhody bezcelního dovozu dílů nutných pro výrobu tyto výrobní statky. Nebo může domácí výrobce požádat o výhodu domnělého vývozu s ohledem na dodávku výrobních statků držiteli licence EPCG.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(101)
Při poskytnutí informací VI a jeden vyvážející výrobce tvrdili, že i) doba amortizace použitá pro výrobní statky nebyla údajně adekvátně sdělena účastníkům řízení a ii) že nebylo dostatečně stanoveno, proč a do jaké míry byl připočten úrok, aby se došlo k částce napadnutelné subvence.
e) Závěr k programu EPCG
(102)
Program EPCG poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Snížení cla zakládá finanční příspěvek od VI, protože tato úleva snižuje příjmy z cla VI, které by byly jinak splatné. Navíc snížení cla poskytuje výhodu vývozci, protože poplatky ušetřené při dovozu zlepšují jeho likviditu.
(103)
Navíc je EPCG právně závisí na vývozní výkonnosti, protože takové licence nelze získat bez závazku vyvážet. Proto se považuje za specifický a napadnutelný podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
(104)
A konečně tento program nelze považovat za povolený systém navracení cla nebo systém navracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Výrobní statky nejsou zahrnuty do rozsahu takových povolených systémů, jak je uvedeno v příloze I, písmeni i) základního nařízení, protože nejsou spotřebovány ve výrobě vyvážených výrobků.
f) Výpočet výše subvence
(105)
Výše subvence byla vypočtena v souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení rozložením nezaplaceného cla z dovážených výrobních statků na dobu odpovídající běžné době amortizace takových výrobních statků ve výrobním odvětví antibiotik. V souladu se zavedenou praxí byla takto vypočtená částka, která připadá na období přezkumného šetření, upravena připočtením úroku v průběhu tohoto období, aby se reflektovala úplná hodnota výhody v čase. Komerční úroková sazba v průběhu období šetření v Indii byla považována za vhodnou pro tento účel. Nezbytně vynaložené poplatky nutné pro získání subvence byly v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení od této částky odečteny, aby byla zjištěna výše subvence (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 2 a 7 odst. 3 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat v průběhu období přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Výhody z tohoto programu v průběhu období přezkumného šetření čerpaly čtyři společnosti. Získané subvence byly zanedbatelné.
(106)
Vzhledem k tomu, že EPCG v tomto případě nebude napaden, není nutné odpovídat na příslušné připomínky k poskytnutí informací.
5. Program vývozních úvěrů (dále jen „PVÚ“)
a) Právní základ
(107)
Podrobnosti tohoto programu jsou uvedeny v rámcovém oběžníku IECD č. 5/04.02.02/2002-03 (vývozní úvěr v cizí měně) a rámcovém oběžníku IECD č. 4/04.02.02/2002-03 (vývozní úvěr v rupiích) Indické centrální banky (dále jen „ICB“), který je určen všem komerčním bankám v Indii.
b) Způsobilost
(108)
Pro tento program jsou způsobilí výrobci/vývozci a obchodníci/vývozci.
c) Praktické provádění
(109)
Podle tohoto programu nastavuje ICB povinně maximální úrokové sazby použitelné pro vývozní úvěry, jak v indických rupiích nebo v cizí měně, které mohou komerční banky účtovat vývozci, „aby vývozcům zajistily dostupnost úvěru za mezinárodně konkurenční sazby“. PVÚ se skládá ze dvou podprogramů, programu vývozních úvěru před odesláním (dále jen „balící úvěr“), který pokrývá úvěry poskytované vývozci na financování nákupu, zpracování, výrobu, balení a/nebo odeslání zboží před vývozem, a program vývozního úvěru po odeslání, který zajišťuje půjčky provozního kapitálu za účelem financování vývozních pohledávek. ICB také vydává bankám pokyny, aby poskytly určitou částku svého čistého bankovního úvěru ve prospěch vývozních financí.
(110)
Na základě rámcového oběžníku ICB mohou vývozci obdržet vývozní úvěry za preferenční úrokové sazby ve srovnání s úrokovými sazbami běžných komerčních úvěrů (dále jen „hotovostní úvěry“), které jsou čistě stanoveny za tržních podmínek. V tomto ohledu rámcový oběžník o vývozním úvěru v rupiích poznamenává, že „maximální sazby úroků z úvěrů poskytnutým vývozcům, stanovené v tomto oběžníku, jsou nižší než maximální úrokové sazby z úvěrů běžně účtované jiným dlužníkům a jsou proto v tomto smyslu označeny jako zvýhodňující“. Rozdíl v sazbách se může pro společnosti s dobrým úvěrovým hodnocením snížit. Společnosti s vysokým hodnocením mohou vlastně získat vývozní úvěry a hotovostní úvěry za stejných podmínek.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(111)
Po poskytnutí informací argumentovali dva vývozci, kteří čerpali výhody podle tohoto programu, že PVÚ není napadnutelnou subvencí. Za tím účelem tvrdili, že i) napadnutelná subvence vyžaduje převod veřejných finančních prostředků, ii) sazby pro úvěry PVÚ jsou stanoveny podle tržních podmínek, protože různé komerční banky nabízejí významně odlišné úrokové sazby, a iii) úrokové sazby pro hotovostní úvěry jsou vyšší ve srovnání se sazbami vývozních úvěrů, protože financování vývozu je méně rizikové („provádí se samo“) a v případě vývozních úvěrů v cizích měnách v důsledku údajné nižší inflace volně směnitelných cizích měn ve srovnání s indickou rupií, což mělo údajně dopad na úrokové sazby.
(112)
Dále jeden vývozce tvrdil, a to bez poskytnutí jakéhokoli nového výpočtu rozpětí subvence, že pro účely výpočtu by se měly brát v úvahu sazby jiných bank a nikoliv bank identifikovaných v průběhu inspekce na místě jako bank poskytujících úvěry a že by v každém případě pro srovnání měly být použity pouze nejnižší sazby pro vývozní a hotovostní úvěry. Další vývozce argumentoval bez poskytnutí jakéhokoli důkazu, že výše úvěru by měla být snížena o 25 %, což údajně představuje vlastní kapitál, i když v účetnictví je identifikován jako cizí kapitál.
e) Závěr k PVÚ
(113)
Za prvé preferenční úrokové sazby úvěru PVÚ stanovené rámcovými oběžníky ICB uvedenými v bodě odůvodnění (107) mohou snížit úrokové náklady vývozce ve srovnání s úrokovými náklady čistě stanovenými tržními podmínkami a poskytují v tomto případě takovému vývozci výhodu ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení. K závěru, že byla poskytnuta výhoda, se došlo pouze v případě těch spolupracujících vývozců, u kterých byly tyto rozdíly v sazbách nalezeny. V rozporu s tvrzeními uvedenými výše tyto rozdíly v sazbách nelze vysvětlit čistým tržním chováním komerčních bank. Financování vývozu není samo o sobě bezpečnější než tuzemské financování. Obvykle je vlastně vnímáno jako rizikovější a rozsah požadovaných záruk pro určitý úvěr bez ohledu na předmět financování je čistě komerčním rozhodnutím dané komerční banky. Rozdíly v sazbách s ohledem na různé banky jsou výsledkem metodiky ICB stanovit maximální úvěrové sazby pro každou komerční banku individuálně. Kromě toho, kdyby nebylo rámcových oběžníků ICB, komerční banky by nemusely poskytovat půjčovatelům vývozního financování případně výhodnější úrokové sazby pro vývozní úvěry v cizí měně. Při shrnutí reakce na tato tvrzení by mělo být připomenuto, že cílem rámcových oběžníků ICB je poskytnout financování vývozu za „mezinárodně konkurenční sazby“ a sama ICB považuje sazby vývozních úvěrů za „zvýhodňující“. Za druhé a bez ohledu na skutečnost, že preferenční úvěry v rámci PVÚ jsou poskytovány komerčními bankami, je tato výhoda finančním příspěvkem vlády ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu iv) základního nařízení. V tomto kontextu by mělo být poznamenáno, že ani čl. 2 odst. 1 bod iv) základního nařízení, ani DSVO nevyžaduje pro zjištění subvence výdej veřejných finančních prostředků, např. odškodnění komerčních bank ze strany VI, ale pouze pokyn vlády vykonávat funkce uvedené v bodech i), ii) nebo iii) čl. 2 odst. 1 základního nařízení. ICB je veřejnoprávním subjektem a spadá tedy pod definici „vláda“, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 3 základního nařízení. Je to subjekt ve 100 % vlastnictví státu, realizuje cíle veřejné politiky, např. měnovou politiku, a její vedení je jmenováno VI. ICB dává pokyny soukromým subjektům, protože komerční banky jsou vázány uvedenými podmínkami, mimo jiné maximálními stropy úrokových sazeb pro úroky z vývozních úvěrů stanovenými v rámcových oběžnících ICB a ustanoveními ICB, že komerční banky musí poskytnout určitou částku svých čistých bankovních úvěrů ve prospěch vývozního financování. Tato povinnost zavazuje komerční banky k tomu, aby vykonávaly funkce zmíněné v čl. 2 odst. 1 písm. a) bodě i) základního nařízení, v tomto případě poskytovaly půjčky ve formě preferenčního financování vývozu. Takový přímý převod peněžních prostředků ve formě půjček za určitých podmínek by jinak byl svěřen vládě a výkon této funkce se v žádném smyslu neliší od jednání obvykle prováděného vládou v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. a) bodem iv) základního nařízení. Tato subvence je považována za specifickou a napadnutelnou, protože preferenční úrokové sazby jsou k dispozici pouze ve vztahu k financování vývozních transakcí, a proto jsou závislé na vývozní výkonnosti, viz čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
f) Výpočet výše subvence
(114)
Výše subvence byla vypočtena na základě rozdílu mezi úrokem placeným za vývozní úvěr využitý během období přezkumného šetření a částkou, která by byla zaplacena, pokud by byly uplatněny úrokové sazby stejné jako u běžných komerčních úvěrů využitých dotyčnou společností. Tato výše subvence (čitatel) byla přepočtena na celkový vývozní obrat v období přezkumného šetření (jmenovatel) v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení, neboť subvence je závislá na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Pozdní požadavek vznesený jedním vývozcem, že výše úvěru, která byla ověřena při inspekci na místě, by měla být snížena o 25 %, neboť sestávala v této míře z vlastních finančních prostředků, což nebylo uvedeno před nebo dokonce během inspekce na místě, byl neopodstatněný, a proto nemůže být akceptován. Co se týče požadavku, aby byly u bank poskytujících úvěry použity nové informace namísto informací poskytnutých při inspekci na místě, musí být toto rovněž zamítnuto, neboť tyto informace nebyly poskytnuty včas a nebyly předmětem ověřování. V každém případě tento vývozce neobhájil své tvrzení, že pouze získal vývozní financování od komerčních bank za nejvýhodnějších podmínek. Výhod v rámci PVÚ využilo šest společností. Získaly subvence až do výše 2,3 %.
6. Programy daně z příjmu
a) Program osvobození od daně z vývozních příjmů (dále jen „PODVP“)
i) Paragraf 80HHC zákona o daních z příjmů z roku 1961 (dále jen „ZDP“)
(115)
Bylo zjištěno, že čtyři z šetřených vývozců získali výhodu částečného osvobození od placení daně z příjmu ze zisků nabytých z vývozního prodeje během období přezkumného šetření. Právní základ pro toto osvobození je uveden v paragrafu 80HHC ZDP.
(116)
Toto ustanovení zákona o daních z příjmů bylo zrušeno pro vyměřovací rok 2005-2006 (tj. pro finanční rok od 1. dubna 2004 do 31. března 2005) a dále. V důsledku toho 80HHC ZDP nepřinese žádné výhody žadatelům po 31. březnu 2004. I když čtyři z šetřených vývozců čerpali výhody z tohoto programu během období přezkumného šetření, vzhledem k tomu, že byl tento program zrušen, nebude v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení napadnut.
ii) Paragrafy 10A a 10B ZDP
(117)
Úplné osvobození nově zřízeného podniku v ZEZ, zóně volného obchodu, parku elektronických hardwarových technologií nebo parku softwarových technologií (paragraf 10A ZDP) nebo nově zřízené EOU (paragraf 10B ZDP) od daně z příjmů ze zisků plynoucích z vývozního prodeje během prvních deseti let výroby je dále v platnosti do 31. března 2010.
