RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 954/2006
af 27. juni 2006
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse sømløse rør af jern eller stål med oprindelse i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine, om ophævelse af forordning (EF) nr. 2320/97 og (EF) nr. 348/2000, om afslutning af interims- og udløbsundersøgelserne af antidumpingtolden på importen af visse sømløse rør af jern eller ulegeret stål med oprindelse i bl.a. Rusland og Rumænien samt om afslutning af interimsundersøgelserne af antidumpingtolden på importen af visse sømløse rør af jern eller ulegeret stål med oprindelse i bl.a. Rusland og Rumænien og i Kroatien og Ukraine
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (i det følgende benævnt »grundforordningen«), særlig artikel 8, artikel 9 og artikel 11, stk. 2 og 3,
under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Indledning
(1)
Den 31. marts 2005 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse (»indledningsmeddelelsen«) i Den Europæiske Unions Tidende (2) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af visse sømløse rør af jern eller stål (»udvidet varedækning«) med oprindelse i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine og om indledning af to interimsundersøgelser af antidumpingtolden på importen af sømløse rør af jern eller ulegeret stål (»oprindelig varedækning«) med oprindelse i bl.a. Rusland og Rumænien og i Kroatien og Ukraine.
(2)
Antidumpingproceduren blev indledt efter, at Defence Committee of the Seamless Steel Tube Industry of the European Union (»klageren«) på vegne af et større antal producenter, som i dette tilfælde tegner sig for mere end 50 % af den samlede EF-produktion af varerne omfattet af den udvidede varedækning, den 14. februar 2005 havde indgivet en klage. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted af den pågældende vare, og at dumpingen forvoldte væsentlig skade, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
(3)
Interimsundersøgelserne blev indledt af Kommissionen på dens eget initiativ i henhold til artikel 11, stk. 3, i grundforordningen, for at muliggøre en eventuel nødvendig ændring eller ophævelse af de endelige antidumpingforanstaltninger på importen af varer omfattet af den oprindelige varedækning fra bl.a. Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine (»de endelige foranstaltninger«), der indførtes ved Rådets forordning (EF) nr. 2320/97 (3) og (EF) nr. 348/2000 (4). Der kan blive behov for en ændring eller ophævelse, hvis det fastslås, at der skal indføres foranstaltninger for den udvidede varedækning, fordi de varer, for hvilke der indførtes foranstaltninger ved forordning (EF) nr. 2320/97 og (EF) nr. 348/2000, er omfattet af den udvidede varedækning.
1.2. Foranstaltninger, der gælder for den oprindelige varedækning
(4)
Ved forordning (EF) nr. 2320/97 blev der indført antidumpingtold på importen af varer omfattet af den oprindelige varedækning med oprindelse i bl.a. Rumænien og Rusland. Ved Kommissionens afgørelse 97/790/EF (5) og 2000/70/EF (6) blev der godtaget tilsagn fra eksportører i bl.a. Rumænien og Rusland. Ved Rådets forordning (EF) nr. 1322/2004 (7) blev det af forsigtighedsgrunde besluttet ikke længere at anvende de gældende foranstaltninger for import af varer omfattet af den oprindelige varedækning med oprindelse i Rumænien og Rusland på grund af visse fællesskabsproducenters konkurrencebegrænsende adfærd tidligere jf. betragtning 9 ff. i nævnte forordning. I nævnte forordnings betragtning 20 bekræftes det, at de interims- og udløbsundersøgelser, der blev indledt i november 2002 (8), skulle fortsætte, indtil der blev forelagt nye resultater, som ville muliggøre en vurdering af det fremtidige forløb på grundlag af nye data, som tydeligt ikke ville være påvirket af den konkurrencebegrænsende adfærd.
(5)
Efter en fornyet undersøgelse, som blev gennemført i overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 3, ændrede Rådet ved forordning (EF) nr. 258/2005 (9) de endelige foranstaltninger, der blev indført ved forordning (EF) nr. 348/2000, ophævede den mulighed for fritagelse fra tolden, som artikel 2 i nævnte forordning indeholder bestemmelser om, og indførte en antidumpingtold på 38,8 % på import af varer omfattet af den oprindelige varedækning fra Kroatien samt en antidumpingtold på 64,1 % på import af varer omfattet af den oprindelige varedækning fra Ukraine med undtagelse af import fra Dnepropetrovsk Tube Works (»DTW«), som er pålagt en antidumpingtold på 51,9 %.
(6)
Ved afgørelse 2005/133/EF (10) suspenderede Kommissionen delvist de endelige foranstaltninger for en periode på ni måneder med virkning fra 18. februar 2005. Den delvise suspension blev ved Rådets forordning (EF) nr. 1866/2005 (11) forlænget med en periode på yderligere et år. Den gældende told er således den told, der er fastsat ved forordning (EF) nr. 348/2000, dvs. 23 % for Kroatien og 38,5 % for Ukraine.
1.3. Midlertidige foranstaltninger
(7)
I betragtning af behovet for yderligere at analysere visse aspekter af undersøgelsen og også på grund af forbindelsen med de i afsnit 1.2. nævnte interims- og udløbsundersøgelser blev det besluttet at fortsætte undersøgelsen uden at indføre midlertidige foranstaltninger.
1.4. Parter, som er berørt af proceduren
(8)
Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine, de importører, forhandlere, brugere, leverandører og sammenslutninger heraf, som den vidste var berørt af sagen, og repræsentanterne for de pågældende eksportlande samt de klagende EF-producenter og andre kendte EF-producenter om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen af proceduren.
(9)
Med henvisning til det store antal russiske og ukrainske eksporterende producenter, som var opført i klagen, det store antal EF-importører af den pågældende vare og det store antal EF-producenter, som støttede klagen, skulle der i henhold til indledningsmeddelelsen af proceduren udtages stikprøver for at fastlægge dumpingens og skadens omfang, jf. grundforordningens artikel 17.
(10)
For at sætte Kommissionen i stand til at fastslå, om det var nødvendigt at anvende stikprøver, og i så tilfælde at udtage en stikprøve, blev alle russiske og ukrainske eksporterende producenter, EF-importører og EF-producenter anmodet om at give sig til kende over for Kommissionen og, som angivet i indledningsmeddelelsen, at fremlægge grundlæggende oplysninger om deres aktiviteter i forbindelse med den pågældende vare i undersøgelsesperioden (1. januar 2004 til 31. december 2004).
1.4.1. Stikprøve af eksportører og producenter
(11)
Efter en gennemgang af de oplysninger, som de russiske og ukrainske eksporterende producenter havde fremlagt, og med henvisning til, at i begge lande tilhører størstedelen af selskaberne store producentsammenslutninger, blev det besluttet, at der ikke var behov for stikprøveudtagning i Rusland og Ukraine.
1.4.2. Stikprøve af EF-erhvervsgrenen og EF-importørerne
(12)
Vedrørende EF-producenterne besluttede Kommissionen i henhold til grundforordningens artikel 17, at stikprøven skulle udtages af EF-producenternes største produktions- og salgsmængder, som kunne anses for at være repræsentative, og som med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. På grundlag af EF-producenternes oplysninger udvalgte Kommissionen fem selskaber i fire medlemsstater. En af de EF-producenter, der oprindeligt blev udvalgt til stikprøven, ønskede efterfølgende ikke at samarbejde og blev erstattet med en anden EF-producent. Hvad angår produktionsmængde, tegnede de fem selskaber, der var omfattet af stikprøven, sig tilsammen for 49 % af den samlede EF-produktion. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 2, blev de berørte parter konsulteret og gjorde ikke indsigelse. Derudover blev de øvrige EF-producenter anmodet om at forelægge visse generelle data til brug ved skadesvurderingen. Med henvisning til begrænsede antal svar fra importørerne blev det besluttet, at det var unødvendigt at tage stikprøver af importørerne.
1.5. Markedsøkonomisk behandling/ansøgningsskemaer vedrørende individuel behandling
(13)
For at give eksporterende producenter i Ukraine mulighed for at fremsætte krav om markedsøkonomisk behandling eller individuel behandling, hvis de ønskede det, sendte Kommissionen formularer til de ukrainske eksporterende producenter, som den vidste var berørt af sagen. Tre sammenslutninger af eksporterende producenter og de dermed forretningsmæssigt forbundne selskaber returnerede formularen med krav om markedsøkonomisk behandling eller individuel behandling, hvis det som led i undersøgelsen blev fastslået, at de ikke opfyldte betingelserne for markedsøkonomisk behandling.
1.6. Spørgeskemaer
(14)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt, og til alle andre selskaber, der gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Der blev modtaget besvarelser fra tre rumænske eksporterende producenter samt to dermed forretningsmæssigt forbundne selskaber, to sammenslutninger af russiske eksporterende producenter med fem dermed forretningsmæssigt forbundne selskaber, hvoraf tre var hjemmehørende i Fællesskabet, og tre sammenslutninger af ukrainske eksporterende producenter og de dermed forretningsmæssigt forbundne selskaber. Der blev også modtaget besvarelser fra fem EF-producenter. Selv om seks importører besvarede stikprøveskemaet, var der kun tre af dem, der samarbejdede ved at indsende en fuldstændig besvarelse af spørgeskemaet. En anden importør indvilligede i at få foretaget et kontrolbesøg, selv om pågældende importør ikke havde besvaret spørgeskemaet.
(15)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en foreløbig afgørelse om dumping, deraf følgende skade og Fællesskabets interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende selskaber:
EF-producenter
-
Dalmine S.p.A., Bergamo, Italien
-
Rohrwerk Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Tyskland
-
Tubos Reunidos S.A., Amurrio, Spanien
-
Vallourec & Mannesmann France S.A., Boulogne Billancourt, Frankrig
-
V & M Deutschland GmbH, Düsseldorf, Tyskland
Eksporterende producenter i Rumænien
-
S.C. T.M.K. - Artrom S.A., Slatina
-
S.C. Silcotub S.A., Zalau
-
S.C. Mittal Steel Roman S.A., Roman
Eksporterende producenter i Rusland
-
Volzhsky Pipe Works Open Joint Stock Company (»Volzhsky«), Volzhsky
-
Joint Stock Company Taganrog Metallurgical Works (»Tagmet«), Taganrog
-
Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works (»Pervouralsky«), Pervouralsk
-
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant (»Chelyabinsk«), Chelyabinsk
Forretningsmæssigt forbundet selskab i Rusland
-
CJSC Trade House TMK, Moskva
Eksporterende producenter i Ukraine
-
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube, Nikopol
-
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist (Yutist), Nikopol
-
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works (DTW), Dnepropetrovsk
-
OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant (NTRP), Dnepropetrovsk
Forretningsmæssigt forbundet handelsselskab i Ukraine
-
SPIG Interpipe, Dnepropetrovsk, forbundet med NTRP og Niko Tube
Forretningsmæssigt forbundet handelsselskab i Schweiz
-
SEPCO S.A., Lugano, forbundet med NTRP og Niko Tube
Forretningsmæssigt forbundet importør
-
Sinara Handel GmbH, Köln, forbundet med Artrom
Ikke-forretningsmæssigt forbundne importører
-
Thyssen Krupp Energostal S.A., Torun, Polen
-
Assotubi S.P.A., Cesena, Italien
-
Bandini Sider S.R.L., Imola, Italien.
1.7. Undersøgelsesperiode
(16)
Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. januar 2004 til 31. december 2004 (»undersøgelsesperioden«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. januar 2001 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«).
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. Pågældende vare
(17)
Den pågældende vare er visse sømløse rør af jern eller stål, med cirkulært tværsnit, med udvendig diameter på 406,4 mm og med en kulstofværdi på 0,86 og derunder ifølge formler og kemiske analyser foretaget af International Institute of Welding. Den pågældende vare er for nærværende tariferet under KN-kode ex 7304 10 10, ex 7304 10 30, ex 7304 21 00, ex 7304 29 11, ex 7304 31 80, ex 7304 39 58, ex 7304 39 92, ex 7304 39 93, ex 7304 51 89, ex 7304 59 92 og ex 7304 59 93 (12) (Taric-kode 7304101020, 7304103020, 7304210020, 7304291120, 7304318030, 7304395830, 7304399230, 7304399320, 7304518930, 7304599230 og 7304599320).
(18)
Den pågældende vare har mange anvendelsesmuligheder og anvendes f.eks. som ledningsrør til transport af væsker, til indfatning af byggegruber i bygge- og anlægssektoren, til mekaniske formål, til gasrør, kedelrør og OCTG-rør (oil and country tubular goods), som bruges ved boring og afskærmning og som ledninger i olieindustrien.
(19)
De sømløse rør, som brugerne får leveret, kan være meget forskellige. De kan f.eks. være galvaniserede, have gevind, leveres uden forudgående varmebehandling, have særlige ender og forskellige tværsnit og være tilskåret. Der findes ingen almindelige standardstørrelser for rørene, hvilket forklarer, hvorfor de fleste sømløse rør fremstilles efter kundernes ønsker. Sømløse rør sammenføjes normalt ved hjælp af svejsning. I visse tilfælde kan de dog sammenføjes ved hjælp af deres gevind eller bruges alene, på trods af at de kan sammensvejses. Undersøgelsen viste, at alle sømløse rør har de samme fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og samme grundlæggende anvendelsesformål.
(20)
En række af de berørte parter gjorde indsigelse med definitionen af varedækningen i forbindelse med denne procedure. For det første påstod en række af de berørte parter, at visse varetyper, som er omfattet af varebeskrivelsen, har forskellige grundlæggende mekaniske og kemiske egenskaber (jf. betragtning 21 til 26). For det andet blev der i en lang række tilfælde sat spørgsmålstegn ved svejsbarhedskriteriet og kulstofværdigrænsen, som hænger sammen (jf. betragtning 27 til 36). Ydermere anmodede en af parterne om, at såkaldte »certificerede sømløse rør« blev undtaget fra varedækningen (jf. betragtning 37).
(21)
Det blev påstået, at visse produkttyper omfattet af varebeskrivelsen, dvs. OCTG-rør og gasrør, har forskellige grundlæggende mekaniske og kemiske egenskaber og endelige anvendelsesformål i forhold til andre sømløse rør og derfor ikke ville være indbyrdes ombyttelige.
(22)
Den vare, som er blevet defineret, omfatter forskellige varetyper. Varetyper inden for forskellige segmenter (herunder nederste og øverste ende af varesortimentet) vil dog blive betragtes som en enkelt vare, hvis der ikke er en klar skillelinje mellem de forskellige segmenter, dvs. hvis der i visse tilfælde er tale om overlapning og konkurrence mellem nabosegmenter. Dette er tilfældet i forbindelse med denne procedure, da der blev forelagt dokumentation for, at de legerede og de ulegerede rør, der var genstand for undersøgelsen, kunne have samme endelige anvendelsesformål, og fordi der ikke findes klare skillelinjer inden for hverken kategorien af ulegerede rør eller kategorien af legerede rør.
(23)
Hvad angår OCTG- og gasrør, viste undersøgelsen, at de bl.a. har kemiske egenskaber, der kan sammenlignes med de øvrige sømløse rørs egenskaber, da de ligger inden for kulstofværdigrænsen på 0,86. Derudover har de samme grundlæggende egenskaber som de øvrige varetyper, herunder f.eks. udvendig diameter og vægtykkelse.
(24)
Hvad angår OCTG- og gasrørenes endelige anvendelsesformål, hævdede visse eksporterende producenter, at OCTG- og gasrør havde forskellige anvendelsesformål og ikke ville være indbyrdes ombyttelige med de øvrige typer af sømløse rør. I den forbindelse blev det konstateret, at OCTG-rør med lige ender, som på nuværende tidspunkt tariferes under KN-kode 7304 21 00 og anvendes i bygge- og anlægssektoren, er indbyrdes ombyttelige med andre rør af ulegeret stål, som på nuværende tidspunkt tariferes under KN-kode 7304 39 58. Der er således i det mindste tale om delvis overlapning med hensyn til det endelige anvendelsesformål for forskellige typer af sømløse rør.
(25)
På grundlag af ovenstående afvises påstanden om, at henholdsvis OCTG- og gasrør og andre typer af sømløse rør ikke er indbyrdes ombyttelige.
(26)
En anden eksporterende producent hævdede, at kulstofværdien ikke var en kemisk egenskab ved varen, da den ikke er direkte forbundet med den kemiske sammensætning af et sømløst rør, men en funktion heraf. Det er ganske vist sandt, at kulstofværdien er et resultat af formlen, men formlen er direkte forbundet med varens kemiske sammensætning, og den muliggør en sammenligning af forskellige stålkvaliteter, hvad angår svejsbarhed. Kulstofværdien er ikke forbundet med nogle af stålets tekniske eller mekaniske egenskaber og afhænger udelukkende af dets kemiske sammensætning. På dette grundlag anses kulstofværdien som en kemisk egenskab ved varen, og denne påstand blev afvist.
(27)
Visse parter hævdede, at kriteriet vedrørende svejsbarhed som sådan var irrelevant for den pågældende vare, da det hævdes, at en betydelig del af varerne omfattet af varedækningen (rør med gevind og OCTG-rør) aldrig bliver svejset. Det blev derfor gjort gældende, at når svejsbarhed anvendes som kriterium, bliver forskellige varer kunstigt betragtet som en enkelt vare.
(28)
For det første bør det bemærkes, at svejsbarhed rent faktisk er en kemisk og teknisk egenskab (da den afhænger af den kemiske sammensætning af stålet og er afgørende for svejsbarheden), der er fælles for alle sømløse rør. Da de fleste sømløse rør sammenføjes ved hjælp af svejsning, er det et element, som er af afgørende betydning for definitionen af varen. For det andet, og hvad angår rør med gevind og OCTG-rør, som muligvis ikke svejses normalt, viste undersøgelsen, at de ikke desto mindre kan svejses og således altså har samme grundlæggende kemiske og tekniske egenskaber. Derudover kan det ikke udelukkes, at sømløse rør med gevind eller til gevindskæring samt OCTG-rør ændres til svejsbare rør ved en simpel ændring. Navnlig hvad angår OCTG-rør foreligger der dokumentation for, at det samme rør kan klassificeres under to forskellige kategorier (og endog KN-koder) alene afhængigt af dets endelige anvendelsesformål, dvs. anvendelse i enten bygge- og anlægssektoren eller i olieindustrien. Sluttelig kunne det konstateres, at en del af importen fra de pågældende lande, som var blevet tariferet som OCTG-rør, ikke var blevet anvendt i olie- eller gassektoren.
(29)
En eksportør gjorde gældende, at i henhold til europæiske normer kan kun én stålkvalitet anvendes til rør til gevindskæring, og at der således kan skelnes mellem disse varer og andre sømløse rør. Analysen af de forskellige normer, der findes for navnlig OCTG-rør, har dog vist, at der ikke kun findes én stålkvalitet, der kan anvendes til fremstilling af rør til gevindskæring.
(30)
På grundlag af ovenstående betragtes sømløse rørs svejsbarhed som et passende kriterium for fastlæggelse af varedækningen. Argumentet om, at den foreslåede definition af varen kunstigt samler forskellige varer i én kategori, afvises derfor.
(31)
Det blev hævdet, at brugen af kulstofværdigrænsen ikke var et kriterium, som muliggør definition af varedækningen, da det ikke er et kriterium, som er egnet til fastlæggelse af svejsbarheden af de forskellige typer af sømløse rør.
(32)
Undersøgelsen viste, at kulstofværdien rent faktisk er en indikator, som hænger direkte sammen med både stålets kemiske sammensætning og dets svejsbarhed. En høj kulstofværdi betyder ikke kun, at stålet indeholder mere kul og/eller flere legeringer, men også at det er vanskeligere at svejse det. På den anden side betyder en lavere kulstofværdi, at stålet indeholder mindre kul og/eller færre legeringer, og også at det er lettere at svejse det. Med andre ord kræver forskellige kulstofværdier forskellige svejseforhold. Stål med en kulstofværdi på 0,86 kræver rent faktisk særlige svejseforhold og svejses derfor normalt ikke. Da kulstofværdien er en indikator for svejsbarheden, blev kulstofværdigrænsen således betragtet som et relevant kriterium for fastlæggelse af varedækningen.
(33)
En eksporterende producent hævdede, at kulstofværdien kun var en af mange af stålets kemiske, tekniske og mekaniske egenskaber, og at den derfor ikke alene kunne anvendes til definition af varedækningen. Det skal i den forbindelse bemærkes, at kulstofværdien betragtes som et passende kriterium for fastlæggelse af varedækningen. Som varedefinitionen viser, er kulstofværdien ydermere ikke det eneste kriterium, der anvendes. Sidst men ikke mindst blev varetypernes sammenlignelighed vurderet på et mere detaljeret grundlag, hvor der blev taget hensyn til varens forskellige egenskaber (f.eks. dimensioner og varmebehandling).
(34)
Derudover påstod en række berørte parter, at kulstofværdigrænsen på 0,86 blev fastsat tilfældigt, da grænsen for, hvornår det er let at svejse stålet, er lavere end 0,86. Kulstofværdien på 0,86 hænger ikke sammen med, hvorvidt det er let at svejse stålet. De klagende producenter i EF-erhvervsgrenen påstod og dokumenterede, at det er den højeste kulstofværdi for ulegeret stål, der kan anvendes til sømløse rør i henhold til de europæiske normer.
(35)
Det konkluderes derfor, at både brugen af kulstofværdien og den grænse på 0,86, der er blevet fastlagt, indbefatter en række varer, der kan betragtes som en enkelt vare, om end f.eks. rustfrit stål eller rør med kuglelejer, som har kulstofværdier på over 0,86, dog udelukkes fra definitionen.
(36)
På grundlag af ovenstående blev den kulstofværdigrænse, som ansøgeren havde foreslået, bevaret i definitionen af den pågældende vare.
(37)
En af importørerne i Fællesskabet hævdede, at såkaldte »certificerede« sømløse rør ikke burde være omfattet af varedækningen. Disse sømløse rør fremstilles efter en certificeret procedure, som er godkendt af det italienske ministerium for offentlige arbejder, og de anvendes ved forstærkningsarbejde i forbindelse med bygge- og anlægsprojekter i Italien. Det blev dog fastslået, at alle typer af den pågældende vare, herunder certificerede sømløse rør, havde de samme fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og endelige anvendelsesformål. Der blev ikke fundet dokumentation for, at disse certificerede rør skulle være en anden vare og derfor burde udelukkes fra foranstaltningernes anvendelsesområde (heller ikke det pågældende selskab forelagde en sådan dokumentation). Selskabets påstand måtte derfor afvises.
(38)
På grundlag af ovenstående blev det konkluderet, at alle sømløse rør, uanset de forskellige mulige varetyper, udgør en og samme vare, for så vidt angår denne procedure, fordi de har de samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og de samme grundlæggende anvendelsesformål.
2.2. Samme vare
(39)
Den vare, der eksporteres til Fællesskabet fra Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine, og den vare der fremstilles og sælges på disse landes hjemmemarkeder, samt den vare, der fremstilles og sælges i Fællesskabet af EF-producenterne fandtes at have samme grundlæggende fysiske, tekniske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål og anses derfor for at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.
3. DUMPING
3.1. Generel metode
(40)
Den i det efterfølgende beskrevne generelle metode er blevet anvendt på alle samarbejdsvillige eksporterende producenter i Kroatien, Rumænien og Rusland og på de samarbejdsvillige ukrainske eksporterende producenter, der blev indrømmet markedsøkonomisk behandling. Ved fremlæggelsen af undersøgelsesresultaterne vedrørende dumping for hvert af de pågældende lande beskrives derfor kun, hvad der er specifikt for det pågældende eksporterende land.
3.1.1. Normal værdi
(41)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, blev det først for hver enkelt af de samarbejdsvillige eksporterende producenter undersøgt, om deres hjemmemarkedssalg af den pågældende vare var repræsentativt, dvs. om dette salg samlet set udgjorde mindst 5 % af producentens samlede eksportsalg til Fællesskabet. Kommissionen identificerede efterfølgende de typer af den pågældende vare, som solgtes på hjemmemarkedet af selskaber med et samlet repræsentativt hjemmemarkedssalg, og som var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet.
(42)
For hver type, der solgtes af de eksporterende producenter på hjemmemarkedet og fandtes at være direkte sammenlignelige med den type af den pågældende vare, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev det fastsat, hvorvidt hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 2. Hjemmemarkedssalget af en bestemt type af den pågældende vare blev anset for tilstrækkeligt repræsentativt, hvis den samlede mængde af den pågældende type, der solgtes på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, udgjorde mindst 5 % af den samlede salgsmængde af den sammenlignelige type af den pågældende vare, der eksporteredes til Fællesskabet.
(43)
Det blev derefter undersøgt, om hjemmemarkedssalget i repræsentative mængder af hver varetype kunne anses for at have fundet sted i normal handel, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4, idet andelen af det rentable salg af den pågældende varetype til uafhængige kunder på hjemmemarkedet blev fastsat.
(44)
I tilfælde, hvor den mængde af den relevante varetype, som blev solgt til en nettopris, der svarede til eller lå over de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde over 80 % af den samlede salgsmængde for den pågældende type, og hvor den vejede gennemsnitspris for den pågældende type svarede til eller lå over produktionsomkostningerne, beregnedes den normale værdi på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af priserne på alle salgstransaktioner på hjemmemarkedet, der havde fundet sted i undersøgelsesperioden, uanset om disse havde været rentable eller ej. I tilfælde, hvor det rentable salg af en varetype udgjorde højst 80 % af den samlede salgsmængde af den pågældende type, eller hvor den vejede gennemsnitlige pris for den pågældende type lå under produktionsomkostningerne, beregnedes den normale værdi på grundlag af den faktiske pris på hjemmemarkedet som et vejet gennemsnit af det rentable salg af den pågældende type, forudsat at dette udgjorde 10 % eller derover af den samlede salgsmængde af den pågældende type. I tilfælde, hvor det fortjenstgivende salg af en hvilken som helst af varetyperne udgjorde mindre end 10 % af det samlede salg, fandt Kommissionen, at denne bestemte type solgtes i utilstrækkelige mængder til, at hjemmemarkedsprisen kunne give et passende grundlag for fastsættelsen af den normale værdi.
(45)
Hvis hjemmemarkedsprisen for en bestemt type, der blev solgt af en eksporterende producent, ikke kunne anvendes til at fastsætte den normale værdi, måtte der anvendes en anden metode. I denne forbindelse benyttede Kommissionen en beregnet normal værdi. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3, blev den normale værdi beregnet ved til eksportørens produktionsomkostninger til de eksporterede typer at lægge, om nødvendigt med justeringer, en rimelig procentdel for salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (»SA&G«) samt en rimelig fortjenstmargen. I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 6, var procentdelen for SA&G og fortjenstmargenen baseret på de gennemsnitlige SA&G og fortjenstmargenen ved salget af samme vare i normal handel.
3.1.2. Eksportpris
(46)
I alle tilfælde, hvor den pågældende vare blev eksporteret til uafhængige kunder i Fællesskabet, blev eksportprisen fastsat i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8, altså på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales.
(47)
Hvis eksportsalget havde fundet sted gennem en forretningsmæssigt forbundet importør, beregnedes eksportprisen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, på grundlag af den pris, hvortil de indførte varer for første gang videresolgtes til en uafhængig køber, justeret for alle omkostninger mellem import og videresalg samt en rimelig margen for SA&G og fortjeneste. I denne forbindelse benyttedes de forretningsmæssigt forbundne importørers egne SA&G-omkostninger. Fortjenstmargenen blev fastsat på grundlag af de oplysninger, som de samarbejdsvillige ikke-forretningsmæssigt forbundne importører havde forelagt.
3.1.3. Sammenligning
(48)
Den normale værdi og eksportpriserne blev sammenlignet ab fabrik. For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede priserne og prisernes sammenlignelighed, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Der blev foretaget hensigtsmæssige justeringer i alle de tilfælde, hvor de blev anset for at være rimelige, nøjagtige og dokumenterede.
3.1.4. Dumpingmargen for de undersøgte selskaber
(49)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12, blev det vejede gennemsnit af den normale værdi for hver eksporterende producent sammenlignet med det vejede gennemsnit af eksportpriserne for hver enkelt varetype.
(50)
For de eksporterende producenter, der var forretningsmæssigt forbundne selskaber, blev der beregnet en vægtet dumpingmargen i henhold til Kommissionens faste praksis for forretningsmæssigt forbundne eksporterende producenter.
3.1.5. Restdumpingmargen
(51)
For ikke-samarbejdsvillige selskaber blev der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 18 fastsat en restdumpingmargen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.
3.2. Kroatien
3.2.1. Manglende samarbejdsvilje fra den kroatiske eksportørs side
(52)
Den eneste producent i Kroatien, Mechel Željezara Ltd., trådte i likvidation i efteråret 2004. Den kroatiske privatiseringsfond, en statslig institution med ansvar for privatiseringsprocessen i Kroatien, oprettede i stedet en ny retlig enhed ved navn Valjaonica Cijevi Sisak d.o.o. (»VCS«).
(53)
VCS meddelte Kommissionen, at selskabet ikke kunne samarbejde i forbindelse med denne undersøgelse, da den retlige enhed, der var forløberen til VCS, formelt var ophørt med at eksistere, og produktionen af sømløse rør var blevet stoppet i juli 2004. Ifølge selskabet selv havde det ikke tilladelse til at offentliggøre handels-, regnskabs- eller produktionsdata, som de tidligere ejere ligger inde med. Da det således var umuligt at fastlægge dumpingmargenen på grundlag af selskabets egne data, blev den i henhold til grundforordningens artikel 18 beregnet på grundlag af de til rådighed værende oplysninger.
(54)
Af de oplysninger, der blev forelagt, fremgår det, at VCS genoptog produktionen af sømløse rør i juni 2005. Selskabet kan indgive anmodning om en interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3.
3.2.2. Normal værdi
(55)
Da der ikke forelå andre oplysninger, blev den normale værdi beregnet på grundlag af de foreliggende oplysninger, dvs. oplysningerne i klagen.
3.2.3. Eksportpris
(56)
Eksportprisen blev beregnet på grundlag af Eurostat-data for undersøgelsesperioden.
3.2.4. Sammenligning
(57)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, blev der foretaget justeringer af eksportprisen for omkostninger til transport, forsikring og provision på grundlag af oplysningerne i klagen.
3.2.5. Dumpingmargen
(58)
Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør dumpingmargenen følgende:
Selskab
Dumpingmargen
Valjaonica Cijevi Sisak d.o.o.
29,8 %
(59)
Da VCS er den eneste producent af den pågældende vare i Kroatien, blev restdumpingmargenen fastsat til samme niveau.
3.3. Rumænien
(60)
Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaet fra tre eksporterende producenter, hvoraf to er forretningsmæssigt forbundne importører af den pågældende vare i Fællesskabet.
3.3.1. Normal værdi
(61)
Alle tre eksporterende producenters samlede salg på hjemmemarkedet af den samme vare var repræsentativt, jf. betragtning 41. For størstedelen af varetyperne blev den normale værdi beregnet på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder i Rumænien. For visse varetyper var salget på hjemmemarkedet dog utilstrækkeligt til at blive betragtet som repræsentativt, eller det blev ikke foretaget i normal handel, og den normale værdi blev derfor beregnet som beskrevet i betragtning 45.
3.3.2. Eksportpris
(62)
Størstedelen af det salg, som en af de eksporterende producenter havde i Fællesskabet i undersøgelsesperioden, var til to forretningsmæssigt forbundne importører. Eksportprisen blev derfor beregnet som beskrevet i betragtning 46.
(63)
Denne eksportør gjorde indsigelser mod Kommissionens beregning og påstod, at den fortjenstmargen, der blev brugt, var for høj. Eksportøren fremførte, at den fortjenstmargen, der var blevet beregnet på grundlag af de tal, som de tre samarbejdsvillige ikke-forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet havde forelagt, ikke var repræsentative, da eksportøren aldrig solgte varer til disse selskaber. Eksportøren gjorde ydermere gældende, at de tre selskaber var større end de importører, som eksportøren solgte sine varer til, at der blev anvendt en lavere fortjenstmargen i forbindelse med sidste undersøgelse, og at de to forretningsmæssigt forbundne importørers faktiske fortjeneste var lavere end den gennemsnitlige fortjenstmargen, som Kommissionen anvendte.
(64)
I den forbindelse bør det bemærkes, at det, hvor det kan retfærdiggøres, er institutionernes faste praksis at anvende de ikke-forretningsmæssigt forbundne importørers vejede gennemsnitlige fortjeneste til den justering, som grundforordningens artikel 2, stk. 9, indeholder bestemmelser om. Hvorvidt eksportøren rent faktisk solgte sine varer til disse selskaber, er irrelevant for fastlæggelsen af en rimelig fortjenstmargen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9. Ydermere blev der ikke forelagt dokumentation for, hvordan importørernes størrelse påvirker deres fortjenstmargen. På grund af forholdet mellem eksportørerne og deres forretningsmæssigt forbundne importører kan de forretningsmæssigt forbundne importørers fortjeneste sluttelig ikke anvendes som grundlag eller reference i denne sammenhæng, fordi størrelsen af den forretningsmæssigt forbundne importørs fortjeneste vil afhænge af afregningspriserne mellem de forbundne parter. Denne påstand blev derfor afvist.
