*****
KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 15. juli 1987
om den nye afgraensning af egnsudviklingsomraaderne i Danmark fra den 1. januar 1987
(Kun den danske udgave er autentisk)
(87/573/EOEF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,
efter i overensstemmelse med artikel 93 at have givet de beroerte parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger, og
ud fra foelgende betragtninger:
I
1. I lov om egnsudvikling af 13. marts 1985 (1) foretages der en sondring mellem to kategorier af stoetteberettigede omraader: prioriterede stoetteomraader, hvor stoetten kan andrage op til 35 % brutto (25 % nettosubventionsaekvivalent (nsae), og normale stoetteomraader, hvor maksimumsgraensen for stoetteintensiteten er paa 25 % brutto (16,9 % nsae).
De paagaeldende omraader blev godkendt ved Kommissionens beslutning 82/691/EOEF (2) for en periode paa fem aar.
2. Ved skrivelse af 9. oktober 1986 meddelte den danske regering Kommissionen den nye afgraensning af egnsudviklingsomraaderne for femaarsperioden fra den 1. januar 1987 og fremefter. Den danske regering har i sin klassificering af omraaderne i den ene eller den anden kategori fulgt Egnsudviklingsraadets rangordning af samtlige danske omraader. Egnsudviklingsraadets rangordning er som i 1981 baseret paa en opdeling af Danmark i kommunegrupper ifoelge loven om egns- og landsplanlaegning. Disse grupper, der er nummereret fra 1 til 59, omfatter hver fra 1 til 16 kommuner, og befolkningen varierer mellem 11 665 og 350 789 indbyggere. For hver af dem er der beregnet et konstrueret indeks bestaaende af fem indikatorer: andelen af den samlede befolkning paa mellem 20 og 66 aar pr. 1. januar 1985, den gennemsnitlige beskaeftigelse i 1980, 1982 og 1984 sammenlignet med antallet af forsikrede, den gennemsnitlige skattepligtige indkomst pr. skattepligtig person i 1983, og beskaeftigelsen i offentlige og private serviceerhverv samt i fremstillingserhverv (eksklusive bygge- og anlaegsvirksomhed, raastofudvinding og el-, gas-, varme- og vandforsyning) i november 1983. Inden sammenlaegningen blev de fem indikatorer korrigeret for standardafvigelser, og beskaeftigelse og indkomst blev tillagt dobbelt vaegt. Der blev endvidere beregnet alternative indekser ved en sammenlaegning af de fem indikatorer uden dobbelt vaegt og med dobbelt vaegt til beskaeftigelse alene for at sammenligne eventuelle aendringer i rangordningen.
Rangordningen viste, at der siden 1982 er sket en positiv udvikling i de fleste stoetteomraader.
Den danske regering har derfor foreslaaet at reducere den andel af befolkningen, der lever i stoetteberettigede omraader, fra 24,1 % til 20,7 %. Den del af befolknin
gen, der lever i prioriterede og normale stoetteomraader, udgoer herefter henholdsvis 11,1 % og 9,6 % af den danske befolkning sammenholdt med den nuvaerende fordeling paa 15,5 % og 8,5 %.
3. Kommissionen har undersoegt baade de bestaaende og de foreslaaede omraader i national sammenhaeng og i faellesskabssammenhaeng paa grundlag af EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3.
Undersoegelsen viste, at ingen af de danske regioner kan siges at lide under en usaedvanlig lav levestandard eller en alvor underbeskaeftigelse, og der kunne derfor paa grundlag af EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), ikke godkendes nogen stoette i nogen af de foreslaaede omraader.
Desuden har der ikke kunnet findes nogen begrundelse paa grundlag af EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), for fortsat ydelse af egnsudviklingsstoette i foelgende kommuner: Spoettrup i Viborg Amtskommune, Egvad, Holmsland, Ringkoebing og Skjern i Ringkoebing Amtskommune.
Kommissionen rejste ogsaa indvendinger over for klassificeringen af foelgende kommunegrupper som prioriterede stoetteomraader i stedet for normale stoetteomraader med det deraf foelgende hoejere stoetteloft: nr. 52, 53, 57, 47, 46, 45, 34 og Hoejer og Toender kommune i Soenderjyllands Amtskommune, samt over for opklassificeringen af det tidligere normale stoetteomraade i kommunegruppe nr. 21 i Soenderjyllands Amtskommune.