(118)
Jedna společnost využila během posledních deseti let výhod podle paragrafu 10B ZDP počínaje finančním rokem 1993-1994. Z tohoto důvodu nebude již tato společnost počínaje finančním rokem 2003-2004 způsobilá pro výhody podle paragrafu 10B ZDP. Proto v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení nebude tento program ve stávajícím případě napaden.
b) Daňové pobídky pro výzkum a vývoj (dále jen „DPVV“)
i) Právní základ
(119)
Podrobný popis DPVV je uveden v paragrafu 35 odst. 2AB ZDP.
ii) Způsobilost
(120)
Pro využívání výhod tohoto programu jsou způsobilé společnosti zabývající se podnikáním v oblasti biotechnologií nebo výrobou léků, farmaceutických výrobků, chemických látek, elektronických zařízení, počítačů a počítačového softwaru, telekomunikačních zařízení, vrtulníků, letadel nebo jakéhokoli jiného zboží nebo věcí, které mohou být oznámeny později.
iii) Praktické provádění
(121)
Pro jakékoli výdaje (kromě nákladů na pozemek nebo budovu) na zařízení pro vnitropodnikový výzkum a vývoj schválené ministerstvem VI pro vědecký a průmyslový výzkum je pro účely daně z příjmů povoleno odečtení částky rovnající se 150 % skutečně vynaložených nákladů. Takto se díky 50 % odečtení fiktivních výdajů (tj. výdajů nikoliv skutečně vynaložených) základ daně z příjmů a následně zatížení daní z příjmů uměle sníží.
(iv) Připomínky po poskytnutí informací
(122)
Po poskytnutí informací jeden vývozce, který získal výhody podle tohoto programu, učinula následující prohlášení. Tento program by neměl být napaden, neboť i) ačkoli jsou DPVV samozřejmě omezeny na určitá odvětví, má se za to, že není specifický ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, protože jsou pro ně způsobilé všechny podniky v těchto odvětvích a ii) na výdaje vynaložené po 31. březnu 2005 se podle paragrafu 35 odst. 2AB pátého pododstavce ZDP nebudou výhody tohoto programu vztahovat.
v) Závěr k DPVV
(123)
Program DPVV poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Umělé snížení základu daně z příjmů podle paragrafu 35 odst. 2AB ZDP tvoří finanční příspěvek od VI, neboť snižuje výnos daní z příjmů VI, které by jinak musely být odvedeny. Navíc toto snížení daně z příjmů přinese společnosti prospěch, neboť zlepší její likviditu.
(124)
VI při oznámení namítla a znovu zdůraznila, aniž by toto opodstatnila, že způsobilost pro DPVV je založena na objektivních kriteriích, a proto je tento program nespecifický. Jasné znění paragrafu 35 odst. 2AB ZDP však potvrzuje, že DPVV jsou ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) základního nařízení právně specifické, a proto napadnutelné. Způsobilost pro tento program nepodléhá objektivním kriteriím, která jsou neutrální ve smyslu článku 3 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Výhody podle tohoto programu jsou dostupné pouze pro určitá průmyslová odvětví vyjmenovaná v bodě odůvodnění (120) výše; VI nezpřístupnulaa tento program všem odvětvím. Na rozdíl od tvrzení jednoho vývozce vytváří takovéto omezení specifičnost, neboť kategorie „skupina výrobních odvětví“ v článku 3 odst. 2 základního nařízení popisuje synonymně omezení podle odvětví. Toto omezení není hospodářské povahy a nepoužívá se plošně, jako například počet zaměstnanců nebo velikost podniku.
(125)
Dále tvrzení, že výdaje vzniklé po 31. březnu 2005 jsou z tohoto programu vyňaty, nevede k tomu, že byl tento program nenapadnutelný ve smyslu čl. 15 odst. 1 základního nařízení. Nebylo prokázáno, že tento program byl již zrušen v době dokončování závěrů šetření v rámci přezkumného řízení, ani že vývozce už nebude získávat výhody z DPVV. Naopak, DPVV je v platnosti pro celý zdaňovací rok 2005/06 (tj. finanční rok 2004/05), a proto může nadále poskytovat další výhody. Vývozce navíc neopodstatnula své tvrzení, že VI nepředpokládá prodloužení tohoto programu. Tento program byl již v minulosti prodloužen (8). Neexistuje žádný náznak toho, že se takovéto prodloužení v dalším finančním zákonu neuskuteční, zejména proto, že VI ani při konzultacích, ani v připomínkách po poskytnutí informací nenaznačila, že dnem 31. března 2005 tento program i) skončí a ii) nebude nahrazen srovnatelným ustanovením o úlevách z daně z příjmů.
vi) Výpočet výše subvence
(126)
Výše subvence byla vypočtena na základě rozdílu mezi daní z příjmu splatnou za období přezkumného šetření při uplatnění ustanovení paragrafu 35 odst. 2AB ZDP a bez uplatnění tohoto ustanovení. Tato výše subvence (čitatel) byla přepočtena na celkový obrat v období přezkumného šetření (jmenovatel) v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení, neboť tato subvence se vztahuje k veškerému prodeji, domácímu i vývoznímu, a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Takto bylo stanoveno rozpětí subvence 1,5 % pro jednu společnost, která získala výhody v rámci DPVV.
III. Regionální programy
1. Programy průmyslo vgéh pobíolek (dále jin „PPP“) vlád států Gudžarát a Pandžáb
(127)
Státy Gudžarát a Paňdžáb poskytují způsobilým průmyslovým podnikům pobídky ve formě osvobození a/nebo odkladu daně z prodeje a nákupu, aby podpořily rozvoj průmyslu v ekonomicky zaostalých oblastech těchto států. Protože tyto programy jsou ve skutečnosti shodné, jsou vyhodnocovány společně.
a) Právní základ
(128)
Podrobný popis těchto programů, tak jak jsou aplikovány vládou Gudžarátu (dále jen „VG“) a vládou Paňdžábu (dále jen „VP“) je uveden v usnesení VG č. INC-1090-1023-(2)-I(GR č.2) ze dne 16. října 1990 a v usnesení VP č. 15/43/96-5IB/2238 ze dne 20. března 1996.
b) Způsobilost
(129)
Způsobilé pro využívání výhod podle těchto programů jsou společnosti zřizující nový průmyslový závod nebo provádějící rozsáhlé rozšíření již existujícího průmyslového závodu v zaostalých oblastech. Existují však kompletní seznamy nezpůsobilých výrobních odvětví, které společnostem působícím v určitých hospodářských oblastech brání těchto pobídek využít.
c) Praktické provádění
(130)
Podle těchto programů musí společnosti investovat v zaostalých oblastech. Tyto oblasti, které reprezentují určité teritoriální celky v těchto dvou státech, jsou rozděleny podle svého ekonomického rozvoje do dvou různých kategorií, současně však existují oblasti, které jsou z využívání pobídkových programů vyloučeny nebo kterým bylo využívání pobídkových programů „zakázáno“. Hlavními kritérii pro zjištění výše pobídek jsou velikost investice a oblast, ve které se podnik nachází nebo bude nacházet.
(131)
Pobídky mohou být poskytnuty kdykoli, neboť neexistují žádná časová omezení ani pro podání žádosti o pobídky, ani pro splnění množstevních kritérií.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(132)
Po poskytnutí informací dva vývozci, kteří získali výhody podle PPP, prohlásili i), že PPP není vývozní subvence, ii) představuje pouze kompenzaci dodatečných výdajů vynaložených v důsledku neexistence příslušné infrastruktury ve vyjmenovaných zaostalých oblastech a iii) jeden vývozce prohlásil, že od 5. července 2003 již výhod tohoto programu nevyužívá.
e) Závěr k PPP
(133)
Tyto programy poskytují subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Tvoří finanční příspěvek VG a VP, neboť poskytnuté pobídky, v tomto případě osvobození od daně z prodeje a nákupu, snižují výnosy z daní, které by jinak byly splatné. Kromě toho tyto pobídky poskytují společnosti výhody, protože vylepšují její finanční situaci, neboť daň, která by jinak byla splatná, se neplatí.
(134)
Programy jsou dále regionálně specifické ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) a čl. 3 odst. 3 základního nařízení, protože jsou dostupné pouze jistým společnostem, které investovaly v určité vymezené územní oblasti v působnosti dotčených států. Nejsou dostupné společnostem majícím sídlo mimo tyto oblasti a kromě toho se míra výhody liší podle příslušné oblasti.
(135)
VI toto hodnocení nesdílí. Nejdříve argumentovala tím, že mezinárodní obchod nepodléhá sám o sobě dani z prodeje, jak je již stanoveno v indické ústavě. Z toho podle VI dále vyplývá, že takové programy nezpůsobují únik výnosů, které by se jinak musely platit u vývozních transakcí, a neměly by tedy být napadnuty. Nicméně, a též v protikladu k tvrzením dvou vývozců předloženým v tomto ohledu po poskytnutí informací, tento program nebyl vyhodnocen jako vývozní subvence ve smyslu čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení, s přímým zaměřením na vývozy dotyčného výrobku, ale jako jinak specifická subvence (viz bod odůvodnění (134)). K tomu, aby byl program subvencí napadnutelný, není požadována přímá vazba mezi subvencí a vyváženým výrobkem. Podle čl. 1 odst. 1 základního nařízení postačuje zjistit přímou vazbu mezi subvencí a výrobní společností. Na základě toho, že „peníze jsou zastupitelné“, se všechny druhy takové domácí subvence odrazí prostřednictvím nižších cen rovněž ve vývozních transakcích, protože taková subvence vylepšila celkovou likviditu společnosti. Kromě toho VI neposkytla žádný důkaz, že všeobecné osvobození od daně z prodeje u vývozního prodeje platí také pro závazky v souvislosti s daní z nákupu vztahující se na vstupní materiály. Ve skutečnosti v tomto případě použily společnosti PPP též na kompenzaci závazků v souvislosti s daní z nákupu.
(136)
VI dále tvrdila, že ačkoli byly PPP nepochybně omezeny na určité zaostalé oblasti na území Paňdžábu a Gudžarátu, neměly by být považovány za specifické, neboť údajně neupřednostňují určité podniky v rámci těchto speciálně vymezených oblastí. Nicméně VI připustila, že ne všechny druhy výroby v rámci těchto vymezených území jsou způsobilé pro PPP. Ve skutečnosti oblastní omezení státního subvenčního programu pro všechny podniky ve zvlášť vymezených oblastech v rámci jeho území vytváří samo o sobě specifičnost. Takové programy jasně zvýhodňují určité podniky, protože společnost ve způsobilé oblasti může získat podporu, zatímco její konkurent sídlící v nezpůsobilé oblasti nemůže. Taková diferenciace není objektivní ve smyslu článku 3 odst. 2 písm. b) základního nařízení, a tudíž je specifická, neboť programy nejsou uplatňovány plošně po celém území státu.
(137)
Tvrzení jednoho vývozce, že prostřednictvím PPP údajně kompenzoval náklady vynaložené navíc z důvodu nedostatečné infrastruktury, nic nemění na vyhodnocení těchto programů jako napadnutelné subvence. Takové údajné náklady nebyly doloženy.
(138)
Vývozce, který tvrdil, že již není způsobilý pro výhody podle PPP, nepodložil toto tvrzení, například předložením potvrzení VG. Naopak ve svých zprávách o hospodaření za období 2002-2003 (tj. období přezkumného šetření) uvedl, že žádá o prodloužení výhod PPP do roku 2012. Je třeba poznamenat, že takovéto prodloužení je podle PPP státu Gudžarát možné. Tato společnost neposkytla žádný důkaz, že VG toto prodloužení zamítla.
