KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 18. februar 2004
om Tysklands statsstøtte til fordel for Bankgesellschaft Berlin AG
(meddelt under nummer K(2004) 327)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2005/345/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (1), særlig artikel 7, stk. 3,
efter at have opfordret medlemsstaten og andre interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (2), og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Efter at Kommissionen den 25. juli 2001 havde godkendt redningsstøtten til fordel for Bankgesellschaft Berlin AG (BGB eller banken) (3) og Tyskland den 28. januar 2002 havde forelagt omstruktureringsplanen for Kommissionen, underrettede Kommissionen ved brev af 9. april 2002 Tyskland om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2 (4).
(2)
Efter at der var anmodet om og bevilget en forlængelse af den tildelte frist og afholdt to møder med repræsentanter for Kommissionen, fremsendte Tyskland den 17. juni 2002 sine bemærkninger samt yderligere dokumenter og oplysninger. En ny anmodning om oplysninger blev fremsendt til Tyskland ved brev af 31. juli 2002.
(3)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (5). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger. Den modtog efterfølgende den 9. juli og - efter forlængelse af fristen - den 22. juli 2002 bemærkninger fra en konkurrent samt fra en anden interesseret part, som anmodede om at få sit navn hemmeligholdt. Disse bemærkninger blev den 1. august 2002 videresendt til Tyskland med anmodning om eventuelle kommentarer. Kommentarer blev modtaget fra Tyskland - efter forlængelse af fristen - ved brev af 23. september 2002.
(4)
Efter anmodning fremsendte Tyskland yderligere oplysninger om den anmeldte støtte ved brev af 16. og 20. september , 14. og 18. november og 18. december 2002 samt 14. februar og 14. marts 2003. Derudover blev Kommissionen på forskellige møder med repræsentanter for Tyskland, delstaten Berlin og BGB underrettet om udviklingen i forbindelse med omstruktureringen.
(5)
På et møde den 26. marts 2003 informerede Tyskland Kommissionen om grundene til, at den udbudsprocedure til privatisering af BGB, der var indledt i 2002 på grundlag af et offentligt, internationalt udbud, slog fejl den 25. marts 2003. Yderligere oplysninger i denne henseende samt balancen og resultatopgørelsen for 2002 blev fremsendt den 31. marts 2003.
(6)
De begæringer om oplysninger, som Kommissionen fremsendte den 15. april, 6. maj og 16. maj 2003, blev besvaret ved brev af 15. maj, 28. maj og 24. juni 2003. Yderligere oplysninger blev behandlet ved brev af 1. juli samt på møder med repræsentanter for Tyskland, delstaten Berlin og BGB den 4. april, 11. april, 14. maj og 9. juli 2003.
(7)
Den 14. juli 2003 anmodede Kommissionen revisionsfirmaet Mazars Revision & Treuhandgesellschaft mbH, Wirtschaftsprüfungsgesellschaft, Düsseldorf, om som eksperter at analysere visse aspekter af omstruktureringsplanen. Resultaterne blev drøftet med Tyskland den 3. oktober 2003, og den endelige rapport blev fremsendt til Tyskland den 20. november 2003.
(8)
I oktober 2003 blev det - til dels sammen med repræsentanter for banken - drøftet, om der var behov for yderligere kompensationsydelser. I november 2003 blev Tyskland informeret om de foranstaltninger, som Kommissionen havde fastsat, og fik, ligesom banken, lejlighed til at tage stilling til de økonomiske virkninger for banken, som blev drøftet i december 2003. Den 18. december 2003 blev det aftalt, at Tyskland over for Kommissionen skal forpligte sig til at afhænde Berliner Bank separat senest den 1.oktober 2006, en afhændelse, som skal træde i kraft senest den 1. februar 2007, og til at privatisere koncernen senest den 31.december 2007 samt til at foretage yderligere afhændelser.
(9)
Tyskland fremsendte den 29. januar 2004 Kommissionen den reviderede omstruktureringsplan, som navnlig tog hensyn til anbefalingerne fra Kommissionens eksperter, samt den 6. februar 2004 Tysklands tilsagn vedrørende den reviderede omstruktureringsplan.
II. BESKRIVELSE AF STØTTEN
(10)
BGB er holdingselskabet i BGB-koncernen, der blev grundlagt i 1994 ved samling af flere forskellige kreditinstitutter, der tidligere var kontrolleret af delstaten Berlin, men er også selv aktiv på markedet som kreditinstitut. I 2000 havde BGB en samlet koncernbalance på ca. 205 mia. EUR, i 2001 på ca. 189 mia. EUR og i 2002 på ca. 175 mia. EUR. Banken lå dermed på henholdsvis 10. (2001) og 12. pladsen (2002) blandt de tyske banker. Antallet af medarbejdere udgjorde ca. 17 000 ansatte i 2000, godt 15 000 i 2001 og ca. 13 000 i 2002. Kernekapitalprocenten i henhold til den tyske lov på kreditområdet, Kreditwesengesetz (KWG), udgjorde 5,7 % ifølge årsregnskabet for 2001 (samlet kapitalprocent 9,4 %) og 5,6 % ifølge årsregnskabet for 2002 (samlet kapitalprocent 9,4 %). I juni 2001, inden godkendelsen af redningsstøtten, var kernekapitalprocenten faldet til [...] (6) % (samlet kapitalprocent [...]* %).