Paa sit moede den 3. december 1986 besluttede Kommissionen derfor at indlede proceduren i EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til disse foranstaltninger i forslagene.
Den underrettede den danske regering herom ved skrivelse af 10. december 1986 og de oevrige medlemsstaters regeringer ved skrivelse af 12. marts 1987 og opfordrede dem samtidig til at fremsaette deres bemaerkninger.
I overensstemmelse med EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, blev der endvidere den 27. marts 1987 offentliggjort en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende til andre interesserede parter.
II
Den danske regering fremsatte sine bemaerkninger ved skrivelse af 23. februar 1987 og paa moeder mellem de danske myndigheder og Kommissionen den 19. maj og den 1. juni 1987.
Den danske regerings argumenter kan opdeles i to kategorier: generelle argumenter og argumenter vedroerende de omraader, med hensyn til hvilke Kommissionen havde forbehold.
Det foerste generelle argument var, at Danmark er den af Faellesskabets medlemsstater, der stoetter den mindste procentdel af befolkningen, har det mindste bistandsbudget pr. indbygger og ogsaa stoetter langt den laveste procentdel af samtlige investeringer, hvoraf desuden stoerstedelen gaar til smaa og mellemstore virksomheder.
Den danske regering paapegede endvidere, at en yderligere nedskaering af stoetten i Danmark ville kunne virke fordrejende paa konkurrencen, saalaenge de skandinaviske nabolande og Tyskland ydede stoerre stoette.
Den kritiserede tillige en raekke punkter i den metode, Kommissionen havde anvendt i sin undersoegelse.
Den danske regering oenskede endvidere at faa oplyst, hvorfor Kommissionen havde forkastet tre af de af Egnsudviklingsraadet benyttede indikatorer.
Hvad angaar de kommuner, hvis klassificering som prioriterede eller normale stoetteomraader Kommissionen havde paatalt, blev der fremsat foelgende kritik. Selv om den danske regering havde foreslaaet at nedklassificere fire kommuner i Nordjyllands Amtskommune for at tage hensyn til de forbedrede forhold, havde Kommissionen anmodet om en nedklassificering af endnu 11 kommuner og ikke taget behoerigt hensyn til deres relative stilling sammenlignet med resten af landet og til deres perifere beliggenhed. Den danske regering foreslaar desuden kun at yde stoette paa 25 % nsae til smaa og mellemstore virksomheder i disse 11 kommuner.
Kommissionen havde, hvad angaar Viborg Amtskommune, med sit krav om udelukkelse af Spoettrup kommune ikke taget kommunens geografiske og strukturelle forbindelser med den godkendte tilstoedende kommunegruppe i betragtning. Samme kritik blev fremfoert med hensyn til den kraevede nedklassificering af kommunegruppe nr. 47, som stoeder op til en som stoetteomraade godkendt kommunegruppe i Nordjyllands Amtskommune med lignende kendetegn.
Kommissionen havde med sin indvending mod opretholdelsen af otte kommuner i Ringkoebing Amtskommune som stoetteomraade ikke taget hensyn til, at de indgaar i det omraade, som beroeres af Raadets forordning (EOEF) nr. 3638/85 af 17. december 1985 om ivaerksaettelse af en saerlig faellesskabsaktion med henblik paa regionaludvikling, der skal bidrage til at udvikle nye oekonomiske aktiviteter i disse omraader, der er beroert af ivaerksaettelsen af den faelles fiskeripolitik (1), samt til de vanskeligheder, som den danske regering bliver udsat for med hensyn til gennemfoerelsen af sin del af dette program, hvis den forhindres i at yde stoette.
Hvad angaar Soenderjylland, har Kommissionen ikke taget hensyn til det hoeje stoetteniveau i det tyske omraade Flensburg, naar den afviser at acceptere graenseomraaderne Hoejer og Toender som prioriterede omraader, eller til forvaerringen af den socio-oekonomiske situation i Gram- omraadet, som Kommissionen afviser at opklassificere som prioriteret omraade.
III
Ingen af de oevrige medlemsstater svarede paa Kommissionens opfordring til at fremsaette bemaerkninger. Blandt andre interesserede parter end medlemsstaterne fremsatte Storstroems Amtskommune sine bemaerkninger ved skrivelse af 22. april 1987 efter opfordring i den meddelelse, der blev offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende den 27. marts 1987. Den gav udtryk for, at hele Lolland samt Falster og Moen burde have status som prioriterede omraader.