(139)
Argumentace VI a tvrzení po poskytnutí informací proto nezměnily vyhodnocení, že tyto programy - osvobození od daně z prodeje a od daně z nákupu - jsou napadnutelné.
f) Výpočet výše subvence
(140)
Výše subvence byla vypočtena na základě částky daně z prodeje a nákupu běžně splatné v období přezkumného šetření, která však podle těchto programů zůstala nezaplacena. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence (čitatel) byla přepočtena na celkový prodej během období přezkumného šetření (jmenovatel), neboť tato subvence není závislá na vývozu a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. V tomto období využily výhod těchto programů tři společnosti. Získaly subvence ve výši 2,4 % (dvě společnosti) a 3,1 %.
2. Program osvobození od daně z elektřiny (dále jen „ODE“) vlády státu Gudžarát
(141)
Stát Gudžarát poskytuje způsobilým průmyslovým podnikům pobídky ve formě osvobození z platby daně z elektřiny za účelem podpory rozvoje průmyslu v ekonomicky zaostalých oblastech tohoto státu.
a) Právní základ
(142)
Podrobný popis programu osvobození od daně z elektřiny uplatňovaného vládou Gudžarátu (dále jen „VG“) je uveden v Bombajském zákonu o dani z elektřiny z roku 1958 a zejména v paragrafech 3 odst. 2 bodě vi) a 3 odst. 2 bodě vii) písm. a) a b) uvedeného zákona, ve znění úpravy provedené vyhláškou státu Gudžarát z roku 1960 o úpravě zákonů.
b) Způsobilost
(143)
Způsobilé jsou společnosti investující v zaostalých oblastech buď při založení nového průmyslového závodu anebo při kapitálových investicích většího rozsahu při rozšiřování stávajícího průmyslového závodu.
c) Praktické provádění
(144)
Tento program je k dispozici pouze pro společnosti, které investovaly v rámci vymezených územních oblastí v působnosti státu Gudžarát. Opravňuje též VG osvobodit jakékoli oblasti a jakékoli nové průmyslové podniky od povinnosti platit daň z elektřiny. Dále nové průmyslové podniky založené ve speciálně vymezených oblastech jsou po dobu pěti let ode dne zahájení výroby buď osvobozeny od daně z elektřiny nebo jim je uložena daň v poloviční výši obvyklé sazby.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(145)
Po poskytnutí informací jeden vývozce, který získal výhody podle tohoto programu, tvrdil, že k 4. červnu 2004 již údajně výhod tohoto programu nevyužíval. Kromě toho jiný vývozce tvrdil, že tento program nevyužíval. Je však třeba poznamenat, že co se týče tohoto druhého vývozce, nebyl tento program při určování výše jeho subvence v žádném případě zahrnut.
e) Závěr k ODE
(146)
Tento program je subvencí ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Tvoří finanční příspěvek VG, protože tato pobídka snižuje příjmy státu, které by jinak byly splatné. Kromě toho poskytuje výhody společnosti příjemce. Tento program je též regionálně specifický ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) a čl. 3 odst. 3 základního nařízení, protože je dostupný pouze pro společnosti, které investovaly ve vymezených územních oblastech v působnosti státu Gudžarát. Dále kritéria a podmínky způsobilosti, kterým podléhá tato pobídka, nejsou jasně stanoveny zákonem, nařízením nebo jiným úředním dokumentem. Během inspekcí na místě se potvrdilo, že jedna společnost využívala tohoto programu po dobu devíti let. Přestože o to byla žádána, neposkytla tato společnost kromě Bombajského zákona o dani z elektřiny jiné informace, které by tuto analýzu mohly změnit.
(147)
VI tvrdila, že protože tento program nebyl napaden v jiném případě v roce 1999, protože jeho použití bylo považováno za plošné v rámci celého státu, neměl by být napadnut ani nyní. Za tímto účelem poskytla pouze oznámení ministerstva průmyslu, energetiky a práce vlády státu Maharaštra týkající se Bombajského zákona o dani z elektřiny z roku 1958. Tato informace se ale netýká státu Gudžarát. Kromě toho je třeba poznamenat, že podle tohoto oznámení nejsou výhody ODE zjevně dostupné ve všech okresech/oblastech státu Maharaštra, a proto musí být stále považován za regionálně specifický. Bylo zjištěno, že jeden šetřený vývozce sídlící v Gudžarátu využíval tento program během období přezkumného šetření. Z toho vyplývá, že u tento program lze v případě tohoto vývozce napadnout z důvodů uvedených v předchozím bodu odůvodnění.
(148)
Vývozce, který tvrdil, že již není způsobilý pro výhody podle ODE, nepodložil toto tvrzení například poskytnutím potvrzení od VG. Naopak ve svých zprávách o hospodaření za období 2002-2003 (tj. období přezkumného šetření) uvedl, že požaduje prodloužení výhod ODE do roku 2012, což v minulosti již úspěšně činil celkem po dobu devíti let, přestože by podle příslušných právních předpisů mělo období ODE trvat pouze pět let. Společnost neposkytla žádný důkaz, že VG toto prodloužení zamítla.
f) Výpočet výše subvence
(149)
Výhody pro vyvážejícího výrobce byly vypočteny na základě výše daně z elektřiny obvykle splatné během období přezkumného šetření, která však zůstala podle tohoto programu nezaplacena. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše subvence (čitatel) přepočtena na celkový prodej během období přezkumného šetření (jmenovatel), neboť se vztahuje na veškerý prodej, domácí i vývozní, a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Takto bylo stanoveno rozpětí subvence ve výši 0,2 % pro jednu společnost, která získala výhody podle ODE.
3. Balíčkový program pobídek (dále jen „BPP“) vlády státu Maharaštra (dále jen „VM“)
(150)
Bylo zjištěno, že vyvážející výrobci nezískali v rámci BPP žádné napadnutelné výhody.
IV. Výše napadnutelných subvencí
(151)
Je běžnou praxí považovat pro účel zjištění sazby subvence společnosti, které jsou ve spojení, za jeden subjekt. Je tomu tak proto, že výpočet jednotlivých subvenčních sazeb by mohl podporovat obcházení vyrovnávacích opatření, a tím je učinit neúčinnými tím, že by bylo výrobcům ve spojení umožněno, aby směrovali své vývozy do Společenství přes společnost s nejnižší individuální sazbou. Aby se takovéto situaci předešlo, vypočte se nejprve individuální výše subvence pro každý program a pro každou společnost ve spojení a potom se vypočte vážený průměr výše těchto subvencí a přiřadí ke každé ze společností ve spojení.
(152)
Dva vyvážející výrobci byli považováni za společnosti ve spojení a byla jim přiřazena jedna sazba subvence neboť každý z nich je provozně v postavení, které umožňuje způsobit omezení pro druhou společnost. Podle jejich výročních zpráv jsou klíčové osoby ve vedení těchto dvou společností příbuzní a jsou schopni uplatnit „významný vliv“ ve společnosti toho druhého. Významný vliv podle indických účetních norem znamená účast na finančních a/nebo provozních rozhodnutích podniku. Podle indických účetních norem vede takový vliv k tomu, že jsou považovány za strany ve spojení. Dále podle evropského celního práva se za osoby ve spojení považují strany, které kontrolují jedna druhou nebo jsou členy jedné rodiny (9).
(153)
Po poskytnutí informací jeden z těchto vyvážejících výrobců nesouhlasil s výše uvedenou analýzou stran ve spojení. Aniž by poskytl další důkaz, tvrdil, že mezi těmito dvěma společnostmi neexistuje žádný obchodní vztah. Tento vyvážející výrobce však ani nenapadl faktický popis uvedený v bodě odůvodnění (152), ani neodůvodnil, proč by navzdory těmto skutečnostem obě společnosti nemohly být považovány za společnosti ve spojení. Proto nemůže být toto tvrzení zohledněno.
Výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, se u šetřených vyvážejících výrobců pohybuje mezi 25,3% a 35,1%.
(154)
Z důvodu vysoké úrovně spolupráce je sazba subvence u všech nespolupracujících společností stanovena na úrovni společnosti s nejvyšší individuální sazbou, tj. 35,1 %.
PROGRAM →
PPL
DEPBS
JOV
EPCG
PVÚ
DPVV
BPP
GPPP
PPPP
ODE
Celkem
SPOLEČNOST ↓
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
KDL Biotech Ltd.
22,8
4,6
nula
zanedb.
1,0
nula
nula
nula
nula
nula
28,4
Nectar Lifesciences Ltd.
25,8
3,2
nula
zanedb.
2,3
nula
nula
nula
2,4
nula
33,7
Nestor Pharmaceuticals Ltd.
22,0
3,3
nula
nula
zanedb.
nula
nula
nula
nula
nula
25,3
Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd.
nula
nula
30,9
nula
1,1
nula
nula
nula
nula
nula
32,0
Ranbaxy Laboratories Ltd.
25,6
8,0
nula
zanedb.
zanedb.
1,5
nula
nula
nula
nula
35,1
Surya Pharmaceutical Ltd.
25,8
3,2
nula
zanedb.
2,3
nula
nula
nula
2,4
nula
33,7
Torrent Gujarat Biotech Ltd.
24,8
nula
nula
nula
nula
nula
nula
3,1
nula
0,2
28,1
D. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OPAKOVÁNÍ SUBVENCOVÁNÍ
(155)
V souladu s čl. 18 odst. 2 základního nařízení bylo šetřeno, zda subvence a újma pravděpodobně přetrvají nebo se obnoví, pokud opatření pozbude platnosti.
(156)
Jak bylo uvedeno v bodech odůvodnění (21) až (153) výše, bylo zjištěno, že během období přezkumného šetření indičtí vývozci dotyčného výrobku pokračovali v získávání výhod z napadnutelného subvencování od indických úřadů. Rozpětí subvencí zjištěná během přezkumu jsou dokonce vyšší, než jak byla zjištěna během původního šetření, kdy se rozpětí pohybovala od 0 % do 15,3 % (bod odůvodnění (43) nařízení Rady (ES) č. 2164/98). Pouze program subvencování uvedený v bodech odůvodnění (115) a (116) výše (80 HHC ZDP) byl ukončen a v některých dalších případech jednotlivé společnosti přestaly být pro některé programy způsobilé. Toto se již odrazilo ve výpočtu sazeb subvencí. Zbývající příslušné programy subvencí poskytují opakované výhody a není žádný náznak, že tyto programy spějí v dohledné době ke konci anebo budou upraveny. Bez takového zásahu budou vývozci daného výrobku i nadále získávat napadnutelné subvence. Každý vývozce je způsobilý pro několik subvenčních programů. Za těchto okolností lze dojít k závěru, že subvencování bude pravděpodobně v budoucnu pokračovat.
(157)
Protože bylo prokázáno, že subvencování v době přezkumu pokračovalo a bude pravděpodobně pokračovat v budoucnu, je otázka pravděpodobnosti obnovení subvencování irelevantní.
E. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
I. Výroba Společenství
(158)
Během období přezkumného šetření vyráběli obdobný výrobek ve Společenství tito výrobci: Sandoz, DSM, ACS Dobfar SpA a Antibioticos S.A. Společnost Sandoz požadovala kombinovaný přezkum opatření před pozbytím platnosti a prozatímní přezkum platných antisubvenčních opatření. Společnost DSM tento požadavek podpořila. Společnosti Sandoz a DSM při přezkumném šetření plně spolupracovaly. Ostatní výrobci ve Společenství ani nespolupracovali, ani neměli proti kombinovanému přezkumu opatření před pozbytím platnosti a prozatímnímu přezkumu námitky.