(65)
En betydelig del af en anden eksporterende producents eksportsalg til Fællesskabet var til to selskaber, hvoraf den ene var forretningsmæssigt forbundet med eksportøren, og den anden havde været forretningsmæssigt forbundet med denne i en del af undersøgelsesperioden. Sidstnævnte samarbejdede ikke i forbindelse med undersøgelsen, og Kommissionen fik således ikke oplyst selskabets videresalgspris for uafhængige kunder i Fællesskabet. De eneste eksportpriser, der var til rådighed for disse transaktioner med den forretningsmæssigt forbundne importør, som havde været forbundet med eksportøren i en del af undersøgelsesperioden, var de priser, der var blevet aftalt mellem eksportøren og dennes forretningsmæssigt forbundne importør. Det blev fastslået, at disse priser svarede til almindelige markedspriser. En prissammenligning mellem den periode, hvor de to selskaber var forretningsmæssigt forbundet, og den periode, hvor de ikke længere var forretningsmæssigt forbundet, viste, at der ikke var nogen betydelige forskelle mellem enhedspriserne. Derudover blev priserne ved salg til denne forretningsmæssigt forbundne importør sammenlignet med priserne ved salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet, og der blev konstateret overensstemmelse mellem dem. For disse transaktioners vedkommende blev eksportprisen således baseret på den rumænske eksporterende producents pris ved salg til dennes forretningsmæssigt forbundne handelsselskab.
(66)
Hvad angår transaktionerne med det andet forretningsmæssigt forbundne selskab, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, blev det konstateret, at den pågældende vare blev yderligere forarbejdet af det forretningsmæssigt forbundne selskab før videresalg i Fællesskabet. I det tilfælde var det umuligt at fastlægge en videresalgspris for den pågældende vare ved salg til en uafhængig kunde i Fællesskabet. Der blev dog fundet tilstrækkelig dokumentation for, at afregningspriserne mellem den rumænske eksporterende producent og dennes forretningsmæssigt forbundne selskab i Fællesskabet kunne betragtes som almindelige markedspriser, under forudsætning af at der i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra d), nr. i), blev foretaget en justering for forskelle i handelsled for disse Original Equipment Manufacturer (OEM) - salg. Der blev rent faktisk foretaget en sammenligning mellem priserne for alle modellerne ved salg til henholdsvis den forretningsmæssigt forbundne importør og til ikke-forretningsmæssigt forbundne importører. Eksportprisen blev derfor baseret på afregningsprisen.
(67)
Det fremgik af undersøgelsen, at den tredje eksporterende producents eksportsalg fandt sted direkte til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet. Eksportprisen blev derfor fastsat på grundlag af de eksportpriser, der faktisk betaltes eller skulle betales for den pågældende vare ved salg til den første uafhængige kunde i Fællesskabet, jf. betragtning 46.
(68)
Denne eksporterende producent anmodede om, at en del af salget af den pågældende vare til Fællesskabet blev udelukket fra dumpingberegningen, fordi produktionen af visse modeller af sømløse rør var blevet stoppet i løbet af undersøgelsesperioden. Som forklaret ovenfor er det dog institutionens normale praksis at tage hensyn til hele salget af den pågældende vare til ikke-forretningsmæssigt forbundne parter i den vejede gennemsnitlige eksportpris. Det bør også bemærkes, at salget af disse typer af den pågældende vare fandt sted i betydelige mængder i løbet af undersøgelsesperioden, og at det ydermere blev konstateret, at produktionsanlæggene til disse typer af sømløse rør ikke var blevet fjernet og kunne tages i brug igen i fremtiden. Anmodningen blev derfor afvist.
3.3.3. Sammenligning
(69)
Justeringer blev i de fornødne tilfælde foretaget i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, for forskelle i mængder, transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, kreditomkostninger, provision og forskelle med hensyn til handelsled.
(70)
En eksporterende producent krævede justeringer for forskelle med hensyn til handelsled, for ekstra udgifter til logistik, som angiveligt var opstået i forbindelse med salg på hjemmemarkedet og ikke i forbindelse med eksportsalg, og for forskelle i mængder. Eksportøren begrundede dog ikke kravene, og undersøgelsen viste heller ikke på anden måde, at kravene var berettigede. De blev derfor afvist. Påstanden vedrørende forskelle i mængder blev delvist afvist, for så vidt det beløb, påstanden vedrørte, ikke kunne begrundes ved hjælp af den dokumentation, der blev indsamlet på stedet, og oplysningerne i den eksporterende producents besvarelse af spørgeskemaet.
(71)
En anden eksporterende producent krævede justeringer for forskelle med hensyn til inflation, valutaomregning, handelsled og indirekte salgsudgifter.
(72)
Hvad angår kravet om justering for inflation, bør det bemærkes, at inflationsraten i Rumænien var på 10,8 % i undersøgelsesperioden, hvilket er langt fra hyperinflation. Da det ikke blev fundet, at prissammenligneligheden var blevet påvirket, blev kravet afvist. Eksportøren gjorde indsigelser mod denne konklusion og gentog sit krav om en justering. Der blev dog ikke forelagt nye argumenter eller dokumentation, der gendrev den foreløbige konklusion, og det bekræftes, at kravet afvises. Det bør også bemærkes, at muligheden for en kvartårlig vurdering blev foreslået, men forslaget blev dog afvist af eksportøren.
(73)
Hvad angår valutaomregning, krævede den eksporterende producent, at denne burde indrømmes 60 dage til at justere sine priser, så de afspejler bevægelserne i vekselkurserne i undersøgelsesperioden, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra j). Det blev fundet, at denne bestemmelse ikke kunne anvendes i dette tilfælde, da der ikke blev fundet dokumentation for vedvarende bevægelser i de relevante vekselkurser i undersøgelsesperioden, men derimod kun små udsving af mindre betydning. Dette krav måtte derfor afvises, og valutaomregningen var i alle tilfælde baseret på kursen på fakturadatoen, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra j).
(74)
Hvad angår kravet vedrørende forskelle i handelsled, viste undersøgelsen, at for visse kategorier af kunder, på hvis vegne kravet blev fremsat, fandtes der vedvarende og klare forskelle i funktionerne og priserne i det led, som den eksporterende producents krav vedrørte. Kravet blev derfor accepteret, for så vidt angår de kategorier af kunder, for hvilke forskellene kunne påvises, og kun delvist accepteret, for så vidt angår de øvrige kategorier af kunder, for hvilke det blev fundet, at forskellen var mindre end påstået af den eksporterende producent. I sidstnævnte tilfælde var beregningen af justeringen baseret på dokumentation indsamlet hos den eksporterende producent.
(75)
Hvad angår påstanden om forskel i de indirekte salgsudgifter, blev det ikke fundet relevant i forbindelse med justeringer, der blev indrømmet for forskelle i handelsled, og den blev derfor afvist.
(76)
Efter en række bemærkninger fra eksportørerne blev en række skrive- eller regnefejl ydermere rettet, og dumpingmargenerne blev derefter beregnet på ny.
3.3.4. Dumpingmargen
(77)
Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping. Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør dumpingmargenerne følgende:
Selskab
Dumpingmargen
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
(78)
Da graden af samarbejdsvilje var høj (mere end 80 % af eksporten af den pågældende vare fra Rumænien til Fællesskabet), og der ikke var grund til at antage, at nogen af de eksporterende producenter valgte ikke at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen, blev restdumpingmargenen for alle øvrige eksportører i Rumænien fastsat til samme niveau som for den samarbejdsvillige eksporterende producent, S.C. T.M.K. - Artrom S.A., dvs. 17,8 %.
3.4. Rusland
(79)
Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaet fra to grupper af eksporterende producenter. Den ene af dem består af fire producenter og fem forretningsmæssigt forbundne selskaber (»TMK Group«), og den anden består af to producenter (»Pervouralsky and Chelyabinsk«).
3.4.1. Manglende samarbejdsvilje fra TMK Group's side
(80)
Alle fire producenters og de fem forretningsmæssigt forbundne selskabers besvarelser af spørgeskemaet var i betydelig grad mangelfulde og præget af inkonsekvens, og når der ses bort fra to af de forretningsmæssigt forbundne selskaber, fremsendte ingen af dem besvarelser inden for den frist, der var fastsat.
(81)
Der blev aflagt kontrolbesøg hos to af de fire producenter og hos et forretningsmæssigt forbundet selskab i Rusland, men disse afslørede yderligere svagheder med hensyn til besvarelserne af spørgeskemaet. Hvad angår de to producenter, der blev aflagt kontrolbesøg, kunne der ikke fastsættes nogen pålidelig normal værdi og eksportpriser, fordi listerne over både salget på hjemmemarkedet og eksportsalget var meget mangelfulde; værdier og mængder svarede ikke til fakturaerne, og det blev konstateret, at varekontrolnumrene var fejlagtige. Ydermere kunne der ikke opnås adgang til pålidelige oplysninger om produktionsomkostningerne.
(82)
På baggrund af de to besøgte producenters helt igennem utilfredsstillende samarbejde, de meget mangelfulde besvarelser af spørgeskemaet fra de to øvrige producenter i gruppen, navnlig det forhold at en af producenterne ikke forelagde nogen salgslister, og at Kommissionens mangelskrivelse ikke blev besvaret inden for fristen, blev det besluttet at undlade at gennemføre kontrolbesøg hos de to andre producenter i gruppen.
(83)
Kun to ud af de tre forretningsmæssigt forbundne importører forelagde mere omfattende besvarelser af spørgeskemaet, og kun en af disse kunne kontrolleres, mens den anden forretningsmæssigt forbundne importørs liste over videresalg var meget mangelfuld. Selv de forretningsmæssigt forbundne importører samarbejdede således kun delvist og dette endda kun i meget ringe grad.
(84)
TMK Group påstod, at de ikke kunne samarbejde ordentligt på grund af valget af varekodenumre, som efter deres mening var utilstrækkeligt på grund af de fire producenters meget brede varesortiment. Det bør dog bemærkes, at klassifikationen af den pågældende vare i den foreslåede varekontrolnummerstruktur ikke gav anledning til vanskeligheder for hverken EF-producenterne eller andre eksporterende producenter, hvoraf nogle også fremstiller en lang række forskellige sømløse rør. Påstanden afvistes derfor.
(85)
På denne baggrund blev det konkluderet, at dumpingmargenen for TMK Group ikke kunne fastsættes på grundlag af deres egne oplysninger. Dumpingmargenen blev derfor fastsat på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18.
3.4.1.1. Normal værdi
(86)
I dette tilfælde fandtes det, at i henhold til grundforordningens artikel 18 ville de mest hensigtsmæssige foreliggende faktiske oplysninger være de oplysninger om den normale værdi, der blev fastlagt for Pervouralsky og Chelyabinsk. Disse oplysninger syntes nemlig at afspejle forholdene på det russiske marked bedst.
(87)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, blev den gaspris, der blev brugt til beregning af produktionsomkostningerne i klagen, justeret på samme måde som for de to samarbejdsvillige producenter, jf. betragtning 94 til 99, for at afspejle markedsprisen for gas i undersøgelsesperioden.
3.4.1.2. Eksportpris
(88)
Eksportprisen blev beregnet på grundlag af Eurostats data for undersøgelsesperioden, idet den blev reduceret med de mængder og værdier, der blev opnået oplysninger om fra de to samarbejdsvillige producenter, som er anført i betragtning 91 nedenfor.
3.4.1.3. Sammenligning
(89)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, blev der foretaget justeringer af eksportprisen for omkostninger til transport, forsikring og provision på grundlag af oplysningerne i klagen.
3.4.1.4. Dumpingmargen
(90)
Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping. Dumpingmargenen udgør følgende, udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet:
Selskab
Dumpingmargen
Volzhsky Pipe Works Open Joint Stock Company, Joint Stock Company Taganrog Metallurgical Works, Sinarsky Pipe Works Open Joint Stock Company og Seversky Tube Works Open Joint Stock Company
35,8 %
3.4.2. Pervouralsky og Chelyabinsk
(91)
Chelyabinsk og Pervouralsky var separate retlige enheder i undersøgelsesperioden, men de har været forretningsmæssigt forbundet siden slutningen af 2004, da Chelyabinsk ejer aktiemajoriteten i Pervouralsky og kontrollerer selskabet direkte. Der bør således kun pålægges gruppen én told.
3.4.2.1. Normal værdi
(92)
For begge eksporterende producenter var salget på hjemmemarkedet repræsentativt som defineret i betragtning 41. I overensstemmelse med den metode, der er beskrevet i betragtning 42 til 45, blev den normale værdi fastlagt på grundlag af salgsprisen ved alt salg, salgsprisen ved udelukkende det rentable salg eller en beregnet normal værdi alt afhængigt af den eksporterede varetype.
(93)
Det blev fundet, at selskabets omkostningsfordeling for visse individuelle varetyper hverken afspejlede den store variation med hensyn til salgspriser på hjemmemarkedet eller de vigtigste omkostningsfaktorer. Den måtte derfor anses for upålidelig. De foreliggende oplysninger blev derfor anvendt i henhold til grundforordningens artikel 18. I dette tilfælde måtte der for hele gruppen og på grundlag af alt salg af den pågældende vare beregnes en fortjeneste, som efterfølgende blev anvendt til fastlæggelse af den normale værdi.
(94)
Hvad angår fremstillingsomkostningerne, herunder navnlig energiomkostningerne, blev det i forbindelse med undersøgelsen fundet, at de elpriser, som begge selskaber havde betalt, i rimeligt omfang afspejlede de faktiske produktionsomkostninger for den elektricitet, der blev købt. Det blev i dette tilfælde dokumenteret ved, at elpriserne var på linje med priserne på det internationale marked, når der blev sammenlignet med lande som Norge og Canada, som også er afhængige af vandkraft. Det samme kunne dog ikke siges om gaspriserne. Det blev rent faktisk fundet, at de gaspriser, som begge selskaber havde betalt, ikke i rimeligt omfang afspejlede omkostningerne til gas.
(95)
På grundlag af den årsberetning, som den russiske gasleverandør OAO Gazprom havde offentliggjort for 2004, blev det konstateret, at den hjemmemarkedspris for gas, som de to russiske producenter havde betalt, var meget lavere end de gennemsnitlige eksportpriser ved eksport fra Rusland til både Vest- og Østeuropa. Af samme beretning fremgår det, at: »Det kræves, at Gazprom-gruppen leverer naturgas til russiske forbrugere til priser, der fastsættes af det nationale kontor for prisregulering. Disse priser er på nuværende tidspunkt betydeligt lavere end de internationale priser på naturgas.« Det fremgår endvidere, at: »OAO Gazprom sammen med den russiske regering gør en stor indsats for at optimere de regulerede engrospriser på gas«. Herudover var de gaspriser, som de to russiske producenter betalte, betydeligt lavere end de priser, de rumænske producenter og EF-producenterne betalte for levering af gas.
(96)
På baggrund af ovenstående fandt man, at de gaspriser, som de to russiske producenter af sømløse rør havde betalt i undersøgelsesperioden ikke med rimelighed kunne siges at afspejle de omkostninger, der er forbundet med produktion og distribution af gas.
(97)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, blev de to russiske eksporterende producenters omkostninger til gas derfor justeret for at afspejle markedspriserne for gas i undersøgelsesperioden. Justeringen blev foretaget på grundlag af prisen på gas ved eksport til Vesteuropa efter fradrag af transportomkostninger og told.
(98)
Begge producenter hævdede, at omkostningerne til gas var afspejlet på realistisk vis i deres regnskaber, og at en justering i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 5, ikke var berettiget. Det anfægtes ikke, at selskaberne havde gjort korrekt rede for de priser, som de havde betalt til deres gasleverandør. Justeringen er dog berettiget, fordi prisen for den gas, de købte, ikke på rimelig vis afspejler omkostningerne forbundet med produktion og distribution af gas.
(99)
De to producenter påstod endvidere, at det ikke var blevet dokumenteret, at Gazproms salgspriser over for industrikunder ligger under omkostningsdækningsniveauet. En række offentligt tilgængelige kilder bekræfter dog rigtigheden af Kommissionens tilgang, herunder bl.a. OECD's policy brief »The Economic Survey of the Russian Federation, 2004«, som blev offentliggjort i juli 2004.
3.4.2.2. Eksportpris
(100)
Alt eksportsalg til Fællesskabet blev foretaget direkte til uafhængige kunder, og eksportprisen blev derfor fastsat som beskrevet i betragtning 46.
3.4.2.3. Sammenligning
(101)
Der blev foretaget justeringer i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, for omkostninger til transport, håndtering, lastning og dermed forbundne omkostninger, emballeringsomkostninger og provision.
3.4.2.4. Dumpingmargen
(102)
Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping. Dumpingmargenen udgør følgende, udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet:
Selskab
Dumpingmargen
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant og Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
3.4.3. Konklusion vedrørende dumping fra Rusland
(103)
Da de selskaber, der er nævnt i betragtning 79, står for alt eksportsalget fra Rusland til Fællesskabet, blev restdumpingmargenen fastsat til samme niveau som det niveau, der blev fastsat for den ikke samarbejdsvillige gruppe af eksporterende producenter, dvs. 35,8 %.
3.5. Ukraine
3.5.1. Markedsøkonomisk behandling
(104)
Da undersøgelsen blev indledt, fandt grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b, anvendelse på Ukraine. Af denne artikel fremgår det, at den normale værdi i antidumpingundersøgelser vedrørende import af varer med oprindelse i Ukraine fastsættes i overensstemmelse med samme artikels stk. 1-6 for de producenter, der opfylder kriterierne i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c).
(105)
Til orientering er de kriterier, som de ansøgende selskaber skal godtgøre, at de opfylder, kort beskrevet nedenfor:
-
Virksomhedernes beslutninger skal træffes som reaktion på markedssignaler og uden nogen omfattende statslig indgriben, og udgifterne skal afspejle markedsværdierne.
-
Virksomhederne skal have ét klart sæt grundlæggende regnskaber, som revideres uafhængigt i henhold til internationale standarder for regnskabsføring, og som anvendes til alle formål.
-
Ingen væsentlige fordrejninger er overført fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system.
-
Retlig sikkerhed og stabilitet er sikret ved love om konkurs og ejerforhold.
-
Valutakursomregninger sker til markedskursen.
(106)
Tre grupper af eksporterende producenter i Ukraine anmodede om markedsøkonomisk behandling i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b), og besvarede ansøgningsformularen herom for eksporterende producenter.
(107)
Kommissionen indhentede alle oplysninger, som den fandt nødvendige, og efterprøvede oplysningerne i ansøgningerne om markedsøkonomisk behandling ved kontrolbesøg hos selskaberne.
(108)
Undersøgelsen viste, at de tre grupper af eksporterende producenter i Ukraine opfyldte alle kriterier, og de blev derfor indrømmet markedsøkonomisk behandling.
(109)
EF-erhvervsgrenen fik mulighed for at fremsætte bemærkninger og gjorde indsigelse, idet de hævdede, at flere af de fem kriterier i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), ikke var opfyldt af alle de eksporterende producenter. Mere specifikt hævdede EF-erhvervsgrenen, at i) staten igen kunne overtage kontrollen med visse privatiserede eksporterende producenter; ii) at staten greb ind i deres daglige beslutninger; iii) at gældende love og andre bestemmelser i Ukraine i undersøgelsesperioden, hvad angår arbejdsmarkedet, konkurs og ejendomsrettigheder, ikke sikrede reelle markedsøkonomiske forhold, og iv), at statens indgreb vedrørte eksportprisen og udgifterne til input. Der blev taget behørigt hensyn til EF-erhvervsgrenens bemærkninger.
(110)
Der blev dog ikke fremlagt tilstrækkelig dokumentation for, at nogen af de fem kriterier, som var grundlaget for den ovenfor beskrevne analyse af de ukrainske eksporterende producenters ansøgning om markedsøkonomisk behandling i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), ikke var opfyldt. Undersøgelsen viste rent faktisk, at der ikke var tale om nogen omfattende statslig indgriben i selskabernes beslutninger.
(111)
I den forbindelse skal der mindes om, at delvist statsligt ejerskab efter Kommissionens praksis ikke som sådan er tilstrækkeligt grundlag til at slutte, at det første kriterium i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), ikke er opfyldt.
(112)
Det blev også fundet, at udgifterne til det vigtigste input afspejlede markedsværdierne.
(113)
Hvad angår gas- og elpriserne, fandt man, at de var på linje med gennemsnitspriserne i Ukraine, selv om de var lavere end priserne på det europæiske og andre markeder. Dette blev dog ikke betragtet som tilstrækkeligt grundlag til at slutte, at det første kriterium ikke var opfyldt, da gas og el kun repræsenterer en relativt beskeden del af produktionsomkostningerne forbundet med sømløse rør, og da disse priser, for så vidt at man fandt, at de var fordrejet, er blevet justeret til markedspriserne i forbindelse med dumpingberegningen (jf. betragtning 119-127).
(114)
Undersøgelsen viste desuden, at gældende lov i Ukraine, hvad angår beskæftigelse og arbejdsmarkedsforhold, var i overensstemmelse med markedsøkonomiske principper. Man fandt navnlig, at de tre grupper af eksporterende producenter frit kunne ansætte og afskedige personale.
(115)
De argumenter, som EF-erhvervsgrenen fremsatte, kunne heller ikke tilbagevise Kommissionens konklusion om, at lovgivningen om konkurs og ejerforhold sikrede reelle markedsøkonomiske forhold for de tre grupper af eksportører.
(116)
Der var således ingen grund til ikke at indrømme de tre grupper af eksporterende producenter i Ukraine markedsøkonomisk behandling. Det Rådgivende Udvalg blev hørt og gjorde ikke indsigelse mod Kommissionens konklusioner.
3.5.2. Dumpingberegning
(117)
Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaet fra tre grupper af eksporterende producenter. Den ene gruppe består af to producenter og to forretningsmæssigt forbundne forhandlere, den anden gruppe består af en producent og to forretningsmæssigt forbundne forhandlere, mens der for den sidste eksporterende producents vedkommende ikke er noget forretningsmæssigt forbundet selskab involveret i produktionen eller salget af den pågældende vare.
3.5.3. Normal værdi
(118)
Alle tre grupper af eksporterende producenters samlede salg på hjemmemarkedet af den samme vare var repræsentativt, jf. betragtning 41. For en del af varetyperne blev den normale værdi beregnet på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder i Ukraine, og for de varetyper, hvor hjemmemarkedssalget var utilstrækkeligt til at blive betragtet som repræsentativt, eller hvor det ikke blev foretaget i normal handel, blev den normale værdi beregnet som beskrevet i betragtning 45.
(119)
Hvad angår fremstillingsomkostningerne, herunder navnlig energiomkostningerne, blev det i forbindelse med undersøgelsen fundet, at de energipriser, som de tre grupper af selskaber havde betalt, blev reguleret af staten og var betragteligt lavere end priserne på det internationale marked.
(120)
Priserne ved ukrainske statsejede eller statskontrollerede leverandørers salg af el til de tre grupper af eksporterende producenter blev sammenlignet med priserne i Rumænien og priserne i Fællesskabet for samme overordnede kategori af elbrugere. I alle tilfældene fandt man, at priserne var betydeligt lavere end priserne i Rumænien og i Fællesskabet, og det blev konkluderet, at de elpriser, som de ukrainske eksportører havde betalt, ikke i rimeligt omfang afspejlede de faktiske produktions- og salgsomkostninger for den elektricitet, der var blevet købt.
(121)
De tre samarbejdsvillige ukrainske eksportører gjorde indsigelse mod disse konklusioner og hævdede, at de omkostninger, der fremgår af deres regnskaber, afspejlede den pris, der rent faktisk blev betalt til elleverandøren. Ingen af disse argumenter kunne dog forklare de forskelle, der var konstateret i forhold til priserne i Rumænien og priserne i Fællesskabet, og konklusionerne ovenfor blev bekræftet.
(122)
Samme tilgang blev anvendt for gaspriserne. En sammenligning viste, at de gaspriser, som ukrainske eksportører blev opkrævet af deres statsejede eller statskontrollerede leverandører, udgjorde halvdelen af priserne i Rumænien og også var betragteligt lavere end gennemsnitspriserne i Fællesskabet ved salg af gas til samme overordnede kategori af kunder.
(123)
Ukraine fik størstedelen af sine gasleverancer fra Rusland i undersøgelsesperioden. OAO Gazprom skrev i sin årsberetning for 2004: Når OAO Gazprom leverede gas til SNG-stater, forfulgte selskabet sin vigtigste strategiske målsætning om at skabe et miljø, der tillader uhindret transit af gas til Europa gennem disse staters område, og at i det år, som beretningen vedrører, blev 84,9 % af den samlede mængde gas, der blev leveret til Ukraine, behandlet som betaling for transittjenester. Prisen for gas ved eksport fra Rusland til Ukraine kunne derfor ikke tjene som behørigt grundlag for en sammenligning, der skal fastlægge, om de gaspriser, som de ukrainske eksportører betalte, afspejlede omkostningerne forbundet med produktion og salg af den gas, de købte, da denne eksportpris meget vel kan have været påvirket af aftalen om byttehandel.
(124)
Derudover blev de priser, som de ukrainske eksporterende producenter betalte, sammenlignet med den gennemsnitlige pris ved eksport fra Rusland til Vest- og Østeuropa som fastlagt ovenfor og de gennemsnitlige gaspriser i Nordamerika, som blev fastlagt ved hjælp af Nymex Henry Hub index for gas. I begge tilfælde fandt man, at de var betragteligt lavere.
(125)
På baggrund af ovenstående blev det konkluderet, at de gaspriser, der blev betalt af de ukrainske eksporterende producenter, og som havde direkte sammenhæng med den eksportpris, som OAO Gazprom angav som prisen ved eksport til Ukraine, og som højst sandsynligt var påvirket af en eksisterende aftale om byttehandel, ikke i rimeligt omfang afspejlede de omkostninger, der var forbundet med produktion og salg af den købte gas.
(126)
Igen gjorde de tre samarbejdsvillige ukrainske eksportører indsigelse mod disse konklusioner og hævdede, at de omkostninger, der fremgår af deres regnskaber, afspejlede den pris, der rent faktisk blev betalt til deres gasleverandører. De argumenter, der blev fremsat, var dog ikke tilstrækkelige til at tilbagevise konklusionerne ovenfor, da prisen på den gas, som Rusland leverede til Ukraine, i betydelig grad var påvirket af en aftale om transit af gas gennem Ukraine, som gjaldt i undersøgelsesperioden, hvilket også blev bekræftet i OAO Gazproms årsberetning for 2004.
(127)
Som fastlagt i grundforordningens artikel 2, stk. 5, blev de ukrainske eksporterende producenters udgifter til el og gas derfor justeret, så de på en rimelig måde afspejler de omkostninger, der er forbundet med produktion og salg af elektricitet og gas i undersøgelsesperioden. Justeringen blev baseret på de gennemsnitlige priser, der i undersøgelsesperioden blev konstateret i Rumænien, et land med markedsøkonomi, som også importerer gas fra Rusland og stort set ligger i samme afstand fra de russiske gasfelter. Gennemsnitsprisen for Rumænien var baseret på verificerede data, som blev indsamlet hos eksporterende producenter af den pågældende vare i Rumænien. Det skal bemærkes, at denne gennemsnitspris ikke adskiller sig væsentligt fra den gennemsnitlige gaspris ved eksport, som blev fastsat for Rusland ovenfor.
(128)
En af eksportørerne påstod, at den fortjenstmargen, som blev anvendt ved beregningen af den normale værdi, adskilte sig fra denne eksportørs gennemsnitlige fortjeneste ved salg på hjemmemarkedet og var for høj. Denne påstand måtte afvises, da den fortjeneste, der blev anvendt ved beregningen af den normale værdi, var den, der blev beregnet i overensstemmelse med den bestemmelse, der finder anvendelse, dvs. første punktum i grundforordningens artikel 2, stk. 6. Med andre ord svarede den fortjenstmargen, der blev anvendt, til fortjenstmargenen ved produktion og salg i normal handel af samme vare på det ukrainske hjemmemarked. Den blev beregnet på grundlag af de oplysninger, som selskabet forelagde i besvarelsen af spørgeskemaet, og kunne kontrolleres.
3.5.4. Eksportpris
(129)
To grupper af eksporterende producenter foretog langt størstedelen af deres eksportsalg via et forretningsmæssigt forbundet handelsselskab i et tredjeland. Eksportprisen for disse to grupper af eksporterende producenter blev fastsat på grundlag af de forretningsmæssigt forbundne handelsselskabers priser ved videresalg til de første uafhængige kunder i Fællesskabet med undtagelse af nogle få transaktioner, som svarede til disse eksporterende producenters direkte salg til uafhængige kunder i Fællesskabet. I sidstnævnte tilfælde blev eksportprisen fastlagt som den pris, der faktisk betaltes eller skulle betales for den pågældende vare ved eksportsalg fra Ukraine til Fællesskabet.
(130)
En anden eksporterende producent foretog alt sit salg til uafhængige kunder i Fællesskabet, og eksportprisen blev derfor som beskrevet i betragtning 46 fastsat på grundlag af den pris, der rent faktisk betaltes eller skulle betales for den pågældende vare ved eksportsalg fra Ukraine til Fællesskabet.
3.5.5. Sammenligning
(131)
Der blev i de fornødne tilfælde foretaget justeringer i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, for rabatter, omkostninger til transport, forsikring, håndtering, lastning og dermed forbundne omkostninger samt for kreditomkostninger og provision.
(132)
For de to grupper af eksporterende producenter, som foretog størstedelen af deres salg via forretningsmæssigt forbundne forhandlere, blev eksportprisen justeret for en provision i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), i tilfælde, hvor salget blev foretaget via disse forretningsmæssigt forbundne forhandlere, da disse forhandlere havde samme type funktioner som en agent, der arbejder på provisionsbasis. Provisionens størrelse blev beregnet på grundlag af direkte beviser for forekomsten af sådanne funktioner. I denne forbindelse blev der ved beregningen af provisionen taget hensyn til de SA&G-omkostninger, som de forretningsmæssigt forbundne forhandlere havde haft i forbindelse med salget af den pågældende vare, der var fremstillet af de ukrainske producenter, samt en rimelig fortjenstmargen. Fortjenstmargenen var baseret på det vejede gennemsnit for fortjenstmargener ved salg af samme varer til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder, der blev konstateret for de tre ikke-forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet, som var samarbejdsvillige i forbindelse med undersøgelsen og forelagde oplysninger, som blev kontrolleret.
(133)
De to grupper af eksportører gjorde indsigelser mod Kommissionens beregning og gjorde gældende, at den fortjenstmargen, der blev brugt ved justeringen, var for høj. En gruppe af eksportører påstod, at en af de ikke-forretningsmæssigt forbundne importører kun importerede og videresolgte en type rør, som den ukrainske eksportør ikke solgte i Fællesskabet. Ydermere hævdede begge grupper af eksportører, at den gennemsnitlige fortjenstmargen, som var blevet beregnet på grundlag af de tal, som de tre samarbejdsvillige importører i Fællesskabet havde forelagt, ikke var rimelig, fordi den vejede gennemsnitlige fortjenstmargen, der var blevet beregnet, var højere end EF-erhvervsgrenens målfortjeneste.
(134)
I den forbindelse bør det bemærkes, at påstanden om, at den fortjenstmargen, som blev anvendt ved beregningen af denne justering, var højere end EF-erhvervsgrenens målfortjeneste, er irrelevant. De to fortjenstmargener er blevet beregnet i forskellige sammenhænge og har forskellige formål. Derudover beviser det ikke, at den anvendte fortjenstmargen er urimelig. I dette tilfælde bør der mindes om, at den anvendte fortjenstmargen var baseret på bekræftede oplysninger, som blev forelagt af de samarbejdsvillige selskaber og vedrørte undersøgelsesperioden. Ydermere blev der ikke forelagt dokumentation for, hvordan de samarbejdsvillige selskabers salg af de forskellige typer af samme vare kunne have givet anledning til en ukorrekt beregning. Under disse omstændigheder opretholdes justeringen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), for salg, der er blevet foretaget via de forretningsmæssigt forbundne handelsselskaber.
(135)
Efter en række bemærkninger fra eksportørerne blev en række skrive- eller regnefejl ydermere rettet, og dumpingmargenerne blev derefter beregnet på ny.
3.5.6. Dumpingmargen
(136)
Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping. Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør dumpingmargenerne følgende:
Selskab
Dumpingmargen
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube og OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
(137)
Da graden af samarbejdsvilje var høj (mere end 80 % af eksporten af den pågældende vare fra Ukraine til Fællesskabet), og der ikke var grund til at antage, at nogen af de eksporterende producenter valgte ikke at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen, blev restdumpingmargenen for alle øvrige eksportører i Ukraine fastsat til samme niveau som for den samarbejdsvillige eksporterende producent, CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist, dvs. 25,7 %.
4. SKADE
4.1. Produktion i Fællesskabet
(138)
Det vides, at den pågældende vare i Fællesskabet fremstilles af otte producenter, på hvis vegne klagen blev indgivet. De er hjemmehørende i henholdsvis Tyskland, Italien, Spanien, Frankrig og Østrig og står for 62 % af den samlede produktion i Fællesskabet, som udgjorde 2 618 771 tons i undersøgelsesperioden.
(139)
Det vides desuden, at der ved indledningen af proceduren var tolv EF-producenter, som ikke havde klaget, i henholdsvis Det Forenede Kongerige, Polen, Tjekkiet, Sverige, Italien og Slovakiet. Andre EF-producenter, som der ikke havde været kendskab til ved indledningen af proceduren, og som hovedsageligt var hjemmehørende i de nye medlemsstater, blev også kontaktet. Kun to af disse producenter forelagde grundlæggende oplysninger om produktion og salg af samme vare i den betragtede periode. På dette grundlag blev Fællesskabets produktion af samme vare beregnet til 2 618 771 tons i undersøgelsesperioden.