IV
1. Stoetten til fremme af industriel og anden erhvervsmaessig udvikling i henhold til lov om egnsudvikling af 13. marts 1985 er omfattet af EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1.
Stoetten ydes til virksomheder, der foretager stoetteberettigede investeringer i stoetteomraader. Stoetten begunstiger disse virksomheder i det omfang, der ikke ydes samme stoette til lignende investeringer uden for disse omraader.
Stoetten i henhold til loven om egnsudvikling fordrejer konkurrencen, fordi den maa forventes at forbedre stoettemodtagerens afkast paa hans investeringer sammenlignet med konkurrenter, som ikke modtager saadan bistand. Konkurrencefordrejningerne er af antageligt omfang. Stoetten kan udgoere op til 16,9 %, 20 % eller 25 % nsae. En nedsaettelse af investeringsomkostningerne i et saadant omfang betyder, at de stoettede virksomheder kunstigt faar stoerre udbytte af deres investeringer end konkurrenter, der ikke modtager stoette.
I det omfang stoetten foranlediger virksomheder til at vaelge en anden placering, er der ogsaa tale om en fordrejning af konkurrencen, som falder ind under EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1, idet gennemfoerelsen af en ordning, der sikrer, at konkurrencen inden for Faellesmarkedet ikke fordrejes (EOEF-Traktatens artikel 3, litra f)) indebaerer, at det skal overlades til virksomhederne selv at afgoere, hvor de oensker at etablere sig, og at finansielle incitamenter derfor ikke maa paavirke eller lede dem i dette valg.
Stoetten i det foreliggende tilfaelde paavirker ogsaa samhandelen mellem medlemsstaterne. Skoent det ved vurderingen af anvendelsen af en generel stoetteordning, saa som loven om egnsudvikling, ikke er muligt noejagtigt at bestemme stoettemodtagernes markeder, eftersom de potentielle stoettemodtagere ikke kendes, viser tidligere erfaringer, at i det mindste visse af de stoettede virksomheder optraeder aktivt i samhandelen inden for Faellesskabet. Desuden paavirkes samhandelen inden for Faellesskabet, naar stoette fremmer national produktion paa bekostning af import fra de oevrige medlemsstater.
Som det fremgaar af det ovenfor anfoerte bidrager stoetten til at forbedre stoettemodtagernes rentabilitet i forhold til deres konkurrenter. Hvis stoettemodtagerne optraeder i samhandelen mellem medlemsstaterne, maa denne anses for at blive paavirket af stoetten.
Samhandelen paavirkes ogsaa i det omfang, stoetten har indflydelse paa stoettemodtagernes beslutninger om placeringen af deres virksomhed. Naar en virksomhed f.eks. flytter fra én medlemsstat til en anden medfoerer saavel selve flytningen og produktionen og afsaetningen af varer paa det nye produktionssted en aendring af samhandelsmoenstret mellem medlemsstaterne.
Stoetten i henhold til loven om egnsudvikling er derfor omfattet af EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1.
2. Da den nye afgraensning af stoetteomraaderne i Danmark vedroerer regionalstoette, kan Kommissionen kun godkende saadanne omraader, som kan henfoeres under undtagelserne fra forbuddet mod statsstoette i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c). Dette indebaerer, at stoetten skal tjene til at opfylde specifikke faellesskabsmaal snarere end blot medlemsstatens eller stoettemodtagerens interesser. Disse undtagelser skal fortolkes snaevert ved undersoegelsen af enhver stoetteordning eller konkrete tilfaelde af stoetteydelse.
De kan i saerdeleshed kun bringes i anvendelse, naar Kommissionen finder det godtgjort, at markedskraefterne alene ikke er tilstraekkelige til af faa stoettemodtagerne til at handle paa en maade, der kan bidrage til opnaaelsen af et af de maal, som undtagelserne tager sigte paa.
En anvendelse af undtagelsesbestemmelserne i tilfaelde, hvor der ikke foreligger en saadan aarsagsforbindelse, ville vaere ensbetydende med at tillade, at samhandelen mellem medlemsstaterne paavirkes, og konkurrencen fordrejes, uden at Faellesskabets interesse paa nogen maade berettiger dertil.