(159)
Jeden spolupracující výrobce ve Společenství ve zvažovaném období dovážel dva typy dotyčného výrobku z Indie a rovněž z ostatních třetích zemí. Tato činnost nemění jeho kvalifikaci jako výrobce ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení. V porovnání s jeho výrobou obdobného výrobku ve Společenství představovalo množství dovezené z Indie během období přezkumného šetření pouze malou část, méně než 10 %. Dále jeho dovozy dotyčného výrobku z Indie jsou pouze dočasného charakteru, neboť v současné době restrukturalizuje svoji výrobu ve Společenství a začal již vyrábět typy obdobného výrobku, který mimo jiné dovážel z Indie.
II. Definice výrobního odvětví Společenství
(160)
Obdobné výrobky vyráběné spolupracujícími výrobci Společenství v průběhu období přezkumného šetření představovaly 70,5 % z celkové výroby Společenství obdobných výrobků. Tyto společnosti tudíž tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení. Dále se nazývají „výrobní odvětví Společenství“.
F. ANALÝZA SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
I. Úvod
(161)
Ve vyhodnocení objemových a cenových trendů byly použity příslušné statistiky Eurostatu pro kódy TARIC 2941101010, 2941102010 a 2941900030 společně s údaji získanými z ověřených odpovědí na dotazník poskytnutých výrobním odvětvím Společenství.
(162)
Údaje výrobního odvětví Společenství byly získány z ověřených odpovědí na dotazník poskytnutých spolupracujícími výrobci ve Společenství.
(163)
Je-li to nutné z důvodu důvěrnosti, používají se k demonstraci vývojových trendů indexy.
(164)
Po oznámení jeden vývozce tvrdil, že analýza újmy měla být založena na informacích pro trh Společenství po rozšíření k 1. květnu 2004, tedy včetně deseti nových členských států.
(165)
Protože čl. 11 odst. 1 základního nařízení uvádí, že informace vztahující se k období po OŠ, nebudou zpravidla zohledněny a protože rozšíření proběhlo po OŠ, musí být toto tvrzení odmítnuto. V každém případě poskytnuté informace naznačují, že v deseti nových členských státech není žádná výroba obdobného výrobku, která by mohla pozměnit situaci výrobního odvětví Společenství.
(166)
Kromě toho formou všeobecné připomínky jeden vývozce tvrdil bez dalšího zdůvodnění, že analýza újmy, tak jak byla zveřejněna, nevzala v úvahu všechny faktory uvedené v článku 8 základního nařízení a není založena na skutečných důkazech.
(167)
Konkrétní požadavky k jednotlivým aspektům analýzy újmy budou uvedeny níže v kontextu příslušné části analýzy. Nicméně jako reakce na tuto všeobecnou připomínku by se mělo poznamenat, že i) základem analýzy újmy byly ověřené skutečnosti podepřené důkazy a ii) jak je uvedeno níže, bylo provedeno vyhodnocení veškerých činitelů čl. 8 odst. 2 základního nařízení vztahující se k dovozu, všech 17 činitelů čl. 8 odst. 5 základního nařízení vztahujících se k situaci výrobního odvětví Společenství a veškerých jiných známých činitelů než dovoz subvencovaných výrobků čl. 8 odst. 7 základního nařízení.
II. Stanovení příslušného trhu Společenství
(168)
Aby se zjistilo, zda výrobní odvětví Společenství utrpělo újmu či nikoliv a za účelem zjištění spotřeby a různých hospodářských ukazatelů týkajících se situace výrobního odvětví Společenství, zkoumalo se, zda a do jaké míry musí být v analýze vzato v úvahu následné využití obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Společenství.
(169)
Bylo zjištěno, že výrobní odvětví Společenství prodává obdobný výrobek jak i) nezávislým zákazníkům, tak ii) pro další následné zpracování na přípravky ve stejné skupině společností (dále jen „subjekty ve spojení“). Prodeje nezávislým subjektům byly považovány za „volný trh“. Prodeje subjektům ve spojení pro další následné zpracování byly považovány kvůli nedostatku volného výběru dodavatele za vlastní spotřebu.
(170)
U následujících ekonomických ukazatelů vztahujících se k výrobnímu odvětví Společenství bylo zjištěno, že smysluplná analýza a vyhodnocení se musí zaměřit na situaci převažující na volném trhu: objem prodeje a prodejní ceny na trhu Společenství, podíl na trhu, růst, ziskovost, objem vývozu a ceny. Pokud to bylo možné a oprávněné, byly tyto zjištěné údaje následně porovnány s údaji pro závislý trh, aby se získal celý obrázek situace ve výrobním odvětví Společenství.
(171)
U ostatních ekonomických ukazatelů bylo ale na základě šetření zjištěno, že mohly být smysluplně zkoumány jedině vztažením k celé činnosti. Ve skutečnosti výroba (jak u závislého, tak u volného trhu), kapacita, vytížení kapacit, investice, zásoby, zaměstnanost, produktivita, mzdy a schopnost opatřit si kapitál závisejí na celé činnosti, ať už je výroba závislá nebo prodávaná na volném trhu.
(172)
Dva vývozci napadli analýzu, co se týče volného a závislého trhu. Tvrdili, že není objektivní ve smyslu čl. 8 odst. 2 základního nařízení.
(173)
Nicméně se má za to, že stávající šetření zjistilo jasné oddělení mezi volným a závislým trhem. Ve skutečnosti závislý kupující neměl jinou volbu, než kupovat od závislého dodavatele. Za takových okolností se musela analýza v prvé řadě zaměřit na volný trh, protože prodej na závislém trhu nepodléhal konkurenci výrobků prodávaných na volném trhu, a tudíž nebyl ovlivněn subvencovanými dovozy. Dále se je nutno poznamenat, že analýza újmy navzdory jasnému oddělení nevypustila závislý trh. Naopak, situace obou trhů byly postaveny vedle sebe, jak je uvedeno níže, aby se dosáhlo objektivního stanovení stavu výrobního odvětví Společenství jako celku. Proto musí být tato námitka zamítnuta.
III. Spotřeba Společenství
(174)
Při výpočtu zřejmé spotřeby dotyčného výrobku ve Společenství a obdobného výrobku Komise sečetla:
-
objem celkového dovozu dotyčného výrobku a obdobného výrobku do Společenství podle údajů Eurostatu,
-
objem prodeje obdobného výrobku ve Společenství vyráběného výrobním odvětvím Společenství,
-
objem vlastní spotřeby obdobného výrobku ve výrobním odvětví Společenství,
-
a na základě informací obsažených v žádosti o přezkum odhadovaný objem prodeje obdobného výrobku ve Společenství dalšími známými výrobci ve Společenství.
Jak ukazuje tato tabulka, spotřeba dotyčného výrobku a obdobného výrobku ve Společenství stoupla v daném období o 51 %.
Spotřeba
(v kg)
1999
2000
2001
2002
OŠ
Dotyčný výrobek a obdobný výrobek
2 482 053
3 240 481
3 254 464
3 801 666
3 745 549
index
100
131
131
153
151
(175)
VI a jeden vývozce prohlásili, že výše uvedené údaje o spotřebě měly být poskytnuty podrobněji, zejména měly být rozlišeny podle výrobců Společenství a měla být oddělena volná a vlastní spotřeba. Dále se tvrdilo, že nebyla ověřena důvěryhodnost údajů u výrobců Společenství nespadajících do výrobního odvětví Společenství.
(176)
Je nutno poznamenat, že výrobní odvětví Společenství se skládá pouze ze dvou stran, z nichž jen jedna působí na závislém trhu. Tudíž vzhledem k článku 29 základního nařízení („ochrana důvěrných informací“) není možné poskytnout další podrobnosti. Co se týče údajů o výrobcích ve Společenství nespadajících do výrobního odvětví Společenství, je třeba si uvědomit, že tito výrobci při šetření nespolupracovali. Při absenci jakýchkoli dalších informací týkajících se jejich přispění do spotřeby Společenství byly použity údaje poskytnuté v žádosti o přezkum. Navíc žádná strana neposkytla rozporuplné informace a ani ověřování nezpochybnilo jejich důvěryhodnost.
IV. Dovozy dotyčného výrobku do Společenství
1. Objem, cena a podíl dovozů z Indie na trhu
Dovozy
(v kg)
1999
2000
2001
2002
OŠ
Dotyčný výrobek
36 800
47 400
72 100
101 800
95 200
index
100
129
196
277
259
(177)
Objem dovozů dotyčného výrobku během zvažovaného období značně vzrostl. Dovozy v období přezkumného šetření byly o 159 % vyšší než v roce 1999. Tyto dovozy stoupaly o hodně rychleji než všeobecný nárůst spotřeby, který činil 51 %, než nárůst dovozů z jiných třetích zemí než Indie (13 %) a než nárůst prodeje výrobního odvětví Společenství (80 %) v průběhu stejného období. Co se týče statutu Indie jako rozvojové země a ustanovení čl. 14 odst. 4 základního nařízení, bylo zjištěno, že objem dovozů z Indie v období přezkumného šetření představoval výrazně více než 4 % celkových dovozů obdobného výrobku do Společenství.
Průměrná dovozní cena za 1 kg v EUR
1999
2000
2001
2002
OŠ
Dotyčný výrobek
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
index
100
98
102
106
102
(178)
Průměrná dovozní cena dotyčného výrobku mírně vzrostla, přičemž nejvyšší byla v roce 2002, a následně poklesla zpět na úroveň před rokem 2001.
Podíl na trhu ES
1999
2000
2001
2002
OŠ
Dotyčný výrobek
1,5 %
1,5 %
2,2 %
2,7 %
2,5 %
index
100
99
149
181
171
(179)
Podíl indických dovozů na trhu Společenství vzrostl během zvažovaného období o 71 %. Bylo namítnuto, že indexovaný vzestup by měl činit pouze 66 % namísto 71 %. Na základě procentního podílu na trhu zaokrouhleného dolů je toto tvrzení aritmeticky platné. Nicméně výše zmíněný index je vypočten správně. Pro účely přesné indexace nebylo procento podílu na trhu zaokrouhleno. To je patrné, pokud porovnáme indexované údaje a procentní body za roky 1999 a 2000. Dále byla tato metodika ve všech tabulkách tohoto nařízení aplikována stejným způsobem.
2. Cenové podbízení
(180)
Pro určení cenového podbízení byly analyzovány cenové údaje vztahující se k období přezkumného šetření. Za tímto účelem byly prodejní ceny výrobního odvětví Společenství pro jejich první nezávislé zákazníky na bázi ze závodu porovnány s prodejními cenami indických vývozních výrobců pro jejich první nezávislé zákazníky ve Společenství na bázi dovozu CIF (výlohy, pojištění a dopravné placeno), v obou případech po odečtení slev, rabatů a provizí.
(181)
Na základě odpovědí v dotazníku mohly být definovány různé podtypy dotyčného výrobku a obdobného výrobku pro účely porovnání založeného na typu výrobku (tj. trihydrát amoxicilinu, trihydrát ampicilinu a cefalexin) a jeho variant (tj. prášková nebo kompaktní forma).
(182)
Prodejní ceny výrobního odvětví Společenství a dovozní ceny CIF vyvážejících výrobců byly porovnány na stejné úrovni obchodu, zejména obchodníků/distributorů v rámci trhu Společenství na základě cen váženého průměru podle podtypu výrobku. Během období přezkumného šetření byl téměř veškerý prodej vyvážejících výrobců do Společenství prováděn prostřednictvím obchodníků/distributorů.
(183)
Výsledky porovnání vyjádřené jako procento prodejních cen výrobního odvětví Společenství během období přezkumného šetření ukázaly značné rozpětí cenového podbízení. Na základě vyvážejících výrobců bylo zjištěno, že tato rozpětí se pohybují mezi 11,5 % a 17,1 %. V důsledku toho tato rozpětí cenového podbízení naznačuje neustálý cenový tlak vyvíjený indickými dovozy na trh Společenství navzdory existenci opatření.