4.2. EF-erhvervsgrenen
(140)
Følgende EF-producenter støttede klagen:
-
Dalmine S.p.A., Bergamo, Italien
-
Rohrwerk Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Tyskland
-
Tubos Reunidos S.A., Amurrio, Spanien
-
Vallourec & Mannesmann France S.A., Boulogne Billancourt, Frankrig
-
V&M Deutschland GmbH, Düsseldorf, Tyskland
-
Voest Alpine Tubulars GmbH, Kinderberg-Aumuehl, Østrig.
(141)
Da disse seks klagende samarbejdsvillige EF-producenter tegnede sig for 57 % af produktionen i Fællesskabet af den pågældende vare, udgør de EF-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4.
(142)
Det skal bemærkes, at en af de klagende producenter (Dalmine) er forretningsmæssigt forbundet med en af de samarbejdsvillige rumænske eksporterende producenter (Silcotub) og importerede varen fra denne. Det er blevet efterprøvet, at denne import dog var begrænset i forhold til Dalmines produktionsmængde og hovedsageligt skulle supplere virksomhedens varesortiment. Det blev derfor konkluderet, at dette forhold ikke havde en karakter, der udelukkede denne EF-producent fra at være omfattet af EF-erhvervsgrenen.
4.3. Forbruget i Fællesskabet
(143)
Forbruget i Fællesskabet blev fastlagt på grundlag af den salgsmængde, som de fem EF-producenter i stikprøven havde haft på EF-markedet, plus det salg, som alle øvrige EF-producenter, der indsendte oplysninger, havde haft, plus importen fra alle tredjelande under de relevante KN-koder ifølge Eurostat.
(144)
Ifølge disse oplysninger faldt forbruget i den betragtede periode med 8 % fra 2 149 024 tons i 2001 til 1 985 361 tons i 2004. Først faldt forbruget betragteligt - med 14 % - fra 2001 til 2002. Det forblev stabilt i 2003, hvorefter det steg igen i 2004, hvor det udgjorde 1 985 361 tons. Forbruget af sømløse rør afhænger af de overordnede økonomiske konjunkturer og navnlig af udviklingen i olie- og gassektoren. Stigningen i forbruget i undersøgelsesperioden kan forklares med, at høje olie- og gaspriser i 2004 fremmede investeringer i disse sektorer, og derfor øgede efterspørgslen efter visse typer sømløse rør.
Tabel 1
2001
2002
2003
2004 (undersøgelsesperioden)
Forbruget i Fællesskabet (tons)
2 149 024
1 855 723
1 851 502
1 985 361
Indeks
100
86
86
92
4.4. Importen af sømløse rør fra de pågældende lande
(145)
Kommissionen overvejede, om følgevirkningerne af importen af sømløse rør med oprindelse i Kroatien, Ukraine, Rumænien og Rusland skulle vurderes kumulativt i overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 4.
(146)
Som anført ovenfor har denne undersøgelse vist, at de gennemsnitlige dumpingmargener for hvert af de fire pågældende lande ligger over minimumstærsklen som defineret i grundforordningens artikel 9, stk. 3, og at importmængden fra hvert af disse lande ikke er ubetydelig, jf. grundforordningens artikel 5, stk. 7, (de tegnede sig for en markedsandel på henholdsvis 1,3 % for Kroatien, 4,3 % for Rumænien, 4,6 % for Ukraine og 11,3 % for Rusland i undersøgelsesperioden).
(147)
Importmængderne fra alle de pågældende lande steg, med undtagelse af Ukraine, som opretholdt en eksport på et højt niveau i den betragtede periode. Pristendensen for import var ensartet for alle de pågældende lande, og EF-erhvervsgrenens priser blev underbudt i betragtelig grad. Det gennemsnitlige prisniveau ved import fra de pågældende lande lå betydeligt under EF-erhvervsgrenens prisniveau. Priserne ved import fra Kroatien, Ukraine og Rumænien lå på stort set samme niveau. Rusland havde et betydeligt lavere prisniveau, hvilket dog kan være en følge af, at der eksporteres et andet varesortiment til Fællesskabet. Som nævnt ovenfor er det blevet fastslået, at den pågældende vare, som importeres fra de fire lande, og samme vare, som fremstilles og sælges af EF-erhvervsgrenen, har de samme grundlæggende tekniske, fysiske og kemiske egenskaber og endelige anvendelsesformål. Derudover blev alle varerne solgt via samme salgskanaler til de samme kunder, og man fandt, at de konkurrerede med hinanden.
(148)
På dette grundlag blev det konkluderet, at alle betingelser for at kumulere importen af sømløse rør med oprindelse i de pågældende fire lande, som var omfattet af undersøgelsen, var opfyldt.
(149)
Visse eksporterende producenter i Ukraine og Rumænien gjorde gældende, at importen fra deres lande ikke burde kumuleres med importen for de øvrige lande, der er omfattet af den undersøgelse, der foretages med henblik på analyse af skaden og årsagssammenhængen, da der var forskelle, hvad angår tendensen for importmængder. I den forbindelse bemærkes det, at importtendensen kun er et af mange parametre, der undersøges i denne sammenhæng. At importmængderne fra de forskellige lande ikke er ens, er ikke som sådan grund til ikke at kumulere. Lighederne mellem importen fra de fire lande, der er omfattet af undersøgelsen, er rent faktisk beskrevet i betragtning 147. På dette grundlag, og da der ikke foreligger anden dokumentation for manglende konkurrence, er det umuligt at skelne mellem virkningerne af import fra disse fire lande udelukkende på grundlag af deres respektive tendenser med hensyn til mængde. De ovenfor beskrevne ligheder retfærdiggør derimod en kumulativ vurdering.
(150)
I dette tilfælde viste undersøgelsen for alle fire lande, herunder også Ukraine og Rumænien, at de importerede varer på den ene side og de varer, der er fremstillet i Fællesskabet, på den anden side har de samme grundlæggende fysiske og/eller kemiske egenskaber (jf. betragtning 39 vedrørende samme vare). Derudover var importen fra hvert af de fire lande betydelig, dvs. over den ubetydelighedsgrænse, der er defineret i grundforordningens artikel 5, stk. 7. I den forbindelse bemærkes det, at importen fra Ukraine og Rumænien repræsenterede en markedsandel på mere end henholdsvis 4,5 % og 4,3 %. Hertil kommer, at EF-erhvervsgrenens priser i forbindelse med importen fra alle fire lande blev underbudt betydeligt (fra 22 % til 43 %) - i forbindelse med importen fra Ukraine og Rumænien blev EF-erhvervsgrenens priser underbudt med henholdsvis 36 % og 22 % (jf. nedenfor). På grundlag af ovenstående konkluderes det, at alle betingelserne for kumulering af importen fra de fire lande, der er omfattet af den undersøgelse, der foretages med henblik på analyse af skaden og årsagssammenhængen, er opfyldt. Kravet om, at der ikke skulle kumuleres, måtte derfor afvises.
(151)
Importen fra de fire pågældende lande steg fra 304 268 tons i 2001 til 426 186 tons i undersøgelsesperioden. Den samlede markedsandel steg fra 14,2 % i 2001 til 21,5 % i undersøgelsesperioden. Dette skal ses på baggrund af et faldende forbrug.
Tabel 2
2001
2002
2003
2004 (undersøgelsesperioden)
Import (tons)
304 268
307 441
342 626
426 186
Indeks
100
101
113
140
Markedsandel
14,2 %
16,6 %
18,5 %
21,5 %
(152)
Den vejede gennemsnitlige importpris på sømløse rør med oprindelse i de fire lande steg med 16 %, dvs. fra 433 EUR pr. ton til 501 EUR pr. ton mellem 2001 og undersøgelsesperioden. Mellem 2001 og 2002 udviste priserne først et beskedent fald på 3 % fra 433 EUR til 418 EUR og yderligere et fald til 397 EUR i 2003, hvorefter der var en kraftig stigning til 501 EUR, dvs. et niveau, der er betydeligt højere end i 2001. Prisstigningen i undersøgelsesperioden skyldes hovedsageligt stigningen i udgifter til råmaterialer i undersøgelsesperioden.
Tabel 3
2001
2002
2003
2004 (undersøgelsesperioden)
Vejet gennemsnitlig cif-pris, Fællesskabets grænse (EUR/ton)
433
418
397
501
Indeks
100
97
92
116
(153)
For at fastsætte prisunderbuddet undersøgte Kommissionen oplysninger vedrørende undersøgelsesperioden. EF-erhvervsgrenens relevante salgspriser var priserne til uafhængige kunder, om nødvendigt justeret til priser ab fabrik, dvs. uden fragtomkostninger i Fællesskabet og efter fradrag af rabatter og nedslag. Priserne for de forskellige typer af sømløse rør, der var defineret i spørgeskemaerne, blev sammenlignet med eksportørernes salgspriser med fradrag af rabatter og om nødvendigt justeret til cif-niveauet, Fællesskabets grænse, med en passende justering for antidumpingtolden og omkostninger påløbet efter importen.
(154)
Ved beregningen af de vejede gennemsnitlige prisunderbudsmargener blev der taget hensyn til de samarbejdsvillige producenters eksportpriser og Eurostats data. I undersøgelsesperioden var den vejede gennemsnitlige underbudsmargen på 43 % for Rusland, 36 % for Ukraine, 22 % for Rumænien og 26 % for Kroatien.
4.5. Situationen for EF-erhvervsgrenen
(155)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 5, omfattede undersøgelsen af virkningerne af dumpingimporten for EF-erhvervsgrenen en vurdering af alle økonomiske faktorer, der kunne have indflydelse på EF-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode.
(156)
Produktionsmængden viste samme tendens som forbruget, selv om faldet i 2002 og 2003 og stigningen i undersøgelsesperioden relativt set var kraftigere end faldet og stigningen i forbruget i de samme perioder. Produktionsmængden udviste et kraftigt fald på 21 %, fra 1 495 278 tons i 2001 til 1 174 414 tons i 2002. I 2003 udgjorde produktionsmængden kun tre fjerdedele af produktionsmængden i 2001. Som følge af den forbedrede efterspørgselssituation, der skyldtes investeringsaktiviteten i olie- og gasindustrien i undersøgelsesperioden, steg produktionsmængden dog igen og nåede op på 1 290 258 tons i undersøgelsesperioden.
Tabel 4
2001
2002
2003
2004 (undersøgelsesperioden)
Produktion i tons
1 495 278
1 174 414
1 126 188
1 290 258
Indeks
100
79
75
86
(157)
Produktionskapaciteten blev fastsat på grundlag af den nominelle kapacitet, som de produktionsenheder, der ejes af EF-erhvervsgrenen, råder over, under hensyntagen til afbrydelser af produktionen og den omstændighed, at i visse tilfælde var en del af kapaciteten blevet anvendt til andre varer, der fremstilles ved hjælp af samme produktionslinjer.
(158)
Produktionskapaciteten for sømløse rør var stabil i den betragtede periode. Kapacitetsudnyttelsesgraden faldt dog med 12 procentpoint fra 87 % til 75 % som følge af faldet i produktionsmængden. Stigningen i kapacitetsudnyttelsen i undersøgelsesperioden er en følge af den øgede produktionsmængde i undersøgelsesperioden på baggrund af en stabil produktionskapacitet.
Tabel 5
2001
2002
2003
2004 (undersøgelsesperioden)
Produktionskapacitet (tons)
1 722 350
1 717 919
1 709 605
1 709 078
Indeks
100
100
99
99
Kapacitetsudnyttelse
87 %
68 %
66 %
75 %
(159)
Hvad angår lagre, kan det anføres, at langt størstedelen af produktionen laves på bestilling. Mens der ganske vist konstateredes en stigning i lagerbeholdningerne på 13 % i den betragtede periode, fandtes det, at lagerbeholdninger ikke var en relevant skadesindikator i den aktuelle sag.
Tabel 6
2001
2002
2003
2004 (undersøgelsesperioden)
Lagre (tons)
95 032
100 471
90 979
107 521
Indeks
100
106
96
113
(160)
Mellem 2001 og undersøgelsesperioden faldt investeringerne i produktion af samme vare fra 66 852 644 EUR til 26 101 700 EUR, og de blev kun foretaget for at opretholde produktionskapaciteten på det nuværende niveau og ikke med henblik på at øge produktionsmængden.
Tabel 7
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Investeringer (EUR)
66 852 644
56 581 829
45 518 515
26 101 700
Indeks
100
85
68
39
(161)
Man fandt, at EF-erhvervsgrenens salg til forretningsmæssigt forbundne kunder blev foretaget til markedspriser, og dette salg blev derfor taget i betragtning ved analysen af EF-erhvervsgrenens salg og markedsandel.
(162)
Salget af sømløse rør på markedet i Fællesskabet faldt fra 862 054 tons i 2001 til 725 145 tons i 2002, dvs. med 16 %, og yderligere til 683 985 tons i 2003, hvor efterspørgslen ifølge EF-erhvervsgrenen var usædvanligt lav. I undersøgelsesperioden steg salget igen og nåede op på 729 555 tons, hvilket stadig er betragteligt lavere end i 2001.
(163)
Mens det samlede salg af sømløse rør på markedet i Fællesskabet faldt med 15 % fra 2001 til undersøgelsesperioden, faldt forbruget i Fællesskabet samtidigt kun med 8 %, og EF-erhvervsgrenen oplevede således et fald i markedsandelen på 3 procentpoint. Markedsandelen faldt fra 40,1 % i 2001 til 36,7 % i undersøgelsesperioden.
Tabel 8
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Salget i Fællesskabet (tons)
862 054
725 145
683 985
729 555
Indeks
100
84
79
85
Markedsandel
40,1 %
39,1 %
36,9 %
36,7 %
(164)
EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedssalgspris steg med 10 % i den betragtede periode som følge af de øgede omkostninger til råmaterialer, der påvirkede hele erhvervsgrenen.
(165)
Efter en stigning på 4 % i de gennemsnitlige priser fra 672 EUR i 2001 til 701 EUR i 2002 nåede priserne det absolutte lavpunkt på 651 EUR i 2003, hvorefter de igen steg betragteligt i undersøgelsesperioden, hvor de nåede op på 736 EUR.
(166)
Alt afhængigt af produktionsprocessen brugte EF-erhvervsgrenen enten skrot eller knipler og blokke som råmateriale til fremstillingen af sømløse rør. Råmaterialet er den vigtigste omkostningsskabende komponent i produktionsomkostningerne for sømløse rør og har direkte betydning for udviklingen i salgsprisen. Mens omkostningerne til råmaterialer i 2001 og 2002 udgjorde 35 % og i 2003 38 % af EF-erhvervsgrenens samlede produktionsomkostninger, udgjorde omkostningerne til råmaterialer 47 % af de samlede omkostninger i undersøgelsesperioden.
(167)
Man fandt rent faktisk, at de gennemsnitlige priser for råmaterialer steg kraftigt i 2004, hvilket blev afspejlet i såvel EF-erhvervsgrenens højere salgspriser og højere importpriser.
Tabel 9
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Vejet gennemsnitspris (EUR/ton)
672
701
651
736
Indeks
100
104
97
110
(168)
I den betragtede periode udviste den vejede gennemsnitlige rentabilitet i procent af EF-erhvervsgrenens nettoomsætning et kraftigt fald fra 3 % i 2001 til - 10 % i undersøgelsesperioden. Tendensen for rentabiliteten fulgte ikke tendensen for salgsværdien. Rentabiliteten for den pågældende vare var mere negativ i undersøgelsesperioden end i nogen af de tre foregående år, mens salget faktisk steg i undersøgelsesperioden set i forhold til 2002 og 2003. Grunden til denne udvikling er, at stigningen i priserne på råmaterialer ikke fuldt ud kunne afspejles i salgspriserne. De øgede omkostninger til råmaterialer kunne ikke overvæltes på de endelige kunder på grund af den lave pris for import fra de pågældende lande.
Tabel 10
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Fortjenstmargen før skat
3 %
-9 %
-5 %
-10 %
(169)
EF-erhvervsgrenen skabte et negativt cash flow på -16 735 140 EUR i undersøgelsesperioden. EF-erhvervsgrenens likviditet blev negativ i 2003, hvorefter cash flow-situationen forbedredes noget, men stadig var langt fra et positivt niveau. Cash flowet skulle beregnes på grundlag af nettofortjenesten før skat for den vare, der blev solgt i og uden for Fællesskabet. Fortjenesten var positiv i 2002 (26 mio. EUR), mens der var tale om et stort nettotab i 2003 (minus 86 mio. EUR), hvilket forklarer den massive forringelse af cash flowet mellem 2002 og 2003. Tendensen for cash flowet fulgte ikke tendensen for rentabiliteten, da afskrivningerne, som normalt er store i denne kapitalintensive industri, mellem 2002 og 2003 faldt fra 51 795 853 EUR til 48 276 850 EUR, men i undersøgelsesperioden igen steg til 58 820 712 EUR. Cash flow-situationen forblev dog negativ i undersøgelsesperioden.
Tabel 11
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Cash flow (EUR)
68 221 405
83 464 355
-35 612 924
-16 735 140
Indeks
100
122
-52
-25
(170)
Afkastet af nettoaktiverne blev beregnet ved at udtrykke nettofortjenesten, før skat, fra salget af samme vare i og uden for Fællesskabet som en procentdel af den bogførte nettoværdi af de anlægsaktiver, der er afsat til samme vare, som sælges i og uden for Fællesskabet. Den negative udvikling med hensyn til denne indikator efter 2001 skyldes på den ene side de faldende investeringer i fremstillingen af samme vare fra 2001 til undersøgelsesperioden og på den anden side fortjenesten før skat fra salget af samme vare i og uden for Fællesskabet, som stadig var positiv i 2001 og 2002, men blev negativ i 2003. Selv om afkastet af aktiverne ganske vist blev forbedret i undersøgelsesperioden sammenlignet med 2003, nåede det dog kun op på - 11 % i undersøgelsesperioden. Det tal for fortjenesten, der blev anvendt ved fastsættelsen af denne faktor, var den fortjeneste, som EF-erhvervsgrenen opnåede ved henholdsvis salg på hjemmemarkedet og eksportsalg. Dette var nødvendigt, fordi aktiverne blev brugt ved begge former for salg, og det således var umuligt at foretage en relevant opdeling af disse.
Tabel 12
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Afkast af nettoaktiverne
10 %
6 %
-18 %
-11 %
(171)
Med undtagelse af ét selskab var der ingen krav desangående eller tegn på, at EF-erhvervsgrenen havde problemer med at rejse kapital til sine aktiviteter, og det blev derfor konkluderet, at EF-erhvervsgrenen som helhed var i stand til at rejse kapital til sine aktiviteter i den betragtede periode.
(172)
Beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen faldt med 13 %, og arbejdskraftomkostningerne faldt med 9 % i den betragtede periode.
Tabel 13
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Ansatte
6 058
5 424
5 276
5 245
Indeks
100
90
87
87
Arbejdskraftomkostninger (EUR/år)
275 296 896
251 059 144
244 153 692
249 190 971
Indeks
100
91
89
91
(173)
Produktiviteten målt i output (produktion) pr. ansat pr. år var i undersøgelsesperioden på samme niveau som i 2001 efter et fald i 2002 og 2003.
Tabel 14
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Produktivitet (tons/ansat)
247
217
213
246
Indeks
100
88
86
100
(174)
Mellem 2001 og undersøgelsesperioden faldt forbruget i Fællesskabet med 8 %, mens EF-erhvervsgrenens salg til ikke-forretningsmæssigt og forretningsmæssigt forbundne kunder faldt med 15 %. På den anden side steg markedsandelen for import fra de fire pågældende lande med 7,3 procentpoint. EF-erhvervsgrenens salg faldt således meget mere end efterspørgslen i den betragtede periode.
(175)
For så vidt angår virkningerne på EF-erhvervsgrenen af størrelsen af den faktiske dumpingmargen kan de ikke anses for ubetydelige i betragtning af mængden og priserne på importen fra de fire pågældende lande.
(176)
Som påvist i analysen af skadesindikatorerne ovenfor forbedredes EF-erhvervsgrenens økonomiske og finansielle situation ikke efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger mod importen af en del af den pågældende vare fra Rusland og Rumænien i 1997 og fra Kroatien og Ukraine i februar 2000. Den viser også, at EF-erhvervsgrenen stadig er i en udsat og sårbar situation.
4.6. Konklusion om skade
(177)
Analysen af skadesindikatorerne afslørede, at EF-erhvervsgrenens situation forværredes betydeligt efter 2001 og nåede lavpunktet i 2003. I undersøgelsesperioden viste skadesindikatorerne en forbedring sammenlignet med den ekstremt dårlige situation i 2003. Den forbedrede situation i undersøgelsesperioden kan forklares med en overordnet set bedre markedssituation i undersøgelsesperioden og navnlig olie- og gasindustriens større efterspørgsel efter sømløse rør. EF-erhvervsgrenen var dog langt fra at nå op på niveauet i 2001, dvs. før stigningen i dumpingimporten. I den forbindelse skal det bemærkes, at den stigning i salgspriserne, der kunne konstateres i undersøgelsesperioden, ikke engang var tilstrækkelig til at afspejle de øgede omkostninger til råmaterialer eller forbedre EF-erhvervsgrenens situation for den sags skyld.
(178)
Ved første blik viste visse skadesindikatorer ganske vist en stabil (evne til at rejse kapital, beskæftigelse) eller endog en positiv (gennemsnitlige salgspriser) udvikling. De fleste andre skadesindikatorer (f.eks. rentabilitet, investeringer samt produktions- og salgsmængder) viste dog en klar negativ udvikling i den betragtede periode, selv om der ganske vist var tale om en beskeden forbedring i undersøgelsesperioden set i forhold til det foregående år. Denne forbedring ændrer dog ikke det samlede billede, da de fleste relevante skadesindikatorer stadig er negative.
(179)
Hvad angår den positive prisudvikling, kan prisstigningen i undersøgelsesperioden ikke tilskrives en forbedring af EF-erhvervsgrenens situation, da den kun var en følge af prisstigninger på råmaterialer. Ydermere er ovennævnte faktorer, der viser en stabil udvikling, ikke af afgørende betydning for EF-erhvervsgrenens overordnede situation. På grund af den meget negative udvikling med hensyn til indikatorerne for fortjeneste er erhvervsgrenens overlevelse rent faktisk truet, hvis denne situation ikke forbedres senest på mellemlang sigt.
(180)
Efter forelæggelsen af de endelige resultater hævdede en række eksporterende producenter, at EF-erhvervsgrenen ikke led væsentlig skade i undersøgelsesperioden. Det blev hævdet, at offentligt tilgængelige data tydede på, at EF-erhvervsgrenens økonomiske situation var sund, og at dens salg og rentabilitet viste positive tendenser i undersøgelsesperioden.
(181)
Det bemærkes, at visse EF-producenters årlige finansielle resultater rent faktisk var positive i undersøgelsesperioden, at salgsmængden steg, og at der blev opnået positive resultater. Mens visse EF-producenters overordnede finansielle situation rent faktisk har været god i undersøgelsesperioden, skal den relevante analyse dog baseres på EF-erhvervsgrenens finansielle resultater, hvad angår produktion og salg af samme vare på markedet i Fællesskabet. Da samme vare hverken tegner sig for hele EF-erhvervsgrenens produktionsmængde eller hele dens salg i Fællesskabet, fandt man, at på trods af de overordnet gode resultater, som visse EF-producenter af sømløse rør havde, var der tale om væsentlig skade, hvad angår samme vare, som sælges i Fællesskabet.
(182)
I betragtning af ovenstående konkluderes det, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 6.
5. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
5.1. Indledning
(183)
I henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 6 og 7, undersøgte Kommissionen, om dumpingimporten af den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande har forvoldt EF-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betegnes som væsentligt. Andre kendte faktorer end dumpingimporten, der samtidig kunne have tilføjet EF-erhvervsgrenen skade, blev også undersøgt for at sikre, at en eventuel skade forårsaget af disse andre faktorer ikke blev tilskrevet dumpingimporten.
5.2. Virkningerne af dumpingimporten
(184)
I den betragtede periode steg importen fra de fire pågældende lande betragteligt, dvs. mængdemæssigt med 40 % og med 7,3 procentpoint udtrykt i markedsandele. Samtidig blev EF-erhvervsgrenens gennemsnitspriser i forbindelse med import fra de fire pågældende lande underbudt med 32 % i undersøgelsesperioden. Den prisstigning for dumpingimporten, som blev konstateret i undersøgelsesperioden, afspejlede prisstigningen på råmaterialer. Den betydelige stigning i importen fra de fire pågældende lande og disse landes erobring af markedsandele i den betragtede periode med priser, der lå væsentligt under EF-erhvervsgrenens priser, faldt sammen med den åbenbare forværring af EF-erhvervsgrenens overordnede finansielle situation i samme periode.
(185)
EF-erhvervsgrenens enhedspriser steg også med 10 % i den betragtede periode. Disse priser var dog under pres og kunne ikke engang dække den massive prisstigning på råmaterialer, hvilket fremgår af de betydelige tab, som EF-erhvervsgrenen led.
(186)
På baggrund af ovenstående fremgår det, at den billige import fra de fire pågældende lande har haft afgørende betydning for forværringen af EF-erhvervsgrenens situation, hvilket navnlig afspejles i den utilstrækkelige udvikling i salgspriserne, faldet i produktionen, salgsmængderne og markedsandele, det bratte fald i rentabiliteten samt faldet i investeringerne.
5.3. Virkninger af andre faktorer
(187)
Fællesskabets forbrug faldt med 8 % i løbet af den betragtede periode. Faldet i forbruget kan dog ikke alene betragtes som den afgørende årsag til den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen, da EF-erhvervsgrenens salg i relative tal faldt mere end forbruget i den betragtede periode (et fald på henholdsvis 16 % og 14 % mellem 2001 og slutningen af undersøgelsesperioden). Det blev ydermere påvist, at importen fra de pågældende lande steg i den betragtede periode, hvilket viser, at de erobrede markedsandele fra EF-erhvervsgrenen. Af disse grunde fandt man, at faldet i forbruget ikke kunne have været en afgørende årsag til den skade, som EF-erhvervsgrenen led.
(188)
Ifølge Eurostat og de oplysninger, der blev indsamlet i forbindelse med undersøgelsen, er de vigtigste tredjelande, hvorfra der importeres sømløse rør, Japan, Argentina og USA.
(189)
Importen fra Japan var på 52 960 tons i 2001 og faldt med 34 % til 34 857 tons i løbet af den betragtede periode. Markedsandelen for import af den pågældende vare fra Japan var 2,5 % i 2001 og faldt til 1,8 % i undersøgelsesperioden. Importen fra Japan blev foretaget til priser, som var mindst dobbelt så høje som EF-erhvervsgrenens priser. Det blev derfor vurderet, at importen fra Japan ikke havde haft negativ indvirkning på EF-erhvervsgrenens situation.
(190)
Importen fra Argentina steg med 52 % fra 30 962 tons i 2001 til 46 918 tons i undersøgelsesperioden. Dette svarer til, at markedsandelen steg med et procentpoint fra 1,4 % i 2001 til 2,4 % i undersøgelsesperioden. Prisniveauet for import fra Argentina forblev i hele den betragtede perioden et godt stykke over de fire betragtede landes prisniveau; f.eks. var den gennemsnitlige cif-importpris fra Argentina 660 EUR pr. ton i undersøgelsesperioden, mens de fire pågældende landes vejede, gennemsnitlige cif-pris var 501 EUR pr. ton. I forbindelse med analysen er der blevet taget hensyn til, at en af EF-producenterne er forretningsmæssigt forbundet med en eksporterende producent i Argentina. Det blev dog påvist, at de sømløse rør, som denne EF-producent importerede fra sit forretningsmæssigt forbundne selskab i Argentina, hverken med hensyn til mængder eller priser var en afgørende årsag til den skade, der blev påført denne bestemte EF-producent eller EF-erhvervsgrenen som helhed.
(191)
Hvad angår USA, viser Eurostats statistikker, at markedsandelen for import af sømløse rør fra USA steg fra 0,6 % i 2001 til 1,8 % i undersøgelsesperioden. USA's gennemsnitlige salgspriser lå i begyndelsen af den betragtede periode på 2 414 EUR pr. ton, dvs. næsten fire gange højere end EF-erhvervsgrenens priser, og faldt derefter drastisk med 77 % til 797 EUR pr. ton i løbet af undersøgelsesperioden, hvorved de stadig lå 8 % over EF-erhvervsgrenens priser. Den øgede import fra USA kan på grund af prisniveauet således ikke betragtes som en afgørende årsag til den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
(192)
Det blev hævdet, at importen med oprindelse i Argentina og USA er steget støt siden 2001, at de to landes samlede markedsandel var på over 4 % i undersøgelsesperioden, og at USA's priser hele tiden lå under de eksporterende producenters priser i tre af de fire pågældende lande.
(193)
Påstanden om, at USA's priser var lavere end tre af de fire pågældende landes priser, kan ikke dokumenteres. Mere generelt blev det konkluderet, at navnlig på baggrund af det høje prisniveau kan denne import ikke betragtes som en afgørende årsag til skaden.
(194)
En af de eksporterende producenter hævdede, at EF-erhvervsgrenen primært var aktiv inden for produktion og salg af varetyper af høj kvalitet (OCTG-rør), som konkurrerer med importen fra Japan, Argentina og USA. Det blev gjort gældende, at importen fra disse tre lande samlet set repræsenterede en stigning i markedsandelen på 1,5 procentpoint mellem 2001 og undersøgelsesperioden, og at importen fra disse tre lande erstattede sømløse rør, som blev produceret af EF-erhvervsgrenen, snarere end sømløse rør, som blev importeret fra Rusland og Ukraine.
(195)
Det skal understreges, at EF-erhvervsgrenen, på trods af at den fokuserer mere på produktion af varetyper af høj kvalitet og med en merværdi, fortsat producerer alle de forskellige typer af sømløse rør, herunder også varetyper af ringe kvalitet i betydelige mængder. OCTG-rør repræsenterer rent faktisk kun en lille del af EF-erhvervsgrenens aktiviteter, dvs. 5 % af den samlede salgsmængde og 7 % af den samlede salgsværdi af samme vare ved salget på markedet i Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Hvis der overhovedet er sammenhæng, hænger stigningen i Japans, Argentinas og USA's samlede markedsandel på 1,5 procentpoint fra 4,5 % i 2001 til 6,0 % i undersøgelsesperioden kun i mindre grad sammen med EF-erhvervsgrenens mere udtalte tab af markedsandele i samme periode, dvs. fra 40,1 % til 36,7 %. Følgelig må påstanden om, at importen fra disse tre lande forårsagede væsentlig skade for EF-erhvervsgrenen, afvises.
(196)
En af de eksporterende producenter hævdede, at Kommissionens tjenestegrene forsømte at tage hensyn til virkningerne af importen af sømløse rør fra de nye medlemsstater. Navnlig hvad angår Slovakiet, blev det hævdet, at det tidligere var blevet konstateret, at denne import til Fællesskabet var blevet foretaget til skadevoldende dumpingpriser. Denne import havde været pålagt en antidumpingtold, som udløb i midten af undersøgelsesperioden på grund af udvidelsen. Det blev også hævdet, at denne import var årsagen til EF-erhvervsgrenens tab af markedsandele.
(197)
Det skal dog bemærkes, at EF-erhvervsgrenens og andre europæiske producenters (herunder Slovakiets) salgsmængde faldt med henholdsvis ca. 133 000 tons og 112 000 tons mellem 2001 og 2004, mens importen fra de fire pågældende lande samtidigt steg med ca. 120 000 tons (13).
(198)
Hvad angår importen fra Slovakiet før udvidelsen, kan det ikke hævdes, at denne import kunne være årsag til skadevoldende dumping for EF-erhvervsgrenen i perioden fra 2001 og indtil udvidelsen (dvs. den 1. maj 2004), da denne import var pålagt en antidumpingtold, som sikrede retfærdige vilkår for EF-erhvervsgrenen. Eventuelle virkninger af dette salg inden for EU-25 fra den 1. maj 2004 betragtes ikke som værende af en karakter, der kan ændre konklusionerne vedrørende skade eller bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimport fra de fire lande, der er genstand for undersøgelsen, og den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt. En analyse af importen af den pågældende vare fra Slovakiet til markedet i Fællesskabet før og efter udvidelsen, som er baseret på Eurostats data, viste rent faktisk, at i tiltrædelsesåret steg importen af den pågældende vare i resten af Fællesskabet (EU-24) med 7 % eller 5 911 tons sammenlignet med året før tiltrædelsen. Denne stigning i mængden er meget beskeden sammenlignet med udviklingen i importen fra de fire pågældende lande.
(199)
På grundlag af ovenstående konkluderes det, at EF-erhvervsgrenens markedsandel ikke faldt som følge af konkurrence inden for Fællesskabet.
(200)
Påstanden om, at konkurrence inden for Fællesskabet kunne være årsagen til EF-erhvervsgrenens tab af markedsandele, afvises derfor.
(201)
Som følge af forelæggelsen af de endelige resultater anførte en af de eksporterende producenter, at der ikke var blevet taget hensyn til de cykliske udsving på stålmarkedet som krævet i grundforordningens artikel 3, stk. 7.