Naar Kommissionen med udgangspunkt i ovennaevnte principper gennemgaar stoetteordninger med regionalt sigte, skal den sikre sig, at de paagaeldende omraader har vanskeligheder, som i forhold til situationen i resten af Faellesskabet er tilstraekkelig alvorlige til at retfaerdiggoere ydelse af stoette med den foreslaaede intensitet. Undersoegelsen skal vise, at stoetten er noedvendig for at naa de i artikel 92, stk. 3, litra a) eller c), omhandlede maal. Naar dette ikke kan paavises, maa det antages, at stoetten ikke bidrager til gennemfoerelsen af de maal, som undtagelserne tager sigte paa, men blot tjener til at fremme stoettemodtagerens private interesser.
3. Undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra a), kan bringes i anvendelse paa stoette til fremme af den oekonomiske udvikling i omraader, hvor levestandarden er usaedvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskaeftigelse.
Da Kommissionen indledte proceduren i artikel 93, stk. 2, med hensyn til den nye afgraensning af de danske stoetteomraader i henhold til loven om egnsudvikling, skoennede den, at den oekonomiske og sociale situation i Kongeriget Danmark hverken paa landsplan eller lokalt berettiger til anvendelse af undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra a). Kommissionen gjorde dette synspunkt gaeldende i bilaget til sin skrivelse til den danske regering af 10. december 1986.
Den baserede sig i denne forbindelse paa bruttonationalprodukt (BNP)-tallene pr. indbygger for Danmark i 1981 til 1984, som udviste en hurtigere vaekst end i resten af Faellesskabet. Det laveste BNP pr. indbygger af samtlige niveau III-omraader i Danmark ligger saaledes i oejeblikket mere end 2 % over gennemsnittet i Faellesskabet. Dette resultat er stadig gyldigt, selv om der tages hensyn til forskelle i koebekraft. Paa den anden side laa det hoejeste arbejdsloeshedsindeks for samtlige niveau III-omraader i Danmark kun 15 % over faellesskabsgennemsnittet, og arbejdsloesheden er i oejeblikket aftagende i Danmark.
Dette bekraefter, at der hverken i Danmark som helhed eller i noget bestemt omraade, der er omfattet af denne beslutning, er tale om en usaedvanlig lav levestandard eller en alvorlig underbeskaeftigelse.
4. Undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra c), kan bringes i anvendelse paa stoette til fremme af udviklingen af visse oekonomiske regioner, naar den ikke aendrer samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse.
De eneste omstaendigheder, under hvilke en paavirkning af samhandelsvilkaarene som foelge af regionalstoette kan betragtes som ikke-stridende mod den faelles interesse, er saadanne, hvor det kan paavises, at det stoettede omraade er udsat for vanskeligheder, der er relativt alvorlige maalt efter faellesskabsnormer, hvor markedskraefterne i sig selv ikke uden stoetteforanstaltninger vil kunne overvinde disse vanskeligheder, og hvor stoetteydelsen ikke i urimelig grad fordrejer konkurrencen inden for bestemte sektorer.
Kommissionen maa derfor i sin vurdering af regionalstoettes forenelighed med artikel 92, stk. 3, litra c), tage hensyn til alle alvorlige skaevheder mellem omraader i samme land og den sociale og oekonomiske situation i de paagaeldende omraader sammenlignet med resten af Faellesskabet.
Domstolen har udtalt, at Kommissionen har faaet tillagt et skoen, hvis udoevelse indebaerer oekonomiske og sociale vurderinger, som maa foretages i faellesskabssammenhaeng (1).
For at sikre at denne faellesskabsrelaterede vurdering sker paa et systematisk og objektivt grundlag, har Kommissionen udviklet en metode for fastsaettelse for alle medlemsstater af generelle taerskelniveauer for strukturel arbejdsloeshed og bruttonationalproduktet pr. indbygger, over hvilke regionalstoette kan godkendes. I denne metode tilpasses taerskelvaerdierne for en given medlemsstat efter dens relative stilling i forhold til faellesskabsgennemsnittet. Taersklerne er derfor mere restriktive for de mere udviklede medlemsstater. Metoden begraenser i oevrigt ikke i naevnevaerdigt omfang medlemmernes handlefrihed med hensyn til at forfoelge deres egne regionalpolitiske maal.