V. Ekonomická situace výrobního odvětví Společenství
1. Výroba, kapacita a vytížení kapacit
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index výroby
100
121
127
154
160
Index kapacity
100
117
123
148
157
Index vytížení kapacit
100
103
103
104
102
(184)
Následkem stálého vzestupu spotřeby ve Společenství výroba obdobného výrobku ve výrobním odvětví Společenství ve zvažovaném období neustále rostla. Tento pozitivní trend začal být výraznější během období přezkumného šetření, kdy jeden ze spolupracujících výrobců Společenství zahájil výrobu jednoho typu obdobného výrobku ve Společenství, který předtím pouze dovážel.
(185)
Výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství vykazovala stejný pozitivní trend jako výroba. Toto je částečně z důvodu významných investic do nového výrobního závodu, které byly realizovány v průběhu období přezkumného šetření jedním ze spolupracujících výrobců Společenství.
(186)
Vytížení kapacit bylo během zvažovaného období stále na relativně vysoké úrovni. Takové vysoké vytížení je v tomto typu výrobního odvětví běžné, protože se při výrobě obdobného výrobku používá kontinuální dávkový proces a výrobní odvětví Společenství kromě toho vyrábí ještě pro vlastní potřebu.
(187)
Tři vývozci po poskytnutí informací tvrdili, že vývoj těchto činitelů nevykazuje žádný znak újmy. Nicméně je třeba si uvědomit, že závěr o újmě nebyl založen na těchto činitelích.
2. Objem prodeje, prodejní cena, podíl na trhu a růst
a) prodej na volném trhu
Prodej na volném trhu ve Společenství
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index objemu
100
170
162
192
180
Index průměrné prodejní ceny
100
94
94
94
95
Index podílu na trhu
100
130
123
125
120
(188)
Na základě příznivého vývoje spotřeby Společenství objem prodeje na volném trhu výrobního odvětví Společenství ve Společenství ve zvažovaném období stoupl. Objem prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu vykázal vyšší nárůst než nárůst spotřeby Společenství ve zvažovaném období. Nicméně mezi rokem 2000 a obdobím přezkumného šetření byl nárůst objemu prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu nižší než nárůst spotřeby Společenství. Velký nárůst objemu prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu v letech 1999 až 2000 lze připisovat zejména převzetí jiných výrobců Společenství výrobním odvětvím Společenství. Nicméně 80 % nárůst objemu prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu ve Společenství během zvažovaného období byl méně zřejmý, než 159 % nárůst dovozu dotyčného výrobku během stejného období.
(189)
VI a čtyři vývozci poukazovali na celkový nárůst prodeje výrobního odvětví Společenství jako na pozitivní příznak a tvrdili, že to nepotvrzuje zjištění o újmě. Dále byla předložena tvrzení, že relativní srovnání výsledků výrobního odvětví Společenství s jedním z indických vývozců je zavádějící z důvodu značného rozdílu ve velikosti konkurentů.
(190)
V reakci na tato tvrzení je třeba poznamenat, že vývoj objemu prodeje nebyl považován ve stávajícím případě za klíčový činitel naznačující rozsah utrpěné újmy. Nicméně, protože nárůst prodeje výrobního odvětví Společenství lze ve velké míře připisovat jednomu převzetí v roce 2000, neboli integraci prodeje bývalého konkurenta, nikoliv novému prodeji, nemůže být ani považován za ukazatele neexistence újmy. Navíc v roce 2001 a během OŠ objem prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu poklesl.
(191)
Navzdory vzrůstající poptávce naznačené vzrůstající spotřebou Společenství průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství na volném trhu mezi rokem 1999 a 2000 poklesly. Toto ukazuje na cenový tlak vyvíjený konkurencí. Ačkoli poptávka dále rostla, zůstaly ceny prakticky stabilní na nižší úrovni až do konce období přezkumného šetření.
(192)
VI a tři vývozci tvrdili, že vývoj cen by měl být pro výrobní odvětví Společenství považován za pozitivní.
(193)
Toto tvrzení je nepřijatelné. Ve skutečnosti během zvažovaného období nemohlo výrobní odvětví Společenství nikdy dosáhnout nepoškozujících cenových úrovní.
(194)
Výrobní odvětví Společenství zvýšilo mezi roky 1999 a 2000 svůj podíl na trhu o 30 % na úkor podílu na trhu ostatních výrobců Společenství a vývozců z jiných třetích zemí než z Indie. Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu však od roku 2000 do období přezkumného šetření poklesl, když dosáhl své nejnižší úrovně od roku 1999. Toto období je totožné se značným zrychlením nástupu podílu dovozů z Indie.
(195)
Jeden vývozce argumentoval tím, že pokles podílu výrobního odvětví Společenství na trhu v roce 2001 a OŠ je ve světle vzestupu v roce 2000 nedůležitý, a dále poukazoval na jeho celkový vzestup podílu na trhu ve zvažovaném období.
(196)
Toto tvrzení nicméně nemůže být akceptováno, neboť se zakládá na izolovaném zaměření na rok 1999 oproti OŠ, což navíc zanedbává výjimečnou povahu vzestupu v roce 2000. Tento vývozce neposkytl žádné vysvětlení, proč by tento zjevně klesající vývoj podílu výrobního odvětví Společenství na volném trhu po roce 2000 neměl být považován za negativní.
(197)
V tomto kontextu dva další vývozci argumentovali tím, že vzhledem k pozitivnějšímu vývoji na závislém trhu je toto výsledkem vědomého rozhodnutí výrobního odvětví Společenství pro trh ziskovějších přípravků.
(198)
Tento argument nemůže být přijat, protože ignoruje zvýšené zásoby, které mohly být prodány na volném trhu.
b) závislý prodej
Závislý prodej ve Společenství
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index objemu
100
88
124
180
189
Index průměrné prodejní ceny
100
102
104
102
99
Index podílu na trhu
100
67
95
117
125
(199)
Zatímco objem prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu vzrostl ve zvažovaném období o 80 %, prodej na závislém trhu stoupl o 89 %. Zejména se dá vysledovat expanze výrobního odvětví Společenství na závislém trhu od roku 2001, zatímco jeho situace na volném trhu zůstala prakticky nezměněna. Toto se časově shoduje se silným nárůstem dovozů z Indie na volný trh, což naznačuje, že výrobní odvětví Společenství využilo možnosti změny trhu aspoň do jisté míry, aby se vyhnulo přímé konkurenci subvencovaných dovozů dotyčného výrobku za nízké ceny.
(200)
Obdobný vývoj se dá vysledovat porovnáním trendů v nárůstu podílu výrobního odvětví Společenství na trhu, jak na volném, tak na závislém. Toto opět naznačuje stoupající strategickou důležitost závislého trhu pro výrobní odvětví Společenství od roku 2001.
(201)
Zatímco ceny na volném trhu začaly klesat již v roce 2000, transferové ceny na závislém trhu pokračovaly v mírném nárůstu do roku 2001. Nicméně s časovým zpožděním počínaje rokem 2002 vykázaly ceny na závislém trhu rovněž sestupný trend. To by se dalo vysvětlit skutečností, že transferové ceny se nemění obvykle tak rychle, protože nejsou ovlivňovány přímou konkurencí. Bylo zaznamenáno, že celkový pohyb cen na volném trhu a závislých prodejů ve zvažovaném období je podobný.
3. Zásoby
Zásoby
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index
100
74
100
141
161
(202)
Stavy zásob výrobního odvětví Společenství ke konci roku ve vztahu k výrobě poklesly o 26 % od roku 1999 do roku 2000, avšak potom ke konci období přezkumného šetření prudce stouply o více než 115 %. Tento vzestup se časově shodoval se zdvojnásobením indických dovozů ve stejném období.
(203)
VI a čtyři vývozci tvrdili, že vzestup skladových zásob nebyl abnormálně vysoký, a tak nenaznačoval újmu. Dále byla napadena metodika použití stavů zásob ke konci roku. Místo toho byly jako přiměřenější ukazatele navrhovány jiné přístupy, jako např. klouzavý průměr stavů zásob nebo zásoby vyjádřené počtem denních prodejů.
(204)
Jako reakce na toto tvrzení by mělo být uvedeno, že pro výpočet stavů zásob byla použita standardní metodika Společenství. Tento přístup je objektivní a je v souladu se závazky WTO. Požadavek na použití jiné metodiky byl neopodstatněný, proto byl návrh na zvolení jiné metodiky zamítnut. Navíc na základě ověřených skutečností nelze popřít, že stavy skladových zásob prudce stouply.
4. Ziskovost
a) prodej na volném trhu
Ziskovost
(Prodej na volném trhu ve Společenství)
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index
- 100
113
239
146
87
(205)
Ziskovost výrobního odvětví Společenství vyjádřená návratností čistého prodeje na volném trhu se značně zlepšila oproti ztrátové situaci z roku 1999. Po zavedení stávajících opatření v roce 1998 stoupala ziskovost až do roku 2001, avšak potom se s blížícím se obdobím přezkumného šetření prudce zhoršila. Kromě toho je příznačné, že výrobní odvětví Společenství nebylo v průběhu zvažovaného období ani jednou v pozici, kdy by mohlo dosáhnout alespoň polovinu ziskové marže, kterou by podle závěrů v původním šetření mohlo získat, kdyby nebylo subvencovaných dovozů, tj. 15 %. Vývoj ziskovosti a obzvláště její pokles od roku 2002 je považován za velmi důležitý, protože postihuje úroveň finančních zdrojů, které má výrobní odvětví Společenství k dispozici pro investice do vývoje a výzkumu, což je nutné pro další zlepšení výrobních procesů stávajících výrobků a pro vývoj nových výrobků.
(206)
VI a čtyři vývozci předložili komentáře k analýze ziskovosti. Tvrdili, že i) výrobní odvětví Společenství dosáhlo přiměřených úrovní ziskovosti, ii) že nepoškozující marže ziskovosti ve výši 10 % (viz bod odůvodnění (260)) by byla příliš vysoká a že namísto toho je postačujících 5 %, iii) že pokles ziskovosti může být hlavně přisuzován investiční politice výrobního odvětví Společenství, iv) že činnost jednoho subjektu související se zahájením výroby se posuzuje jako újma způsobená sama sobě a v) že údaje o vývoji ziskovosti měly být poskytnuty u každého výrobce ve Společenství.
(207)
Je zapotřebí zopakovat, že výrobní odvětví Společenství nebylo ani jednou během zvažovaného období v pozici, ve které by mohlo dosáhnout přiměřené ziskové marže, jak je uvedeno výše. Zhoršení od roku 2002 tedy ještě zhoršilo již tak neuspokojivou situaci. Dále vzhledem ke zvláštním okolnostem ve farmaceutickém odvětví je zisková marže ve výši 5 % považována za nedostatečnou. Výrobní odvětví Společenství poskytlo důkazy, že dokáže u srovnatelných nerozplněných léčiv dosáhnout úrovně zisku nad 10 %. Taková úroveň zisku je nutná, aby farmaceutické odvětví mělo trvale k dispozici nutné finanční zdroje k pokračování farmaceutické inovace, která se zde pojí s neodmyslitelnými ekonomickými riziky. Kromě toho nedostatečné ziskové marže, kterých dosáhlo výrobní odvětví Společenství, nemohou být jednoduše vysvětleny investiční politikou. Pouze jeden výrobce ve Společenství se ve zvažovaném období nacházel ve fázi zahájení výroby, ale žádná strana nedosáhla přiměřených ziskových marží. A v neposlední řadě vzhledem k článku 29 základního nařízení („ochrana důvěrných informací“) není možné poskytovat další údaje.
b) závislý prodej
Ziskovost
(závislý prodej ve Společenství)
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index
100
482
564
431
325
(208)
Trendy ziskovosti závislého prodeje mají stejný průběh, pouze na vyšší úrovni, neboli vzestup do roku 2001 a následný pokles. Rozdíly v úrovních ziskovosti lze připisovat zejména skutečnosti, že i) běžná prodejní režie a administrativní náklady (dále jen „PR&A“) na závislé prodeje jsou nižší, neboť nevyžadují náklady na marketing, a ii) vyšším transferovým cenám v porovnání s cenami na volném trhu. Bez vyšších úrovní ziskovosti dosažených při závislém prodeji by výrobní odvětví bylo v celkově horší finanční situaci.