(11)
Inden kapitaltilførslen i august 2001 besad delstaten Berlin 56,6 % af BGB's aktier, mens den nu besidder ca. 81 % af aktierne. Andre aktionærer med ca. 11 % Norddeutsche Landesbank (NordLB) og Gothaer Finanzholding AG med ca. 2 %. Ca. 6 % af aktierne er fordelt på en lang række aktionærer.
(12)
I BGB-koncernen indgår som de største datterselskaber eller delkoncerner, der ligeledes er aktive i banksektoren, Landesbank Berlin (LBB) og Berlin-Hannoversche Hypothekenbank AG (BerlinHyp). LBB er en offentligretlig institution, hvori BGB har en atypisk passiv kapitalinteresse på 75,01 %. På grundlag af den eksisterende resultatoverførselsaftale kan BGB økonomisk betragtes som 100 % ejer. I BerlinHyp, som er aktiv inden for ejendomsfinansiering, ejer BGB 89,9 % af aktierne.
(13)
I koncernen indgår på nuværende tidspunkt endvidere delkoncernen IBAG Immobilien und Beteiligungen Aktiengesellschaft (IBAG), der er aktiv inden for ejendomsvirksomhed, som tidligere blev udført af Immobilien und Baumanagement der Bankgesellschaft Berlin GmbH (IBG). Derudover kontrollerer eller kontrollerede BGB direkte eller indirekte forskellige andre indenlandske og udenlandske virksomheder, f.eks. Weberbank, Allgemeine Privatkundenbank AG (Allbank, i mellemtiden solgt), BGB Ireland, BGB UK, BG Polska (detailbankvirksomheden og internetområdet »Inteligo«, i mellemtiden solgt; likvidation af det resterende »hylster« indledt) samt den tjekkiske Zivnostenska Banka a.s. (i mellemtiden solgt).
(14)
BGB's vigtigste forretningsområde er privat- og erhvervskundeområdet (detailbankvirksomhed) med de to mærker Berliner Sparkasse og Berliner Bank. Ingen af disse er juridisk selvstændige datterselskaber, men mærker eller filialer. Siden den 1. juli 2003 har Berliner Bank, som tidligere allerede Berliner Sparkasse, tilhørt LBB (7). Erhvervskunderne er hovedsagelig små og mellemstore virksomheder i regionen.
(15)
Foruden forretningsområderne detailbankvirksomhed, ejendomsfinansiering og ejendomsvirksomhed er BGB og dets datterselskaber også aktive inden for kapitalmarkedstransaktioner (finansielle transaktioner og investeringsvirksomhed) og segmenterne storkunder/udland (f.eks. projekt- og eksportfinansiering) og offentlige myndigheder (udlån), der skal afvikles eller reduceres stærkt. Aktiviteterne inden for investeringsbankvirksomhed omfattede kun aktie- og obligationsudstedelser i et forholdsvis lille omfang og vil fremover ikke længere spille nogen selvstændig rolle. Geografisk er BGB's aktiviteter koncentreret om Berlin-området og delstaten Brandenburg, navnlig med hensyn til detailbankvirksomhed. Inden for f.eks. ejendomsfinansiering er den også aktiv på nationalt plan og inden for f.eks. kapitalmarkedstransaktioner endvidere også på internationalt plan.
(16)
I Storberlin er BGB den førende på detailbankområdet med andele fra ca. 20 % til over 50 % i de enkelte segmenter (8). Ifølge egne oplysninger udgjorde dens andel eller markedspenetration i 2002 48 % (9), målt i forhold til den første kontoforbindelse på privatkundeområdet. Med hensyn til aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering i hele Tyskland (samtlige realkreditlån) lå BGB ifølge oplysningerne i anmeldelsen på 3. pladsen med en andel på ca. 5 % i 2000. Ifølge nyere oplysninger ligger BGB ikke eller ikke længere på denne plads (10). Mere end 90 % af BGB's realkreditlån pr. 31. december 2001 til et beløb af 33 mia. EUR vedrørte Tyskland og resten ejendomsfinansiering i udlandet. På de andre områder hører BGB hverken inden for Tyskland eller internationalt blandt de førende banker. Oplysninger vedrørende konkrete markeds- eller segmentandele foreligger ikke i denne henseende.
(17)
BGB's vanskeligheder, der kom offentligt frem i 2001, var frem for alt opstået inden for ejendomsvirksomheden, men også på ejendomsfinansieringsområdet. Som væsentlige dele af ejendomsvirksomheden, som datterselskabet IBG havde udført i 1990'erne, indgik fondsforvaltning samt aktiviteter som projektudvikler og bygherre. Ejerne af IBG - som i begyndelsen af 1990'erne var oprettet som datterselskab af LBB - var mellem midten og slutningen af 1990'erne BGB AG selv (10 %), Berliner Bank AG (30 %), LBB (30 %) og BerlinHyp (30 %). Efter Berliner Bank AG's fusion med BGB tilfaldt Berliner Banks andele i IBG sidstnævnte. Ejerstrukturen ser på nuværende tidspunkt således ud: 40 % ejes af BGB, 30 % af LBB og 30 % af BerlinHyp.
(18)
IBG havde indtil 2000 i stigende grad etableret ejendomsinvesteringsfonde. Investorerne fik i den forbindelse omfattende garantier, navnlig mangeårige leje-, udbytte- og genopretningsgarantier. Der blev erhvervet eller opført nye ejendomme med henblik på etablering af nye fonde. Garantierne var baseret på en forventning om fortsat høje eller endog stigende ejendomsværdier, hvilket med de faktisk stærkt faldende priser og huslejer, navnlig i Berlin og de nye delstater, resulterede i en kumulering af risici.