De gaeldende taerksler, over hvilke omraaderne i Danmark (nomenklatur for de statistiske territoriale enheder (NUTS-niveau III) i princippet betragtes som vaerende stoetteberettigede, har paa grundlag af denne metode et BNP pr. indbygger paa under 73 % af landsgennemsnittet. De danske myndigheder blev underrettet om denne metode ved et notat af 8. juli 1986.
Resultatet af anvendelsen af disse taerskelvaerdier blev, at ingen af amtskommunerne har et BNP-indeks pr. indbygger paa under 73 % af landsgennemsnittet, og at Storstroems Amtskommune (indeks 113), Fyns Amtskommune (indeks 115) og Nordjyllands Amtskommune (indeks 128) har en arbejdsloeshed paa over graensen paa 110.
I en foelgende fase undersoegte Kommissionen paa grundlag af de af den danske regering anvendte indikatorer for kommunegrupperne, om der inden for en amtskommune (NUTS-niveau III) var maerkbare skaevheder, som kunne berettige til en separat vurdering af dele af disse omraader.
Med henblik herpaa blev de i det danske forslag benyttede kommunegrupper undersoegt paa grundlag af arbejdsloeshedstallet i perioden 1981 til 1985, den samlede befolkning, den skattepligtige indkomst pr. indbygger i 1983, befolkningstaetheden samme aar, nettovandringen, beskaeftigelsen i den primaere sektor og visse geografiske kendetegn, saa som oebeliggenhed eller graenseomraader.
I Nordjyllands Amtskommune skelnede Kommissionen mellem den nordoestlige del, der omfatter kommunegruppe nr. 52, 53 og 57, og den sydvestlige del, der omfatter kommunegruppe nr. 55, 56, 58 og 59, og Laesoe (nr. 54). I Viborg Amtskommune vurderede Kommissionen de tre nordlige kommunegrupper (nr. 45, 46 og 47) under ét. I Ringkoebing Amtskommune blev kommunegruppe nr. 34 vurderet saerskilt. Det samme gjaldt Samsoe i AArhus Amtskommune. De to nordlige kommunegrupper i samme amtskommune (nr. 40 og 41) blev vurderet under ét. I den vestlige del af Soenderjyllands Amtskommune vurderede Kommissionen kommunegruppe nr. 21, 23, 24 og 28 under ét. I Fyns Amtskommune vurderede Kommissionen de tre foreslaaede kommunegrupper saerskilt, eftersom de ikke udgjorde nogen geografisk enhed. I Storstroems Amtskommune blev OEst- og Vestlolland ogsaa vurderet saerskilt, saaledes at der kunne tages fuldt hensyn til de socio-oekonomiske foelger for Vestlolland af lukningen af Nakskovs skibsvaerft.
Hvad angaar det foreslaaede stoetteniveau, skoennede Kommissionen, at stoette svarende til maksimumsgraensen var forenelig med Faellesmarkedet, naar arbejdsloesheden var hoejest. Dette har betydet, at Kommissionen ikke har rejst indvendinger over for det foreslaaede stoetteniveau i kommunegruppe nr. 54, 34, 20, 17, 16 og 12, omraadet bestaaende af kommunegruppe nr. 55, 56, 57 og 59 og omraadet omfattende kommunegruppe nr. 40 og 41. Verstlolland, kommunegruppe nr. 11, blev i betragtning af det stigende arbejdsloeshedsindeks godkendt som prioriteret stoetteomraade.
Bornholm og Samsoe blev godkendt paa grundlag af deres specifikke problemer som oesamfund, og Samsoe endvidere i betragtning af nettoafvandringstallet.
Kommissionen rejste heller ikke indvendinger over for stoetten i den vestlige del af Soenderjyllands Amtskommune, nemlig kommunegruppe nr. 21, 23, 24 og 28, selv om arbejdsloeshedsindekset laa under ovennaevnte graense. Kommissionen godkendte omraadet paa grund af den tiltraekning, som stoetteomraaderne i Tyskland (hovedsagelig Flensburg-omraadet) kan udoeve paa investorerne, hvor der tilbydes en relativ hoej stoette paa grundlag af programmet for det oestlige graenseomraade.