5. Investice, návratnost investic, pohyb peněžních prostředků a schopnost opatřit si kapitál
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index investic
0
100
300
1 123
351
Index návratnosti investic
- 100
160
286
161
91
Index pohybu peněžních prostředků
100
186
71
160
33
(209)
Po roce 1999 výrobní odvětví Společenství nepřetržitě investovalo do výroby obdobného výrobku. Zejména v roce 2002 investovalo výrazně do nových výrobních technologií, aby zůstalo konkurenceschopné, zlepšilo ekologické a bezpečnostní standardy a zvýšilo výrobní kapacity.
(210)
Od roku 1999 do 2001, tj. po zavedení opatření, se návratnost investic zvýšila. Od té doby však silně poklesla. Přestože to může být částečně přisuzováno tomu, že se jeden nový výrobní závod nacházel ve fázi zahájení výroby, neuspokojivý stav ziskovosti způsobený cenovým tlakem konkurentů k této situaci přispěl.
(211)
Ve zvažovaném období je kolísání pohybu peněžních prostředků vytvořeného prodejem obdobného výrobku do jisté míry následkem investiční politiky výrobního odvětví Společenství v tomto období. Náhlý pokles pohybu peněžních prostředků mezi rokem 2002 a obdobím přezkumného šetření však nemůže být vysvětlen pouze tímto faktorem. K neuspokojivému vývoji pohybu peněžních prostředků přispěl rovněž cenový tlak vytvořený konkurencí.
(212)
Výrobní odvětví Společenství nezaznamenalo žádné významné problémy s opatřováním kapitálu.
(213)
Po poskytnutí informací VI a vývozci tvrdili, že i) výše uvedené údaje měly být poskytnuty zvlášť pro každého výrobce ve Společenství, ii) schopnost opatřit si kapitál nepodporovala závěr o újmě a iii) pohyb peněžních prostředků se vzhledem k trendům návratnosti investic a ziskovosti údajně takto nemohl vyvinout, a měl by tedy být přehodnocen a iv) bez dalšího zdůvodnění bude analýza nedostatečná.
(214)
V reakci na tato tvrzení bychom si měli uvědomit, že v souladu s článkem 29 základního nařízení („ochrana důvěrných informací“) nemohou být údaje poskytnuty zvlášť pro každého výrobce ve Společenství. Co se týče schopnosti opatřit si kapitál, nebyl učiněn žádný negativní závěr ohledně újmy. Co se týče tvrzení ohledně pohybu peněžních prostředků, po pečlivém opětovném přezkoumání byl výše uvedený příslušný index potvrzen. Ohledně všeobecného tvrzení nedostatečné analýzy s ohledem na výše zmíněné faktory je třeba vzít v úvahu, že i) zjištění újmy se nezakládá hlavně na těchto ukazatelích a ii) že toto tvrzení nedoložilo, proč by další rozbor mohl celkový nález ještě změnit.
6. Zaměstnanost, produktivita a mzdy
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index zaměstnanosti
100
101
101
187
185
Index produktivity
100
120
127
83
86
Index mezd
100
103
106
185
178
(215)
Zaměstnanost u obdobného výrobku zůstala stejná do roku 2001, ale v roce 2002 značně stoupla v důsledku otevření nového výrobního závodu ve Společenství jedním ze spolupracujících výrobců ve Společenství. Celkové náklady na mzdy sledovaly stejný trend. Produktivita na pracovníka však, přestože do roku 2001 stoupala, v roce 2002 klesla. Toto lze jasně připisovat skutečnosti, že se jeden nový výrobní závod nacházel ve fázi zahájení výroby. Během šetření nebyl nalezen žádný důkaz o snížení efektivity.
(216)
VI a čtyři vývozci tvrdili, že trendy zaměstnanosti, produktivity a mezd nepodporují ve stávajícím případě závěr o způsobení podstatné újmy.
(217)
Je však třeba uvést, že u zaměstnanosti a produktivity žádný takový závěr učiněn nebyl. U mezd stoupla pouze jejich celková výše. V průměru na jednoho zaměstnance mzdy dokonce mírně poklesly (viz tabulka níže). To ukazuje, že i) nenastal žádný pozitivní vývoj v přepočtu na jednoho pracovníka a ii) snahu výrobního odvětví Společenství o úsporu nákladů.
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index mezd na zaměstnance
100
103
105
99
96
7. Výše subvence a překonání dřívějšího subvencování
(218)
Podle objemu a zejména cen subvencovaných dovozů z Indie nemůže být dopad stávající výše subvencí, která je značná, považován za zanedbatelný.
(219)
V této souvislosti VI a tři vývozci tvrdili, že rozpětí subvencí je nadsazené.
(220)
Nicméně, jak je uvedeno v bodech odůvodnění (153) a (154) výše, ukázalo šetření, že výše napadnutelných subvencí vyjádřená v hodnotách pro šetřené vývozní výrobce se pohybuje mezi 25,3 % a 35,1 %. Toto je jasné zjištění značného subvencování.
(221)
Situace výrobního odvětví Společenství se ve zvažovaném období zlepšila, nicméně výrobní odvětví dřívější subvencování ještě zcela nepřekonalo a je nadále oslabeno.
VI. Závěrečné zhodnocení ekonomické situace výrobního odvětví Společenství
(222)
Mezi rokem 1999 a obdobím přezkumného šetření objem dovozu subvencovaných výrobků dotyčného výrobku značně stoupl o 159 % a jejich podíl na trhu Společenství vzrostl o 70 %. Tento vývoj je v protikladu s mnohem méně příznivým vývojem u vývozců z ostatních zemí a výrobního odvětví Společenství. Dovoz z ostatních zemí na trh Společenství vzrostly ve zvažovaném období pouze o 7 % a jejich podíl na trhu dokonce poklesl o 29 %. Objem prodeje výrobního odvětví Společenství vzrostl o 80 % a jeho podíl na trhu vzrostl ve zvažovaném období o 20 %. Tento pozitivní vývoj však lze v podstatě připsat převzetí ostatních výrobců výrobním odvětvím Společenství v roce 2000. Od roku 2001 trend ve vývoji podílu na trhu u výrobního odvětví Společenství dokonce klesá. Obzvláště je možné pozorovat, že od roku 2000 výrobní odvětví Společenství neudrželo v relativních hodnotách krok se vzestupem spotřeby Společenství a silným vývojem svých indických konkurentů na trhu Společenství.
(223)
V této souvislosti je třeba upozornit na to, že průměrné ceny dovážených subvencovaných výrobků z Indie byly ve zvažovaném období pořád nižší než ceny výrobního odvětví Společenství. Navíc v průběhu období přezkumného šetření se ceny subvencovaných výrobků dovážených z dotčené země podbízely cenám výrobního odvětví Společenství. Na základě váženého průměru se cenové podbízení v průběhu období přezkumného šetření pohybovalo mezi 11,5 % a 17,1 %.
(224)
V důsledku tohoto cenového tlaku vyvíjeného dovozem subvencovaných indických výrobků nebylo výrobní odvětví Společenství ani jednou během zvažovaného období v pozici, kdy mohlo dosáhnout cenové úrovně, které by mu nezpůsobovaly újmu. Přestože se ziskovost výrobního odvětví Společenství po uložení opatření zpočátku zlepšila, od roku 2001 se zhoršuje a její skutečná úroveň je značně pod úrovní, jaké by mohla dosáhnout, nebýt dovozu subvencovaných výrobků, tj. 10 % z obratu (viz bod odůvodnění (260)). Nicméně pouze přijatelná úroveň ziskovosti umožní, aby výrobní odvětví Společenství zůstalo udržitelně životaschopné.
(225)
Tato negativní tendence pro výrobní odvětví Společenství se dále odráží v situaci znázorněné vývojem návratnosti investic a pohyb peněžních prostředků.
(226)
Co se týče závislého prodeje, možnost výrobního odvětví Společenství prodávat část své produkce na závislém trhu mu poskytla příležitost udržet si vysokou úroveň vytížení kapacit. Vysoké vytížení kapacit přispívá k úsporám výrobních nákladů při hromadné výrobě. Dále, jak je uvedeno výše, vývoj objemu prodeje, cen a podílu na trhu mezi volným a závislým trhem se významně nelišil. Bez vyšších zisků dosažených z závislého prodeje by bylo výrobní odvětví v horší finanční situaci. Vlastní spotřeba tudíž ke způsobení újmy nepřispěla. Naopak, bez závislého trhu by újma způsobená výrobnímu odvětví Společenství mohla být ještě horší.
(227)
Dva vývozci tvrdili, že nelze učinit závěr, že prodej na závislém trhu nepřispěl k újmě výrobního odvětví Společenství, neboť ceny závislého prodeje jsou údajně nespolehlivé, tj. ziskovost závislých prodejů je uměle příliš vysoká.
(228)
Nicméně vyšší ziskovost na závislém trhu nebyla hlavně výsledkem vyšších transferových cen, ale obzvláště důsledkem nižší PR&A (viz bod odůvodnění (208)). Dále toto tvrzení opomíjí účinek úspor z hromadné výroby. Takže nemůže změnit závěr, že závislé prodeje nepřispěly k újmě.
(229)
V důsledku toho se potvrdilo, že celkově výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Je třeba si uvědomit, že v čl. 8 odst. 5 základního nařízení se neuvádí, že ke stanovení podstatné újmy je nutné, aby všechny hospodářské činitele byly negativní. Ne všechny hospodářské ukazatele mají také stejnou váhu. Ziskovost je však jeden z klíčových hospodářských ukazatelů, protože představuje konečný cíl každého hospodářského podnikání. Ve stávajícím případě byly zjištěny nedostatečné úrovně ziskovosti. Dalším důležitým ukazatelem újmy, který má hlavní dopad na ziskovost, jsou cenové úrovně. Během zvažovaného období nebylo výrobní odvětví Společenství nikdy v pozici, v které by mohlo dosáhnout cenových úrovní na volném trhu, které by mu nezpůsobovaly újmu, což bylo zapříčiněno vnějším cenovým tlakem zejména dovozu silně subvencovaných indických výrobků.
VII. Účinek dovozu subvencovaných výrobků
(230)
V roce 2000 ztratila Indie na přechodnou dobu, s největší pravděpodobností v důsledku zavedení opatření, svou pozici druhého největšího vývozce na trh Společenství, zatímco zejména ománští vývozci získali podíl na trhu. Od té doby však indičtí vývozci nejen znovu získali svoji pozici, ale v období přezkumného šetření dokonce převzali vedení jakožto největší vývozce do Společenství.
(231)
Tento nárůst objemu dovozu subvencovaných výrobků z Indie, obzvláště od roku 2002, se objevil společně s tím, že v roce 2002 ziskovost výrobního odvětví Společenství poklesla v porovnání s rokem 2001 o 36 %. Bylo zjištěno, že jeden výrobce ve Společenství v této době otevřel nový závod a nacházel se ve fázi zahájení výroby, což mohlo mít vliv na jeho ziskovost v tomto období. Ukázalo se však také, že další výrobce ve Společenství, který se nacházel ve fázi zahájení výroby, musel čelit značnému poklesu ziskovosti, a to o 17 % v porovnání s rokem 2001, což se v průběhu období přezkumného šetření ještě zhoršilo. Navíc, jak je uvedeno v bodu odůvodnění (207), nebylo výrobní odvětví Společenství ani jednou v takové pozici, aby dosáhlo cenových úrovní, které by mu nezpůsobovaly újmu. Naopak, počínaje rokem 2002 muselo výrobní odvětví Společenství opět upravit ceny směrem dolů, aby svůj podíl na trhu obhájilo.