(19)
Da disse problemer begyndt at vise sig i løbet af 2000, planlagde BGB at sælge IBG's hovedaktiviteter. Derfor blev hovedparten af IBG's aktiviteter i december 2000 overdraget til det nyoprettede IBAG, undtagen de»gamle« risici og forpligtelser, som IBG og dets datterselskaber havde påtaget sig, og som blev overført til det nyoprettede LPFV Finanzbeteiligungs- und Verwaltungs-GmbH (LPFV). Planerne om at sælge IBAG slog imidlertid fejl. I dag ejes både IBAG og LPFV 100 % af BGB. IBG bibeholdt kun aktiviteter på underordnede områder.
(20)
Andre problemer i denne periode vedrørte aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering, som frem for alt udføres af BerlinHyp, men også af LBB og BGB selv. Forretningsområdet omfatter udlån til finansiering af større ejendomsprojekter, navnlig på erhvervsområdet, men ikke realkreditlån til finansiering af private ejendomme, der falder inden for forretningsområdet detailbankvirksomhed. Vanskelighederne inden for ejendomsfinansiering, som øgedes med faldet på ejendomsmarkedet, skyldtes frem for alt indtil da utilstrækkelige hensættelser.
(21)
I første halvår af 2001 kom BGB ud i en akut krise. Dette skyldtes navnlig nødlidende udlån inden for ejendomsfinansiering samt de garantiforpligtelser på fondsforvaltningsområdet i forbindelse med IBG/IBAG/LPFV, som i årsregnskabet for 2000 medførte hensættelser på ca. 1 mia. EUR, samt kravet om nedskrivninger på løbende bygherreprojekter og en forhøjelse af hensættelserne på ejendomsfinansieringsområdet. I maj faldt BGB's ansvarlige egenkapital derved til under den lovbestemte egenkapitalprocent på 8 %. Det finansieringsbehov, der skulle dækkes for at opnå en kernekapitalprocent på 5,0 % og således gør det muligt igen at opnå den egenkapitalprocent på 9,7 %, der fandtes inden krisen, skønnedes på daværende tidspunkt at udgøre ca. 2 mia. EUR. Gennem en hensigtserklæring gav delstaten Berlin i maj 2001 tilsagn om, at delstaten ville foretage en kapitaltilførsel i den nødvendige størrelsesorden. Efter Kommissionens godkendelse af denne redningsstøtte modtog BGB i august 2001 en kapitaltilførsel på nøjagtig 2 mia. EUR: 1,755 mia. EUR fra delstaten Berlin, 166 mio. EUR fra NordLB, 16 mio. EUR fra Parion (Gothaer Finanzholding AG) og 63 mio. EUR fra småaktionærer.
(22)
I de følgende måneder blev der imidlertid konstateret yderligere risici, navnlig i forbindelse med IBAG/IBG/LPFV's ejendomsvirksomhed. Der var fare for, at BGB's kapital igen ville falde til under det krævede minimum for solvensnøgletallet. Disse risici vedrørte igen garantiforpligtelserne på fondsforvaltningsområdet samt den faldende værdi af ejendomsværdier, som blev købt med henblik på senere etablering af nye fonde (Vorratsimmobilien). Gennem det koncerninterne kompleks af eksisterende resultatoverførselsaftaler, moderselskabserklæringer (Patronatserklärungen) og lån hæfter BGB ifølge Tysklands oplysninger for hovedparten af disse risici.
(23)
I november 2001 truede det daværende tyske finanstilsyn, Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen (BAKred, nu BAFin) (11), BGB med en midlertidig lukning, såfremt der ikke inden udgangen af 2001 blev truffet foranstaltninger til dækning af disse risici. Derfor underskrev delstaten Berlin, BGB, LBB, BerlinHyp, IBAG, IBG og LPFV den 20. december 2001 en principaftale for at dække disse risici gennem omfattende garantier og sikkerhedsstillelser. Principaftalen blev afløst af den detailaftale, der blev endeligt indgået den 16. april 2002. De garantier, der blev overtaget på grundlag af denne aftale, betegnes som »risikoskjold« og beskrives nærmere nedenfor.
(24)
Støtteforanstaltningerne indgår i den omstruktureringsplan, der oprindeligt blev fremlagt i januar 2002 og under undersøgelsesproceduren senest blev revideret i januar 2004, og som indeholder en betydelig reduktion af BGB-koncernens aktiviteter og en koncentration om privat- og erhvervskundeområdet i Berlin-området. Endvidere skal - i mindre udstrækning - kapitalmarkedstransaktionerne og ejendomsfinansieringen videreføres (se betragtning 172 ff.). Andre forretningsområder, f.eks. storkunder/udland, herunder struktureret finansiering og rådgivning i forbindelse med fusioner og erhvervelser, skal afvikles, mens andre igen, f.eks. forretningsområdet offentlige myndigheder, skal reduceres stærkt. Det var oprindeligt planen, at ejendomsvirksomheden også skulle videreføres. Tyskland havde imidlertid allerede på et tidligt stadium af proceduren afgivet tilsagn om at sørge for, at dette område blev udskilt og afhændet til delstaten Berlin (se betragtning 277 og 278). Ligeledes har Tyskland i mellemtiden afgivet tilsagn om at afhænde Berliner Bank separat med henblik på at reducere BGB's meget stærke andel af detailbankmarkedet i Berlin.