5. Kommissionen kunne imidlertid ikke finde nogen begrundelse for at bibeholde kommunegruppe nr. 52, 53 og 57 i Nordjyllands Amtskommune, nr. 45, 46 og 47 i Viborg Amtskommune, nr. 34 i Ringkoebing Amtskommune, en kommune i kommunegruppe nr. 48 og kommunegruppe nr. 37 som prioriteret stoetteomraade, hovedsagelig fordi arbejdsloesheden dér er relativ lav. En opklassificering af kommunegruppe nr. 21 i Soenderjyllands Amtskommune kunne heller ikke godtages.
Den danske regering har anfoert, at Kommissionen ikke har taget hensyn til Nordjyllands Amtskommunes relative stilling sammenlignet med resten af landet i sin afvisning af at give nogle af kommunerne heri status som prioriteret omraade. Kommissionens afvisning er imidlertid baseret paa en forskel i den relative stilling, som henholdsvis den nordoestlige del og den sydvestlige del af amtskommunen indtager i forhold til landsgennemsnittet. Desuden indebaerer bestemmelsen om, at der kun ydes stoette med den hoejeste stoetteintensitet (25 % nsae) til smaa og mellemstore virksomheder, ikke nogen garanti for, at samhandelsvilkaarene ikke paavirkes. Regionalstoette til saadanne virksomheder skal ogsaa vaere retfaerdiggjort i regionale hensyn.
I Viborg Amtskommune godkendte Kommissionen, at Spoettrup kommune (kommunegruppe nr. 48) medtages i den tilgraensende kommunegruppe nr. 46 paa grund af ligheder i de oekonomiske forhold. Dette betyder, at der kan ydes egnsudviklingsstoette i denne kommune. Paa den anden side kunne en bibeholdelse af kommunegruppe nr. 45, 46 og 47 som prioriteret omraade ikke godtages, fordi dette omraade ikke er blandt de omraader, der har den stoerste arbejdsloeshed i Danmark. Arbejdsloesheden har tillige vaeret faldende i de seneste aar. Paa grund af denne udvikling, og fordi alle de oevrige indikatorer er tilfredsstillende, kan den danske regerings argument vedroerende geografisk beliggenhed (perifer beliggenhed) ikke berettige til klassificering af ovennaevnte omraade som prioriteret omraade. Det samme gaelder for kommunegruppe nr. 34 i Ringkoebing Amtskommune.
Den danske regering har ligeledes paapeget, at Kommissionens holdning ville goere det vanskeligt at gennemfoere programmet vedroerende nye oekonomiske aktiviteter uden for fiskeriet i kommunegruppe nr. 37. Kommissionen har derfor godkendt stoetteydelse i dette omraade, indtil afslutningen af gennemfoerelsen af den paagaeldende raadsforordning.
Hvad angaar Hoejer og Toender kommune i Soenderjyllands Amtskommune har Kommissionen taget hensyn til, at disse kommuner graenser op til et tysk stoetteomraade, men selv under disse omstaendigheder er det ikke berettiget at give dem status som prioriterede omraader i betragtning af de relativ positive socio-oekonomiske indikatorer for de omraader, som disse kommuner tilhoerer. Kommissionen modsatte sig desuden den foreslaaede opklassificering af kommunegruppe nr. 21. Denne kommunegruppe, der har en befolkning paa kun 26 000 indbyggere, kunne ikke vurderes adskilt fra det tilgraensende vestlige Soenderjylland, som har den mindst ugunstige socio-oekonomiske situation af alle stoetteomraader. Af denne grund skoennede Kommissionen, at en opklassificering af den paagaeldende kommunegruppe ikke ville vaere forenelig med Faellesmarkedet.
6. Den omstaendighed, at Danmark stoetter den mindste procentdel af befolkningen, har det mindste bistandsbudget pr. indbygger inden for Faellesskabet og ogsaa stoetter langt den laveste procentdel af samtlige investeringer, er taget i betragtning, men den fritager ikke Kommissionen for at vurdere, om de foreslaaede omraader og stoetteniveauerne kan godkendes paa grundlag af artikel 92, stk. 3.
At der ydes stoette i EFTA-lande, hvorfra der importeres industrivarer til Faellesmarkedet uden told, kan heller ikke godtages som en retfaerdiggoerelse i medfoer af artikel 92 af egnsudviklingsstoette i Danmark. Kommissionen er desuden ikke i stand til at vurdere omfanget af den stoette, der ydes i de skandinaviske nabolande.
For saa vidt angaar de af de danske myndigheders benyttede indikatorer har Kommissionen ikke gjort brug af tre: fremstillingserhvervenes betydning, serviceerhvervenes betydning og befolkningens aldersfordeling (18 til 66 aar).