(202)
I den forbindelse skal det bemærkes, at den eksporterende producent ikke forelagde dokumentation for påstanden om, at de cykliske udsving på stålmarkedet var årsag til, at EF-erhvervsgrenen var blevet forvoldt skade. Derudover skal det bemærkes, at de cykliske udsving på stålmarkedet burde have virkninger for både EF-erhvervsgrenen og de eksporterende producenter. Negative udsving på markedet for sømløse rør, som angiveligt havde negative virkninger for EF-erhvervsgrenens situation, burde således også have haft negative virkninger for importmængden af sømløse rør, dvs. der burde have været et fald i importmængderne fra de fire pågældende lande. Som beskrevet i betragtning 151 forøgedes de kumulerede importmængder fra de fire pågældende lande hvert år fra 2001 til 2004. Det konkluderes derfor, at de cykliske udsving på stålmarkedet ikke kan anses at have været årsag til den skade, der forvoldtes EF-erhvervsgrenen.
(203)
Et selskab hævdede, at faldet i værdien af USD over for EUR fra 2001 til undersøgelsesperioden havde haft virkninger for EF-erhvervsgrenens situation, men forelagde ikke dokumentation for, at disse valutakursudsving rent faktisk havde haft negative virkninger for EF-erhvervsgrenens resultater. Da der ikke foreligger dokumentation for, at den skadevoldende situation for EF-erhvervsgrenen er blevet påvirket af opskrivningen af EUR over for USD, konkluderes det, at valutakursudsvinget ikke brød årsagssammenhængen mellem dumpingimport og den skade, som forvoldtes EF-erhvervsgrenen. Analysen af EF-erhvervsgrenen var ydermere baseret på de finansielle resultater i forbindelse med fremstilling og salg af samme vare på markedet i Fællesskabet. Da langt størstedelen af salget af samme vare på markedet i Fællesskabet blev faktureret i EUR, og da alle større produktionsomkostninger også primært blev afholdt i EUR, havde valutakursudsvingene under alle omstændigheder ingen større virkninger for den skadevoldende situation for EF-erhvervsgrenen.
(204)
På baggrund af den ovenfor beskrevne udvikling i mængder, priser og markedsandele for import med oprindelse i andre tredjelande, konkluderes det, at den væsentlige skade, som EF-erhvervsgrenen blev forvoldt, ikke kan tilskrives denne import.
(205)
To eksporterende producenter hævdede, at faldet i rentabiliteten var en følge af stigningen i råmaterialepriserne og derfor ikke kunne kædes sammen med dumpingimporten fra de pågældende lande. Priserne på skrot eller knipler, som er de vigtigste råmaterialer til fremstillingen af sømløse rør, steg rent faktisk betydeligt i løbet af den betragtede periode. Én EF-producent forelagde dokumentation for en prisstigning på 66 % og en anden for en prisstigning på 77 % på skrot mellem sidste kvartal i 2003 og sidste kvartal i undersøgelsesperioden. En af EF-producenterne påviste, at i løbet af hele den betragtede periode, fra 2001 til undersøgelsesperioden, blev skrotprisen mere end fordoblet fra 99 EUR pr. ton i 2001 til 253 EUR pr. ton i undersøgelsesperioden. Der kunne konstateres en lignende tendens for gennemsnitsprisen på knipler.
(206)
EF-erhvervsgrenen blev dog ikke forvoldt væsentlig skade på grund af de øgede råmaterialepriser som sådan, men som beskrevet i betragtning 168 fordi EF-erhvervsgrenen var ude af stand til at overvælte de højere omkostninger på kunderne. På grund af dumpingimporten fra de pågældende lande, i forbindelse med hvilken EF-erhvervsgrenens priser blev underbudt i betydelig grad, kunne den rent faktisk ikke øge sine salgspriser i et omfang, som fuldt ud afspejlede stigningen i råmaterialepriserne.
(207)
Efter forelæggelsen af de endelige resultater gjorde en af de eksporterende producenter gældende, at det var ukorrekt at hævde, at rentabiliteten blev forværret i undersøgelsesperioden, som følge af at EF-producenterne på grund af pristryk fra dumpingimporten var ude af stand til at øge priserne så meget, at de kunne dække stigningen i råmaterialeprisen. Ifølge dette selskab steg prisen på råmaterialer (skrot) med 15,8 % i undersøgelsesperioden. Det blev påstået, at priserne på dumpingimport steg mere end råmaterialepriserne.
(208)
Som nævnt ovenfor blev der i forbindelse med undersøgelsen fundet dokumentation for, at de prisstigninger på råmaterialer, som EF-producenterne måtte betale, var langt højere end de påståede 15,8 % i undersøgelsesperioden På grundlag af de oplysninger, som en række EF-producenter forelagde, fandt man, at stigningen i råmaterialepriserne var større end stigningen i den vejede gennemsnitspris på sømløse rør fra de fire pågældende lande i løbet af den betragtede periode. Derfor opretholdes argumentet om, at EF-producenterne var ude af stand til at øge priserne og gøre salget rentabelt på grund af pristrykket fra dumpingimport.
(209)
De antidumpingforanstaltninger, der siden 1997 har været gældende for den oprindelige varedækning, for så vidt angår Rumænien og Rusland, har af forsigtighedsgrunde ikke været anvendt siden 2004 på grund af visse EF-producenters konkurrencebegrænsende adfærd tidligere.
(210)
Visse eksporterende producenter og importører anmodede om en undersøgelse af det omfang, hvori det kartel, som visse EF-producenter dannede, kunne have påvirket resultaterne for EF-erhvervsgrenen som sådan.
(211)
I den forbindelse fandt man, at der ikke var nogen tidsmæssig overlapning mellem varigheden af visse EF-producenters overtrædelse (1990 til 1995 og for visse varer indtil 1999) og den periode (2001 til 2004), der tages i betragtning i forbindelse med denne antidumpingprocedure. Ydermere er der i forbindelse med undersøgelsen ikke blevet fundet dokumentation for, at EF-erhvervsgrenens priser eller andre skadesindikatorer blev påvirket af konkurrencebegrænsende adfærd. På baggrund af ovenstående og da der ikke foreligger oplysninger eller tegn på det modsatte, kan det konkluderes, at det kartel, som visse EF-producenter dannede før 2001, ikke påvirkede den skadevoldende situation for EF-erhvervsgrenen i den betragtede periode.
(212)
Efter forelæggelsen af de endelige resultater hævdede en af de eksporterende producenter, at Kommissionens tjenestegrene havde forsømt at undersøge de sandsynlige virkninger af genoprettelsen af normale konkurrencevilkår i EF-erhvervsgrenen efter afslutningen af karteladfærden i 1999. Det blev gjort gældende, at den tidsmæssige overlapning mellem karteladfærden og den betragtede periode i forbindelse med denne procedure var irrelevant, og at Kommissionens tjenestegrene havde begået en fejl i forbindelse med analysen af skaden og årsagssammenhængen og muligvis havde overtrådt grundforordningens artikel 3, stk. 7.
(213)
For det første skal det understreges, at kun en lille del af den pågældende vare, dvs. OCTG-rør (tariferet under KN-kode 7304210020 og KN-kode 7304291120), var berørt af kartelproceduren. I undersøgelsesperioden repræsenterede den mængde OCTG-rør, der blev solgt på markedet i Fællesskabet kun 5 % af EF-erhvervsgrenens samlede salgsmængde.
(214)
Derudover betragtes de to år mellem afslutningen af karteladfærden og begyndelsen af den periode, der er blevet lagt til grund ved fastlæggelsen af skaden, som tilstrækkelig til genoprettelse af normale konkurrencevilkår i EF-erhvervsgrenen. Der var dog tale om en skadevoldende situation i løbet af undersøgelsesperioden.
(215)
På grundlag af ovenstående blev påstanden afvist.
5.4. Konklusion om årsagssammenhæng
(216)
På baggrund af det tidsmæssige sammenfald mellem den øgede dumpingimport fra de pågældende lande, dens voksende markedsandel og det konstaterede underbud på den ene side og EF-erhvervsgrenens tydeligt forværrede situation på den anden side kan det konkluderes, at dumpingimporten er årsag til den væsentlige skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 6.
6. FÆLLESSKABETS INTERESSER
(217)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 21 skal det undersøges, om der til trods for konklusionerne om skadevoldende dumping er tvingende årsager til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i dette tilfælde. De sandsynlige virkninger af eventuelle foranstaltninger for alle parter i proceduren samt følgerne af ikke at træffe foranstaltninger skal overvejes i den forbindelse.
6.1. EF-erhvervsgrenen
(218)
Den skadevoldende situation for EF-erhvervsgrenen er et resultat af dens problemer med at konkurrere med dumpingimport til lave priser.
(219)
Det konkluderes, at indførelsen af foranstaltninger vil sætte EF-erhvervsgrenen i stand til at øge salgsmængden og markedsandelene og derved skabe yderligere stordriftsfordele og dermed den fortjeneste, som er nødvendig for at retfærdiggøre fortsatte investeringer i produktionsanlæg.
(220)
Hvis der ikke indføres foranstaltninger, vil EF-erhvervsgrenens situation fortsat blive forværret. Den vil ikke kunne investere i ny produktionskapacitet og konkurrere effektivt med importen fra tredjelande. Nogle selskaber vil blive nødt til at indstille produktionen af samme vare og afskedige deres ansatte. Det konkluderes derfor, at en indførelse af antidumpingforanstaltninger er i Fællesskabets interesse.
(221)
En ikke-klagende EF-producent, som er forretningsmæssigt forbundet med en eksporterende producent i Rumænien, hævdede, at EF-producenterne allerede udnytter deres produktionskapacitet fuldt ud og ikke ville være i stand til at imødekomme den store efterspørgsel efter sømløse rør på markedet i Fællesskabet og i tredjelande. Selskabet gjorde gældende, at følgelig ville indførelsen af told medføre et for ringe udbud på markedet i Fællesskabet. Som anført ovenfor afslørede undersøgelsen dog, at EF-erhvervsgrenen i den betragtede periode havde en betydelig overskydende produktionskapacitet, som i fremtiden kunne bruges til fremstilling af den pågældende vare med henblik på at imødekomme efterspørgslen efter sømløse rør på markedet i Fællesskabet.
(222)
Det blev også gjort gældende, at indførelsen af foranstaltninger ville medføre konkurrencebegrænsning på markedet i Fællesskabet. Det skal bemærkes, at der ud over de klagende producenter findes en række betydningsfulde producenter af den pågældende vare i de nye medlemsstater som nævnt i betragtning 139. Antallet af producenter i Fællesskabet betragtes som stort nok til at sikre konkurrence på dette marked, selv om der indføres antidumpingforanstaltninger. Som nævnt i betragtning 188-195 konkurrerer producenterne i andre tredjelande (f.eks. USA) desuden med EF-erhvervsgrenen med tilsvarende varer og priser. Det anses derfor, at indførelsen af foranstaltninger hverken vil have negative virkninger for udbuddet af sømløse rør eller begrænse konkurrencen på markedet i Fællesskabet.
6.2. Ikke-forretningsmæssigt forbundne importørers interesser
(223)
Kun tre af de ikke-forretningsmæssigt forbundne importører besvarede spørgeskemaet, og der blev efterfølgende aflagt kontrolbesøg hos to af dem. En fjerde ikke-forretningsmæssigt forbundet importør accepterede et kontrolbesøg på et sent tidspunkt i proceduren. De mængder af den pågældende vare, som disse fire importører importerede, udgjorde 8 % af den samlede import i Fællesskabet og 3 % af Fællesskabets forbrug.
(224)
Da størstedelen af al import af sømløse rør til Fællesskabet importeres af importører, som er forretningsmæssigt forbundet med eksporterende producenter, og da mindre end halvdelen af al import til markedet i Fællesskabet importeres af ikke-forretningsmæssigt forbundne importører, kan de fire ikke-forretningsmæssigt forbundne importørers import betragtes som repræsentativ for alle ikke-forretningsmæssigt forbundne importører.
(225)
For en af importørerne repræsenterede importen af den pågældende vare 22 % af importørens samlede import af sømløse rør, og den dertil svarende salgsværdi repræsenterede 3 % af importørens samlede omsætning i løbet af undersøgelsesperioden. Dette salg var meget rentabelt i undersøgelsesperioden. Når der tages hensyn til, at størstedelen af dette selskabs leverandører er hjemmehørende i Fællesskabet eller i lande, som ikke er berørt af indførelsen af antidumpingtold, kan virkningerne af indførelsen af antidumpingforanstaltninger ikke betragtes som betydelige.
(226)
En anden importør, hvis hovedaktivitet bestod i import og forarbejdning af sømløse rør, importerede alle sømløse rør fra de pågældende lande, navnlig Rusland. En lille del af denne import bestod af såkaldte »certificerede rør«. Det anses derfor, at indførelsen af told på import fra Rusland vil have negative virkninger for dette selskabs overordnede forretningsaktiviteter og navnlig rentabiliteten. Når der tages hensyn til, at der ud over denne importør for nærværende kun findes en anden leverandør af certificerede sømløse rør i Fællesskabet, er det overordentlig sandsynligt, at en eventuel prisstigning på grund af antidumpingtolden på denne vare kan overvæltes på den endelige forbruger. Ydermere ville selskabet kunne foretage i det mindste en del af sine indkøb hos en lokal leverandør i Fællesskabet eller erstatte en del af indkøbene med andre varer end den pågældende vare.
(227)
De øvrige to samarbejdsvillige importører, hvis importmængder også kun repræsenterede en mindre del af den samlede importmængde af den pågældende vare i undersøgelsesperioden, betragtede ikke sig selv som påvirket af indførelsen af told.
(228)
På baggrund af ovenstående fandt man, at indførelsen af antidumpingforanstaltninger vil have forskellige virkninger for importørerne alt afhængigt af deres individuelle situation. Det kan således konkluderes, at indførelsen af foranstaltninger rent faktisk kan få betydelige negative virkninger for en af importørernes finansielle situation. Som gennemsnitlig betragtning forventes det dog ikke, at foranstaltningerne får betydelige finansielle konsekvenser for importørernes overordnede situation.
6.3. Brugernes interesser
(229)
Ingen af brugerne af den pågældende vare besvarede spørgeskemaet fra Kommissionen. Undersøgelsen viste dog, at sømløse rør hovedsageligt anvendes af virksomheder i bygge- og anlægsbranchen og olieselskaber. Ifølge de til rådighed værende oplysninger anvendes sømløse rør i forbindelse med større projekter (kedler, rørledninger, byggeri og anlæg), og de udgør kun en begrænset del af helheden. Det blev derfor konkluderet, at de omkostningsmæssige virkninger af indførelsen af antidumpingforanstaltninger på sømløse med stor sandsynlighed ville være beskedne for sådanne brugere, hvilket muligvis også kan forklare, hvorfor brugerne ikke har været samarbejdsvillige i forbindelse med denne procedure.
(230)
På grundlag af ovennævnte resultater, og da der ikke foreligger andre oplysninger eller reaktioner fra forbrugerorganisationernes side, konkluderes det, at de foreslåede foranstaltningers virkninger for forbrugerne sandsynligvis vil være marginale.
(231)
Det konkluderes derfor, at hensynet til Fællesskabets interesser ikke betyder, at der er tvingende årsager til ikke at indføre antidumpingtold.
7. ENDELIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
7.1. Skadestærskel
(232)
For at forhindre, at dumpingimporten forvolder yderligere skade, anses det for hensigtsmæssigt at indføre antidumpingforanstaltninger.
(233)
Foranstaltningerne bør indføres på et niveau, der er tilstrækkeligt til at afhjælpe den skade, der er forårsaget af den pågældende import, men ikke overstiger den konstaterede dumpingmargen. Ved beregningen af den told, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af skadevoldende dumping, blev det fastslået, at enhver foranstaltning bør give EF-erhvervsgrenen mulighed for at dække produktionsomkostningerne og samlet opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare i Fællesskabet, som det med rimelighed kan forventes for en erhvervsgren af denne type i sektoren under normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden dumpingimport. Idet der blev taget hensyn til EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige rentabilitet i 2001, fandtes det, at en fortjenstmargen på 3 % af omsætningen kunne betragtes som et passende minimum, som EF-erhvervsgrenen kunne have forventet i en situation uden skadevoldende dumping. Den nødvendige prisforhøjelse blev derefter fastsat på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige importpris som fastsat med henblik på beregningen af underbud og den ikke-skadevoldende pris for de varer, som EF-erhvervsgrenen solgte på EF-markedet. Den ikke-skadevoldende pris blev beregnet ved at justere EF-erhvervsgrenens salgspris med det faktiske tab eller den faktiske fortjeneste i undersøgelsesperioden og ved at lægge ovennævnte fortjenstmargen til. Alle forskelle, der fulgte af denne sammenligning, blev derefter udtrykt i procent af den samlede cif-importværdi.
7.2. Endelige foranstaltninger
(234)
På baggrund af ovenstående bør der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 9 indføres en endelig antidumpingtold på importen af den pågældende vare svarende til enten dumpingmargenen eller skadestærsklen, afhængig af hvad der er lavest, i henhold til reglen om den lavest mulige told.
(235)
Da skadestærsklen er højere end den konstaterede dumpingmargen, bør de endelige foranstaltninger baseres på sidstnævnte. Restdumpingmargenerne blev fastsat til dumpingmargenen for det selskab, der havde den højeste individuelle margen i hvert enkelt land.
(236)
Toldsatserne, udtrykt i procent af cif-prisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet, er som følger:
Land
Selskab
Toldsats (%)
Kroatien
Alle selskaber
29,8 %
Rumænien
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
S.C. Mittal Steel Roman S.A
17,7 %
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
Alle andre selskaber
17,8 %
Rusland
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant og Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
Alle andre selskaber
35,8 %
Ukraine
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube og OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
Alle andre selskaber
25,7 %
(237)
De antidumpingtoldsatser for individuelle selskaber, der er anført i denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af den foreliggende undersøgelse. De afspejler således den situation, der konstateredes ved undersøgelsen med hensyn til de pågældende selskaber. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for »alle andre selskaber«) udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land, som er fremstillet af selskaberne og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Importerede varer, som er fremstillet af andre selskaber, som ikke udtrykkeligt er nævnt ved navn i den dispositive del af denne forordning, herunder enheder, som er forretningsmæssigt forbundet med de specifikt nævnte selskaber, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for »alle andre selskaber«.
(238)
Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle toldsatser (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks til Kommissionen (14) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Om fornødent vil der blive truffet passende foranstaltninger, herunder ajourføring af listen over selskaber, der er omfattet af individuel told. For at sikre en korrekt håndhævelse af antidumpingtolden bør den landsdækkende toldsats ikke blot anvendes på den ikke-samarbejdsvillige eksportør, men også på de selskaber, der ikke foretog eksport i undersøgelsesperioden. Hvis de sidstnævnte selskaber opfylder kravene i grundforordningens artikel 11, stk. 4, andet afsnit, opfordres de imidlertid til at fremsætte anmodning om en fornyet undersøgelse i henhold til nævnte artikel, så deres situation kan blive undersøgt individuelt.
(239)
Hvad angår toldmyndighedernes fastlæggelse af kulstofværdigrænsen ved Fællesskabets grænse, kan denne fastlægges indirekte gennem kontrol af de 11 KN-koder, hvorunder den pågældende vare er tariferet. I hele den betragtede periode bestod 99,9 % af al import af den pågældende vare af sømløse rør med en kulstofværdi, der lå under grænsen på 0,86. Det blev derfor konkluderet, at al import af sømløse rør fra de pågældende lande henhørende under de 11 KN-koder burde betragtes som den pågældende vare med undtagelse af de meget få tilfælde, hvor importøren kan dokumentere, at kulstofværdien for de importerede varer overstiger grænsen på 0,86.
7.3. Anmodning om fritagelse
(240)
En importør, som importerede såkaldte »certificerede sømløse rør« til Fællesskabet, mente, at hans selskab burde fritages for antidumpingtolden. Selskabet har dog ikke anført nogen grunde, som ville berettige en sådan individuel fritagelse. Det bør bemærkes, at denne importør importerede dumpede sømløse rør, hvilket forvoldte EF-erhvervsgrenen skade, og der var således ikke grund til at indrømme pågældende selskab nogen individuel fritagelse. Derudover blev det vurderet, at det ville medføre en uhensigtsmæssig stor risiko for omgåelse af foranstaltningerne, hvis denne importør blev fritaget for antidumpingtolden. Da certificerede rør også kan anvendes til en række forskellige formål, kunne det rent faktisk ikke i tilstrækkelig grad sikres, at denne import kun ville blive brugt i bygge- og anlægsarbejder i Italien.
7.4. Anmodning om delvis suspension
(241)
Efter forelæggelsen af de endelige resultater anmodede en af importørerne om delvis suspension i ni måneder (med mulighed for en forlængelse på yderligere 12 måneder) af tolden på importen af visse typer af den pågældende vare, som blev fremstillet af den russiske eksporterende producent TMK, og som var tariferet under KN-kode 7304 39 92 og certificeret af det italienske arbejdsministerium til anvendelse i forbindelse med offentlige bygge- og anlægsarbejder i Italien.
(242)
Importøren gjorde gældende, at en delvis suspension ville være i Fællesskabets interesse i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 4. Det blev hævdet, at uden den delvise suspension af foranstaltningerne ville importøren stoppe importen af certificerede rør, og følgelig ville der kun være et enkelt selskab, der fremstiller certificerede sømløse rør, tilbage i Italien, og dette selskab ville således have et monopol.
(243)
Importøren hævdede, at delvis suspension af foranstaltningerne ikke ville forvolde skade for den angiveligt eneste EF-producent, hvis produktionsmængde af certificerede sømløse rør angiveligt kun dækker ca. to tredjedele af den årlige efterspørgsel efter certificerede sømløse rør i Italien. Ydermere gjorde importøren gældende, at en delvis suspension af foranstaltningerne let kunne overvåges af de italienske toldmyndigheder gennem en simpel kontrol af de certificeringsdokumenter, der skal fremlægges for toldmyndighederne ved hver enkelt importtransaktion.
(244)
Med hensyn til argumentet om, at manglende delvis suspension af foranstaltningerne ville skabe et monopol på markedet i Fællesskabet, skal det bemærkes, at mens der i undersøgelsesperioden fandtes to producenter i Italien, der producerede certificerede sømløse rør, har der siden slutningen af 2005 rent faktisk kun været et selskab tilbage. Det kunne dog påvises, at i undersøgelsesperioden var der i forbindelse med dumpingimport af certificerede rør fra Rusland tale om prisunderbud, hvad angår certificerede rør produceret af EF-erhvervsgrenen, af et sådant omfang, at EF-producenterne ikke kunne konkurrere med denne dumpingimport og følgelig måtte standse eller kraftigt reducere produktionen af certificerede sømløse rør. Da den omstændighed, at kun en EF-producent af certificerede sømløse rør forblev på markedet i Fællesskabet, rent faktisk var en følge af dumpingimport af certificerede sømløse rør fra Rusland, må argumentet om, at delvis suspension af tolden ikke vil forvolde EF-erhvervsgrenen skade, afvises. Det forventes tværtimod, at indførelsen af told vil medføre øget konkurrence, og at andre EF-producenter af certificerede rør vil vende tilbage på markedet i Fællesskabet.
(245)
Mens det anerkendes, at overvågningen af den delvise suspension i princippet kunne varetages af de italienske toldmyndigheder, må anmodningen om delvis suspension afvises på samme grundlag som den anmodning om fritagelse, der er nævnt ovenfor under betragtning 240. Hvis en enkelt importør indrømmes delvis suspension af foranstaltningerne, ville der være tale om en uhensigtsmæssig stor risiko for omgåelse, da de certificerede sømløse rør, der importeres af dette selskab, også kan anvendes i andre sammenhænge end i forbindelse med bygge- og anlægsarbejder i Italien.
7.5. Tilsagn
(246)
Samme importør anførte, at der burde accepteres et tilsagn fra den russiske eksporterende producent, der leverer varen. Tilsagnet burde omfatte en toldfri importmængde med et kvantitativt loft. Importøren gjorde gældende, at en sådan maksimal importmængde kun ville blive anvendt i forbindelse med offentlige bygge- og anlægsprojekter i Italien. Derfor ville denne import ikke forvolde EF-erhvervsgrenen skade. Der ville ydermere være et utilstrækkeligt udbud af certificerede sømløse rør i Fællesskabet. Det bør dog bemærkes, at i henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 1, kan kun eksporterende producenter og ikke importører afgive tilsagn. Denne anmodning blev derfor afvist.
(247)
Efter fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at anbefale indførelsen af endelig antidumpingtold, afgav størstedelen af de eksporterende producenter i de pågældende lande pristilsagn i overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 1.
(248)
Der findes imidlertid et betydeligt antal forskellige typer af den pågældende vare med egenskaber, som er vanskelige at differentiere ved indførsel. Dette gør det stort set umuligt at fastsætte relevante mindstepriser for hver varetype, som med rimelighed kan kontrolleres af Kommissionen og medlemsstaternes toldmyndigheder ved importen. Derudover har der de seneste år været betydelige prisudsving for den pågældende vare, hvorfor den ikke er særlig egnet til faste pristilsagn, der gælder i en længere periode. Prisudsvingene skyldes udsving i priserne på råmaterialer, dvs. knipler, blokke og stålskrot. Mængderne af disse råmaterialer varierer, men udgør dog altid størstedelen af produktionsomkostningerne. Hvis mindstepriserne ved import blev indekseret til prisen på et af råmaterialerne, ville der skulle fastsættes forskellige indekseringsformler for hver undervaregruppe, hvilket ville gøre fastsættelsen af parametrene for indekseringsformlerne og overvågningen af tilsagnene ekstremt kompleks.
(249)
Derudover skal der mindes om, at der tidligere blev accepteret tilsagn for visse varer, der er omfattet af denne undersøgelses varedækning. Disse tilsagn, som var baseret på et princip om, at priserne pr. varegruppe skulle være i overensstemmelse med den gældende prisstruktur i Fællesskabet, viste sig at være meget vanskelige at overvåge for Kommissionen, eller det blev konstateret, at de ikke kunne hæve priserne til et ikke-skadevoldende niveau, som kunne genskabe retfærdige handelsvilkår på markedet i Fællesskabet (15).
(250)
I en række tilfælde var den foreslåede produktklassifikation ydermere ikke tilstrækkeligt detaljeret til at muliggøre en ordentlig overvågning, eller også muliggjorde det foreslåede prisniveau ikke fjernelse af den skadevoldende dumping.
(251)
På baggrund af ovenstående, navnlig vanskelighederne med at overvåge de forskellige mindsteimportpriser, findes det, at tilsagnene principielt ikke kan fungere. På baggrund af Rumæniens forestående tiltrædelse af Fællesskabet vil foranstaltningerne mod landet dog have en begrænset varighed. Risikoen for omgåelse af mindsteimportpriserne fra de rumænske eksportørers side er i lighed med risikoen for betydelige prisændringer derfor begrænset. Følgelig accepterede Kommissionen ved afgørelse 2006/441/EF af 23. juni 2006 (16) om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende importen af visse sømløse rør af jern eller stål, med oprindelige i bl.a. Rumænien de rumænske eksporterende producenters tilbud om tilsagn. Grundene til accept af dette tilsagn er beskrevet mere detaljeret i nævnte afgørelse. Kommissinoner anerkender, at tilbuddene om tilsagn fjerner de skadevoldende virkninger af dumpingen og i betydeligt omfang begrænser risikoen for omgåelse.
(252)
For at give Kommissionen og toldmyndighederne bedre muligheder for effektivt at overvåge, om selskaberne overholder tilsagnene, når der fremlægges en anmodning om overgang til fri omsætning for de relevante toldmyndigheder, skal fritagelsen for antidumpingtolden være betinget af, i) at der fremlægges en tilsagnsfaktura, som er en handelsfaktura, som mindst indeholder de oplysninger og den erklæring, der er anført i bilaget, ii) at varerne er fremstillet, afsendt og faktureret direkte af nævnte selskaber til den første uafhængige kunde i Fællesskabet, og iii) at de varer, der er angivet og frembudt for toldmyndighederne, svarer nøjagtig til beskrivelsen i tilsagnsfakturaen. Den relevante antidumpingtold pålægges på tidspunktet for godtagelsen af angivelsen om overgang til fri omsætning, hvis det fastslås, at de pågældende betingelser ikke er opfyldt.
(253)
Hvis Kommissionen i henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 9, på grund af misligholdelse trækker sin godtagelse af et tilsagn tilbage, under henvisning til bestemte transaktioner og erklærer de relevante tilsagnsfakturaer for ugyldige, opstår der en toldskyld på tidspunktet for godtagelse af erklæringen om overgang til fri omsætning for de pågældende transaktioner.
(254)
Importørerne bør være opmærksomme på, at der som en normal handelsrisiko kan opstå en toldskyld på tidspunktet for godtagelsen af angivelsen om overgang til fri omsætning, jf. betragtning 252 og 253, selv hvis Kommissionen havde godtaget et tilsagn fra den producent, hos hvilken de køber direkte eller direkte.
(255)
Toldmyndighederne bør i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 7, straks underrette Kommissionen, når der konstateres tegn på misligholdelse af tilsagnet.
(256)
De rumænske eksporterende producenters tilbud om tilsagn anses derfor for at kunne godtages af Kommissionen, og de pågældende selskaber er blevet underrettet om de væsentligste kendsgerninger, overvejelser og forpligtelser, der ligger til grund for godtagelsen. Af ovennævnte grund kan de russiske og ukrainske eksporterende producenters tilbud om tilsagn dog ikke godtages.
(257)
Det skal bemærkes, at der kan indføres en antidumpingtold, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 9 og 10, hvis tilsagnet misligholdes, trækkes tilbage eller formodes misligholdt.
7.6. Konklusion vedrørende de to interimsundersøgelser og de eksisterende foranstaltninger
(258)
Der mindes om, at der som nævnt i betragtning 3 blev indledt to interimsundersøgelser på Kommissionens eget initiativ for at muliggøre en eventuel ændring eller ophævelse af de eksisterende endelige antidumpingforanstaltninger på importen af varer omfattet af den oprindelige varedækning fra Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine.
(259)
På grundlag af resultaterne af nærværende undersøgelse bør der indføres foranstaltninger på importen af de sømløse rør med oprindelse i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine, der er beskrevet i betragtning 17. Da den pågældende vare som defineret i afsnit 2.1 også dækker varedækningen for de eksisterende foranstaltninger, er det ikke længere hensigtsmæssigt at opretholde de foranstaltninger på import af varer omfattet af den oprindelige varedækning, der blev indført ved forordning (EF) nr. 2320/97 og (EF) nr. 348/2000, og disse forordninger, som ændret, bør derfor ophæves.
(260)
Samtidigt bør de to ovennævnte interimsundersøgelser samt de under afsnit 1.2 nævnte interims- og udløbsundersøgelser, der blev indledt i november 2002, afsluttes.
(261)
Ydermere bliver forordning (EF) nr. 1866/2005 af 8. november 2005 om forlængelse af den delvise suspension af foranstaltningerne på varerne omfattet af den oprindelige varedækning med oprindelse i Kroatien og Ukraine overflødig efter ophævelsen af forordning (EF) nr. 348/2000 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af visse sømløse rør af jern eller stål, med cirkulært tværsnit, med udvendig diameter på 406,4 mm og derunder, med en kulstofværdi på 0,86 og derunder ifølge formler (17) og kemiske analyser foretaget af International Institute of Welding, henhørende under KN-kode ex 7304 10 10, ex 7304 10 30, ex 7304 21 00, ex 7304 29 11, ex 7304 31 80, ex 7304 39 58, ex 7304 39 92, ex 7304 39 93, ex 7304 51 89, ex 7304 59 92 og ex 7304 59 93 (18) (Taric-kode 7304101020, 7304103020, 7304210020, 7304291120, 7304318030, 7304395830, 7304399230, 7304399320, 7304518930, 7304599230 og 7304599320) og med oprindelse i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine.
Den endelige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for de ovenfor nævnte varer fremstillet af nedenfor nævnte selskaber:
Land
Selskab
Antidumpingtold
Taric-tillægskode
Kroatien
Alle selskaber
29,8 %
Rumænien
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
A738
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
A739
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
A740
Alle andre selskaber
17,8 %
A999
Rusland
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant og Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
A741
Alle andre selskaber
35,8 %
A999
Ukraine
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
A742
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube og OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
A743
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
A744
Alle andre selskaber
25,7 %
A999
Uanset stk. 1 finder den endelige antidumpingtold ikke anvendelse på importerede varer, der er overgået til fri omsætning i overensstemmelse med artikel 2.
Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
1. Importerede varer, der er angivet til overgang til fri omsætning og faktureret af selskaber, som har afgivet tilsagn, der er godtaget af Kommissionen, og hvis navne er opført i Kommissionens afgørelse 2006/441/EF af 23. juni 2006 (19), som eventuelt ændret, undtages fra den ved artikel 1 indførte antidumpingtold, forudsat at:
-
varerne er fremstillet, afsendt og faktureret direkte af nævnte selskaber til den første uafhængige kunde i Fællesskabet,
-
sådan import er ledsaget af en tilsagnsfaktura; som er en handelsfaktura, som indeholder mindst de oplysninger og den erklæring, der er angivet i bilaget til nærværende forordning, og
-
de varer, der er angivet og frembudt for toldmyndighederne, svarer nøjagtig til beskrivelsen i tilsagnsfakturaen.
2. Der opstår en toldskyld på tidspunktet for godtagelsen af angivelsen om overgang til fri omsætning:
-
hvis det i forbindelse med den import, der er beskrevet i stk. 1, fastslås, at en eller flere af betingelserne i nævnte stykke ikke er opfyldt, eller
-
hvis Kommissionen trækker sin godtagelse af tilsagnet tilbage i henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 9, i en forordning eller afgørelse, som henviser til særlige transaktioner og erklærer de pågældende tilsagnsfakturaer ugyldige.