(25)
Som nævnt ovenfor skal delstaten Berlins aktier i BGB afhændes. Kommissionen har modtaget et tilsagn i denne henseende. BerlinHyp skal i forbindelse med privatiseringen af BGB enten afhændes sammen med denne eller separat (se betragtning 285). Endvidere skal IBB udskilles fra BGB, og den særlige IBB-reserve (den ovenfor nævnte kapital fra den tidligere Wohnungsbau-Kreditanstalt - »WBK« - som i sin tid blev overdraget til LBB) skal tilbagebetales til delstaten Berlin, såfremt dette ikke vil resultere i, at der ikke opnås henholdsvis en kernekapitalprocent på 6,0 % og en samlet kapitalprocent på 9,7 % pr. 1. januar 2004 (se betragtning 279).
(26)
Den omstruktureringsstøtte, der blev anmeldt den 28. januar 2002, er for det første den kapitaltilførsel på 1,755 mia. EUR, som delstaten Berlin ydede som redningsstøtte i august 2001 efter Kommissionens godkendelse den 25. juli 2001 (12), og som overdrages permanent til BGB som omstruktureringsstøtte.
(27)
For det andet er der tale om det nævnte risikoskjold, hvis tilvejebringelse principielt blev aftalt i december 2001 mellem delstaten Berlin, BGB, LBB, BerlinHyp, IBAG, IBG og LPVF, og som blev ændret, suppleret og erstattet af den detailaftale, der blev indgået den 16. april 2002. Det omfatter nedenstående garantier, fritagelser, overtagelser af forpligtelser og sikkerhedsstillelser, som i en periode på 30 år stilles til rådighed af delstaten Berlin med henblik på at dække risiciene i forbindelse med datterselskaberne IBAG's, IBG's og LPFV's ejendomsvirksomhed:
-
Lånegarantier: Garantier til BGB, LBB og BerlinHyp med hensyn til den aftalemæssige betaling af renter og afdrag på lån, som disse virksomheder har ydet til IBAG og IBG samt deres datterselskaber og visse andre selskaber indtil den 31. december 2001. De pågældende selskaber og lånevilkår er anført i bilagene til detailaftalen, som ligeledes fastsætter begrænsninger for visse lånegarantier samt udtrykkelige udelukkelser (negativliste).
-
Garantier for bogførte værdier: Garantier til IBAG og IBG samt visse andre selskaber i gruppen, hovedsagelig direkte og indirekte datterselskaber til de nævnte virksomheder, med hensyn til værdifastheden af de enkelte aktiver, der er opført på aktivsiden i de enkelte attesterede balancer, med undtagelse af visse på forhånd fastsatte aktiver som immaterielle aktiver, kassebeholdning, tilgodehavender hos Bundesbank og kreditinstitutter eller periodeafgrænsningsposter. Også med hensyn til garantierne for bogførte værdier er der fastsat begrænsninger og udelukkelser (negativliste) i detailaftalen.
-
Overtagelse af forpligtelser over for LPFV: Fritagelse af LPFV for forpligtelser - for så vidt disse overstiger et beløb på 100 mio. EUR (selvrisiko) - i forbindelse med tidligere ejendomsaktiviteter udført af IBG og dets tidligere datterselskaber Bavaria, Arwobau samt Immobilien-Beteiligungsvertriebsgesellschaft der Bankgesellschaft Berlin GmbH (IBV) i form af overtagelse af forpligtelser. Overtagelsen af forpligtelser omfatter ikke forpligtelser, som står i forbindelse med etableringen af fonde efter den 31. december 2000 eller med IBAG's nye forretninger, der er beskrevet i detailaftalen.
-
Fritagelse af BGB for moderselskabsgarantier (Patronate): Fritagelse af BGB for alle forpligtelser på grundlag af de moderselskabsgarantier, som denne har overtaget for IBG, IBV og Bavaria indtil den 31. december 1998. Denne fritagelse omfatter ikke forpligtelser, som står i forbindelse med etableringen af fonde efter den 31. december 2000 eller med IBAG's nye forretninger, der er beskrevet i detailaftalen.
(28)
I artikel 45 i detailaftalen er det maksimum, som fremkommer for delstaten Berlin på grundlag af disse forpligtelser, angivet til 21,6 mia. EUR. Ifølge artikel 45 er der i den forbindelse tale om den teoretiske nominelle værdi af de sikrede risici - korrigeret for det forhold, at risiciene medregnes flere gange. I principaftalen blev der som maksimum angivet 35,34 mia. EUR, da de ovennævnte garantier ud fra tilsynsmæssige betragtninger til dels dækker de samme risici. Som det fremgår af artikel 45 i detailaftalen, kan delstaten f.eks. hæfte for en tredjemands krav på grundlag af en lejegaranti dels gennem overtagelsen af forpligtelser over for LPFV, dels gennem fritagelsen for moderselskabsgarantier. Detailaftalen fastsætter imidlertid ligeledes, at delstaten i sådanne tilfælde kun indestår for den pågældende risiko én gang. Det teoretiske maksimum kunne således korrigeres for denne flerdobbelte dækning og fastsættes til 21,6 mia. EUR. Af disse 21,6 mia. EUR udgør fritagelsen af LPFV ifølge de af Tyskland fremlagte foreløbige beregninger det højeste beløb (ca. [...]* EUR, hvoraf fritagelsen for LPFV's forpligtelser på grundlag af leje- og udbyttegarantierne tegner sig for [...]* EUR, og fritagelsen for risiciene på grundlag af de såkaldte genopretningsgarantier for bygninger tegner sig for [...]* EUR).