(232)
Po poskytnutí informací tři vývozci uvedli, že jak podíl indického dovozu na trhu Společenství (2,5 % během OŠ), tak objem dovozu ve vztahu k celkovému dovozu (8,4 % během OŠ), které oba slabě poklesly ve srovnání s rokem 2002, jsou příliš malé a okrajové, než aby měly nějaký poškozující dopad, a to obzvláště vzhledem k velkému podílu na trhu, který má výrobní odvětví Společenství. Dále je předpoklad, že analýza vyjádřená v relativních údajích by byla zavádějící, protože Indie začínala na velmi nízké úrovni 1,5 % podílu na trhu a 3,7 % objemu dovozu v roce 1999.
(233)
V reakci na toto tvrzení by se mělo vzít v úvahu, že jak indický podíl na trhu, tak objem dovezených výrobků během OŠ výrazně přesahují limity nepatrnosti uvedené v čl. 10 odst. 11 a čl. 14 odst. 4 základního nařízení, což může mít příčinný účinek. Podle čl. 8 odst. 6 základního nařízení lze příčinný účinek prokázat buď objemem dovozu anebo cenami subvencovaných dovozů. Takovýto cenový dopad lze v tomto případě jasně vypozorovat. Jak bylo již zjištěno v průběhu původního šetření, šetřený výrobek, tj. nerozplněná komodita, je vysoce cenově citlivá a reaguje rychle na jakýkoli tlak dolů. V takových případech mohou i malá množství ovlivnit ceny na trhu. V podstatě se dá říci, že indické ceny ve zvažovaném období v tomto případě v průměru stanovily orientační hladinu cenového tlaku.
(234)
Potvrdilo se tudíž, že dovoz subvencovaných výrobků z Indie měl během zvažovaného období značný negativní dopad na situaci výrobního odvětví Společenství, obzvláště co se týče ziskovosti.
VIII. Dopad jiných faktorů
1. Dovoz z jiných třetích zemí
Dovoz ze třetích zemí
1999
2000
2001
2002
OŠ
Objem (kg)
Indie
36 800
47 400
72 100
101 800
95 200
Index
100
129
196
277
259
Omán
77 400
119 700
85 100
88 400
93 500
Index
100
155
110
114
121
USA
11 100
2 800
16 600
106 300
70 000
Index
100
25
149
932
631
Čína
0
3 900
21 800
75 600
63 000
Index
0
100
559
1 938
1 615
Jižní Korea
19 800
75 300
40 200
54 500
45 000
Index
100
380
203
275
227
Singapur
0
4 600
128 300
62 700
37 700
Index
0
100
2 789
1 363
820
Průměrná dovozní cena za 1 kg (EUR)
Indie
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
Index
100
98
102
106
102
Omán
36,10
36,21
39,30
39,15
38,34
Index
100
100
109
108
106
USA
74,87
115,35
108,90
101,40
48,74
Index
100
154
145
135
65
Čína
0,00
188,97
116,06
68,22
58,59
Index
0
100
61
36
31
Jižní Korea
34,84
37,52
37,66
45,59
48,06
Index
100
108
108
131
138
Singapur
0,00
76,88
57,47
57,47
51,28
Index
0
100
75
75
67
(235)
Dovozy dotyčného výrobku z jiných zemí než z Indie stouply mezi rokem 1999 a obdobím přezkumného šetření pouze o 7 %, tj. značně méně než vzestup spotřeby Společenství. Tyto země, Omán, USA, Čína, Jižní Korea a Singapur, jsou hlavními dodavateli na trh Společenství. Jejich průměrné dovozní ceny však byly značně vyšší než indické dovozní ceny a kromě dovozních cen z Ománu, také než ceny výrobního odvětví Společenství. Dovozní ceny z Ománu jsou na srovnatelné úrovni s cenami výrobního odvětví Společenství, avšak vzestup podílu na trhu u Ománu ve zvažovaném období byl daleko méně výrazný, než tomu bylo u ostatních třetích zemí.
(236)
Po poskytnutí informací přišla VI a dva vývozci s tvrzením, že vyrovnávací clo platné pro dovoz indických výrobků mělo být při porovnávání průměrných prodejních cen vzato v úvahu. Toto by údajně vedlo k prakticky obdobným indickým a ománským cenovým úrovním. Dále bylo uvedeno, že průměrné ceny z některých třetích zemí, zejména USA a Číny ve zvažovaném období značně poklesly, zatímco mimo jiné indické ceny stouply. Další vývozce tvrdil, že snížení objemu indických dovozů mezi rokem 2002 a obdobím přezkumného šetření nebylo v analýze náležitě zohledněno, že jiné třetí země byly hlavními dodavateli a že průměrné ceny z Jižní Korey a Indie byly obdobné od roku 1999 do roku 2001.
(237)
Co se týče původního platného vyrovnávacího cla, je třeba poznamenat, že velká většina dovozů z Indie podléhala buď nulové celní sazbě nebo celní sazbě, která stále ještě vede k nižším průměrným cenám po vyložení než průměrná úroveň ománských cen. Ománské dovozy tedy v průměru nevyvíjely stejný stupeň cenového tlaku. Kromě toho dovozní ceny ze všech ostatních třetích zemí byly ve zvažovaném období v průměru vyšší než indická cenová úroveň, což opět označuje Indii jako hlavní zdroj cenového tlaku. Co se týče objemu, tvrzení, že Indie nebyla jediným zdrojem značného objemu dovozu během celého zvažovaného období, je správné. Je však třeba si uvědomit, že Indie je jediná země podléhající opatřením. To mělo jistě dopad na obchodní tok dotyčného výrobku a navíc navzdory opatřením indické dovozy od roku 2001 silně rostly a Indie získala svoji pozici druhého největšího vývozce v roce 2002 a během OŠ se dokonce stala největším vývozcem. Tudíž tento malý pokles indických dovozů mezi rokem 2002 a OŠ neměl na trh žádný dopad, což nakonec odměnilo indickou cenovou politiku. Tyto argumenty tedy nemohou být přijaty. Potvrdilo se proto, že dovoz z třetích zemí nemohly způsobit újmu výrobního odvětví Společenství, která by narušila příčinnou vazbu mezi dovozem subvencovaných výrobků z Indie a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Společenství.
2. Vývoj spotřeby trhu Společenství
(238)
Spotřeba šetřeného výrobku na trhu Společenství stoupla během zvažovaného období o 51 %. Újmu způsobenou výrobnímu odvětví Společenství nelze tedy připisovat snížení poptávky na trhu Společenství.
3. Vývozní činnost výrobního odvětví Společenství
(239)
Vývozní výkonnost výrobního odvětví Společenství vzrostla ve zvažovaném období o 16 %. Vývozní ceny výrobního odvětví Společenství byly v průměru o 10 % - 15 % vyšší než prodejní ceny ve Společenství. Vývozní činnost výrobního odvětví Společenství tedy nemohla přispět k újmě.
(240)
V této souvislosti přišla VI a jeden vývozce s tvrzením, že výrobní odvětví Společenství ve svých odpovědích v dotazníku uvádělo tvrdou konkurenci v důsledku indických konkurentů na trzích třetích zemí, což znamenalo pro výrobní odvětví Společenství nižší ceny a ztrátu podílu na trhu ve třetích zemích, což na první pohled odporuje výše uvedeným zjištěním. Na základě tohoto hodnocení předloženého výrobním odvětvím Společenství tedy na trhu Společenství údajně neexistuje žádná újma, ani žádná příčinná souvislost s indickými dovozy.
(241)
V tomto ohledu je nutno poznamenat, že při celosvětovém růstu trhu takovýchto výrobků neexistuje žádný rozpor mezi jakýmkoli poklesem vývozních cen a ztrátou podílu výrobního odvětví Společenství na trhu ve třetích zemích a tím, že objem takových vývozů ve skutečnosti stoupl a že jejich ceny byly vyšší než ceny výrobního odvětví Společenství u prodejů ve Společenství. Ačkoli tedy vývozní výkonnost výrobního odvětví Společenství mohla být bez konkurence nízkých subvencovaných cen indických vývozů na trzích třetích zemí lepší, neexistuje žádný náznak, že by výrobní odvětví Společenství kvůli své vývozní výkonnosti nepodléhalo poškozující cenové konkurenci na trhu Společenství způsobené zejména dovozem levných nízkými subvencovaných výrobků z Indie. Tento argument by tedy měl být zamítnut.
4. Konkurenceschopnost výrobního odvětví Společenství
(242)
Výrobní odvětví Společenství je v případě daného výrobku důležitým konkurentem, jak již bylo prokázáno jeho podílem na trhu, a neustále investuje, aby jeho výroba i nadále odpovídala nejmodernějším standardům. Pokles produktivity na pracovníka v přepočtu na kg a po roce 2001 lze výlučně připisovat skutečnosti, že se nový výrobní závod jednoho výrobce ve Společenství nacházel ve fázi zahájení výroby. Je tedy pouze dočasné povahy. V důsledku toho nebyl zjištěn žádný důkaz, že nedostatek konkurenceschopnosti mohl narušit příčinnou souvislost mezi dovozy z Indie a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Společenství.
5. Vlastní spotřeba
(243)
Jak je uvedeno v bodu odůvodnění (226), předpokládá se, že vlastní spotřeba k újmě nepřispěla. Naopak, bez závislého trhu mohla být újma výrobního odvětví Společenství ještě horší.
G. PRAVDĚPODOBNOST PŘETRVÁNÍ NEBO OBNOVENÍ ÚJMY
(244)
V souladu s čl. 18 odst. 2 základního nařízení bylo zkoumáno, subvence a újma zřejmě přetrvají nebo se obnoví, pokud platná opatření pozbudou platnosti.
(245)
Jak je uvedeno v bodech odůvodnění (161) až (243) výše, bylo zjištěno, že během období přezkumného šetření a navzdory platným opatřením výrobní odvětví Společenství i nadále vykazovalo újmu způsobenou subvencovaným dovozem dotyčného výrobku. Míra odstranění újmy zjištěná během stávajícího šetření se pohybovala mezi 17,3 % a 48,1 % a je vyšší, než míra zjištěná při původním šetření (mezi 12,6 % a 28,9 %) navzdory tomu, že v tomto přezkumu byla přiměřená zisková marže pro výrobní odvětví Společenství snížena o jednu třetinu ve srovnání s původním šetřením (viz bod odůvodnění (260) níže). V rámci šetření se též zjistilo, že navzdory domácímu prodeji a vývozu do jiných zemí existuje v Indii u šetřených výrobků dosud značná rezervní kapacita, obzvláště u vývozců, kteří podléhají ve Společenství relativně vysokým celním sazbám. Bylo tedy možno udělat logický závěr, že pokud opatření pozbude platnosti, subvencované nízké ceny dovozů z Indie dále porostou a následkem toho újma pravděpodobně v budoucnu přetrvá.
(246)
Protože v důsledku dovozu subvencovaných výrobků a navzdory existenci opatření je výrobnímu odvětví Společenství nadále působena podstatná újma, nebylo nutné pravděpodobnost obnovení újmy dále analyzovat.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
I. Úvod
(247)
Bylo zkoumáno, zda existují závažné důvody, které by vedly k závěru, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Společenství pokračovat v uplatňování opatření. Za tímto účelem a podle čl. 31 odst. 1 základního nařízení byl zvážen pravděpodobný dopad opatření u všech stran dotčených tímto šetřením. Za účelem vyhodnocení, zda je v zájmu Společenství, aby opatření pokračovala, byly uživatelům a dovozcům daného výrobku a rovněž dodavatelům surovin používaným ve výrobě obdobného výrobku zaslány dotazníky.
II. Zájem výrobního odvětví Společenství
(248)
Jak bylo ukázáno výše, výrobní odvětví Společenství vyrábějící obdobný výrobek neustále zvyšuje výrobu. Toto umožnil stálý vzrůst investic vynaložených výrobním odvětvím Společenství z důvodu udržení si konkurenceschopnosti, protože patří u šetřeného výrobku mezi hlavní konkurenty. Je třeba si uvědomit, že v období přezkumného šetření výrobní odvětví Společenství rozšiřovalo svá výrobní zařízení, založilo v rámci Společenství jeden nový závod a připravovalo plány pro založení dalšího nového zařízení ve Společenství. Tento proces neustálých investic vynaložených výrobním odvětvím Společenství je mařen obzvláště neuspokojivým vývojem jeho ziskovosti zapříčiněným neustálým cenovým tlakem vyvíjeným indickými dovozy dotyčného výrobku na trh Společenství.