Artikel 3
Forordning (EF) nr. 2320/97 og forordning (EF) nr. 348/2000 ophæves.
Artikel 4
Interimsundersøgelserne af antidumpingtolden på import af sømløse rør af jern eller ulegeret stål med oprindelse i bl.a. Rusland og Rumænien og i Kroatien og Ukraine, som blev indledt i marts 2005, afsluttes.
De interims- og udløbsundersøgelser, som blev indledt i november 2002, og som betragtning 20 i forordning (EF) nr. 1322/2004 bekræftede som igangværende, afsluttes.
Artikel 5
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 27. juni 2006.
NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 954/2006
ze dne 27. června 2006,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli, pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny, kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 2320/97 a (ES) č. 348/2000, kterým se ukončuje prozatímní přezkum a přezkum před pozbytím platnosti antidumpingových cel z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli, pocházejících mimo jiné z Ruska a Rumunska, a kterým se ukončují prozatímní přezkumy antidumpingových cel z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli, pocházejících mimo jiné z Ruska, Rumunska, Chorvatska a Ukrajiny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na články 8 a 9 a čl. 11 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1. Zahájení řízení
(1)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (2) dne 31. března 2005 (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) informovala Komise o zahájení antidumpingového řízení ve věci dovozu do Společenství některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli (dále jen „výrobek podle rozšířené definice“) pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny, a o zahájení dvou prozatímních přezkumů antidumpingových cel z dovozu bezešvých trubek a dutých profilů ze železa a nelegované oceli (dále jen „výrobek podle původní definice“) pocházejících mimo jiné z Ruska, Rumunska, Chorvatska a Ukrajiny do Společenství.
(2)
Antidumpingové řízení bylo zahájeno v návaznosti na podnět, který podal dne 14. února 2005 Výbor na obranu odvětví Evropské unie vyrábějícího bezešvé ocelové trubky (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě více než 50 %, celkové výroby rozšířené definice výrobku ve Společenství. Podnět obsahoval důkazy o dumpingu zmíněného výrobku a o výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostačující pro zahájení řízení.
(3)
Prozatímní přezkum zahájila Komise z vlastního podnětu, v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení, aby bylo možné případně změnit nebo zrušit konečná antidumpingová opatření uložená nařízeními Rady (ES) č. 2320/97 (3) a (ES) č. 348/2000 (4) na dovoz výrobků podle původní definice mimo jiné z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny („konečná opatření“). Tyto nezbytné změny nebo zrušení mohou v případě, že opatření budou uložena na výrobek podle rozšířené definice, vyplývat ze skutečnosti, že výrobky, na které byla opatření nařízeními (ES) č. 2320/97 a (ES) č. 348/2000 uložena, patří mezi výrobky spadající mezi výrobky podle rozšířené definice.
1.2. Platná opatření týkající se výrobků podle původní definice
(4)
Nařízením (ES) č. 2320/97 byla uložena antidumpingová cla na dovoz výrobků podle původní definice pocházející mimo jiné z Rumunska a Ruska. Nařízeními Komise 97/790/ES (5) a 2000/70/ES (6) byly přijaty závazky od vývozců mimo jiné z Rumunska a Ruska. Nařízením Rady (ES) č. 1322/2004 (7) bylo rozhodnuto dále nepoužívat platná opatření ohledně dovozu výrobků podle původní definice z Rumunska a Ruska z důvodu obezřetnosti v souvislosti s chováním poškozujícím hospodářskou soutěž některých výrobců ve Společenství v minulosti (viz 9. a následující body odůvodnění uvedeného nařízení). 20. bod odůvodnění stejného nařízení potvrdil, že prozatímní přezkum a přezkum před pozbytím platnosti zahájené oznámením o zahájení řízení v listopadu 2002 (8) stále platí, dokud nebudou dostupná nová zjištění, jež umožní posouzení do budoucna, která se budou opírat o údaje nepochybně neovlivněné jednáním v rozporu s pravidly hospodářské soutěže.
(5)
Po přezkumném šetření provedeném v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení změnila Rada nařízením (ES) č. 258/2005 (9) konečná opatření uložená nařízením (ES) č. 348/2000, zrušila možnost osvobození od cla podle článku 2 stejného nařízení a uložila antidumpingové clo z dovozu výrobků podle původní definice z Chorvatska ve výši 38,8 % a antidumpingové clo z dovozu výrobků podle původní definice z Ukrajiny ve výši 64,1 %, s výjimkou dovozu od Dnepropetrovsk Tube Works („DTW“), na nž se ukládá antidumpingové clo ve výši 51,9 %.
(6)
Rozhodnutím 2005/133/ES (10) Komise částečně pozastavila konečná opatření na dobu devíti měsíců s účinkem od 18. února 2005. Částečné pozastavení bylo nařízením Rady (ES) č. 1866/2005 (11) dále prodlouženo o dobu jednoho roku. Proto platí cla stanovená nařízením (ES) č. 348/2000, tj. 23 % pro Chorvatsko a 38,5 % pro Ukrajinu.
1.3. Prozatímní opatření
(7)
Vzhledem k potřebě dále prozkoumat některé aspekty šetření a také vzhledem ke vzájemnému vztahu s prozatímním přezkumem a přezkumem před pozbytím platnosti, uvedeném výše v oddíle 1.2., bylo rozhodnuto pokračovat v šetření bez uložení prozatímních opatření.
1.4. Účastníci řízení
(8)
Komise zahájení řízení úředně oznámila známým vyvážejícím výrobcům v Chorvatsku, Rumunsku, Rusku a na Ukrajině, dovozcům nebo obchodníkům, uživatelům, dodavatelům a sdružením, jichž se řízení týká, zástupcům dotčených zemí vývozu, žadatelů z řad výrobců ve Společenství a dalším výrobcům ve Společenství. Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost, aby písemně oznámily svá stanoviska a aby požádaly o slyšení ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení.
(9)
Vzhledem k velkému počtu ruských a ukrajinských vyvážejících výrobců uvedených v podnětu, velkému počtu dovozců dotčeného výrobku ve Společenství a velkému počtu výrobců ve Společenství, kteří podnět podporují, bylo v oznámení o zahájení řízení vyhlášeno, že se počítá s provedením výběru vzorku pro určení dumpingu a újmy v souladu s článkem 17 základního nařízení oznámení o zahájení řízení.
(10)
Aby Komise mohla rozhodnout, zda bude zapotřebí provést výběr vzorku, a aby mohla popřípadě výběr vzorku provést, byli ruští a ukrajinští vyvážející výrobci, dovozci ve Společenství výrobci ve Společenství vyzváni, aby se přihlásili Komisi a poskytli během období šetření (od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004) základní informace o své činnosti týkající se dotyčného výrobku, stanovené v oznámení o zahájení řízení.
1.4.1. Výběr vzorků vývozců a výrobců
(11)
Po prozkoumání informací předložených ruskými a ukrajinskými vyvážejícími výrobci a vzhledem ke skutečnosti, že v obou zemích náleží většina společností k velkým seskupením výrobců, bylo rozhodnuto, že ohledně Ruska a Ukrajiny není výběr vzorků zapotřebí.
1.4.2. Výběr vzorku výrobního odvětví Společenství a dovozců ve Společenství
(12)
S ohledem na výrobce ve Společenství byl vzorek vybrán podle čl. 17 odst. 1 základního nařízení na základě největšího reprezentativního objemu vývozů a prodeje výrobců ve Společenství, který přiměřeně vysledovat v dostupném čase. Na základě informací získaných od výrobců ve Společenství vybrala Komise pět společností umístěných ve čtyřech různých členských státech. Jeden z původně vybraných výrobců ve Společenství následně nespolupracoval a byl nahrazen jiným výrobcem ve Společenství. Co se týče objemu výroby, představovalo pět vybraných společností 49 % celkové výroby Společenství. V souladu s čl. 17 odst. 2 základního nařízení byly zúčastněné strany konzultovány a nevznesly žádné námitky. Mimo to byli ostatní výrobci ve Společenství požádáni, aby poskytli některé obecné údaje pro analýzu újmy. S ohledem na malé množství odpovědí získaných od dovozců bylo rozhodnuto, že výběr vzorků dovozců není nutný.
1.5. Status tržního hospodářství a formuláře žádosti o individuální zacházení
(13)
Aby bylo vyvážejícím výrobcům na Ukrajině umožněno podat žádost o status tržního hospodářství nebo o individuální zacházení, pokud si to přejí, zaslala Komise formuláře žádosti dotčeným ukrajinským vyvážejícím výrobcům. Žádosti o status tržního hospodářství nebo pro individuální zacházení v případě, že šetření prokáže, že nesplňují podmínky pro status tržního hospodářství, byly obdrženy od tří skupin vyvážejících výrobců a jejich společností ve spojení.
1.6. Dotazníky
(14)
Komise rozeslala dotazníky všem stranám o kterých je známo, že mají na věci zájem, a všem dalším společnostem, které se přihlásily ve lhůtách uvedených v oznámení o zahájení řízení. Byly obdrženy odpovědi od tří rumunských vyvážejících výrobců spolu s dvěma jejich společnostmi ve spojení, od dvou skupin ruských vyvážejících výrobců spolu s pěti společnostmi ve spojení, z nichž tři se nacházejí ve Společenství, a od tří skupin ukrajinských vyvážejících výrobců a jejich společností ve spojení. Byly také obdrženy odpovědi na dotazníky od pěti výrobců ve Společenství. Ačkoli šest dovozců odpovědělo na formuláři o výběru vzorků, pouze tři z nich spolupracovali a zaslali úplnou odpověď na dotazník. Další dovozce souhlasil s provedením inspekce na místě ve svém areálu, i když nezaslal odpověď na dotazník.
(15)
Komise si opatřila a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla stanovit dumping, následnou újmu a zájmy Společenství. Inspekci na místě provedla u těchto společností:
Výrobci ve Společenství
-
Dalmine S.p.A., Bergamo, Itálie
-
Rohrwerk Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Německo
-
Tubos Reunidos S.A., Amurrio, Španělsko
-
Vallourec & Mannesmann France S.A., Boulogne Billancourt, Francie
-
V & M Deutschland GmbH, Düsseldorf, Německo
Vyvážející výrobci v Rumunsku
-
S.C. T.M.K. - Artrom S.A., Slatina
-
S.C. Silcotub S.A., Zălau
-
S.C. Mittal Steel Roman S.A., Roman
Vyvážející výrobci v Rusku
-
Volzhsky Pipe Works Open Joint Stock Company („Volzhsky“), Volžskij
-
Joint Stock Company Taganrog Metallurgical Works („Tagmet“), Taganrog
-
Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works („Pervouralsky“), Pervouraľsk
-
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant („Chelyabinsk“), Čeljabinsk
Společnost ve spojení v Rusku
-
CJSC Trade House TMK, Moskva
Vyvážející výrobci na Ukrajině
-
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube, Nikopoľ
-
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist (Yutist), Nikopoľ
-
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works (DTW), Dněpropetrovsk
-
OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant (NTRP), Dněpropetrovsk
Obchodník ve spojení na Ukrajině
-
SPIG Interpipe, Dněpropetrovsk, ve spojení s NTRP a Niko Tube
Obchodník ve spojení ve Švýcarsku
-
SEPCO S.A., Lugano, ve spojení s NTRP a Niko Tube
Dovozce ve spojení
-
Sinara Handel GmbH, Köln, ve spojení s Artrom
Dovozci, kteří nejsou ve spojení
-
Thyssen Krupp Energostal S.A., Toruń, Polsko
-
Assotubi S.P.A., Cesena, Itálie
-
Bandini Sider S.R.L., Imola, Itálie
1.7. Období šetření
(16)
Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004 (dále jen „období šetření“). Kontrola tendencí významných pro posouzení újmy se týkala období od 1. ledna 2001 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. Dotčený výrobek
(17)
Dotčeným výrobkem jsou některé bezešvé trubky a duté profily ze železa nebo oceli, kruhového průřezu, s vnějším průměrem nejvýše 406,4 mm s hodnotou uhlíkového ekvivalentu nejvýše 0,86 podle vzorce a chemického rozboru Světového svářečského institutu (IIW). Dotčený výrobek je v současnosti zařazen pod kódy KN ex 7304 10 10, ex 7304 10 30, ex 7304 21 00, ex 7304 29 11, ex 7304 31 80, ex 7304 39 58, ex 7304 39 92, ex 7304 39 93, ex 7304 51 89, ex 7304 59 92 a ex 7304 59 93 (12) (kódy TARIC 7304101020, 7304103020, 7304210020, 7304291120, 7304318030, 7304395830, 7304399230, 7304399320, 7304518930, 7304599230 a 7304599320).
(18)
Dotčený výrobek má široké použití, jako potrubní trubky pro přepravu tekutin, ve stavebnictví jako pilíře, pro mechanická použití, jako plynové potrubí, kotlové trubky a vrtné trubky („OCTG“) pro vrtání, lití a kladení trubek v ropném průmyslu.
(19)
V okamžiku dodání uživateli mají ocelové trubky a duté profily velmi odlišné formy. Mohou být např. galvanizované, se závitem, doručené jako „zelené trubky“ (tj. bez jakéhokoli tepelného zpracování), se zvláštními koncovkami, různými příčnými průřezy, nařezané na míru či nikoli. Pro trubky neexistují všeobecné standardní rozměry, což vysvětluje, proč je většina ocelových trubek a dutých profilů vyráběna na zakázku. Obvykle se ocelové trubky a duté profily se obvykle spojují svařováním. V některých případech však mohou být spojeny závitem nebo použity samostatně, ačkoli zůstávají svařovatelné. Šetření prokázalo, že všechny ocelové trubky a duté profily sdílejí stejné fyzikální, chemické a technické charakteristiky a stejná základní použití.
(20)
Rozsah „výrobku podle definice“ v tomto řízení byl některými zúčastněnými stranami zpochybněn. Za prvé, některé strany uvedly, že některé výrobky podle definice zahnuté v popisu výrobku mají odlišné základní mechanické a chemické vlastnosti (viz 21. až 26. bod odůvodnění). Za druhé, některá tvrzení odmítala použití kritéria svařovatelnosti a prahovou hodnotu uhlíkového ekvivalentu, které jsou propojeny (viz 27. až 36. bod odůvodnění). Dále jedna strana požadovala, aby takzvané „certifikované ocelové trubky a duté profily“ byly vyňaty z definice výrobku (viz 37. bod odůvodnění).
(21)
Bylo uvedeno, že některé výrobky podle definice v rámci popisu výrobku, jmenovitě profily OCTG a plynová potrubí, mají ve srovnání s ostatními ocelovými trubkami a dutými profily jiné základní mechanické a chemické vlastnosti i koncové užití a neměly by se vzájemně zaměňovat.
(22)
Výrobek, tak jak je definován, se skládá z různých typů výrobků. Avšak výrobky podle definice spadající do různých segmentů (včetně dolního a horního konce) jsou považovány za výrobky tvořící jediný výrobek, pokud mezi různými segmenty nejsou jasné hranice, tj. pokud mezi sousedními segmenty existují přesahy a hospodářská soutěž. To je případ tohoto řízení, kdy byly předloženy důkazy, že legované i nelegované duté profily, které jsou předmětem šetření, lze použít pro stejné koncové užití a že v rámci kategorií legovaných i nelegovaných dutých profilů neexistují jasné hranice.
(23)
Co se týče profilů OCTG a plynových potrubí, šetření prokázalo, že mají mimo jiné srovnatelné chemické vlastnosti s ostatními typy ocelových trubek a dutých profilů, neboť spadají pod hodnotu 0,86 uhlíkového ekvivalentu. Dále mají s jinými výrobky podle definice společné i jiné vlastnosti, jako např. vnější průměr a tloušťku stěn.
(24)
Co se týče koncového užití profilů OCTG a plynových potrubí, argumentovali někteří vyvážející výrobci tím, že profily OCTG a plynové potrubí se použijí v jiných případech a nejsou zaměnitelné s ostatními typy ocelových trubek a dutých profilů. V tomto ohledu bylo zjištěno, že profily OCTG s hladkými konci uvedené v současnosti pod kódem KN 7304 21 00 a používané ve stavebnictví jsou zaměnitelné s jinými nelegovanými ocelovými dutými profily uvedenými v současnosti pod kódem KN 7304 39 58. Existuje tedy alespoň částečný přesah v oblasti koncového užití různých typů ocelových trubek a dutých profilů.
(25)
Vzhledem k výše uvedenému se tvrzení, že profily OCTG a plynové trubky na straně jedné a jiné ocelové trubky a duté profily na straně druhé nejsou zaměnitelné, zamítá.
(26)
Jiný vyvážející výrobce tvrdil, že hodnota uhlíkového ekvivalentu není chemickou vlastností výrobku, protože není přímo spojena s chemickým složením ocelových trubek a dutých profilů, ale je jejich funkcí. Jelikož je pravdou, že hodnota uhlíkového ekvivalentu je výsledkem vzorce, je vzorec přímo spojen s chemickým složením výrobku a umožňuje srovnání různých tříd oceli podle svařitelnosti. Hodnota uhlíkového ekvivalentu není spojena s technickými nebo mechanickými vlastnostmi oceli, závisí pouze na jejím chemickém složení. Na základě této skutečnosti se hodnota uhlíkového ekvivalentu považuje za chemickou vlastnost výrobku a toto tvrzení bylo zamítnuto.
(27)
Některé strany argumentovaly, že kritérium svařitelnosti jako takové je vedlejší vlastností dotčeného výrobku, protože se uvádí, že významná část výrobků, teré jsou výrobky podle definice, totiž duté profily se závitem a profily OCTG, se nikdy nesvařuje. Proto bylo prohlášeno, že použitím kritéria svařovatelnosti byly různé výrobky uměle považovány za jediný výrobek.
(28)
Nejprve je třeba podotknout, že svařovatelnost je nepochybně chemickou a technickou vlastností (protože závisí na chemickém složení oceli) společnou všem ocelovým trubkám a dutým profilům. Vzhledem k tomu, že většina ocelových trubek a dutých profilů se spojuje svařováním, je základním rysem pro definici výrobku. Za druhé, s ohledem na duté profily se závitem a profilů OCTG, které se obvykle nesvařují, prokázalo šetření, že nicméně zůstávají svařovatelné, a tím také mají tuto základní technickou a chemickou vlastnost. Navíc nelze vyloučit, že ocelové trubky a duté profily se závity nebo vhodné k řezání závitů a stejně tak profily OCTG budou přeměněny na svařovatelné ocelové trubky a duté profily jednoduchým odstraněním. Zvláště pokud se týká profilů OCTG, existuje důkaz, že stejný dutý profil může být zařazenn do dvou různých kategorií (a dokonce i kódů KN) čistě v závislosti na jeho koncovém užití, např. na použití ve stavebnictví nebo v průmyslu těžby ropy. Konečně, bylo zjištěno, že některé dovezené výrobky z dotčených zemí, které byly klasifikovány jako profil OCTG, nebyly použity v odvětví ropy a zemního plynu.
(29)
Jeden dovozce uvedl, že podle evropských norem je pro duté profily vhodné k řezání závitů vhodná pouze jedna třída oceli, a že by tudíž tyto výrobky měly být odlišeny od jiných ocelových trubek a dutých profilů. Analýza různých norem existujících konkrétně pro profily OCTG však prokázala, že neexistuje jediná třída oceli, kterou lze použít pro výrobu dutých profilů vhodných k řezání závitů.
(30)
Vzhledem k výše uvedenému se kritérium svařovatelnosti považuje za vhodné kritérium k určení definice výrobku. Argument, že navrhovaná definice výrobku uměle seskupuje různé výrobky, se proto zamítá.
(31)
Bylo uvedeno, že použití prahové hodnoty uhlíkového ekvivalentu není kritériem, které by umožňovalo určit definici výrobku, stejně jako to není vhodné kritérium pro určení svařovatelnosti různých typů ocelových trubek a dutých profilů.
(32)
Šetření prokázalo, že hodnota uhlíkového ekvivalentu je skutečně ukazatelem, který je přímo spojen jak s chemickým složením oceli, tak s její svařitelností. Vysoká hodnota uhlíkového ekvivalentu znamená nejen, že ocel obsahuje více uhlíku nebo slitin, ale také, že se tato ocel bude obtížněji svařovat. Na druhou stranu nižší hodnota uhlíkového ekvivalentu znamená, že ocel je méně bohatá na uhlík nebo slitiny a také že se bude snadněji svařovat. Jinými slovy, různé rovně hodnoty uhlíkového ekvivalentu vyžadují různé podmínky pro svařování. Ocel s hodnotou uhlíkového ekvivalentu 0,86 již bude vyžadovat zvláštní podmínky svařování, a tudíž se nebude svařovat běžným způsobem. Protože je hodnota uhlíkového ekvivalentu ukazatelem svařovatelnosti, byla jeho prahová hodnota uznána za důležité kritérium pro určení definice výrobku.
(33)
Vyvážející výrobce uvedl, že hodnota uhlíkového ekvivalentu je jen jednou z mnoha chemických, technických a mechanických charakteristik oceli, a proto ji nelze použít samostatně k určení definice výrobku. V této souvislosti se poznamenává, že hodnota uhlíkového ekvivalentu se považuje za vhodné kritérium k určení definice výrobku. Mimo to, jak ukazuje definice výrobku, hodnota uhlíkového ekvivalentu není jediným používaným kritériem. V neposlední řadě byla srovnatelnost definic výrobků prováděna na podrobnějším základě, s ohledem na různé vlastnosti výrobku (např. rozměry a tepelné zpracování).
(34)
Mimo to některé zúčastněné strany tvrdily, že prahová hodnota uhlíkového ekvivalentu ve výši 0,86 byla stanovena svévolně, jelikož hranice pro snadnou svařovatelnost je nižší než 0,86. Avšak hodnota uhlíkového ekvivalentu ve výši 0,86 nesouvisí s pojmem snadné svařovatelnosti. Ve skutečnosti žadatel - průmyslové odvětví Společenství - prokázal a předložil důkazy, že představuje maximální hodnotu uhlíkového ekvivalentu pro nelegovanou ocel, kterou lze podle evropských norem použít pro ocelové trubky a duté profily.
(35)
Proto se soudí, že jak používání hodnoty uhlíkového ekvivalentu, tak určená prahová hodnota 0,86 zachycují řadu výrobků, které lze považovat za jediný výrobek, třebaže se z definice vyloučí např. korozivzdorná ocel nebo duté profily s kuličkovými ložisky, které mají hodnotu uhlíkového ekvivalentu vyšší než 0,86.
(36)
Vzhledem k výše uvedenému zůstává žadatelem navrhovaná hodnota uhlíkového ekvivalentu v definici dotčeného výrobku.
(37)
Jeden z dovozců ve Společenství uvedl, že by tzv. „certifikované“ ocelové trubky a duté profily neměly spadat mezi výrobky podle definice. Tyto ocelové trubky a duté profily se vyrábějí podle certifikovaných postupů schválených italským ministerstvem veřejných prací a používají se při zpevňovacích pracích na italských stavebních projektech. Avšak bylo ustanoveno, že všechny typy dotčeného výrobku, včetně certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů, mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a koncová užití. Nebyl nalezen žádný důkaz, který by umožnil shrnout, že by tyto certifikované duté profily byly jiným výrobkem, a měly by proto být vyňaty z působnosti opatření (rovněž společnost neposkytla žádný takový důkaz). Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto.
(38)
Vzhledem k výše uvedenému bylo shrnuto, že všechny ocelové trubky a duté profily, nehledě na různé možné typy výrobků, tvoří pro účely tohoto řízení jeden výrobek, protože mají stejné základní fyzikální, chemické a technické charakteristiky a stejná základní použití.
2.2. Obdobný výrobek
(39)
U výrobku vyváženého do Společenství z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny, výrobku vyráběného a prodávaného na domácích trzích těchto zemí a rovněž u výrobku vyráběného a prodávaného ve Společenství výrobci ve Společenství byly shledány stejné základní fyzikální a technické a chemické vlastnosti stejně jako stejné použití, a tyto výrobky jsou tedy považovány za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
3. DUMPING
3.1. Obecná metodika
(40)
Níže uvedená obecná metodika byla použita u všech spolupracujících vyvážejících výrobců v Chorvatsku, Rumunsku, Rusku a také u spolupracujících vyvážejících výrobců na Ukrajině, jimž byl přidělen status tržního hospodářství. Předložení zjištění o dumpingu pro každou z dotčených zemí proto popisuje pouze to, co je pro každou vyvážející zemi specifické.
3.1.1. Běžná hodnota
(41)
V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení se pro každého spolupracujícího vyvážejícího výrobce nejprve zkoumalo, zda byl jeho domácí prodej dotčeného výrobku reprezentativní, tj. zda celkový objem tohoto prodeje představoval alespoň 5 % celkového objemu vývozu tohoto vývozce do Společenství. Komise následně určila ty typy dotčeného výrobku, které jsou na domácím trhu prodávány společnostmi, jež mají celkově reprezentativní domácí prodej, a které jsou totožné nebo přímo srovnatelné s typy prodávanými na vývoz do Společenství.
(42)
Pro každý typ, který je prodáván vyvážejícími výrobci na jejich domácím trhu a který je shledán přímo srovnatelným s typem dotčeného výrobku prodávaným na vývoz do Společenství, bylo určeno, zda byl domácí prodej dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Domácí prodej určitého typu dotčeného výrobku byl považovány za dostatečně reprezentativní, pokud během období šetření celkový objem domácího prodeje tohoto typu výrobku představoval alespoň 5 % celkového objemu prodeje srovnatelného typu dotčeného výrobku vyváženého do Společenství.
(43)
Následně bylo stanovením poměru ziskového prodeje zmíněného typu výrobku nezávislým odběratelům na domácím trhu prozkoumáno, zda každý typ dotčeného výrobku prodávaného doma v reprezentativních množstvích lze považovat za výrobek prodávaný v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení.
(44)
V případech, kdy objemy prodeje příslušného typu výrobku prodávaného za čistou prodejní cenu nejméně rovnou vypočítaným nákladům představovaly více než 80 % celkového objemu prodeje onoho typu a kdy vážená průměrná cena onoho typu byla nejméně rovna výrobním nákladům, byla běžná hodnota založena na skutečné domácí ceně, vypočítané jako vážený průměr cen veškerého domácího prodeje uskutečněného během období šetření, bez ohledu na to, zda tento prodej byl nebo nebyl ziskový. V případech, kdy objem ziskového prodeje typu výrobku představoval 80 % nebo méně celkového objemu prodeje daného typu nebo kdy byla vážená průměrná cena tohoto typu nižší než výrobní náklady, je běžná hodnota založena na skutečné domácí ceně vypočítané jako vážený průměr ziskového prodeje pouze tohoto typu za předpokladu, že tento prodej představoval alespoň 10 % celkového objemu prodeje tohoto typu. V případech, kde objem ziskovýého prodeje kteréhokoli typu výrobku představoval méně než 10 % celkového objemu prodeje, považoval se tento konkrétní typ výrobku za prodávaný za domácí cenu v nedostatečném množství na to, aby poskytl vhodný podklad pro stanovení běžné hodnoty.
(45)
Kdykoli nebylo ke stanovení běžné hodnoty možné použít domácí ceny konkrétního typu výrobku prodávaného vyvážejícím výrobcem, bylo třeba použít jinou metodu. V důsledku toho použila Komise početně zjištěnou běžnou hodnotu. V souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení byla běžná hodnota vypočtena na základě výrobních nákladů na vyvážené typy výrobku, v případě potřeby přizpůsobených, s připočtením přiměřeného procenta za prodejní, správní a režijní náklady (dále jen „dodatečné náklady“) a přiměřeného ziskového rozpětí. Podle čl. 2 odst. 6 základního nařízení byl procentní podíl pro dodatečné náklady a rozpětí zisků založen na průměrných dodatečných nákladech a ziskovém rozpětí z prodeje obdobného výrobku v běžném obchodním styku.
3.1.2. Vývozní cena
(46)
Ve všech případech, kdy byl dotčený výrobek vyvážen nezávislým odběratelům ve Společenství, byla vývozní cena stanovena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení, totiž na základě vývozní ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
(47)
Pokud byl vývozní prodej uskutečněn prostřednictvím dovozců ve spojení, byla podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení vývozní cena vypočítána na základě ceny, za jakou byly dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu, náležitě upravené s přihlédnuitím ke všem nákladům, které byly vynaloženy mezi dovozem a opětovným prodejem, a k přiměřenému rozpětí pro dodatečné náklady a zisk. V důsledku toho byly použity vlastní dodatečné náklady dovozce ve spojení. Ziskové rozpětí bylo stanoveno na základě informací dostupných od spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení.
3.1.3. Srovnání
(48)
Běžná hodnota a vývozní ceny byly srovnány na základě cen ze závodu. V zájmu zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byla v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedena náležitá úprava o rozdíly, které ovlivňují ceny a srovnatelnost cen. Pokud to bylo považováno za vhodné a existovaly pro to ověřené důkazy, byly provedeny odpovídající úpravy.
3.1.4. Dumpingové rozpětí pro prošetřované společnosti
(49)
Podle čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení byl pro každého vyvážejícího výrobce srovnán vážený průměr běžné hodnoty a vážený průměr vývozní ceny podle typu výrobku.
(50)
Pro ty vyvážející výrobce, o kterých bylo zjištěno, že jsou společnostmi ve spojení, bylo průměrné dumpingové rozpětí vypočítáno v souladu s běžnou praxí Komise pro vyvážející výrobce ve spojení.
3.1.5. Zbytkové dumpingové rozpětí
(51)
V souladu s článkem 18 základního nařízení bylo pro nespolupracující společnosti určeno zbytkové dumpingové rozpětí na základě dostupných údajů.
3.2. Chorvatsko
3.2.1. Nedostatečná spolupráce chorvatského vývozce
(52)
Jediný chorvatský výrobce, Mechel Željezara Ltd., se na podzim 2004 dostal do likvidace. Na jejím místě založil Chorvatský privatizační fond, státní instituce zabývající se privatizačním procesem v Chorvatsku, novou právnickou osobu s názvem Valjaonica Cijevi Sisak d.o.o. (dále jen „VCS“).
(53)
VCS informovala Komisi, že není schopna spolupracovat v probíhajícím šetření, neboť její právní předchůdce přestal formálně existovat a výroba ocelových trubek a dutých profilů byla ukončena v červenci 2004. Podle svého vyjádření nemá společnost oprávnění zveřejnit jakékoli obchodní, účetní nebo výrobní údaje držené svými předchozími vlastníky. Proto, vzhledem k tomu, že nebylo možné stanovit dumpingové rozpětí na základě vlastních údajů společnosti, bylo v souladu s článkem 18 základního nařízení vypočítáno na základě dostupných údajů.
(54)
Z obdržených informací se zdá, že VCS obnovila výrobu ocelových trubek a dutých profilů v červnu 2005. Společnost může v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení předložit žádost o prozatímní přezkum.
3.2.2. Běžná hodnota
(55)
Pro nedostatek jiných informací byla běžná hodnota vypočítána na základě dostupných údajů, tj. informací uvedených v podnětu.
3.2.3. Vývozní cena
(56)
Vývozní cena byla vypočítána na základě údajů Eurostatu pro období šetření.
3.2.4. Srovnání
(57)
Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení byla podle informací v podnětu vývozní cena upravena s ohledem na náklady na dopravu a pojištění a provize.
3.2.5. Dumpingové rozpětí
(58)
Dumpingové rozpětí, vyjádřené jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla je tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Valjaonica Cijevi Sisak d.o.o.
29,8 %
(59)
Vzhledem k tomu, že VCS je jediným výrobcem dotčeného výrobku v Chorvatsku, bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno ve stejné výši.
3.3. Rumunsko
(60)
Odpovědi na dotazník byly obdrženy od tří vyvážejících výrobců, z nichž dva jsou ve spojení s dovozci dotčeného výrobku ve Společenství.
3.3.1. Běžná hodnota
(61)
Pro všechny tři vyvážející výrobce byl celkový objem domácího prodeje reprezentativní, jak je uvedeno v 41. bodě odůvodnění. Pro většinu typů výrobků byla běžná hodnota založena na cenách zaplacených nebo splatných nezávislými odběrateli v Rumunsku v běžném obchodním styku. Avšak pro některé typy výrobků byl domácí prodej nedostatečný k tomu, aby byl považován za reprezentativní, nebo se neuskutečnil v běžném obchodním styku, a proto byla běžná hodnota vypočítána, jak je popsáno v 45. bodě odůvodnění.
3.3.2. Vývozní cena
(62)
Během období šetření byla většina vývozního prodeje jednoho z vyvážejících výrobců do Společenství učiněn dvěma dovozcům ve spojení. Vývozní cena byla proto vypočítána, jak je popsáno v 46. bodě odůvodnění.
(63)
Tento vývozce nesouhlasil s výpočtem provedeným Komisí a namítal, že použité ziskové rozpětí bylo nepřiměřené. Uvedl, že průměrné ziskové rozpětí vypočítané na základě číselných údajů poskytnutých třemi spolupracujícími dovozci, kteří nejsou ve spojení, do Společenství nebylo reprezentativní, neboť těmto společnostem výrobky nikdy neprodával. Dále namítal, že tyto tři společnosti jsou větší než dovozci, kterým prodával své výrobky, že během posledního šetření bylo použito nižší ziskové rozpětí a že skutečný zisk oněch dvou dovozců ve spojení byl nižší než průměrné procento zisku použité Komisí.