(29)
Dette teoretiske maksimum er imidlertid baseret på, at alle risici materialiseres fuldstændigt. For LPFV's fritagelse for lejegarantierne (maksimalt [...]* EUR) betyder dette eksempelvis, at alle lejeafgifter skal gå fuldstændig tabt indtil 2025, for LPFV's fritagelse for genopretningsgarantierne ([...]* EUR) indebærer det, at alle opførelsesomkostninger i forbindelse med samtlige bygninger og udenomsanlæg skal dækkes. Selv ud fra meget pessimistiske antagelser er et lejetab på 100 % og en nedrivning og genopførelse af samtlige bygninger imidlertid urealistisk. I artikel 45 er det derfor ligeledes anført, at det på baggrund af den nuværende viden og på grundlag af en omhyggelig gennemgang af de væsentlige økonomiske risici er sandsynligt, at udnyttelsen vil blive meget lavere. På grundlag heraf vil den faktiske risiko udgøre 2,7 mia. EUR i bedste fald (best case-scenario), 3,7 mia. EUR i »basistilfælde« (base case-scenario) og 6,1 mia. EUR i værste fald (såkaldt worst case-scenario). De antagelser, der ligger til grund for disse skøn, blev meddelt som led i proceduren (se betragtning 138).
(30)
Med henblik på at minimere garantiydelserne giver detailaftalen endvidere mulighed for, at delstaten helt eller delvis kan lade tredjemand stå for kontraktforvaltningen i forbindelse med detailaftalen. Delstaten har gjort brug af denne mulighed og etableret »BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH«, hvori den ejer hele kapitalen, og som har udøvet denne aktivitet på vegne af delstaten siden januar 2003. Derudover giver detailaftalen delstaten ret til en garantiprovision og en andel af fremtidige overskud i en periode på 15 regnskabsår. På grundlag heraf modtager delstaten fra BGB til og med 2011 årligt en fast garantiprovision på 15 mio. EUR, som efter gensidig aftale fra 2012 kan tilpasses i den resterende del af risikoskjoldets varighed. Endvidere skal BGB, såfremt der i en eller flere måneder i et regnskabsår opnås en samlet ansvarlig egenkapital på 12,5 % og en kernekapitalprocent på 7 %, betale 15 % af det årsoverskud, som virksomheden i øvrigt opnår, til delstaten Berlin.
(31)
I loven om risikoskjoldet, »Gesetz über die Ermächtigung des Senats zur Übernahme einer Landesgarantie für Risiken aus dem Immobiliendienstleistungsgeschäft der Bankgesellschaft Berlin AG und einige ihrer Tochtergesellschaften« (13), er det endvidere fastsat, at delstaten Berlins aktier i BGB hurtigst muligst skal afhændes på betingelser, der er rimelige for delstaten Berlin, og at Investitionsbank Berlin (IBB) skal udskilles fra BGB som selvstændig offentligretlig Förderbank (særligt kreditinstitut) i forbindelse med en reorganisering af ejerstrukturen i forbindelse med BGB (se i denne henseende nedenfor).
(32)
I sin beslutning om at indlede proceduren (14) gjorde Kommissionen endvidere opmærksom på en vigtig omstændighed, som ikke blev taget i betragtning i den oprindelige omstruktureringsplan. I slutningen af 1992 blev WBK, inklusive alle aktiver, overført til LBB; samtidig blev alle WBK's opgaver overdraget til den på daværende tidspunkt nyoprettede IBB. Gennem denne overdragelse steg LBB's ansvarlige egenkapital med ca. 1,9 mia. DEM. LBB betalte fra 1995 en godtgørelse på gennemsnitlig 0,25 % for det beløb, som rent faktisk blev brugt. På grund af tvivlen med hensyn til, om denne godtgørelse var forenelig med den markedsøkonomiske investors princip, indledte Kommissionen i juli 2002 procedure i sag C 48/02 (15). Skulle Kommissionen nå til den konklusion, at den betalte godtgørelse ikke er forenelig med den markedsøkonomiske investors princip, udgør forskellen mellem den betalte godtgørelse og den normale markedsforrentning af en sådan investering statsstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet, og som skal tilbagebetales af LBB til delstaten Berlin, hvis betingelserne i EF-traktatens undtagelsesbestemmelser ikke foreligger.
(33)
Muligheden for en tilbagesøgning udgør en betydelig risiko for udsigterne til, at omstruktureringsplanen vil kunne genoprette rentabiliteten. I beslutningen om procedurens indledning anmodede Kommissionen derfor Tyskland om at finde en egnet løsning i denne henseende og tog til efterretning, at Tyskland arbejder på en sådan løsning.
(34)
Dette var baggrunden for, at delstaten Berlin og BGB den 23. december 2002 indgik Aftale om behandlingen af eventuelle tilbagebetalingskrav fra delstaten Berlin på grundlag af Europa-Kommissionens undersøgelse af sag C 48/02 - Landesbank Berlin-Girozentrale (tilbagebetalingsaftale).