Předpokládá se, že bez zavedených opatření k nápravě účinků dovozu subvencovaných výrobků bude výrobní odvětví Společenství i nadále čelit cenovému podbízení, a tedy stlačení cen s jeho negativním dopadem na ziskovost, návratnost investic a pohyb peněžních prostředků. Nakonec by to dokonce mohlo ohrozit životaschopnost výrobního odvětví Společenství. Dospělo se tedy k závěru, že ukončení opatření nebude v zájmu výrobního odvětví Společenství.
III. Zájmy dovozců/obchodníků
(249)
Dotazníky byly zaslány všem známým dovozcům/obchodníkům dotyčného výrobku, avšak odpověděl pouze jeden z devatenácti. Nicméně spolupracující dovozce nekomentoval pravděpodobný dopad přetrvání opatření na jeho podnik. Na základě obdržených informací se zdá, že dovozci/obchodníci ve Společenství nakupují šetřený výrobek z různých zdrojů. Protože neexistují žádné podstatné rozdíly v kvalitě mezi výrobkem dovezeným z Indie a výrobkem získaným z jakýchkoli jiných zdrojů, předpokládá se, že dovozci/obchodníci ve Společenství by, pokud mají opatření pokračovat, neměli problémy získat výrobek z různých jiných zdrojů. Spolupracující dovozce se navíc aktivně podílí na obchodování mnoha různých dalších výrobků a není tedy na dotyčném výrobku životně závislý. Ačkoli jeho prodeje dotyčného výrobku během zvažovaného období silně vzrostly (sedmkrát v objemu), představují tyto prodeje pouze malou část jeho celkového obratu (asi 1,4 % v období přezkumného šetření). Tento dovozce rovněž nenaznačil, že přetrvání opatření bude mít dopad na zaměstnanost, neboť dovozní činnost není náročná na pracovní sílu.
(250)
Ačkoli dovozci/obchodníci nejsou pravděpodobně nakloněni opatřením, lze na základě dostupných informací učinit závěr, že takový možný zájem ve prospěch ukončení opatření nepřevyšuje skutečný zájem výrobního odvětví Společenství, aby se pokračovalo v narovnání nekalých a poškozujících indických obchodních praktik, jak bylo shrnuto v bodu odůvodnění (248).
IV. Zájem dodavatelů
(251)
K vyhodnocení pravděpodobného dopadu, který by mohlo způsobit pokračování vyrovnávacích opatření na dodavatele výrobního odvětví Společenství, byly dotazníky zaslány všem takovým známým dodavatelům. Bylo zasláno celkem šest dotazníků a vrátily se dva. Tito dodavatelé, kteří dodávají výrobnímu odvětví Společenství zejména glukózu a dextrózu, jsou pro pokračování opatření. Přestože výrobní odvětví Společenství nepatří mezi nejdůležitější zákazníky těchto dodavatelů, přesto tento obchod přispívá k zaměstnanosti a ziskovosti dodavatelů. Pokud by výrobní odvětví Společenství výrobu obdobného výrobku omezilo nebo dokonce zastavilo, byly by takovéto výhodné obchodní vztahy ohroženy.
(252)
Z těchto důvodů a bez jakýchkoli informací v opačném smyslu se došlo k závěru, že pokračování opatření by bylo v souladu se zájmy dodavatelů.
V. Zájem uživatelů
(253)
Dotazníky byly zaslány také pěti známým uživatelům dotyčného výrobku ve Společenství, tj. farmaceutickým společnostem. Komise požadovala kromě jiných informací jejich komentář k tomu, zda pokračování platných opatření bude v zájmu Společenství a jak je tato opatření budou dále ovlivňovat. Žádné odpovědi na dotazník se nevrátily a žádný komentář tedy není znám. Pokud zvážíme, že uživatelé mohli získat šetřený výrobek nikoli pouze z Indie, ale rovněž z dalších zdrojů a při nedostatku dalších informací týkajících se ekonomického dopadu opatření na podniky uživatelů (např. zaměstnanost, ziskovost, investiční politika), nebylo možné zjistit žádné zájmy uživatelů rovnocenné důležitosti.
(254)
Ačkoli - navzdory svému mlčení - by uživatelé nemuseli být opatřením nakloněni, na základě informací získaných od spolupracujících účastníků řízení neexistuje opodstatněný zájem uživatele na ukončení opatření, který by převážil skutečný zájem výrobního odvětví Společenství pokračovat v narovnání nekalých poškozujících indických obchodních praktik, jak bylo shrnuto v bodu odůvodnění (248).
(255)
Jeden vývozce tvrdil, že nebyly náležitě vzaty v úvahu zájmy spotřebitelů ve Společenství, a tedy analýza zájmů Společenství nebude plně v souladu s článkem 31 základního nařízení. Objevila se tvrzení, že zájmy spotřebitelů by mohly být negativně ovlivněny, pokud by výrobci přípravků postoupili dál jakékoli údajné cenové zvýšení z důvodu zvýšených nákladů při výrobě konečných dávkovacích forem.
(256)
V reakci na toto tvrzení je třeba připomenout, že žádná organizace spotřebitelů v průběhu šetření nevznesla své připomínky. Kromě toho spotřebitelé ve Společenství jsou obecně zdravotně pojištěni. Není k dispozici žádný důkaz, zda by poplatky zdravotního pojištění mohly být výrazně negativně ovlivněny údajným zvýšením nákladů určitých antibiotických přípravků. Není také jasné, do jaké míry jsou výrobci určitých antibiotických přípravků, tj. uživatelé, v pozici, ve které by mohli postoupit dále zvýšení nákladů. Za takových okolností není možné zjistit žádný odmítavý postoj spotřebitelů ve Společenství rovnocenné důležitosti.
VI. Závěr
(257)
Po prošetření různých zapojených zájmů se předpokládá, že z celkového spektra zájmů Společenství žádný zájem nepřevažuje zájem výrobního odvětví Společenství týkající se udržení opatření v platnosti. Očekává se, že účinek pokračování opatřeních poskytne výrobnímu odvětví Společenství příležitost k vylepšení jeho ziskovosti na přiměřenou úroveň a k udržení investičního programu v rámci Společenství s pozitivními účinky na zaměstnanost a konkurenční trh. Na druhou stranu na základě dostupných informací nebyly zjištěny žádné protichůdné zájmy jiných dotčených subjektů Společenství (tj. dovozců/obchodníků, dodavatelů, uživatelů a spotřebitelů) rovnocenné důležitosti.
I. VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(258)
Vzhledem k závěrům stanoveným ohledně pokračujícího subvencování, újmy a zájmu Společenství, se považuje za vhodné vyrovnávací opatření týkající se dovozu dotyčného výrobku z Indie zachovat. Pro účely určení úrovně těchto opatření byly vzaty v úvahu subvenční sazby zjištěné v období přezkumného šetření a výše cla nutného k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
I. Míra odstranění újmy
(259)
Nutné zvýšení ceny za účelem odstranění újmy bylo určeno pro každou společnost zvlášť porovnáním vážené průměrné dovozní ceny dotyčného výrobku s nepoškozující cenou obdobného výrobku prodávaného výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství. Cenový rozdíl byl vyjádřen jako procento z dovozní hodnoty CIF.
(260)
Nepoškozující cena byla získána tak, že byly použity vážené průměrné výrobní náklady výrobního odvětví Společenství společně se ziskovou marží ve výši 10 %. Tato zisková marže, která je o třetinu nižší než marže uplatněná v původním šetření (viz bod odůvodnění (205) výše) odráží dosažitelnou ziskovou marži u podobných skupin výrobků výrobního odvětví Společenství nepodléhajících nekalé konkurenci. Vzhledem ke zvýšené konkurenci bylo tato marže považována za přijatelné a přiměřené minimum místo ziskové marže ve výši 15 % stanovené v původním šetření. Tento zisk by umožnil výrobnímu odvětví Společenství dále investovat do vývoje a výzkumu, aby zůstalo konkurenceschopné.
II. Forma a úroveň opatření
(261)
Při absenci zvláštních okolností bylo považováno za vhodné uložení standardního typu cla, tj. podle hodnoty.
(262)
S ohledem na úroveň cla v případě čtyř ze spolupracujících vývozců byla sazba subvence vyšší než míra odstranění újmy. V souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení bylo proto menší clo odrážející míru odstranění újmy považováno za postačující k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství, pokud jde o dovoz od těchto čtyř vývozců. Sazby cla vztahující se na dovoz od těchto vývozců by se měly pohybovat mezi 17,3 % a 30,3 %. Co se týče dalších tří vývozců, byly míry odstranění újmy vyšší než zjištěné sazby subvencí, takže opatření týkající se těchto společností by se měla zakládat na sazbách subvencí. Celní sazby vztahující se na dovoz od těchto vývozců by se měly pohybovat mezi 25,3 % a 32 %. Vezmeme-li v úvahu, že úroveň spolupráce indických vývozců byla vysoká (přes 80 %), měla by úroveň cla pro všechny ostatní společnosti být nastavena na úroveň s nejvyšší individuální celní sazbou, tj. 32 %.
(263)
Individuální vyrovnávací celní sazby uvedené v tomto nařízení odrážejí situaci zjištěnou během přezkumu ve vztahu ke spolupracujícím vývozcům. Vztahují se proto výhradně na dovoz dotyčného výrobku vyráběného těmito společnostmi. Dovoz dotyčného výrobku vyráběného kteroukoli jinou společností, která nebyla konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů, které jsou s uvedenými společnostmi ve spojení, nemůže těžit z těchto sazeb a bude podléhat celním sazbám vztahujícím se na „všechny ostatní společnosti“.
(264)
Jakákoli žádost o uplatnění těchto individuálních vyrovnávacích celních sazeb (např. po změně názvu subjektu anebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měla být bezodkladně adresována Evropské komisi, generálnímu ředitelství pro obchod, ředitelství (10) se všemi příslušnými informacemi obzvláště o jakékoli změně činnosti společnosti spojené s výrobou, domácím a vývozním prodejem např. v souvislosti se změnou názvu nebo se změnou výrobních či prodejních subjektů. V případě potřeby a po konzultaci s poradním výborem bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno aktualizací seznamu společností těžících z individuálních celních sazeb,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo z dovozu trihydrátu amoxicilinu, trihydrátu ampicilinu a cefalexinu, které nejsou v odměřených dávkách nebo upravené ve formě nebo v balení pro drobný prodej, kódů KN ex 2941 10 10 (kód TARIC 2941101010), ex 2941 10 20 (kód TARIC 2941102010) a ex 2941 90 00 (kód TARIC 2941900030), pocházejících z Indie.
2. Sazby cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro dovoz výrobků vyrobených v Indii níže uvedenými společnostmi tyto:
-
17,3 % pro KDL Biotech Ltd., Mumbai (doplňkový kód TARIC: A580),
-
28,1 % pro Nectar Lifesciences Ltd., Chandigarh (doplňkový kód TARIC: A581),
-
25,3 % pro Nestor Pharmaceuticals Ltd., New Delhi (doplňkový kód TARIC: A582),
-
30,3 % pro Ranbaxy Laboratories Ltd., New Delhi (doplňkový kód TARIC: 8221),
-
28,1 % pro Torrent Gujarat Biotech Ltd., Ahmedabad (doplňkový kód TARIC: A583),
-
28,1 % pro Surya Pharmaceuticals Ltd., Chandigarh (doplňkový kód TARIC: A584),
-
32 % pro všechny ostatní společnosti (doplňkový kód TARIC: 8900).
3. Není-li uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 10. května 2005.