(64)
V tomto ohledu by mělo být poznamenáno, že je stálou praxí orgánů používat pro úpravu uvedenou v čl. 2 odst. 9 základního nařízení vážený průměrný zisk dovozců, kteří nejsou ve spojení, pokud je zaručen. Zda vývozce skutečně prodal své výrobky těmto společnostem, není pro určení přiměřeného ziskového rozpětí podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení důležité. Dále nebyl poskytnut žádný důkaz o tom, jak by velikost dovozců ovlivnila jejich procento zisku. Konečně vzhledem ke vztahu mezi vývozci a jejich dovozci ve spojení nelze v této souvislosti použít zisk dovozců ve spojení jako základ nebo reference, neboť úroveň zisku dovozce ve spojení bude záviset na vnitropodnikové ceně mezi stranami. Toto tvrzení bylo tedy zamítnuto.
(65)
Podstatnou část vývozního prodeje jiného vyvážejícího výrobce do Společenství tvořily prodej dvěma společnostem, z nichž jedna byla ve spojení s výrobcem a druhá s ním byla ve spojení po část období šetření. Posledně uvedená společnost v šetření nespolupracovala, a její ceny opětovného prodeje nezávislým odběratelům ve Společenství proto nebyly Komisi zaslány. Jediné dostupné vývozní ceny pro tyto transakce s dovozcem ve spojení, jenž byl ve spojení s vývozcem po část období šetření, byly ceny dohodnuté mezi vývozcem a jeho dovozcem ve spojení. Bylo stanoveno, že se tyto ceny rovnaly běžným cenám. Cenové srovnání mezi obdobím, kdy byly tyto společnosti ve spojení, a obdobím, kdy již ve spojení nebyly, skutečně prokázalo, že neexistovaly žádné významné změny v účtovaných cenách. Mimo to byly ceny účtované tomuto dovozci ve spojení srovnány s cenami odběratelů ve Společenství, kteří nejsou ve spojení, a byly shledány shodnými. Vývozní cena byla proto pro tyto transakce založena na prodejních cenách rumunského vyvážejícího výrobce vůči jeho obchodní společnosti ve spojení.
(66)
Co se týče transakcí s druhou společností ve spojení, která spolupracovala při šetření, bylo zjištěno, že dotčený výrobek byl společností ve spojení dále pozměněn, než byl znovu prodán do Společenství. V tom případě nelze určit cenu opětovného prodeje dotčeného výrobku nezávislému odběrateli ve Společenství. Byl však nalezen dostatečný důkaz, že vnitropodnikovou cenu mezi rumunským vyvážejícím výrobcem a jeho společností ve spojení ve Společenství lze považovat za rovnou běžné ceně za předpokladu, že se podle čl. 2 odst. 10 písm. d) bodu i) základního nařízení provede úprava týkající se obchodní úrovně týkající se výrobce původního zařízení. Bylo provedeno srovnání cen účtovaných za všechny modely dovozci ve spojení a dovozcům, kteří nejsou ve spojení. Proto byla vývozní cena založena na vnitropodnikové ceně.
(67)
Šetření prokázalo, že vývozní prodej třetího vyvážejícího výrobce byl uskutečňován přímo odběratelům ve Společenství, kteří nejsou ve spojení. Proto byla vývozní cena stanovena na základě vývozní ceny skutečně zaplacené nebo splatné za dotčený výrobek prodaný prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství, jak je popsáno v 46. bodě odůvodnění.
(68)
Tento vyvážející výrobce žádal, aby část prodeje dotčeného výrobku byla vyňata z výpočtu dumpingu na základě toho, že v určitém okamžiku během období šetření byla výroba některých modelů ocelových trubek a dutých profilů zastavena. Jak je však vysvětleno výše, je praxí orgánů běžně brát v úvahu všechen prodej dotčeného výrobku stranám, které nejsou ve spojení, ve vážené průměrné vývozní ceně. Je také třeba poznamenat, že prodej těchto typů dotčeného výrobku byl v období šetření uskutečněn ve významných objemech a navíc bylo zjištěno, že výrobní zařízení pro tyto typy ocelových trubek a dutých profilů nebylo rozebráno a může v budoucnosti opět začít vyrábět. Vzhledem k výše uvedenému byl požadavek zamítnut.
3.3.3. Srovnání
(69)
V souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení byly ve vhodných případech učiněny úpravy s ohledem slevy za rozdíly v množství, dopravu, pojištění, manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, úvěry, provize a rozdíly v úrovni obchodu.
(70)
Jeden vyvážející výrobce žádal úpravy pro rozdíly v úrovni obchodu z důvodu zvláštních logistických nákladů, které mu údajně nastaly v domácím prodeji a ne v prodeji vývozním, a v rozdílech v množství. Vývozce však svá tvrzení nepodložil a ani šetření jinak neprokázalo, že by jeho nároky byly oprávněné. Proto musely být zamítnuty. Žádost pro rozdíly v množství byla částečně zamítnuta, protože tvrzené množství nebylo doloženo důkazy shromážděnými na místě a informacemi poskytnutými vyvážejícím výrobcem v odpovědi na dotazník.
(71)
Další vyvážející výrobce požadoval úpravy pro rozdíly v inflaci, přepočet měn, úroveň obchodu a rozdíly v nepřímých prodejních výdajích.
(72)
S ohledem na žádost o úpravy pro inflaci je třeba poznamenat, že během období šetření byla míra inflace v Rumunsku na hodnotě 10,8 %, což je velmi vzdáleno od míry hyperinflace. Protože nebylo zjištěno, že by byla ovlivněna srovnatelnost cen, byla žádost zamítnuta. Vývozce s tímto závěrem nesouhlasil a opakoval svou žádost o náhradu. Nebyl však předložen žádný nový důkaz vyvracející předchozí závěr, a je potvrzeno, že se tato žádost zamítá. Je třeba také poznamenat, že byla navržena možnost čtvrtletního hodnocení, ale byla vývozcem odmítnuta.
(73)
Co se týče přepočtu měn, žádal vyvážející výrobce podle čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení o poskytnutí období 60 dnů, aby se odrazily změny ve směnném kurzu. Bylo zjištěno, že uvedené ustanovení nelze v tomto případě použít, neboť byl nalezen důkaz, že během období šetření nenastal žádný trvalý pohyb v příslušném směnném kurzu, pouze fluktuace o malé amplitudě. Proto musela být tato žádost zamítnuta a přepočet měn byl ve všech případech založen na hodnotě v datum faktury, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení.
(74)
Co se týče žádosti pro rozdíly v úrovni obchodu, šetření prokázalo, že pro některé kategorie odběratelů, pro než byla žádost učiněna, existovaly důsledné a zřejmé rozdíly ve funkcích a cenách v míře uvedené vyvážejícím výrobcem. Žádost byla proto uznána, co se týče kategorií odběratelů, pro něž lze rozdíly prokázat, a uznána jen částečně ohledně ostatních kategorií odběratelů, u nichž byl rozdíl shledán menším, než jak uvedl vyvážející výrobce. V druhém případě byl výpočet úpravy založen na důkazech shromážděných na místě u vyvážejícího výrobce.
(75)
Co se týče žádosti pro rozdíly v nepřímých prodejních výdajích, byla shledána nadbytečnou z důvodu úprav provedených na základě rozdílu v úrovni obchodu, a byla tedy zamítnuta.
(76)
Dále byly po obdržení připomínek od vývozců napraveny některé administrativní chyby, a podle toho bylo znovu přepočítáno dumpingové rozpětí.
3.3.4. Dumpingové rozpětí
(77)
Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou prokázalo existenci dumpingu. Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
(78)
Vzhledem k tomu, že úroveň spolupráce byla vysoká (více než 80 % vývozů dotčeného výrobku z Rumunska do Společenství) a nebyl důvod domnívat se, že se některý z vývozců úmyslně zdržel spolupráce, bylo zbytkové dumpingové rozpětí použitelné pro všechny další vývozce v Rumunsku stanoveno na stejné úrovni, jako to stanovené pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce S.C. T.M.K. - Artrom S.A., jmenovitě 17,8 %.
3.4. Rusko
(79)
Odpovědi na dotazník byly obdrženy od dvou skupin vyvážejících výrobců, z nichž jednu tvoří čtyři výrobci a pět společností ve spojení („skupina TMK“) a druhou tvoří dva výrobci („Pervouralsky a Chelyabinsk“).
3.4.1. Nedostatečná spolupráce skupiny TMK
(80)
Odpovědi na dotazník od všech čtyř výrobců a pěti společností ve spojení byly výrazně neúplné a rozporné a s výjimkou dvou společností ve spojení nebyly žádné odpovědi zaslány ve lhůtě pro vyplnění odpovědí na dotazník.
(81)
U dvou ze čtyř výrobců a u jedné společnosti ve spojení v Rusku byly provedeny inspekce na místě, ty však odhalily další slabá místa odpovědí na dotazník. Co se týče dvou navštívených výrobců, nebylo možno stanovit žádnou spolehlivou běžnou hodnotu a vývozní cenu, neboť přehledy domácího i vývozního prodeje byly velice nedostačující; hodnoty a množství neodpovídaly fakturám a kontrolní čísla výrobků se ukázala jako nesprávná. Dále nebylo možné získat žádné spolehlivé údaje o výrobních nákladech.
(82)
Vzhledem k této zcela neuspokojivé spolupráci dvou navštívených výrobců, velmi nedostačujícím odpovědím v dotazníku od dvou zbývajících výrobců ve skupině, zvláště pak vzhledem k tomu, že jeden z výrobců neposkytl žádné přehledy prodeje, a že v dané lhůtě nebyly poskytnuty žádné odpovědi na dopisy Komise ohledně nedostatečnosti, bylo rozhodnuto u dalších dvou členů skupiny inspekce na místě neprovádět.
(83)
Pouze dva ze tří dovozců ve spojení poskytli úplnější odpovědi na dotazník, avšak ověřitelné byly odpovědi jen jednoho z nich, zatímco přehled opětovného prodeje u druhého z nich byl velmi nedostačující. Proto i dovozci ve spojení spolupracovali jen částečně a vskutku jen na velmi nízké úrovni.
(84)
Skupina TMK tvrdila, že nemohla patřičně spolupracovat kvůli výběru kontrolních čísel výrobků, která byla podle jejich mínění nepřiměřená vzhledem k velmi rozmanité řadě výrobků zmíněných čtyř výrobců. Je však třeba poznamenat, že klasifikace dotčeného výrobku v navrhované struktuře kontrolních čísel výrobků nezpůsobila žádné problémy, ani výrobcům ve Společenství ani jiným vyvážejícím výrobcům, z nichž někteří také vyrábějí širokou škálu ocelových trubek a dutých profilů. Toto tvrzení proto bylo zamítnuto.
(85)
Vzhledem k výše uvedenému se mělo za to, že dumpingové rozpětí pro skupinu TMK nelze stanovit na základě jejích vlastních údajů. Dumpingové rozpětí bylo proto v souladu s článkem 18 základního nařízení stanoveno na základě dostupných údajů.
3.4.1.1. Běžná hodnota
(86)
V tomto případě se zjistilo, že informace o běžné hodnotě stanovené pro Pervouralsky a Chelyabinsk budou tvořit nejvhodnější dostupné údaje podle článku 18 základního nařízení. Tato informace patrně skutečně nejlépe vystihovala situaci na ruském trhu.
(87)
Podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení byla cena zemního plynu použitá k výpočtu výrobních nákladů v podnětu upravena stejně jako pro dva spolupracující výrobce, jak je popsáno v 94. až 99. bodě odůvodnění, aby odrážela tržní ceny zemního plynu během období šetření.
3.4.1.2. Vývozní cena
(88)
Vývozní cena byla vypočtena na základě údajů Eurostatu pro dané období šetření, snížená o množství a hodnoty získané od dvou spolupracujících výrobců uvedených níže v 91. bodě odůvodnění.
3.4.1.3. Srovnání
(89)
Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení byly provedeny na základě informací v podnětu úpravy vývozní ceny s ohledem náklady na na dopravu a pojištění
3.4.1.4. Dumpingové rozpětí
(90)
Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou prokázalo existenci dumpingu. Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Volzhsky Pipe Works Open Joint Stock Company, Joint Stock Company Taganrog Metallurgical Works, Sinarsky Pipe Works Open Joint Stock Company a Seversky Tube Works Open Joint Stock Company
35,8 %
3.4.2. Pervouralsky a Chelyabinsk
(91)
Chelyabinsk a Pervouralsky byly během období šetření dvě odlišné právnické osoby, ale od konce roku 2004 jsou ve spojení, neboť Chelyabinsk vlastní největší podíl akcií společnosti Pervouralsky, a tak ji přímo kontroluje. Proto by skupině mělo být uloženo pouze jediné clo.
3.4.2.1. Běžná hodnota
(92)
U obou vyvážejících výrobců byl domácí prodej reprezentativní ve smyslu 41. bodu odůvodnění. V souladu s metodami popsanými v 42. až 45. bodě odůvodnění byly stanoveny běžné hodnoty závisející na typu vyváženého výrobku, na základě prodejních cen všech prodejů, prodejních cen pouze ziskových obchodů nebo na základě početně zjištěných běžných hodnot.
(93)
Bylo zjištěno, že přidělování nákladů společnosti na některé jednotlivé typy výrobku neodráží velkou rozmanitost v cenách domácích obchodů ani důležité nákladové rozpětí. Proto je třeba považovat je za nespolehlivé. Byla tudíž použita dostupné údaje, jak je uvedeno v článku 18 základního nařízení. V tomto případě byl zisk celé skupiny vypočítán s ohledem na prodej dotčeného výrobku a následně byl použit pro výpočet běžné hodnoty.
(94)
S ohledem na výrobní náklady, a zvláště na náklady na energie, bylo během šetření zjištěno, že cen za elektřinu placené oběma společnostmi přiměřeně odrážely skutečné výrobní náklady na zakoupenou elektřinu. To bylo v tomto případě dosvědčeno skutečností, že ceny elektřiny byly v souladu s mezinárodními tržními cenami, pokud je srovnáme se zeměmi jako Norsko nebo Kanada, které také závisí na hydroelektřině. To však nelze říci o cenách zemního plynu. Ve skutečnosti bylo zjištěno, že obě společnosti platily za zemní plyn ceny, které neodrážely přiměřeně náklady na něj.
(95)
Na základě údajů zveřejněných ve výroční zprávě ruského poskytovatele zemního plynu OAO Gazprom za rok 2004 bylo stanoveno, že domácí cena zemního plynu placená těmito dvěma ruskými výrobci byla mnohem nižší než průměrné vývozní ceny z Ruska jak do západní, tak do východní části Evropy. Stejná zpráva uvádí: „Gazprom je žádán, aby dodával zemní plyn ruským spotřebitelům za ceny regulované Federální tarifní službou. Od nynějška jsou tyto ceny nižší než mezinárodní ceny zemního plynu.“ A dále: „OAO Gazprom spolu s Ruskou federací provádí mnoho práce na optimalizaci regulovaných velkoobchodních cen zemního plynu.“ Mimo to je cena za zemní plyn, kterou platili tito dva ruští výrobci, významně nižší, než cena zemního plynu zaplacená Rumunskem nebo výrobci ve Společenství.
(96)
Vzhledem k výše uvedenému se mělo za to, že ceny zemního plynu zaplacené dvěma ruskými výrobci ocelových trubek a dutých profilů v období šetření nemohly patřičně odrážet náklady spojené s výrobou a distribucí zemního plynu.
(97)
Proto byly náklady na zemní plyn těchto dvou ruských vyvážejících výrobců upraveny podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení tak, aby odrážely tržní ceny zemního plynu v období šetření, na základě ceny zemního plynu pro vývoz do západní Evropy, čistých přepravních nákladů a spotřební daně.
(98)
Oba výrobci namítali, že se náklady na zemní plyn patřičně odrážely v jejich účetních záznamech a že úprava podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení nebyla důvodná. V tomto ohledu se nezpochybňuje, že společnosti správně účtovaly ceny, které platily svému dodavateli zemního plynu. Avšak úprava je odůvodněná skutečností, že zaplacená cena zemního plynu neodráží přiměřeným způsobem náklady na výrobu a distribuci zemního plynu.
(99)
Tito dva výrobci dále uvedli, že nebylo dokázáno, že ceny účtované průmyslovým uživatelům Gazpromem jsou pod úrovní náhrady nákladů. Několik veřejně přístupných zdrojů však potvrdilo přístup Komise, mezi jinými dokument „The Economic Survey of the Russian Federation, 2004“ (Ekonomický průzkum Ruské federace, 2004), zveřejněný OECD v červenci 2004.
3.4.2.2. Vývozní cena
(100)
Všechen vývozní prodej do Společenství se uskutečnil přímo nezávislým odběratelům, a proto byla vývozní cena stanovena tak, jak je popsáno v 46. bodě odůvodnění.
3.4.2.3. Srovnání
(101)
Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení byly učiněny úpravy s ohledem na dopravu, manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, balné a provize.
3.4.2.4. Dumpingové rozpětí
(102)
Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou prokázalo existenci dumpingu. Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant a Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
3.4.3. Závěry o dumpingu týkající se Ruska
(103)
Vzhledem k tomu, že společnosti uvedené v 79. bodě odůvodnění představují všechen vývozní prodej Ruska do Společenství, bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno jako to stanovené pro nespolupracující skupinu vyvážejících výrobců, totiž 35,8 %.
3.5. Ukrajina
3.5.1. Status tržního hospodářství
(104)
V době zahájení tohoto šetření se na Ukrajinu vztahoval čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení. Tento článek uvádí, že postup při antidumpingovém setření týkajícím se dovozu pocházejícího z Ukrajiny je takový, že se v souladu s odstavci 1 až 6 uvedeného článku běžná hodnota stanoví podle kritérií uvedených v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení.
(105)
Stručně a pouze pro usnadnění reference, kritéria, jejichž splnění musí žadatelské společnosti prokázat, jsou níže uvedeny v souhrnné formě:
-
obchodní rozhodnutí se činí v reakci na signály trhu, bez viditelného zasahování státu, a náklady odrážejí tržní hodnoty;
-
firmy mají jeden soubor základních účetních záznamů, které procházejí nezávislým auditem v souladu s mezinárodními účetními standardy a které se používají pro všechny účely;
-
neexistují žádná významná zkreslení přetvrávající z původního systému netržního hospodářství;
-
právní jistota a stabilita jsou zaručeny právnímim předpisy o úpadku a vlastnickém právu;
-
převody směnného kurzu jsou prováděny na základě tržní úrovně.
(106)
Tři skupiny ukrajinských vyvážejících výrobců požadovalo status tržního hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení a odpověděly na formuláři žádosti o status tržního hospodářství pro vyvážející výrobce.
(107)
Komise na místě u těchto společností získala a ověřila veškeré informace zaslané v jejich žádostech o status tržního hospodářství.
(108)
Šetření prokázalo, že tyto výše uvedené tři skupiny ukrajinských vyvážejících výrobců splnily požadovaná kritéria, a tudíž jim byl přidělen status tržního hospodářství.
(109)
Výrobní odvětví Společenství dostalo možnost podat připomínky a namítlo, že některá z pěti kritérií uvedených v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení nebyla splněna všemi vyvážejícími výrobci. Konkrétněji výrobní odvětví Společenství namítlo že i) stát může opět převzít některé z privatizovaných vyvážejících výrobců; ii) stát zasahuje do jejich každodenních rozhodnutí; iii) právní předpisy platné v období šetření na Ukrajině týkající se práce, úpadku a vlastnického práva nezaručovaly patřičné podmínky tržního hospodářství a iv) došlo k intervenci státu ohledně vývozní prodejní ceny a nákladů na vstupy. K připomínkám výrobního odvětví Společenství bylo náležitě přihlédnuto.
(110)
Tyto připomínky však neposkytly dostatečný důkaz, že kterékoli z pěti kritérií, podle nichž byly žádosti ukrajinských vyvážejících výrobců o status tržního hospodářství analyzovány podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, jak je uvedeno výše, nebylo splněno. Ve skutečnosti šetření prokázalo, že při obchodních rozhodnutích společností nehrálo vměšování státu žádnou významnou úlohu.
(111)
V tomto ohledu lze připomenout, že částečný vlastnický podíl státu není jako takový podle praxe Komise dostatečným důvodem pro to, aby bylo kritérium 1 podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení považováno za nesplněné.
(112)
Bylo také zjištěno, že náklady na hlavní vstupy odrážely tržní hodnoty.
(113)
Co se týče cen elektřiny a zemního plynu, bylo zjištěno, že byly shodné s průměrnými cenami na Ukrajině, i když byly nižší než v Evropě a na jiných trzích. Tato skutečnost nebyla považována za dostatečný důvod pro to, aby bylo kritérium 1 považováno za nesplněné, potože elektřina a zemní plyn tvoří poměrně malou část výrobních nákladů na ocelové trubky a duté profily a protože tyto ceny, pokud by byly zkreslené, by byly upraveny na tržní ceny pro účely výpočtu dumpingu (viz 119. až 127. bod odůvodnění).
(114)
Šetření dále prokázalo, že platné ukrajinské právní předpisy týkající s zaměstnávání a pracovních podmínek jsou v souladu se zásadami tržního hospodářství. Zejména bylo zjištěno, že tři skupiny vyvážejících výrobců mohou svobodně najímat a propouštět své zaměstnance.
(115)
Podobně žádný argument přednesený výrobním odvětvím Společenství nevyvrátil závěr Komise, že právní předpisy o úpadku a vlastnických právech zaručují třem skupinám vývozců řádné podmínky tržního hospodářství.
(116)
Proto nebyl důvod neudělit třem skupinám vyvážejících výrobců status tržního hospodářství. Poradní výbor byl konzultován a neměl proti závěrům Komise námitky.
3.5.2. Výpočet dumpingu
(117)
Odpovědi na dotazník byly obdrženy od tří skupin vyvážejících výrobců. Jedna skupina byla tvořena dvěma výrobci a dvěma obchodníky ve spojení, druhou skupinu tvoří jeden výrobce a dva obchodníci ve spojení a třetí vyvážející výrobce nemá žádnou společnost ve spojení zapojenou do výroby nebo prodeje dotčeného výrobku.
3.5.3. Běžná hodnota
(118)
Po všechny tři skupiny vyvážejících výrobců byl celkový objem domácích prodejů obdobného výrobku dostatečný, jak je uvedeno v 41. bodě odůvodnění. Pro některé typy výrobku byla běžná hodnota založena na cenách zaplacených nebo splatných nezávislými odběrateli na Ukrajině v běžném obchodním styku, a pro typy výrobku, u nichž byl domácí prodej nedostatečný k tomu, aby se považoval za reprezentativní, nebo nebyl uskutečněn v rámci běžného obchodního styku, byla běžná hodnota vypočtena, jak je popsáno v 45. bodě odůvodnění.
(119)
S ohledem na výrobní náklady, a zvláště na náklady na energie, bylo během šetření zjištěno, že ceny energií, které platily tři skupiny společností, byly regulovány státem a byly výrazně nižší než mezinárodní ceny.
(120)
Ceny účtované ukrajinskými státem vlastněnými nebo státem regulovanými dodavateli elektřiny třem skupinám vyvážejících výrobců byly srovnány s cenami pro stejnou obecnou kategorii spotřebitelů elektřiny v Rumunsku a ve Společenství. Ve všech případech byly tyto ceny shledány výrazně nižšími než ceny v Rumunsku a ve Společenství a byl učiněn závěr, že ceny elektřiny zaplacené ukrajinskými vývozci neodrážely přiměřeně skutečné výrobní a prodejní náklady na zakoupenou elektřinu.
(121)
Tři spolupracující ukrajinští výrobci proti tomuto závěru namítali, že náklady uvedené v jejich účetních záznamech odrážely cenu skutečně zaplacenou jejich dodavatelům elektřiny. Avšak žádný z předložených argumentů nemohl vysvětlit rozdíly oproti cenám v Rumunsku a průměrným cenám ve Společenství, a tudíž byl výše uvedený závěr potvrzen.
(122)
Obdobný přístup byl dodržen ohledně cen zemního plynu. Srovnání ukázalo, že ceny plynu účtované ukrajinskými státem vlastněnými nebo státem regulovanými dodavateli svým ukrajinským vývozcům se pohybovaly okolo poloviny ceny účtované v Rumunsku a také podstatně níže, než průměrné ceny účtované ve Společenství stejné obecné kategorii odběratelů.
(123)
Během období šetření získala Ukrajina velkou část dodávek svého zemního plynu z Ruska. OAO Gazprom ve své výroční zprávě za rok 2004 uvádí, že: „Při dodávce zemního plynu do států SNS sledoval OAO ‚Gazprom‘ svůj hlavní strategický cíl zajistit prostředí pro nepřerušenou dodávku ruského zemního plynu do Evropy přes jejich území“, a dále že: „v uvedeném roce bylo 84,9 % celkového množství zemního plynu dodaného na Ukrajinu […] použito jako platba za tranzitní služby“. Vývozní cena zemního plynu z Ruska na Ukrajinu tedy může sloužit jako řádný základ pro srovnání za účelem určení, zda ceny zemního plynu zaplacené ukrajinskými vývozci odrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem nakoupeného zemního plynu, neboť vývozní cena může být ovlivněna dohodou o výměnném obchodu.
(124)
Mimo to byly ceny zaplacené ukrajinskými vyvážejícími výrobci srovnány s průměrnou vývozní cenou z Ruska do západní a východní Evropy, jak je určeno výše, a s průměrnými cenami zemního plynu v severní Americe, které jsou určeny s použitím Nymex Henry Hub indexu pro zemní plyn. V obou případech byly ukrajinské ceny shledány výrazně nižšími.
(125)
Vzhledem k výše uvedenému se mělo za to, že ceny zemního plynu zaplacené ukrajinskými vyvážejícími výrobci, které byly v přímém spojení s vývozní cenou deklarovanou OAO Gazprom pro vývoz na Ukrajinu a u nichž bylo zjištěno, že jsou velmi pravděpodobně ovlivněny existující dohodou o výměnném obchodu, neodrážejí přiměřeným způsobem náklady spojené s výrobou a prodejem nakoupeného zemního plynu
(126)
Tři spolupracující ukrajinští výrobci proti tomuto závěru opět namítali, že náklady uvedené v jejich účetních záznamech odrážely cenu skutečně zaplacenou jejich dodavatelům zemního plynu. Předložené argumenty však nevyvrátily výe zmíněné závěry, neboť cena zemního plynu dodaného Ruskem na Ukrajinu během období šetření byla výrazně ovlivněna platnou dohodou o tranzitu zemního plynu přes Ukrajinu, jak je uvedeno ve výroční zprávě „OAO Gazprom“ za rok 2004.
(127)
Proto podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení budou náklady ukrajinských vyvážejících výrobců na elektřinu a zemní plyn upraveny tak, aby přiměřeně odrážely náklady spojené s výrobou a prodejem elektřiny a zemního plynu během období šetření. Úprava se zakládá na průměrných cenách zjištěných během období šetření v Rumunsku, zemi s tržním hospodářstvím, která také dováží zemní plyn z Ruska a je přibližně stejně vzdálena od ruských nalezišť zemního plynu. Průměrná cena pro Rumunsko byla založena na ověřených údajích shromážděných u rumunských vyvážejících výrobců dotčeného výrobku. Je třeba též poznamenat, že tato průměrná cena není výrazně odlišná od výše uvedené průměrné vývozní ceny zemního plynu pro Rusko.
(128)
Jeden z vývozců tvrdil, že ziskové rozpětí použité pro výpočet běžné hodnoty bylo jiné než průměrný zisk vytvořený tímto vývozcem na domácím trhu a že bylo příliš vysoké. Toto tvrzení muselo být zamítnuto, neboť zisk použitý při výpočtu běžné hodnoty byl vypočítán v souladu s platným ustanovením, tj. první větou čl. 2 odst. 6 základního nařízení. Jinými slovy, použité ziskové rozpětí se rovnalo ziskovému rozpětí příslušnému pro výrobu a prodej obdobného výrobku na ukrajinském domácím trhu v běžném obchodním styku. Bylo vypočítáno na základě informací poskytnutých společností v odpovědi na dotazník a lze je ověřit.
3.5.4. Vývozní cena
(129)
Dvě skupiny vyvážejících výrobců uskutečnily velkou většinu svého vývozního prodeje prostřednictvím obchodní společnosti ve spojení umístěné ve třetí zemi. Vývozní cena pro tyto dvě skupiny vyvážejících výrobců byla založena na základě cen obchodních společností ve spojení pro opětovný prodej výrobku prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství, s výjimkou několika transakcí, které odpovídaly přímému prodeji oněch vyvážejících výrobců nezávislým odběratelům ve Společenství. V tomto případě byla vývozní cena určena jako cena výrobku skutečně zaplacená nebo splatná při vývozu z Ukrajiny do Společenství.
(130)
Další vyvážející výrobce uskutečnil všechny své prodeje nezávislým odběratelům ve Společenství, a vývozní cena byla proto stanovena, jak je popsáno v 46. bodě odůvodnění, z ceny výrobku skutečně zaplacené nebo splatné při vývozu z Ukrajiny do Společenství.
3.5.5. Srovnání
(131)
Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení byly učiněny náležité úpravy s ohledem na slevy za dopravu, pojištění, manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, úvěry a provize.
(132)
Pro dvě skupiny vyvážejících výrobců, kteří prováděli většinu prodejů prostřednictvím obchodníků ve spojení, byla provedena úprava vývozní ceny o provizi v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení v případech, kdy se prodej uskutečnil prostřednictvím těchto obchodníků ve spojení, neboť tito obchodníci ve spojení mají stejnou funkci jako zástupce pracující na základě provize. Úroveň provize byla vypočtena na základě přímého důkazu vedoucího k existenci takových funkcí. V této souvislosti byly při výpočtu provize vztaty v úvahu dodatečné prodejní, správní a režijní náklady, jež vznikly obchodníkům ve spojení, kteří prodávají dotčený výrobek vyrobený na Ukrajině, a přiměřené ziskové rozpětí. To je založeno na váženém průměru ziskových rozpětí z prodeje obdobných výrobků odběratelům, kteří nejsou ve spojení, zjištěných ve Společenství pro tři dovozce, kteří nejsou ve spojení, a kteří spolupracovali při šetření a zaslali informace, které byly ověřeny.
(133)
Tyto dvě skupiny vývozců napadly výpočet Komise a namítaly, že ziskové rozpětí použité při této úpravě bylo příliš vysoké. Jedna skupina vývozců tvrdila, že jeden z dovozců, který není ve spojení, dovážel a opětovně prodával pouze jeden typ dutých profilů, který nebyl v ES prodáván ukrajinským vývozcem. Mimo to obě skupiny vývozců uvedly, že průměrné ziskové rozpětí vypočítané na základě hodnot uvedených třemi spolupracujícími výrobci, kteří nejsou ve spojení, ve Společenství, nebylo přiměřené, protože zjištěné vážené průměrné ziskové rozpětí bylo vyšší než cílový zisk výrobního odvětví Společenství.
(134)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že tvrzení, že ziskové rozpětí použité jako základ úpravy bylo vyšší než cílový zisk výrobního odvětví Společenství, není podstatné. Obě zisková rozpětí jsou stanovena v jiných souvislostech a slouží jiným účelům. Kromě toho to nedokazuje, že použité ziskové rozpětí není přiměřené. V tomto případě je třeba poznamenat, že použité ziskové rozpětí bylo založeno na ověřených informacích zaslaných spolupracujícími společnostmi a majících vztah k období šetření. Dále nebyl předložen žádný důkaz ohledně toho, jak by typy stejného výrobku prodávané těmito spolupracujícími společnostmi ovlivnily výpočet ziskového rozpětí. Za těchto okolností je úprava pro prodeje prostřednictvím obchodních společností ve spojení podle čl. 2 odst. 10 písm. i) zachována.
(135)
Dále byly po obdržení připomínek od vývozců napraveny některé administrativní chyby, a podle toho byla znovu přepočítána dumpingová rozpětí.
3.5.6. Dumpingové rozpětí
(136)
Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou prokázalo existenci dumpingu. Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube a OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
(137)
Vzhledem k tomu, že úroveň spolupráce byla vysoká (více než 80 % vývozů dotčeného výrobku z Ukrajiny do Společenství) a nebyl důvod domnívat se, že se některý z vyvážejících výrobců úmyslně zdržel spolupráce, bylo zbytkové dumpingové rozpětí použitelné pro všechny další vývozce na Ukrajině stanoveno na stejné úrovni, jako to stanovené pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist, totiž 25,7 %.
4. ÚJMA
4.1. Výroba ve Společenství
(138)
Dotčený výrobek ve Společenství vyrábí osm registrovaných výrobců, jejichž jménem byl podán podnět. Sídlí v Německu, Itálii, Španělsku, Francii a Rakousku a představují 62 % výroby Společenství, která v období šetření dosáhla 2 618 771 tun.
(139)
Dále bylo v počáteční fázi dvanáct známých výrobců ve Společenství, kteří nebyli žadateli a kteří se nacházejí ve Spojeném království, v Polsku, České republice, Švédsku, Itálii a na Slovensku. Byli kontaktováni i další výrobci ve Společenství sídlící převážně v nových členských státech, kteří nebyli známi v počáteční fázi. Pouze dva z těchto výrobců zaslali základní informace týkající se výroby a prodeje obdobného výrobku v zmíněném období. Na tomto základě dosáhla výroba obdobného výrobku ve Společenství za období šetření 2 618 771 tun.
