RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2153/96 af 25. oktober 1996 om ændring af Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (1), særlig artikel 249,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
Det beløb for samlet kaution for varer under ekstern fællesskabsforsendelse, der i henhold til artikel 361 er fastsat til mindst 30 % af de importafgifter og andre afgifter, der forfalder til betaling, gør det ikke muligt altid at inddrive egne indtægter i tilfælde af svig; beløbet bør derfor generelt forhøjes til 100 % bortset fra nærmere bestemte tilfælde;
Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (2) bør derfor ændres -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Artikel 361 i forordning (EØF) nr. 2454/93 ændres således:
1) Stk. 1 erstattes af følgende:
»1. Den samlede kaution fastsættes efter reglerne i stk. 4 til 100 % af de importafgifter og andre afgifter, der er forfaldet til betaling, dog mindst 7 000 ECU, undtagen i de tilfælde, der er nævnt i stk. 2.
2. Toldmyndighederne kan efter reglerne i stk. 4 fastsætte den samlede kaution til mindst 30 % af de importafgifter og andre afgifter, der er forfaldet til betaling, dog mindst 7 000 ECU, forudsat:
- at den erhvervsdrivende i en toårsperiode regelmæssigt har foretaget fællesskabsforsendelser under ordningen med samlet kaution
- at den erhvervsdrivende ikke har tilsidesat sine forpligtelser i den nævnte periode
- at den nedsatte kaution mindst dækker toldskylden
- at varerne ikke er opført på listen i bilag 52 og ikke er udelukket fra den samlede kaution.
3. Undtagelsen efter stk. 2 finder ikke anvendelse, hvis de deri nævnte betingelser ikke længere er opfyldt.«
2) Stk. 2 og 3 bliver henholdsvis stk. 4 og 5.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 25. oktober 1996.
Nařízení Rady (ES) č. 2153/96
ze dne 25. října 1996,
kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex [1], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že úroveň souborné jistoty ve vnějším tranzitu Společenství, která je na základě článku 361 stanovena nejméně na 30 % cla a ostatních dávek, které mají být zaplaceny, nezajišťuje ve všech případech vybrání vlastních zdrojů v případě podvodu; že je proto žádoucí, aby byla tato úroveň zvýšena zpravidla na 100 %, s výjimkou vymezených případů;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2] by mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 361 nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1 Výše globální záruky se postupem podle odstavce 4 stanoví na 100 % cla a ostatních dávek, které mají být zaplaceny, nejméně však na 7000 ECU, s výjimkou případů uvedených v odstavci 2.
2. Celní orgán může postupem podole odstavce 1 stanovit výši globální záruky na nejméně 30 % cla a ostatních dávek, které mají být zaplaceny, a nejméně na 7000 ECU, pokud
- osoba poskytující záruku po dobu dvou let pravidelně prováděla operace tranzitu Společenství v rámci globální záruky,
- tato osoba v této době neporušila své závazky,
- snížená záruka kryje alespoň výši celního dluhu,
- zboží není uvedeno v příloze 52 a globální záruka u něj není vyloučena.
3. Výjimka stanovená v odstavci 2 se neuplatňuje, jestliže podmínky v něm uvedené již nejsou plněny."
2. Dosavadní odstavce 2 a 3 se označují jako odstavce 4 a 5.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 25. října 1996.