(35)
I tilfælde af en kommissionsbeslutning om tilbagebetaling fastsætter denne aftale, at delstaten Berlin er forpligtet til som indskud i LBB at yde et saneringstilskud i den størrelsesorden, der er nødvendig for at undgå en underskridelse af de i aftalen nævnte kapitalprocenter i forbindelse med LBB og/eller BGB-koncernen som følge af den eventuelle tilbagebetalingsforpligtelse. De kapitalprocenter, der ifølge tilbagebetalingsaftalen mindst skal opnås, udgør 9,7 % (samlet kapitalprocent) og 6 % (kernekapitalprocent). Til denne aftale er knyttet den suspensive betingelse, at Kommissionen godkender den pågældende støtte.
(36)
Selv om denne foranstaltning endnu ikke var truffet på tidspunktet for beslutningen om procedurens indledning og derfor ikke indgik i omstruktureringsplanen, blev de risici, som en eventuel kommissionsbeslutning om tilbagebetaling ville betyde for bankens muligheder for at blive rentabel, nævnt i beslutningen om procedurens indledning som en faktor, der skulle tages i betragtning. Tilbagebetalingsaftalen blev endelig indgået for at tage højde for disse betænkeligheder. Da denne foranstaltning er uomgængelig nødvendig for en vellykket omstrukturering, finder Kommissionen det hensigtsmæssigt at vurdere tilbagebetalingsaftalen - efter at det i denne henseende har været muligt at beregne et maksimalt støttebeløb - sammen med de andre støtteforanstaltninger.
(37)
Kommissionen vurderede i sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i EF-traktatens artikel 88, stk. 2, foreløbig de undersøgte foranstaltninger som statsstøtte i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, da de blev ydet ved hjælp af statsmidler og gennem forbedringen af virksomhedens økonomiske situation må formodes at få indflydelse på økonomien hos konkurrenter i andre medlemsstater (16) og dermed fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(38)
På grundlag af sin foreløbige bedømmelse var Kommissionen kommet frem til den konklusion, at støtteforanstaltningerne skulle vurderes på grundlag af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (17) (herefter benævnt »rammebestemmelserne«), og at ingen andre bestemmelser i EF-traktaten eller andre rammebestemmelser finder anvendelse. Kommissionen tilsluttede sig Tysklands opfattelse, at BGB er en kriseramt virksomhed i medfør af punkt 2.1. i rammebestemmelserne. Kommissionen var imidlertid alvorligt i tvivl om støttens forenelighed med fællesmarkedet.
(39)
For al individuel støtte undersøger Kommissionen ifølge nr. 31 - 34 i rammebestemmelserne en omstruktureringsplan med hensyn til, om den inden for en rimelig tidshorisont og på basis af en realistisk vurdering kan gøre virksomheden rentabel på længere sigt.
(40)
Hvad angår den oprindeligt fremsendte omstruktureringsplan, pegede Kommissionen indledningsvis på, at der ikke var redegjort for de fremtidige strategier på markedet for investeringsbankvirksomhed. Endvidere krævede Kommissionen i forbindelse med den fremtidige strategi for aktiviteterne inden for fast ejendom en nærmere specifikation af omkostningsforskellen mellem likvidationen og videreførelsen af datterselskabet IBAG, der er aktivt på området.
(41)
Kommissionen nærede tvivl med hensyn til, om antagelserne i den oprindelige omstruktureringsplan med hensyn til markedet og prognoserne for udbuds- og efterspørgselsudviklingen var tilstrækkeligt præcise til at kunne drage konklusioner med hensyn til mulighederne for at gennemføre de foreslåede omstruktureringsforanstaltninger med et godt resultat. Det fremgik ikke klart, hvilke antagelser med hensyn til markedsudviklingen omstruktureringsforanstaltningerne var baseret på.
(42)
Kommissionen konstaterede endvidere, at Tysklands oplysninger vedrørende baggrunden for virksomhedens problemer var forholdsvis overfladiske. Følgende tre grunde blev anført: a) nødlidende udlån, b) afgivelse af omfattende garantier i forbindelse med ejendomsinvesteringsfonde og c) for sen indførelse (1999) og langsom gennemførelse af en systematisk risikostyring. De fremlagte oplysninger var hovedsagelig en sammenfatning af de økonomiske vanskeligheder. Der blev imidlertid kun nævnt en enkelt reel årsag til disse vanskeligheder, nemlig ineffektive koncern- og ledelsesstrukturer, herunder en ikke-fungerende risikostyring. Der manglende en detaljeret analyse af disse strukturer og af ledelsens konkrete undladelser, herunder virkningerne af det statslige ejerskab. En sådan analyse var imidlertid efter Kommissionens opfattelse nødvendigt for at kunne vurdere mulighederne for at gennemføre omstruktureringen af BGB. Kommissionen nærede derfor tvivl med hensyn til, om årsagerne til BGB's vanskeligheder i tilstrækkeligt omfang var erkendt og behandlet i omstruktureringsplanen. Tyskland blev derfor anmodet om at fremlægge en detaljeret analyse af tidligere undladelser og fremtidige udsigter og problemer i forbindelse med koncernstrukturer, ledelses- og tilsynsmetoder, kontrol- og rapporteringsplaner samt teknikker til indførelse af kommercielt funderede beslutningsprocesser.
(43)
Med hensyn til en eventuel privatisering havde Tyskland nævnt forhandlinger med potentielle købere, men ikke givet nærmere oplysninger, f.eks. om den påtænkte procedure, betingelser eller andre relevante faktorer. Kommissionen nærede derfor tvivl med hensyn til, om en privatisering - helt eller delvis - blev overvejet seriøst, og om det i givet fald var sikret, at den ville blive gennemført som led i en åben, gennemsigtig og ikke-diskriminerende procedure.