4.2. Výrobní odvětví Společenství
(140)
Podnět podpořili tito výrobci ve Společenství:
-
Dalmine S.p.A., Bergamo, Itálie
-
Rohrwerk Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Německo
-
Tubos Reunidos S.A., Amurrio, Španělsko
-
Vallourec & Mannesmann France S.A, Boulogne Billancourt, Francie
-
V&M Deutschland GmbH, Düsseldorf, Německo
-
Voest Alpine Tubulars GmbH, Kinderberg-Aumuehl, Rakousko
(141)
Vzhledem k tomu, že těchto šest žadatelů - spolupracujících výrobců ve Společenství představuje 57 % výroby dotčeného výrobku ve Společenství, tvoří průmyslové odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(142)
Uvádí se, že jeden z žadatelských výrobců (Dalmine) je ve spojení s jedním ze spolupracujících rumunských vyvážejících výrobců (Silcotub) a dováží od něj dotčený výrobek. Bylo ověřeno, že tento dovoz byl omezený ve srovnání s objemem výroby Dalmine a sloužil zejména k doplnění jeho řady výrobků. Proto bylo rozhodnuto, že tento vztah není takové povahy, aby vyloučil tohoto výrobce ve Společenství z definice výrobního odvětví Společenství.
4.3. Spotřeba Společenství
(143)
Spotřeba Společenství byla stanovena na základě objemu prodeje pěti vybraných výrobců ve Společenství a všech ostatních výrobců ve Společenství, kteří zaslali takové informace, plus dovoz ze všech třetích zemí pod příslušnými kódy KN podle Eurostatu na trhu Společenství.
(144)
Na základě těchto údajů bylo zjištěno, že za dotčené období se spotřeba snížila o 8 % z 2 149 024 tun v roce 2001 na 1 985 361 tun v roce 2004. Nejprve se spotřeba významně snížila o 14 % v roce 2002 ve srovnání s rokem 2001 a zůstala stálá v roce 2003, aby pak opět v roce 2004 vzrostla, kdy dosáhla 1 985 361 tun. Spotřeba ocelových trubek a dutých profilů je spojena s celkovým hospodářským cyklem, a zvláště s vývojem v odvětví ropy a zemního plynu. Nárůst spotřeby v období šetření by se dal vysvětlit skutečností, že vysoké ceny ropy a zemního plynu v roce 2004 podpořily investice v těchto odvětvích, a tudíž zvýšily poptávku po určitých ocelových trubkách a dutých profilech.
Tabulka 1
2001
2002
2003
2004 (období šetření)
Spotřeba Společenství (tuny)
2 149 024
1 855 723
1 851 502
1 985 361
Index
100
86
86
92
4.4. Dovoz ocelových trubek a dutých profilů z dotčených zemí
(145)
Komise zvažovala, zda by měly být účinky dovozu ocelových trubek a dutých profilů pocházejících z Chorvatska, Ukrajiny, Rumunska a Ruska hodnoceny souhrnně v souladu čl. 3 odst. 4 základního nařízení.
(146)
Jak je uvedeno výše, toto šetření prokázalo, že průměrná dumpingová rozpětí stanovená pro čtyři dotčené země nejsou zanedbatelná, jak je uvedeno v čl. 9 odst. 3 základního nařízení, a že objem dovozu z každé z těchto zemí nelze považovat za zanedbatelný ve smyslu čl. 5 odst. 7 základního nařízení (jeho podíl na trhu dosahoval v období šetření 1,3 % pro Chorvatsko, 4,3 % pro Rumunsko, 4,6 % pro Ukrajinu a 11,3 % pro Rusko).
(147)
Objemy dovozu ze všech dotčených zemí během sledovaného období vzrostly, kromě Ukrajiny, která svůj dovoz udržela na vysoké úrovni po celé posuzované období. Vývoj cen dovozu je pro všechny dotčené země obdobný, výrazně snižuje ceny výrobního odvětví Společenství. Průměrné cenové hladiny dovozu z dotčených zemí byly všechny výrazně pod cenovou hladinou výrobního odvětví Společenství. Dovozní ceny z Chorvatska, Ukrajina, Rumunska byly přibližně na stejné úrovni. Rusko mělo výrazně nižší cenové hladiny, což však může být výsledkem jiné skladby výrobků vyvážených do Společenství. Jak bylo uvedeno výše, bylo stanoveno, že dotčený výrobek dovážený do Společenství ze čtyř dotčených zemí a obdobný výrobek vyráběný a prodávaný výrobním odvětvím Společenství mají stejné základní technické, fyzikální a chemické vlastnosti a koncová užití. Kromě toho byly všechny výrobky prodávány stejnými obchodními kanály stejným zákazníkům a zjistilo se, že si konkurují.
(148)
Vzhledem k výše uvedenému bylo rozhodnuto, že všechny podmínky ospravedlňující kumulaci dovozu ocelových trubek a dutých profilů pocházejících ze čtyř dotčených zemí byly splněny.
(149)
Někteří vyvážející výrobci z Ukrajiny a Rumunska namítali, že dovoz z jejich zemí by neměl být kumulovány s dovozem z jiných zemí prošetřovaných z důvodu újmy a analýzy příčinných souvislostí, protože tendence v objemech dovozu byly odlišné. K tomu se uvádí, že tendence v objemech dovozu jsou pouze jedním z mnoha parametrů, které se v této souvislosti zkoumají. Skutečnost, že úrovně dovozu z různých zemí nejsou totožné, není důvodem pro dekumulaci. V 147. bodě odůvodnění byly popsány podobnosti mezi dovozem ze čtyř zemí, které jsou předmětem šetření. Na tomto základě a z nedostatku dalších ukazatelů týkajících se nedostatku hospodářské soutěže není možné rozlišit vliv dovozu z těchto čtyř zemí pouze na základě příslušných objemových tendencí. Naopak výše popsané podobnosti opravňují k souhrnnému hodnocení.
(150)
V tomto případě bylo u všech čtyř zemí včetně Ukrajiny a Rumunska zjištěno, že dovážené výrobky na jedné straně a výrobky vyráběné ve Společenství na straně druhé mají společné fyzikální nebo chemické vlastnosti (viz 39. bod odůvodnění týkající se obdobného výrobku). Mimo to byl dovoz z každé z těchto čtyř zemí významný, tj. nad hranicí zanedbatelnosti definovanou v čl. 5 odst. 7 základního nařízení. V tomto ohledu je třeba si všimnout, že dovoz z Ukrajiny a Rumunska představoval podíl na trhu větší než 4,5 %, respektive 4,3 %. Konečně kromě argumentů uvedených výše dovoz ze všech čtyř zemí významně snižoval ceny výrobního odvětví Společenství (z 22 na 43 %), ukrajinský a rumunský dovoz snižoval ceny výrobního odvětví Společenství o 36 % a 22 % (viz níže). Vzhledem k výše uvedenému se mělo za to, že jsou splněny všechny podmínky pro kumulaci dovozů ze čtyř zemí prošetřovaných pro újmu a analýzu příčinných souvislostí. Žádost o dekumulaci proto musela být zamítnuta.
(151)
Dovoz ze čtyř dotčených zemí se zvýšil z 304 268 tun v roce 2001 na 426 186 tun v období šetření. Kombinovaný podíl na trhu se zvýšil ze 14,2 % v roce 2001 na 21,5 % během období šetření. To je třeba vidět na pozadí klesající spotřeby.
Tabulka 2
2001
2002
2003
2004 (období šetření)
Import (tuny)
304 268
307 441
342 626
426 186
Index
100
101
113
140
Podíl na trhu
14,2 %
16,6 %
18,5 %
21,5 %
(152)
Vážená průměrná cena dovozu ocelových trubek a dutých profilů pocházejících z těchto čtyř zemí vzrostla o 16 %, tj. ze 433 EUR za tunu na 501 EUR za tunu mezi rokem 2001 a obdobím šetření. Mezi lety 2001 a 2002 se ceny nejprve lehce snižovaly o 3 % z 433 EUR na 418 EUR a dále v roce 2003 klesly na 397 EUR, pak prudce vzrostly na 501 EUR, tj. na významně vyšší úroveň než v roce 2001. Nárůst cen v období šetření může být způsoben zejména nárůstem ceny surovin v období šetření.
Tabulka 3
2001
2002
2003
2004 (období šetření)
Vážená průměrná cena CIF (EUR/tuna)
433
418
397
501
Index
100
97
92
116
(153)
Pro určení cenového podbízení Komise analyzovala údaje týkající se období šetření. Příslušné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství byly ceny pro nezávislé odběratele, v případě potřeby upravené na úroveň ze závodu, tj. bez přepravních nákladů ve Společenství a po odečtu slev a rabatů. Ceny různých typů ocelových trubek a dutých profilů definované v dotazníku byly porovnány s prodejními cenami účtovanými vývozci, čistými beze slev a v případě potřeby upravenými o dovozní ceny CIF s příslušnou úpravou o antidumpingové clo a podovozní náklady.
(154)
Pro výpočet váženého průměrného rozpětí cenového podbízení se braly v úvahu vývozní ceny spolupracujících výrobců a údaje Eurostatu. Během období šetření bylo vážené průměrné rozpětí cenového podbízení 43 % pro Rusko, 36 % pro Ukrajinu, 22 % pro Rumunsko a 26 % pro Chorvatsko.
4.5. Situace výrobního odvětví Společenství
(155)
V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení zahrnuje prozkoumání dopadu dumpingového dovozu na výrobní odvětví Společenství vyhodnocení všech hospodářskkých faktorů, které mají vliv na stav výrobního odvětví Společenství během dotčeného období.
(156)
Objem výroby vykázal stejnou tendenci jako objem spotřeby, ačkoli pokles během let 2002 a 2003 a obnova během období šetření byly relativně výraznější než pokles a obnova spotřeby ve stejném období. Výroba prudce klesla o 21 %, z 1 495 278 tun v roce 2001 na 1 174 414 tun v roce 2002. V roce 2003 dosáhl objem výroby pouze tří čtvrtin objemu výroby z roku 2001. Avšak v souladu se zlepšením situace v oblasti poptávky, jež vedla k investičním akcím v průmyslu ropy a zemního plynu během období šetření, se objem výroby opět zvýšil a dosáhl v období šetření 1 290 258 tun.
Tabulka 4
2001
2002
2003
2004 (období šetření)
Výroba (tuny)
1 495 278
1 174 414
1 126 188
1 290 258
Index
100
79
75
86
(157)
Výrobní kapacita byla stanovena na základě nominální kapacity výrobních jednotek v majetku výrobního odvětví Společenství s ohledem na přerušení výroby a na skutečnost, že v některých případech se část kapacity využívala pro jiné výrobky vyráběné na stejných výrobních linkách.
(158)
Výrobní kapacita ocelových trubek a dutých profilů zůstala během dotčeného období stálá. Avšak míra využití kapacity se snížila o 12 procentních bodů z 87 % na 75 % jako následek snížení objemu výroby. Zvýšení využití kapacity během období šetření je výsledkem zvýšeného objemu výroby v období šetření na pozadí stálé výrobní kapacity.
Tabulka 5
2001
2002
2003
2004 (období šetření)
Výrobní kapacita (tuny)
1 722 350
1 717 919
1 709 605
1 709 078
Index
100
100
99
99
Využití kapacity
87 %
68 %
66 %
75 %
(159)
Co se týče zásob, většina výroby se vyrábí v návaznosti na objednávku. Proto zatímco byl v dotčeném období pozorován nárůst zásob o 13 %, má se za to, že v tomto případě nebyly zásoby podstatným ukazatelem újmy.
Tabulka 6
2001
2002
2003
2004 (období šetření)
Zásoby (tuny)
95 032
100 471
90 979
107 521
Index
100
106
96
113
(160)
Mezi rokem 2001 a obdobím šetření se investice do výroby obdobného výrobku zmenšily z 66 852 644 EUR na 26 101 700 EUR a byly vynakládány pouze na udržení výrobní kapacity na její současné úrovni, nikoli s cílem zvýšit objem výroby.
Tabulka 7
2001
2002
2003
období šetření
Investice (EUR)
66 852 644
56 581 829
45 518 515
26 101 700
Index
100
85
68
39
(161)
Bylo zjištěno, že prodej výrobního odvětví Společenství odběratelům ve spojení byl uskutečněn za tržní ceny, a tudíž se tento prodej bral v úvahu pro analýzu prodeje a podílu na trhu výrobního odvětví Společenství.
(162)
Objem prodeje ocelových trubek a dutých profilů klesl na trhu Společenství z 862 054 tun roce 2001 na 725 145 tun v roce 2002, tj. o 16 %, a dále na 683 985 tun v roce 2003, kdy byla podle výrobního odvětví Společenství poptávka neobvykle nízká. Během období šetření se prodeje opět zvýšily a dosáhly 729 555 tun, což je stále podstatně méně než úroveň v roce 2001.
(163)
Zatímco celkový objem prodeje ocelových trubek a dutých profilů na trhu Společenství klesal od roku 2001 do období šetření o 15 %, klesla zároveň spotřeba Společenství o pouhých 8 %, a tudíž výrobní odvětví Společenství utrpělo ztrátu podílu na trhu ve výši 3 procentních bodů. Podíl na trhu klesl z 40,1 % v roce 2001 na 36,7 % v období šetření.
Tabulka 8
2001
2002
2003
Období šetření
Prodej v ES (tuny)
862 054
725 145
683 985
729 555
Index
100
84
79
85
Podíl na trhu
40,1 %
39,1 %
36,9 %
36,7 %
(164)
Průměrná prodejní cena jednotky výrobního odvětví Společenství vzrostla během dotčeného období o 10 % v důsledku zvýšených nákladů na suroviny, což ovlivnilo celé odvětví.
(165)
Po 4 % nárůstu průměrných cen z 672 EUR v roce 2001 na 701 EUR v roce 2002 klesly ceny na nejnižší úroveň 651 EUR v roce 2003, pak ovšem zase podstatně stouply během období šetření, kdy dosáhly 736 EUR.
(166)
V závislosti na výrobním postupu používalo výrobní odvětví Společenství jako suroviny pro výrobu ocelových trubek a dutých profilů buď šrot, nebo sochory či ingoty. Surovina je hlavní složkou ovlivňující cenu výrobních nákladů na ocelové trubky a duté profily a má přímý vliv na vývoj prodejních cen. Zatímco v letech 2001 a 2002 tvořila surovina 35 % celkových výrobních nákladů na ocelové trubky a duté profily výrobního odvětví Společenství a v roce 2003 38 %, během období šetření již cena suroviny představovala 47 % celkových nákladů.
(167)
Byl zjištěno, že průměrné ceny surovin během roku 2004 prudce stouply, což se odrazilo na vyšších prodejních cenách výrobního odvětví Společenství a také na vyšších dovozních cenách.
Tabulka 9
2001
2002
2003
Období šetření
Vážená průměrná cena (EUR/tuna)
672
701
651
736
Index
100
104
97
110
(168)
Během dotčeného období klesla vážená průměrná ziskovost čistého obratu výrobního odvětví prudce z 3 % v roce 2001 na - 10 % v období šetření. Ziskovost se nevyvíjí v souladu s prodejní hodnotou. Ziskovost dotčeného výrobku byla jistě během období šetření mnohem nepříznivější než ve třech předchozích letech, kdy se prodeje ve skutečnosti v období šetření zvyšoval v porovnání s úrovní z let 2002 a 2003. Důvodem tohoto vývoje je to, že vzestup cen surovin nebylo možné plně odrazit v prodejních cenách. Vyšší ceny surovin nebylo možné přesunout na koncového zákazníka vzhledem k nízkým cenovým úrovním dovozu z dotčených zemí.
Tabulka 10
2001
2002
2003
Období šetření
Rozpětí ziskovosti před zdaněním
3 %
-9 %
-5 %
-10 %
(169)
Výrobní odvětví Společenství vytvořilo během období šetření negativní peněžní tok -16 735 140 EUR. Likvidita výrobního odvětví Společenství se v roce 2003 stala velmi zápornou, pak se však situace peněžního toku poněkud zlepšila, ale stále byla vzdálená tomu získat zpět pozitivní hodnoty. Peněžní tok musel být vypočítán na základě čistého zisku před zdaněním pro výrobek prodávaný ve Společenství i mimo ně, v roce 2002 byl pozitivní (26 milionů EUR), ale v roce 2003 se změnil na velkou čistou ztrátu (minus 86 milionů), což vysvětluje značný pokles peněžního toku mezi lety 2002 a 2003. Peněžní tok se nevyvíjel v souladu se ziskovostí jako devalvace, která je pro tento kapitálově náročný průmysl typicky vysoká, ale klesl mezi lety 2002 a 2003 z 51 795 853 EUR na 48 276 850 EUR, ale opět vzrostl v období šetření na 58 820 712 EUR. Během období šetření však zůstal peněžní tok negativní.
Tabulka 11
2001
2002
2003
Období šetření
Peněžní tok (EUR)
68 221 405
83 464 355
-35 612 924
-16 735 140
Index
100
122
-52
-25
(170)
Návratnost čistých aktiv se vypočítala vyjádřením čistého zisku před zdaněním obdobného výrobku prodávaného ve Společenství i mimo ně jako procentní podíl čisté účetní hodnoty fixního majetku přiděleného obdobnému výroku prodávaného ve Společenství i mimo ně. Negativní vývoj tohoto ukazatele po roce 2001 je na jedné straně způsoben klesajícími investicemi do obdobného výrobku od roku 2001 do období šetření a na straně druhé ziskem obdobného výrobku prodávaného ve Společenství i mimo ně, který byl v letech 2001 a 2002 ještě pozitivní, ale v roce 2003 se stal negativním. Návratnost aktiv, ačkoli se v období šetření zlepšuje ve srovnání s rokem 2003, stále dosahuje pouhých - 11 % během období šetření. Hodnota zisku použitá pro určení tohoto faktoru byla ziskem získaným jak z domácího, tak z vývozního prodeje výrobního odvětví Společenství. Bylo to nezbytné z toho důvodu, že aktiva se používala pro oba prodejní kanály a přidělení aktiv nebylo možné.
Tabulka 12
2001
2002
2003
Období šetření
Návratnost čistých aktiv
10 %
6 %
-18 %
-11 %
(171)
S výjimkou jedné společnosti nebyla zaznamenána žádost výrobního odvětví Společenství ani známka toho, že by výrobní odvětví Společenství mělo problém opatřit si kapitál pro své činnosti, a proto se má za to, že výrobní odvětví Společenství jako celek bylo v dotčeném období schopno si kapitál pro své činnosti obstarat.
(172)
Zaměstnanost ve výrobním odvětví Společenství klesla o 13 % a náklady práce klesly během dotčeného období o 9 %.
Tabulka 13
2001
2002
2003
Období šetření
Zaměstnanci
6 058
5 424
5 276
5 245
Index
100
90
87
87
Náklady práce (EUR/rok)
275 296 896
251 059 144
244 153 692
249 190 971
Index
100
91
89
91
(173)
Produktivita měřená ve výstupu (výrobě) na jednoho zaměstnance za rok dosáhla v období šetření stejné úrovně jako v roce 2001, po snížení v letech 2002 a 2003.
Tabulka14
2001
2002
2003
Období šetření
Produktivita (tun/zaměstnanec)
247
217
213
246
Index
100
88
86
100
(174)
Zatímco spotřeba Společenství klesla mezi rokem 2001 a obdobím šetření o 8 %, objem prodeje výrobního odvětví Společenství odběratelům ve spojení i těm, kteří ve spojení nejsou, klesl o 15 %. Na druhé straně stoupl podíl na trhu dovozu ze čtyř dotčených zemí o 7,3 procentního bodu. Proto prodej výrobního odvětví Společenství klesl v dotčeném období mnohem prudčeji než poptávka.
(175)
Co se týče vlivu rozsahu skutečných dumpingových rozpětí na výrobní odvětví Společenství, vzhledem k objemu a cenám dovozu ze čtyř dotčených zemí, nelze jejich vliv považovat za zanedbatelný.
(176)
Jak je prokázáno v analýze indikátorů újmy výše, hospodářská a finanční situace výrobního odvětví Společenství se od uložení antidumpingových opatření na dovoz částí dotčeného výrobku z Ruska a Rumunska v roce 1997 a z Chorvatska a Ukrajiny v únoru 2000 příliš nezlepšila. Jsou také důkazem toho, že Společenství je stále v křehké a zranitelné situaci.
4.6. Závěr o újmě
(177)
Analýza indikátorů újmy odhalila, že situace výrobního odvětví Společenství se po roce 2001 výrazně zhoršila a v roce 2003 dosáhla nejhoršího stavu. Během období šetření ukázaly indikátory újmy ve srovnání s nesmírně špatnou situací v roce 2003 zlepšení. Zlepšení situace v období šetření lze spojit s celkově lepší situací trhu, a zvláště se zvýšením poptávky po ocelových trubkách a dutých profilech průmyslem ropy a zemního plynu. Výrobní odvětví Společenství se však ani zdaleka nedokázalo vrátit na úroveň roku 2001, tj. před nárůstem dumpingového dovozu. V tomto ohledu je řečeno, že nárůst prodejní ceny pozorovaný v období šetření nebyl ani dostačující k tomu, aby plně odrazil zvýšené náklady na suroviny, o zlepšení situace ve výrobním odvětví Společenství ani nemluvě.
(178)
Je pravdou, že na první pohled některé indikátory újmy vykazují stálý (schopnost opatřit si investice, zaměstnanost) nebo dokonce příznivý vývoj (průměrné prodejní ceny). Většina indikátorů újmy (např. ziskovost, investice, výroba a objemy prodeje) však vykazuje v dotčeném období jasný negativní vývoj, ačkoli ve srovnání s předchozím rokem se slabě zlepšují během období šetření. Toto zlepšení však nezmění nic na tom, že nejpodstatnější indikátory újmy zůstávají negativní.
(179)
Co se týče příznivého vývoje cen, nelze růst cen během období šetření přičítat zlepšení situace výrobního odvětví Společenství, ale byl spíše náhodným důsledkem zvýšených cen surovin. Mimo to výše uvedené faktory vykazující stálý vývoj neurčují celkový stav výrobního odvětví Společenství. Vzhledem k velmi nepřízivému vývoji indikátorů souvisejících se ziskem je životnost odvětví ohrožena, pokud se situace ve střednědobém výhledu nebo i dříve nenapraví.
(180)
Po zveřejnění konečných zjištění někteří vyvážející výrobci namítali, že výrobní odvětví Společenství netrpělo během období šetření podstatnou újmou. Bylo uvedeno, že veřejně přístupné údaje naznačovaly, že výrobní odvětví Společenství bylo v dobré finanční situaci a že prodej a ziskovost výrobního odvětví Společenství vykazovaly během období šetření příznivou tendenci.
(181)
Poznamenává se, že roční finanční výsledky některých výrobců ve Společenství byly v období šetření zajisté pozitivní, objemy prodeje rostly a bylo dosaženo ziskových výsledků. Zatímco však celková finanční situace některých výrobců ve Společenství byla v období šetření skutečně příznivá, musí být příslušná analýza založena na finančním výkonu výrobního odvětví Společenství s ohledem na výrobu a prodej obdobného výrobku na trhu Společenství. Jelikož obdobný výrobek netvoří celý objem výroby výrobního odvětví Společenství ani jeho celkový prodej ve Společenství, bylo zjištěno, že i přes celkově dobrý výkon některých výrobců ocelových trubek a dutých profilů ve Společenství existuje podstatná újma, pokud jde o prodej obdobného výrobku ve Společenství.
(182)
S ohledem na výše uvedené se má za to, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
5. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
5.1. Úvod
(183)
Podle čl. 3 odst. 6 a čl. 3 odst. 7 základního nařízení Komise přezkoumala, zda dumpingový dovoz dotčeného výrobku pocházející z dotčených zemí způsobil výrobnímu odvětví Společenství podstatnou újmu. Přezkoumány byly i známé činitele jiné než dumpingový dovoz, které mohly ve stejnou dobu poškodit výrobní odvětví Společenství, aby se zajistilo, že případná újma způsobená těmito dalšími činiteli nebude připisována dumpingovému dovozu.
5.2. Účinky dumpingového dovozu
(184)
Dovoz ze čtyř dotčených zemí se v dotčeném období podstatně zvýšil, tj. o 40 %, co se týče objemu, a o 7,3 procentního bodu, co se týče podílu na trhu. Zároveň průměrné ceny dovozu pocházejícího z dotčených zemí snížily v období šetření průměrné ceny výrobního odvětví Společenství o 32 %. Nárůst cen zaznamenaného dumpingového dovozu pouze odrážel zvýšení nákladů na suroviny. Tento podstatný růst objemu dovozu ze čtyř dotčených zemí a získávání podílu na trhu v dotčeném období za ceny, které zůstávaly pod úrovní cen výrobního odvětví Společenství, se časově shodovaly se zřejmým zhoršením celkové finanční situace výrobního odvětví Společenství během stejného období.
(185)
Jednotkové ceny výrobního odvětví Společenství se během dotčeného období rovněž zvýšily o 10 %. Tyto ceny však byly stlačeny a nemohly ani pokrýt značný nárůst nákladů na suroviny, jak je patrné z významné úrovně ztrát, jež utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(186)
Na základě výše uvedených úvah by se zdálo, že levný dovoz z dotčených čtyř zemí měl na zhoršení situace výrobního odvětví Společenství určující vliv, což se odráží zvláště na nedostatečném vývoji prodejních cen a rovněž na snížení výroby, objemů prodeje, podílů na trhu a na prudkém poklesu ziskovosti a zmenšení investic.
5.3. Účinek ostatních faktorů
(187)
Během dotčeného období se spotřeba Společenství snížila o 8 %. Snížení samotné však nelze považovat za určující příčinu nastalé újmy výrobního odvětví Společenství, neboť prodej výrobního odvětví Společenství v dotčeném období klesal relativně rychleji než spotřeba (respektive - 16 % a - 14 % mezi rokem 2001 a koncem období šetření). Mimo to se ukázalo, že se dovoz z dotčených zemí v dotčeném období zvýšil, a přebíral tak podíly na trhu ztracené výrobním odvětvím Společenství. Z těchto důvodů bylo zjištěno, že snížení spotřeby nemohlo být skutečnou příčinou újmy, již utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(188)
Podle Eurostatu a informací shromážděných během šetření jsou hlavními třetími zeměmi, odkud se dovážejí ocelové trubky a duté profily, Japonsko, Argentina a USA.
(189)
Dovoz z Japonska dosáhl v roce 2001 52 960 tun a během dotčeného období se snížil o 34 % na 34 857. Japonský dovoz dotčeného výrobku dosahoval podílu na trhu ve výši 2,5 % v roce 2001, během období šetření pak klesl na 1,8 %. Japonský dovoz se uskutečňoval za ceny, které byly nejméně dvojnásobkem cen výrobního odvětví Společenství. Proto se dovoz z Japonska nepovažoval za dovoz s nepříznivým vlivem na situaci výrobního odvětví Společenství.
(190)
Dovoz z Argentiny vzrostl o 52 %, z 30 962 tun v roce 2001 na 46 918 tun v období šetření. To odpovídá podílu na trhu, který se zvýšil o jeden procentní bod z 1,4 % v roce 2001 na 2,4 % v období šetření. Úroveň cen dovozu z Argentiny se během dotčeného období držela nad cenami čtyř dotčených zemí, např. v období šetření dosahovala průměrná dovozní cena CIF dovozu z Argentiny 660 EUR, zatímco vážená průměrná dovozní cena CIF čtyř dotčených zemí byla 501 EUR za tunu. V průběhu analýzy byla brána v úvahu skutečnost, že jeden výrobce ve Společenství je ve spojení s vyvážejícím výrobcem. Bylo však dokázáno, že ocelové trubky a duté profily dovezené tímto výrobcem ve Společenství ze společnosti ve spojení v Argentině nebyly vzhledem k množství či ceně určujícím důvodem stavu újmy tohoto konkrétního výrobce ve Společenství i celého výrobního odvětví Společenství.
(191)
Co se týče USA, statistiky Eurostatu ukazují, že podíl na trhu dovozu ocelových trubek a dutých profilů z USA vzrostl v období šetření z 0,6 % v roce 2001 na 1,8 %. Průměrné prodejní ceny amerického dovozu na počátku dotčeného období byly 2 414 EUR za tunu, tj. téměř čtyřikrát více než ceny výrobního odvětví Společenství, a následně během období šetření značně klesly o 77 % na 797 EUR za tunu, stále však převyšují ceny výrobního odvětví Společenství o 8 %. Proto i přes zvýšený dovoz z USA nemůže být tento dovoz kvůli své cenové úrovni považován za skutečnou příčinu újmy, již utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(192)
Bylo uvedeno, že dovoz z Argentiny a Spojených států od roku 2001 stále roste, že jeho spojený podíl na trhu překročil v období šetření 4 % a že americké ceny zůstaly pod cenami účtovanými vyvážejícími výrobci ve třech ze čtyř dotčených zemí.
(193)
Tvrzení, že americké ceny byly nižší než ceny účtované třemi ze čtyř dotčených zemí, se nezakládá na pravdě. Obecněji se má za to, že zvláště vzhledem k vysokým cenám nemůže být tento dovoz považován za určující příčinu újmy.
(194)
Jeden z vyvážejících výrobců uvedl, že výrobní odvětví Společenství bylo aktivní zejména ve výrobě a prodeji výrobků vyšší kategorie (profily OCTG), které by konkurovaly dovozům z Japonska, Argentiny a Spojených států. Bylo namítnuto, že dovoz z těchto tří zemí spolu zvýšil podíl na trhu o 1,5 procentního bodu mezi lety 2001 a obdobím šetření a že dovoz z těchto tří zemí nahrazoval ocelové trubky a duté profily vyráběné výrobním odvětvím Společenství spíše než ocelové trubky a duté profily dovážené z Ruska a Ukrajiny.
(195)
Je zdůrazněno, že výrobní odvětví Společenství i přes prosazování výroby výrobků vyšší kategorie a s přidanou hodnotou stále vyrábí podstatná množství různých ocelových trubek a dutých profilů, včetně výrobků nižší kategorie. Ve skutečnosti představují profily OCTG jen malý podíl aktivit výrobního odvětví Společenství, totiž 5 % celkového objemu prodeje a 7 % celkové hodnoty prodeje obdobného výrobku prodávaného během období šetření na trhu Společenství. Nárůst společného podílu na trhu Japonska, Argentiny a Spojených států o 1,5 procentního bodu z 4,5 % v roce 2001 na 6,0 % v období šetření může, pokud vůbec, být do jisté míry spojen s výraznější ztrátou podílu na trhu výrobního odvětví Společenství během stejného období, tj. z 40,1 % na 36,7 %. Proto musí být tvrzení, že dovoz z těchto tří zemí způsobil podstatnou újmu výrobnímu odvětví Společenství, zamítnuto.
(196)
Jeden z vyvážejících výrobců uvedl, že služby Komise opomněly vzít v úvahu vliv dovozu ocelových trubek a dutých profilů z nových členských států. Zejména Slovensko, dokazoval, dříve vyváželo do ES za dumpingové ceny způsobující újmu. Tento dovoz byl předmětem antidumpingových cel, která přestala platit v souvislosti s rozšířením v období šetření. Také se tvrdilo, že tento dovoz je příčinou ztráty podílu na trhu výrobního odvětví Společenství.
(197)
Je však poznamenáno, že objemy prodeje z výrobního odvětví Společenství a od jiných evropských výrobců (včetně Slovenska) postupně klesaly o přibližně 133 000 tun a o 112 000 tun mezi lety 2001 a 2004, zatímco ve stejné době stoupal dovoz ze čtyř dotčených států o přibližně 120 000 tun (13).
(198)
Co se týče dovozu ze Slovenska před rozšířením, nelze tvrdit, že by takový dovoz mohl výrobnímu odvětví Společenství způsobit nebezpečný dumping za období od roku 2001 do rozšíření (tj. 1. květen 2004), neboť byl předmětem antidumpingových cel a dostal se na stejnou úroveň s výrobním odvětvím Společenství. Možný účinek tohoto prodeje v EU 25 počínaje 1. květnem nelze považovat za takový, aby vyvrátil zjištění o újmě nebo narušoval příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem ze čtyř prošetřovaných zemí a újmou, již utrpělo výrobní odvětví Společenství. Ve skutečnosti analýza dovozu dotčeného výrobku ze Slovenska do Společenství před rozšíření a po něm, založená na údajích Eurostatu, ukazuje, že v roce přistoupení tento dovoz dotčeného výrobku na ostatní trh Společenství (EU 24) vzrostl o 7 % neboli o 5 911 tun ve srovnání s rokem předcházejícím přistoupení. Toto zvýšení objemu je ve srovnání s vývojem dovozu ze čtyř dotčených zemí velmi malé.
(199)
Vzhledem k výše uvedenému se má za to, že se podíl na trhu výrobního odvětví Společenství nezmenšil v důsledku hospodářské soutěže uvnitř Společenství.
(200)
Proto se tvrzení, že by hospodářská soutěž uvnitř Společenství mohla být důvodem snížení nebo ztráty podílu na trhu výrobního odvětví Společenství, zamítá.
(201)
V reakci na zveřejnění konečných zjištění uvedl jeden vyvážející výrobce, že faktor cykličnosti trhu s ocelí nebyl brán v úvahu, jak požaduje čl. 3 odst. 7 základního nařízení.