De to foerstnaevnte afspejles allerede i en af de af Kommissionen benyttede indikatorer (beskaeftigelse i den primaere sektor). Sidstnaevnte er ikke blevet benyttet, fordi den ikke er af nogen direkte relevans. 7. Kommissionen skoenner, at det er berettiget af fastsaette en overgangsperiode paa to aar for nedsaettelsen af stoetteloftet i ovennaevnte omraader i Nordjyllands og Soenderjyllands Amtskommune og en overgangsperiode paa tre aar, dvs. svarende til varigheden af programmet for oekonomiske aktiviteter uden for fiskerisektoren, for det omraade i Ringkoebing Amtskommune, hvor stoetten skal afskaffes. Der kan saaledes fortsat indgives ansoegning om investeringsstoette indtil den 31. december 1988 i foerstnaevnte omraader og indtil den 31. december 1989 i sidstnaevnte omraade, i det af Kommissionen tidligere godkendte omfang.
8. For at saette Kommissionen i stand til at kontrollere, at den stoette, der ydes i fremtiden i henhold til stoetteordningen, holdes inden for de godkendte graenser, boer Kommissionen modtage en aarlig beretning, bl.a. med oplysninger om de samlede udgifter til den ydede stoette, de stoettede investeringers stoerrelse og antallet af stoettetilfaelde -
VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Ydelsen af stoette i Egvad, Holmsland, Ringkoebing og Skjern kommune i Ringkoebing Amtskommune er uforenelig med EOEF-Traktatens artikel 92. Kongeriget Danmark ophoerer med at yde saadan stoette fra den 1. januar 1990. Stoetteansoegninger, der indgives indtil den 31. december 1989 kan behandles efter dette tidspunkt i overensstemmelse med bestemmelserne i lov om egnsudvikling af 13. marts 1985.
Artikel 2
Ydelsen af stoette til virksomheders investeringer i Hirtshals, Hjoerring, Loekken-Vraa, Sindal, Skagen, Dronninglund, Hals, Nibe, Sejlflod, Skoerping og AAbybro kommune i Nordjyllands Amtskommune, Hanstholm, Sydthy, Thisted, Morsoe, Sallingsund, Sundsoere, Moeldrup og AAlestrup kommune i Viborg Amtskommune, Lemvig, Thyboroen, Harbooere, Thyholm og Ulfborg-Vemb kommune i Ringkoebing Amtskommune, Hoejer og Toender kommune i Soenderjyllands Amtskommune kan betragtes som forenelig med Faellesmarkedet efter EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, forudsat at stoetteintensiteten ligger under 17 % nsae. Kongeriget Danmark ophoerer med at yde stoette med hoejere intensitet fra den 1. januar 1989. Stoetteansoegninger, der indgives indtil den 31. december 1988, kan behandles efter dette tidspunkt.
Artikel 3
Ydelse af stoette af en intensitet paa 17 % nsae eller derover i Gram, Noerre Ringstrup og Roedding kommune i Soenderjyllands Amtskommune er uforenelig med Faellesmarkedet, jf. EOEF-Traktatens artikel 92.
Artikel 4
Denne beslutning gennemfoeres under overholdelse af Faellesskabets regler og forskrifter vedroerende kumulation af stoette med forskellig sigte, vedroerende industrielt drevne landbrugsvirksomheder og visse sektorer inden for industri, landbrug og fiskeri.
Artikel 5
Kongeriget Danmark indgiver hvert aar inden udgangen af juni en beretning til Kommissionen med oplysning om de samlede udgifter til egnsudviklingsstoette, de stoettede investeringers stoerrelse og antallet af stoettetilfaelde. Oplysningerne skal opdeles paa regioner (niveau III i Eurostats nomenklatur for de statistiske territoriale enheder) og efter sektor (tocifrede sektorer i Eurostats systematiske fortegnelse over oekonomiske aktiviteter). Kommissionen vil tillige fra tid til anden undersoege en raekke konkrete stoettetilfaelde.
Artikel 6
Kongeriget Danmark giver inden to maaneder fra datoen for meddelelsen af denne beslutning Kommissionen underretning om de foranstaltninger, det har truffet for at efterkomme den.
Artikel 7
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Danmark.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 15. juli 1987.