(44)
Med hensyn til det mål for afkastet på knap 7 %, der oprindeligt var nævnt i anmeldelsen, var Kommissionen for det første i tvivl om, hvorvidt det var realistisk at nå dette mål, navnlig i betragtning af koncernens problematiske institut- og ledelsesstruktur, de uklare markedsantagelser, som lå til grund for omstruktureringsforanstaltningerne, og videreførelsen af de problemfyldte aktiviteter inden for fast ejendom. Selv om målet på knap 7 % ville blive nået, var Kommissionen for det andet i tvivl om, hvorvidt dette var et tilstrækkeligt afkast til at være foreneligt med den markedsøkonomiske investors princip.
(45)
Endvidere gjorde Kommissionen opmærksom på, at muligheden for en tilbagesøgning i forbindelse med LBB-sagen udgjorde en betydelig risiko for udsigterne til, at omstruktureringsplanen vil kunne gennemføres med et godt resultat, og anmodede derfor i beslutningen om procedurens indledning Tyskland om at udarbejde løsningsforslag.
(46)
Undtagelsesbestemmelsen i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), er betinget af, at støtten ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. I henhold til nr. 35-39 i rammebestemmelserne bør der træffes foranstaltninger for mest muligt at afbøde støttens skadelige virkninger for konkurrenterne. Denne betingelse indebærer oftest en begrænsning eller reduktion af den stilling, som virksomheden kan indtage på de relevante produktmarkeder, afhændelse af aktiver eller af datterselskaber eller nedskæring af aktiviteter. Begrænsningen eller reduktionen skal stå i forhold til støttens konkurrencefordrejende virkning og skal specielt stå i forhold til virksomhedens relative vægt på dens marked eller markeder.
(47)
De modydelser og kompensationsforanstaltninger, der oprindeligt blev foreslået, såsom afhændelse af væsentlige kapitalinteresser, reduktioner inden for finansielle transaktioner og investeringsvirksomhed samt fremmedfinansiering, af aktiviteterne inden for fast ejendom, antallet af filialer, af personalet og forretningsområdet offentlige myndigheder samt opgivelse af forretningssteder og transaktionerne med udenlandske kunder og storkunder, skulle samlet set medføre, at BGB's samlede balance vil blive reduceret med 26 % (fra 190 mia. EUR til 140 mia. EUR). På grund af den til dels uklare beskrivelse af kompensationsforanstaltningerne og deres bidrag til de tilstræbte virkninger på BGB's aktiver og beskæftigelsessituationen var det umuligt for Kommissionen at vurdere, om denne samlede virkning ville kunne opnås realistisk, og hvordan foranstaltningerne ville indvirke på BGB's fremtidige position på de markeder eller segmenter, som Tyskland har afgrænset. Kommissionen behøvede derfor detaljerede oplysninger om hver foranstaltnings virkning på aktiverne, beskæftigelsessituationen og BGB's fremtidige markeds-/segmentpositioner.
(48)
Selv hvis den ovenfor beskrevne samlede reduktionsvirkning (26 % eller 50 mia. EUR af den samlede balance) blev opnået, fandt Kommissionen det tvivlsomt, om denne reduktion var tilstrækkelig i betragtning af det betydelige støttebeløb og Kommissionens praksis med hensyn til omstruktureringsstøtte til banker (18). I denne forbindelse henviste Kommissionen til de lovbestemte kapitalprocenter, der mindst skal opnås, som et muligt referencepunkt for vurderingen af modydelsernes proportionalitet, da en bank i tilfælde af underkapitalisering vil skulle reducere sin forretningsvolumen tilsvarende (ved en underkapitalisering på 1 mia. EUR og på grundlag af den lovbestemte kernekapitalprocent på mindst 4 % ville en teoretisk reduktion af de risikovægtede aktiver på op til 25 mia. EUR følgelig være nødvendig). Disse »opportunitetsreduktioner« kunne anvendes som et omtrentligt referencepunkt for graden af markedsfordrejning og de kompensationsforanstaltninger, der derfor er nødvendige. Alene kapitaltilførslen på 1,755 mia. EUR fra delstaten Berlin i sommeren 2001 ville i overensstemmelse hermed svare til en teoretisk reduktion af aktiverne på op til 44 mia. EUR. Kommissionen gjorde dog opmærksom på, at dette referencepunkt ikke kan anvendes »mekanisk«, men er omfattet af et skøn, således at der kan tages hensyn til særlige omstændigheder, f.eks. faktorer, der er vigtige for bankens videreførelse og rentabilitet.
(49)
Da der efter kapitaltilførslen blev konstateret nye risici, var der igen risiko for, at solvensnøgletallet ville blive utilstrækkeligt. For at undgå endnu en kapitaltilførsel valgte delstaten Berlin som løsning generelle garantier ved hjælp af et risikoskjold. På grundlag heraf har garantierne en lignende virkning som en kapitaltilførsel. Problemet med hensyn til risikoskjoldet var imidlertid, at det støttebeløb, der i sidste instans vil blive ydet, ikke var fastsat entydigt. Det nominelle, teoretiske maksimum, som nævnes i artikel 45 i detailaftalen, udgør 35,34 mia. EUR. Når der ses bort fra den flerdobbelte risikodækning, udgør maksimum 21,6 mia. EUR. Dette er imidlertid fortsat en nominel værdi, dvs. der tages udgangspunkt i en fuldstændig materialisering af alle risici, som ikke er sandsynlig (se ovenfor). Derfor var Kommissionen af forsigtighedsgrunde nødsaget til at arbejde med det eneste maksimum, der forelå, dvs. 35,34 mia. EUR. Da dette beløb imidlertid formentlig ikke vil blive realiseret, vil det være uforholdsmæssigt at anvende det som grundlag for fastsættelsen af de nødvendige kompensationsforanstaltninger. Det var derfor umuligt for Kommissionen at vurdere, om de tilbudte kompensationsforanstaltninger ville være tilstrækkelige i forhold til støttebeløbet. Kommissionen nærede i øvrigt tvivl om, hvorvidt kompensationsforanstaltningerne selv i tilfælde af best case-scenariet med realiserede støtteforanstaltninger på ca. 3 mia. EUR foruden kapitaltilførslen var tilstrækkelige i henhold til det ovenfor beskrevne grove referencepunkt. Desuden viste erfaringerne med forskellige tilfælde af omstrukturering, at best case-scenarierne sjældent blev realiseret.