(202)
V této souvislosti se poznamenává, že vyvážející výrobce nepředložil žádný důkaz, kterým by podložil své tvrzení, že cykličnos trhu s ocelí způsobila nepříznivou situaci výrobního odvětví Společenství. Mimo to se poznamenává, že cykličnost trhu s ocelí by měla dopad na výrobní odvětví Společenství i na vyvážející výrobce stejnou měrou. Z toho důvodu by měl mít klesající cyklus trhu s ocelovými trubkami a dutými profily, který měl údajně nepříznivý vliv na stav výrobního odvětví Společenství, nepříznivý vliv i na objem dovozu ocelových trubek a dutých profilů, tj. objem dovozu ze čtyř dotčených zemí by se měl snížit. Jak však bylo uvedeno v 151. bodě odůvodnění, společný objem dovozu čtyř dotčených zemí se od roku 2001 do roku 2004 každoročně zvyšoval. Proto se má za to, že cykličnost trhu s ocelí nelze považovat za příčinu újmy, již utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(203)
Jedna společnost uvedla, že pokles hodnoty USD vůči EUR od roku 2001 do období šetření měl vliv na situaci výrobního odvětví Společenství, aniž by poskytla jakýkoli důkaz, že tyto pohyby směnných kurzů mají skutečně nějaký nepříznivý vliv na výkon výrobního odvětví Společenství. Bez jakékoli podložené informace ukazující, že nepříznivá situace výrobního odvětví Společenství byla ovlivněna zhodnocením EUR vůči USD se má za to, že pohyby směnných kurzů neporušily příčinné souvislosti mezi dumpingovým dovozem a nepříznivou situací výrobního odvětví Společenství. Mimo to byla analýza výrobního odvětví Společenství založena na finančním výkonu obdobného výrobku vyráběného a prodávaného na trhu Společenství. Protože velká většina prodeje obdobného výrobku na trhu Společenství byla fakturována v EUR a protože všechny významné výrobní náklady byly rovněž primárně uskutečňovány v EUR, neměly pohyby směnných kurzů v žádném případě vliv na újmu, jíž utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(204)
S ohledem na výše popsaný vývoj objemů, cen a podílů na trhu dovozu pocházejícího z jiných třetích zemí se má za to, že podstatná újma utrpěná výrobním odvětvím Společenství nemůže být připisována tomuto dovozu.
(205)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že snížení ziskovosti bylo následkem růstu nákladů na suroviny, a tudíž by se nemělo spojovat s dumpingovým dovozem z dotčených zemí. Ceny šrotu nebo sochorů, které jsou hlavními surovinami pro výrobu ocelových trubek a dutých profilů během dotčeného období skutečně podstatně vzrostly. Dva výrobci ve Společenství prokázali, že se cena šrotu mezi posledním čtvrtletím roku 2003 a posledním čtvrtletím období šetření zvýšila o 66 % u prvního a o 77 % u druhého výrobce. Jeden z výrobců ve Společenství prokázal, že za celé dotčené období od roku 2001 do období šetření se cena šrotu více než zdvojnásobila z 99 EUR za tunu v roce 2001 na 253 EUR za tunu v období šetření. Podobný cenový vývoj lze vysledovat na průměrné ceně sochorů.
(206)
Avšak podstatná újma výrobnímu odvětví Společenství nebyla způsobena nárůstem cen surovin jako takovým, ale okolnostmi vysvětlenými v 168. bodě odůvodnění, skutečností, že výrobní odvětví Společenství nebylo schopno přenést tyto vyšší náklady na zákazníka. Ve skutečnosti vzhledem k dumpingovému dovozu z dotčených zemí, který výrazně snížil ceny výrobního odvětví Společenství, nemohlo výrobní odvětví Společenství zvýšit prodejní ceny na hodnotu, která by náležitě odrážela vzestup cen surovin.
(207)
Po zveřejnění konečných zjištění jeden z vyvážejících výrobců tvrdil, že nebylo správné odůvodňovat snížení ziskovosti za období šetření tím, že výrobci ve Společenství nebyli kvůli cenovému tlaku dumpingového dovozu schopni zvýšit ceny tak, aby pokryly zvýšené náklady na suroviny. Podle této společnosti se cena surovin (šrotu) v období šetření zvýšila o 15,8 %. Bylo namítnuto, že se ceny dumpingového dovozu zvýšily nad zvýšenou úroveň nákladů na suroviny.
(208)
Jak však bylo uvedeno výše, důkazy získané během šetření ukázaly, že nárůst nákladů výrobců ve Společenství na suroviny během období šetření byl mnohem vyšší než údajných 15,8 %. Na základě informací poskytnutých některými výrobci ve Společenství bylo také zjištěno, že zvýšení cen surovin překročilo během celého dotčeného období růst vážené průměrné ceny ocelových trubek a dutých profilů od čtyř dotčených stran. Proto zůstává tvrzení, že kvůli cenovému tlaku dumpingového dovozu nebyli výrobci ve Společenství schopni zvýšit ceny a zachovat tak ziskovost prodeje.
(209)
Antidumpingová opatření platná od roku 1997 na výrobky podle původní definice, týkající se Rumunska a Ruska, se již od července 2004 neuplatňují z důvodu obezřetnosti v souvislosti s protisoutěžním jednáním některých výrobců ve Společenství v minulosti.
(210)
Někteří vyvážející výrobci a dovozci žádali, aby byl prozkoumán rozsah, v jakém mohou mít někteří výrobci ve Společenství sdružení do kartelu vliv na výkon celkového výrobního odvětví Společenství.
(211)
V tomto smyslu bylo zjištěno, že neexistoval žádný časový přesah mezi trváním přestupku některých výrobců ve Společenství (1990 až 1995 a, pro některé výrobky, do 1999) a posuzovaným obdobím (2001 až 2004) tohoto antidumpingového řízení. Mimo to nebyla během šetření zjištěna žádná informace o tom, že by ceny výrobního odvětví Společenství nebo jiné indikátory újmy byly ovlivněny nějakým protisoutěžním jednáním. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem a z nedostatku jakékoli informace nebo náznaku o opaku lze mít za to, že kartel utvořený některými výrobci ve Společenství před rokem 2001 neměl vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Společenství během posuzovaného období.
(212)
Po zveřejnění konečných zjištění jeden z vyvážejících výrobců tvrdil, že útvary Komise opoměly prozkoumat možné účinky návratu k běžným soutěžním podmínkám výrobního odvětví Společenství po skončení kartelového chování v roce 1999. Bylo namítnuto, že časový přesah kartelového chování a zmíněného období tohoto šetření byl nepodstatný a že útvary Komise chybovaly v jeho hodnocení s ohledem na analýzu újmy a příčinných souvislostí a mohly porušit čl. 3 odst. 7 základního nařízení.
(213)
Nejprve bylo zdůrazněno, že kartelovým řízením byla dotčena pouze malá část dotčeného výrobku, jmenovitě profily OCTG (pod kódy KN 7304210020 a 7304291120). Během období šetření představoval objem profilů OCTG prodaných na trhu Společenství pouze 5 % celkového objemu prodeje výrobního odvětví Společenství.
(214)
Mimo to bylo zjištěno, že dvouleté období mezi koncem kartelového chování a počátkem období používaného pro určení újmy je dostačující, neboť poskytlo možnost k návratu k běžným soutěžním podmínkám pro výrobní odvětví Společenství. Situace během období šetření však byla nepříznivá.
(215)
Vzhledem k výše uvedenému se tvrzení zamítá.
5.4. Závěry o příčinné souvislosti
(216)
Časová shoda mezi dumpingovým dovozem z dotčených zemí, zvýšením podílu na trhu a zjištěným cenovým podbízením na jedné straně a zřejmým poškozením situace ve výrobním odvětví Společenství na straně druhé vede k závěru, že dumpingový dovoz způsobil podstatnou újmu, jíž utrpělo výrobní odvětví Společenství, ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
6. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(217)
V souladu s článkem 21 základního nařízení je třeba posoudit zda, i přes závěry o škodlivém dumpingu, existují přesvědčivé důvody, které by vedly k závěru, že není v zájmu Společenství přijmout v tomto konkrétním případě opatření. V tomto smyslu je třeba zvážit vliv možných opatření na všechny zúčastněné strany a také důsledky případného nepřijetí opatření.
6.1. Výrobní odvětví Společenství
(218)
Nepříznivá situace výrobního odvětví Společenství je důsledkem jeho problémů konkurovat levnému dumpingovému dovozu.
(219)
Má se za to, že uložení opatření umožní výrobnímu odvětví Společenství zvýšit objem svého prodeje a podíl na trhu, čímž vytvoří lepší úspory ze zvýšené výroby, a tím vytvoří nezbytnou úroveň zisku pro opodstatnění dalších investic do svých výrobních zařízení.
(220)
Pokud by opatření nebyla uložena, bude pokračovat zhoršení situace ve výrobním odvětví Společenství. Nebylo by schopno investovat do nové výrobní kapacity a účinně konkurovat dovozu ze třetích zemí. Některé společnosti by musely ukončit výrobu obdobného výrobku a propustit zaměstnance. Proto se má za to, že uložení antidumpingových opatření je v zájmu výrobního odvětví Společenství.
(221)
Jeden z výrobců ve Společenství, který není žadatelem a který je ve spojení s vyvážejícím výrobcem v Rumunsku, tvrdil, že výrobci ve Společenství již pracují na plnou výrobní kapacitu a nebyli by schopni uspokojit vysokou poptávku po ocelových trubkách a dutých profilech na trhu Společenství a ve třetích zemích. Společnost namítala, že uložení cel povede k nedostatku dodávek na trh Společenství. Jak však bylo uvedeno výše, šetření prokázalo, že během zmíněného období mělo výrobní odvětví Společenství významné rezervní výrobní kapacity, které by mohly být v budoucnosti použity k uspokojení poptávky po ocelových trubkách a dutých profilech na trhu Společenství.
(222)
Bylo též tvzeno, že uložení opatření povede k omezení hospodářské soutěže na trhu Společenství. Poznamenává se, že kromě výrobců, kteří jsou žadateli, existuje několik dalších významných výrobců dotčeného výrobku v nových členských státech, jak je uvedeno v 139. bodě odůvodnění. Počet výrobců ve Společenství se považuje za dostatečný, aby zajistil hospodáskou soutěž v rámci tohoto trhu i po uložení antidumpingových opatření. Dále, jak je uvedeno v 188. až 195. bodech odůvodnění, výrobci z jiných třetích zemí (například z USA) také soutěží s výrobním odvětvím Společenství stejnými výrobky a cenami. Proto se má za to, že uložení opatření nebude rizikem pro dodávky ocelových trubek a dutých profilů a ani neomezí hospodářskou soutěž na trhu Společenství.
6.2. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(223)
Pokud jde o dovozce, pouze tři dovozci, kteří nejsou ve spojení, odpověděli na dotazník a u dvou z nich byla následně vykonána inspekce na místě. Čtvrtý dovozce, který není ve spojení, přijal inspekci na místě v pozdním stádiu řízení. Objemy dotčeného výrobku dováženého těmito čtyřmi dovozci představují 8 % celkového dovozu do Společenství a 3 % spotřeby Společenství.
(224)
S ohledem na skutečnost, že většina všeho dovozu ocelových trubek a dutých profilů do Společenství je uskutečňována prostřednictvím dovozců, kteří jsou ve spojení s vyvážejícími výrobci, a méně než polovina všeho dovozu vstupuje na trh Společenství prostřednictvím výrobců, kteří nejsou ve spojení, lze dovoz čtyř dovozců, kteří nejsou ve spojení, považovat za reprezentativní pro ostatní dovozce, kteří nejsou ve spojení.
(225)
Pro jednoho z dovozců představovaly dovoz dotčeného výrobku 22 % jeho celkových dovozů ocelových trubek a dutých profilů a odpovídající objemy prodeje představovaly 3 % jeho celkového obratu během období šetření. Tento prodej byly během období šetření vysoce ziskový. S ohledem na to, že většina dodavatelů této společnosti se nachází ve Společenství nebo v zemích nedotčených uložením antidumpingových cel, nelze vliv uložení antidumpingových opatření považovat za významný.
(226)
Druhý dovozce, jehož hlavní činnost tvoří dovoz a přepracování ocelových trubek a dutých profilů, dovezly všechny ocelové trubky a duté profily z dotčených zemí, zvláště pak z Ruska. Malou část tohoto dovozu tvořily tzv. „certifikované duté profily“. Má se proto za to, že uložení cel na dovoz z Ruska bude mít nepříznivý vliv na celkové podnikatelské činnosti, a zvláště na ziskovost této společnosti. Avšak vezmeme-li v úvahu, že kromě tohoto dovozce existuje v současnosti ve Společenství jen jeden dodavatel certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů, je velmi pravděpodobné, že jakékoli zvýšení ceny v důsledku antidumpingového cla na tento výrobek může být přeneseno na konečného zákazníka. Kromě toho bude společnost také schopna získat alespoň část svých nákupů od místního dodavatele ve Společenství nebo část svých nákupů nahradit jinými než dotčenými výrobky.
(227)
Další dva spolupracující dovozci, jejichž objemy dovozu představují také pouze malý podíl z celkového objemu dovozu dotčeného výrobku během období šetření, mají za to, že se jich uložení cel nedotkne.
(228)
Vzhledem k výše uvedenému se má za to, že dovozci budou uložením antidumpingových opatření dotčeni různým způsobem v závislosti na jejich individuální situaci. Lze proto prohlásit, že uložení opatření jistě může mít významný nepříznivý účinek na finanční situaci jednoho dovozce. V průměru se však neočekává, že by uložení opatření mělo významný finanční vliv na celkovou situaci dovozců.
6.3. Zájem uživatelů
(229)
Žádný z uživatelů dotčeného výrobku neodpověděl na dotazník zaslaný Komisí. Šetření však prokázalo, že ocelové trubky a duté profily používají zejména stavební a ropné společnosti. Podle dostupných informací jsou ocelové trubky a duté profily součástmi větších projektů (bojlery, potrubí, konstrukce), z nichž však tvoří pouze omezenou část. Proto se dospělo k závěru, že uložení antidumpingových opatření na ocelové trubky a duté profily velmi pravděpodobně nebude mít významný vliv na náklady takovýchto uživatelů, což by mohlo vysvětlit nedostatek spolupráce ze strany uživatelů v tomto řízení.
(230)
Na základě výše uvedených zjištění a při nedostatku jiných bodů či reakcí ze strany organizací spotřebitelů se má za to, že vliv navrhovaných opatření na spotřebitele lze považovat za okrajový.
(231)
Proto se má za to, že neexistují žádné přesvědčivé důvody na základě zájmů Společenství, proč by antidumpingová cla neměla být uložena.
7. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
7.1. Úroveň odstraňující újmu
(232)
Aby se zabránilo další újmě způsobené dumpingovým dovozem, považuje se za přiměřené přijmout antidumpingová opatření.
(233)
Opatření by měla být uložena na takové úrovni, aby odstranila újmu způsobenou tímto dovozem, aniž by překročila zjištěné dumpingové rozpětí. Při výpočtu hodnoty cla potřebné k odstranění účinků dumpingu působícího újmu bylo bráno v úvahu, že jakékoli opatření by mělo umožnit výrobnímu odvětví Společenství, aby pokrylo své výrobní náklady a celkově získalo zisk před zdaněním, jehož by výrobní odvětví tohoto typu přiměřeně dosáhlo v odvětví s běžnými podmínkami soutěže, tj. bez dumpingového dovozu, prodejem obdobného výrobku ve Společenství. Vezmeme-li v úvahu průměrnou úroveň ziskovosti získanou výrobním odvětvím Společenství v roce 2001, bylo zjištěno, že ziskové rozpětí 3 % obratu lze považovat za přiměřené minimum, které by mohlo výrobní odvětví Společenství očekávat při neexistenci dumpingu působícího újmu. Nezbytný růst cen byl pak určen na základě srovnání vážené průměrné dovozní ceny, jak je stanovena pro výpočty cenového podbízení, a ceny dotčeného výrobku prodávaného výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství, která nezpůsobuje újmu. Cena, která nezpůsobuje újmu, byla získána úpravou prodejní ceny výrobního odvětví Společenství o skutečnou ztrátu nebo zisk dosažený během období šetření a připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí. Jakýkoli rozdíl plynoucí z tohoto srovnání byl pak vyjádřen jako procentní podíl celkové dovozní ceny CIF.
7.2. Konečná opatření
(234)
S ohledem na výše uvedené se má za to, že v souladu s článkem 9 základního nařízení by měla být uložena konečná antidumpingová opatření na dovoz dotčeného výrobku ve výši nejnižšího rozpětí dumpingu a újmy, v souladu pravidlem nižšího cla.
(235)
Pokud jsou úrovně odstranění újmy vyšší než stanovená dumpingová rozpětí, stanoví se konečná opatření na základě dumpingového rozpětí. Zbytková dumpingová rozpětí byla stanovena na úrovni pro společnost s nejvyšším individuálním rozpětím v každé zemi.
(236)
Následující sazba cla, vyjádřená jako procentní podíl ceny CIF s dodáním na hranice Společenství před proclením, se stanoví takto:
Země
Společnost
Celní sazba (%)
Chorvatsko
Všechny společnosti
29,8 %
Rumunsko
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
Všechny ostatní společnosti
17,8 %
Rusko
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant a Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
35,8 %
Ukrajina
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube and OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
Všechny ostatní společnosti
25,7 %
(237)
Jednotlivá antidumpingová cla specifická pro každou společnost a uvedená v tomto nařízení byla stanovena na základě zjištění tohoto šetření. Proto odrážejí situaci zjištěnou během šetření s ohledem na tyto společnosti. Tato cla (na rozdíl od celostátních cel použitelných na „všechny ostatní společnosti“) se tudíž požijí výhradně na dovoz výrobků pocházejících z dané země a vyrobené společnostmi, tedy uvedenými jedinečnými právnickými osobami. Dovážené výrobky vyráběné jakoukoli jinou společností neuvedenou výslovně jménem v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů, které jsou ve spojení s těmi výslovně uvedenými, nemohou mít z těchto cel prospěch a jsou předmětem cel použitelných pro „všechny ostatní společnosti“.
(238)
Jakákoli žádost požadující použití těchto antidumpingových celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně jména subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měla být bezodkladně zaslána Komisi (14) se všemi příslušnými informacemi, zvláště pak s jakoukoli změnou v činnostech společnosti související s výrobou, domácími a vývozními prodeji spojenými např. se změnou jména nebo změnou výrobních nebo prodejních subjektů. Pokud jsou oprávněné, budou příslušné změny vyhotoveny, včetně aktualizace seznamu společností majících prospěch z individuálních celních sazeb. Aby se zajistilo vhodné vymáhání antidumpingových cel, nepoužijí se celostátní úrovně sazeb pouze na nespolupracující vývozce, ale i na společnosti, které v období šetření neměly žádný vývoz. Poslední jmenované společnosti však mají možnost, pokud splní požadavky čl. 11 odst. 4 druhý pododstavec základního nařízení, předložit žádost pro přezkum podle tohoto článku, aby byle jejich situace individuálně posouzena.
(239)
Co se týče určení prahové hodnoty uhlíkového ekvivalentu celním úřadem na hranici Společenství, lze určení hodnoty uhlíkového ekvivalentu provést nepřímo, ověřením jedenácti kódů KN, pod nimiž je dotčený výrobek zařazen. Během dotčeného období tvořily 99,9 % všeho dovozu dotčeného výrobku ocelové trubky a duté profily s hodnotou uhlíkového ekvivalentu pod hranicí 0,86. Proto se má za to, že by se všechny ocelové trubky a duté profily dovážené z dotčených zemí pod jedenácti kódy KN měly považovat za dotčený výrobek, kromě velmi vzácných případů, kdy je dovozce schopen předložením osvědčení prokázat, že hodnota uhlíkového ekvivalentu dováženého zboží přesahuje hranici 0,86.
7.3. Žádost o výjimku
(240)
Jeden z dovozců dovážející takzvané „certifikované ocelové trubky a duté profily“ do Společenství navrhl, aby jeho společnost byla osvobozena od použití antidumpingového cla. Společnost však neuvedla žádné důvody, na jejichž základě by bylo oprávněné provést takovou individuální výjimku. Mělo by být poznamenáno, že tento dovozce dovážel dumpingové ocelové trubky a duté profily, které způsobily újmu výrobnímu odvětví Společenství, a že proto nebyl žádný důvod udělit této společnosti jakoukoli individuální výjimku. Dále se má za to, že osvobození tohoto dovozce od antidumpingových cel by bylo základem nepřiměřeně velkého rizika obcházení těchto opatření. Vzhledem k tomu, že certifikované duté profily lze použít mnoha různými způsoby, totiž nelze dostatečně zajistit, že by tento dovoz byl používán pouze na stavbách v Itálii.
7.4. Žádost o částečné pozastavení
(241)
Po zveřejnění konečných zjištění požádal jeden z dovozců o částečné pozastavení cel na určitý dovoz dotčeného výrobku vyráběného ruským vyvážejícím výrobcem TMK, zařazeného pod kódem KN 7304 39 92 a certifikovaného italským ministerstvem veřejných prací pro použití na veřejných konstrukcích v Itálii, na dobu devíti měsíců (s možností prodloužení o dalších dvanáct měsíců).
(242)
Dovozce namítal, že částečné pozastavení by bylo oprávněné na základě zájmu Společenství podle čl. 14. odst. 4 základního nařízení. Bylo uvedeno, že bez částečného pozastavení opatření by dovozce zastavil dodávky certifikovaných dutých profilů, čímž by v Itálii byla jen jedna společnost vyrábějící certifikované ocelové trubky a duté profily, což by zavedlo monopol.
(243)
Dovozce uvedl, že částečné pozastavení opatření by nezpůsobilo žádnou újmu uvedenému jedinému výrobci ve Společenství, protože jeho objem výroby certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů údajně pokrývá přibližně dvě třetiny roční poptávky po certifikovaných ocelových trubkách a dutých profilech v Itálii. Dovozce dále uvedl, že částečné pozastavení by mohly snadno sledovat italské celní orgány prostým ověřením certifikačních dokumentů, které musí být předloženy na celnici při každém dovozu.
(244)
Pokud jde o argument, že nečástečné pozastavení by způsobilo vznik monopolu na trhu Společenství, je poznamenáno, že zatímco během období šetření existovali v Itálii dva výrobci vyrábějící certifikované ocelové trubky a duté profily, od konce roku 2005 skutečně zůstává jen jedna společnost. Lze však dokázat, že během období šetření dumpingový dovoz certifikovaných dutých profilů z Ruska snižoval ceny certifikovaných dutých profilů vyráběných výrobním odvětvím Společenství do té míry, že výrobci ve Společenství nebyli schopni tomuto dumpingovému dovozu konkurovat a následně museli výrobu certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů ukončit nebo výrazně omezit. Vzhledem k tomu, že skutečnost, že na trhu Společenství zůstal jediný výrobce ve Společenství vyrábějící certifikované ocelové trubky a duté profily, byla vlastně důsledkem dumpingového dovozu certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů z Ruska, byl argument, že částečné pozastavení cel nezpůsobí výrobnímu odvětví Společenství žádnou újmu, zamítnut. Naopak se doufá, že uložení cel povede ke zvýšení hospodářské soutěže a opětovnému vstupu na trh Společenství pro výrobce certifikovaných dutých profilů.
(245)
Zatímco se uznává, že sledování částečného pozastavení by bylo v podstatě snadné prostřednictvím celních orgánů Itálii, požadované částečné pozastavení muselo být také zamítnuto ze stejných důvodů jako žádost o výjimku uvedená výše v 240. bodě odůvodnění. Udělení částečného pozastavení opatření pro jednoho dovozce by znamenalo nepřiměřeně vysoké riziko obcházení, neboť certifikované ocelové trubky a duté profily dovážené touto společností by mohly být použit i pro jiné účely než na stavbách v Itálii.
7.5. Závazky
(246)
Stejný dovozce navrhl, že by od jeho dodávajícího ruského vyvážejícího výrobce měl být přijat závazek. Závazek by stanovoval dovozní objem, na který by se nevztahovalo clo, s množstevním stropem. Dovozce navrhoval, že by byly dovážené výrobky do určitého množství používány pouze na veřejných stavebních projektech v Itálii. Proto by tento dovoz nezpůsobil újmu výrobnímu odvětví Společenství. Dále by ve Společenství byla nedostatečná dodávka certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů. Mělo by však být poznamenáno, že v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení mohou závazky nabídnout pouze vyvážející výrobci, nikoli dovozci. Proto byla tato žádost zamítnuta.
(247)
Po zveřejnění základních údajů a úvah, na jejichž základě bylo v úmyslu doporučit uložení konečných antidumpingových cel, většina vyvážejících výrobců v dotčených zemích nabídla cenové závazky v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(248)
Dotčený výrobek je však charakterizován podstatným množstvím typů výrobků s některými vlastnostmi, které nelze při dovozu snadno rozeznat. Tím je prakticky nemožné zavést pro každý typ výrobku minimální ceny, které by byly smysluplné a Komise a celní orgány členských států dovozu by je mohly patřičně sledovat. Mimo to dotčený výrobek v posledních letech vykazoval značnou pohyblivost cen, a tudíž není příliš vhodný pro závazek o pevné ceně na delší časové období. Pohyblivost cen je důsledkem pohyblivosti cen surovin, jmenovitě kovových sochorů, ingotů nebo ocelového šrotu, jež tvoří velkou, ale variabilní složku výrobních nákladů. Pokud by byly minimální dovozní ceny indexovány podle ceny jedné ze surovin, musely by být zavedeny různé vzorce indexování pro podskupiny výrobků, což by učinilo určování parametrů vzorce indexování a sledování závazků nesmírně složitým.
(249)
Kromě toho se připomíná, že v minulosti byly přijímány závazky pro některé výrobky spadající mezi výdobky podle definice tohoto šetření. Tyto závazky byly založeny na principu, že ceny skupiny výrobků byly v souladu s cenovou strukturou používanou ve Společenství, ukázalo se však, že bylo pro Komisi velmi obtížné je sledovat, anebo zezpůsobily zvýšení cen na úroveň nepůsobící újmu, která by znovu zavedla spravedlivý obchod na trhu Společenství (15).
(250)
Mimo to v mnoha případech nebyla navrhovaná klasifikace výrobků dostatečně podrobná, aby umožnila řádné sledování, nebo navržená cenová úroveň neumožňuje odstranění dumpingu působícího újmu.
(251)
Vzhledem k výše uvedenému, zejména k obtížím při sledování různých minimálních cen, se má za to, že závazky v zásadě nefungují. Avšak vzhledem k nadcházejícímu přistoupení Rumunska do Společenství budou mít opatření vůči Rumunsku omezené trvání. Proto jsou rizika obcházení minimálních dovozních cen rumunskými vývozci i možnost významných cenových změn časově omezené. Komise proto rozhodnutím 2006/441/ES ze dne 23. června 2006 (16) o přijetí závazků nabídnutých v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli, pocházejících mimo jiné z Rumunska, nabídku závazku rumunských vyvážejících výrobců přijala. Uvedené rozhodnutí stanoví podrobněji důvody pro přijetí tohoto závazku. Komise uznává, že nabídka závazku odstraňuje poškozující účinek dumpingu a značně snižuje riziko obcházení.
(252)
Aby byly Komise a celní orgány dále schopny účinně sledovat plnění závazku společnostmi, je osvobození od antidumpingového cla při předložení žádosti o uvolnění do volného oběhu příslušným celním orgánům podmíněno i) předložením závazkové faktury, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedená v příloze I, ii) skutečností, že jsou vyráběny, dodávány a fakturovány přímo uvedenými společnostmi prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství, a iii) skutečností, že zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře. Pokud nejsou tyto podmínky splněny, bude v okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu uloženo příslušné antidumpingové clo.
(253)
Kdykoli Komise po jeho porušení zruší podle čl. 8 odst. 9 základního nařízení přijetí závazku, a to odkazem na konkrétní transakci a prohlášením příslušných faktur za neplatné, vznikne v okamžiku přijetí prohlášení s návrhem na uvolnění zboží do volného oběhu těchto transakcí celní dluh.
(254)
Dovozci by si měli být vědomi, že jako běžné obchodní riziko může celní dluh vzniknout v okamžiku přijetí prohlášení s návrhem na uvolnění do volného oběhu, jak je popsáno ve 252. a 253. bodě odůvodnění, i pokud byl závazek nabídnutý výrobcem, od nějž nakupovali, přímo nebo nepřímo, Komisí přijat.
(255)
Podle čl. 14 odst. 7 základního nařízení by proto celní orgány měly bezodkladně uvědomit Komisi, kdykoli zjistí jakékoli skutečnosti poukazující na porušení závazku.
(256)
Z výše uvedených důvodů shledala Komise závazky nabídnuté rumunskými vyvážejícími výrobci přijatelnými a dotčeným společnostem byly sděleny podstatné skutečnosti, úvahy a povinnosti, na nichž je přijetí závazku založeno. Z výše uvedených důvodů jsou však závazky nabídnuté ruskými a ukrajinskými vyvážejícími výrobci nepřijatelné.
(257)
Je třeba připomenout, že v případě porušení nebo odvolání závazku nebo v případě podezření z porušení může být v souladu s čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení uloženo antidumpingové clo.
7.6. Závěry týkající se dvou prozatímních přezkumů a stávajících opatření
(258)
Připomíná se, že, jak je uvedeno v 3. bodě odůvodnění, byly z vlastního podnětu Komise zahájeny dva prozatímní přezkumy, aby se umožnila případná změna nebo zrušení platných konečných antidumpingových opatření na dovoz výrobků podle původní definice z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny.
(259)
Na základě zjištění tohoto šetření by měla být uložena opatření na dovoz ocelových trubek a dutých profilů, jak jsou definovány v 17. bodě odůvodnění, pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny. Protože dotčený výrobek tak, jak je definován v oddílu 2.1, zahrnuje také výrobky podle definice již existujícího opatření, není již další ukládání opatření uložených na výrobek podle původní definice nařízeními (ES) č. 2320/97 a (ES) č. 348/2000 vhodné, a proto by tato nařízení, ve znění pozdějších předpis, měla být zrušena.
(260)
Stejně tak by již zmíněné prozatímní přezkumy, stejně jako prozatímní přezkum a přezkum před pozbytím platnosti zahájené v listopadu 2002 a uvedené v oddíle 1.2, měly být ukončeny.
(261)
Dále se nařízení (ES) č. 1866/2005, kterým se prodlužuje částečné pozastavení opatření na výrobek podle původní definice z Chorvatska a Ukrajiny, po zrušení nařízení (ES) č. 348/2000 stává nepotřebným,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli, kruhového průřezu, s vnějším průměrem nejvýše 406,4 mm, s hodnotou uhlíkového ekvivalentu (CEV) nejvýše 0,86 podle vzorce a chemického rozboru Světového svářečského institutu (IIW) (17), kódů KN ex 7304 10 10, ex 7304 10 30, ex 7304 21 00, ex 7304 29 11, ex 7304 31 80, ex 7304 39 58, ex 7304 39 92, ex 7304 39 93, ex 7304 51 89, ex 7304 59 92 a ex 7304 59 93 (18) (kódy TARIC 7304101020, 7304103020, 7304210020, 7304291120, 7304318030, 7304395830, 7304399230, 7304399320, 7304518930, 7304599230 a 7304599320), pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny se ukládá konečné antidumpingové clo.
Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením výrobků uvedených výše a vyrobených společnostmi uvedenými níže se stanoví takto:
Země
Společnost
Antidumpingové clo
Doplňkový kód TARIC
Chorvatsko
Všechny společnosti
29,8 %
Rumunsko
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
A738
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
A739
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
A740
Všechny ostatní společnosti
17,8 %
A999
Rusko
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant a Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
A741
Všechny ostatní společnosti
35,8 %
A999
Ukrajina
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
A742
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube and OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
A743
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
A744
Všechny ostatní společnosti
25,7 %
A999
Bez ohledu na první pododstavec se konečné antidumpingové clo nepoužije na dovezené výrobky propuštěné do volného oběhu podle článku 2.
Pokud není uvedeno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
1. Dovážené výrobky, na něž bylo předloženo prohlášení s návrhem na uvolnění zboží do volného oběhu, fakturované společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedena v rozhodnutí 2006/441/ES ze dne 23. června 2006 (19) ve znění pozdějších předpisů, jsou osvobozeny od antidumpingového cla uloženého podle článku 1 pod podmínkou, že
-
jsou vyráběny, dodávány a fakturovány přímo uvedenými společnostmi prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství,
-
k těmto dováženým produktům je přiložena závazková faktura, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze tohoto nařízení, a
-
zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Celní dluh vzniká přijetím prohlášení s návrhem na uvolnění zboží do volného oběhu,
-
pokud se ve vztahu k dováženým výrobkům popsaným v odstavci 1 zjistí, že nebyla splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci, nebo
-
pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl. 8 odst. 9 základního nařízení nařízením nebo rozhodnutím, které odkazuje na konkrétní transakce, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné.
Článek 3
Zrušují se nařízení (ES) č. 2320/97 a (ES) č. 348/2000.
Článek 4
Prozatímní přezkumy antidumpingových cel z dovozu ocelových trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících mimo jiné z Ruska, Rumunska, Chorvatska a Ukrajiny, zahájené v březnu 2005, se ukončují.
Prozatímní přezkum a přezkum před pozbytím platnosti zahájené v listopadu 2002 a potvrzené 20. bodem odůvodnění nařízení (ES) č. 1322/2004 se ukončují.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 27. června 2006.