(50)
Kommissionen bebudede, at der ville blive taget hensyn til BGB's særdeles stærke stilling på detailbankmarkedet på lokalt og regionalt plan ved den endelige vurdering af kompensationsforanstaltningernes proportionalitet. Da der manglede tilstrækkelige oplysninger, var det imidlertid umuligt for Kommissionen at vurdere reduktionsforanstaltningernes virkninger på de enkelte markeder eller forretningsområder. Den reduktion på privat- og erhvervskundeområdet, der tilstræbtes gennem de planlagte afhændelser af Weberbank og Allbank, syntes imidlertid at være forholdsvis lille og ville muligvis ikke i tilstrækkelig grad afbøde støttens konkurrencefordrejende virkning. I betragtning af, at BGB også syntes at være en ikke ubetydelig markedsaktør på ejendomsområdet, nærede Kommissionen endvidere tvivl om, hvorvidt de reduktionsforanstaltninger, der var planlagt i den henseende, var tilstrækkelige i denne forbindelse.
(51)
Kommissionen manglede kort sagt vigtige oplysninger til at kunne foretage en passende og tilstrækkeligt detaljeret vurdering af virkningerne af de foreslåede kompensationsforanstaltninger. På grundlag af de foreliggende oplysninger nærede den derfor alvorlig tvivl om, hvorvidt de planlagte reduktionsforanstaltninger var tilstrækkelige til at afbøde de konkurrencefordrejende virkninger af denne ekstremt store støtte, hvis nøjagtige størrelse eller maksimum end ikke kunne konstateres. I den forbindelse skulle der også tages hensyn til BGB's stærke - frem for alt lokale og regionale - stilling på navnlig detailbankområdet.
(52)
Ifølge nr. 40 og 41 i rammebestemmelserne skal støtten være begrænset til det for omstruktureringen strengt nødvendige minimum, således at virksomheden ikke får en overskudslikviditet, der kan anvendes til aggressive, markedsfordrejende aktiviteter eller endog til en udvidelse. Ifølge rammebestemmelserne forventes det ligeledes, at støttemodtageren yder et betydeligt bidrag til omstruktureringsplanen af egne midler, herunder ved afhændelse af aktiver, som ikke er nødvendige for virksomhedens overlevelse.
(53)
På grundlag af de foreliggende oplysninger var Kommissionen ikke i stand til at vurdere, om støtten - hvis størrelse end ikke kunne fastslås - var begrænset til det strengt nødvendige minimum, og om f.eks. risici ved omstruktureringen kunne være overvurderet, eller om der var eller ville blive indført kontrolforanstaltninger med henblik på rent faktisk at udelukke en flerdobbelt risikodækning.
(54)
Kommissionen satte spørgsmålstegn ved, om den som redningsstøtte foreløbigt godkendte opnåelse af en kernekapitalprocent på 5 % og en egenkapitalprocent på 9,7 % samt en fra 2003 tilstræbt kernekapitalprocent på ca. 7,5 % og egenkapitalprocent på ca. 12 % virkelig var nødvendig for virksomhedens videreførelse, herunder en solid rating fra ratingbureauerne. I denne forbindelse nærede Kommissionen endvidere tvivl om, hvorvidt BGB's eget bidrag gennem salg af aktiver eller datterselskaber, som ikke er nødvendige for virksomhedens rentabilitet på længere sigt, opfyldte kriteriet om et »betydeligt bidrag« i betragtning af den omfattende støtte, der ydes selv under et best case-scenario. På grundlag af den stærke stilling, som BGB - herunder også dens datterselskaber og de virksomheder, der er fusioneret med denne eller disse - havde på flere markeder og i flere segmenter, rejste der sig det spørgsmål, om flere eller større datterselskaber/aktiver ikke kunne blive afhændet - ikke kun som kompensationsforanstaltninger, men også som et betydeligt eget bidrag, der supplerer skatteydernes bidrag.
III. BEMÆRKNINGER FRA TYSKLAND
(55)
På grundlag af den daværende omstruktureringsplan, der i sommeren 2003 stadig var gældende i grundtrækkene, og som lå til grund for rapporten fra Kommissionens rådgivere, fremsatte Tyskland bemærkninger til procedurens indledning og fremsendte på Kommissionens anmodning også supplerende oplysninger, som gik ud over den oprindelige omstruktureringsplan, navnlig vedrørende følgende punkter, som er af afgørende betydning for Kommissionens beslutning.
(56)
Investeringsbankvirksomhed udgør i fremtiden ikke længere hverken et strategisk fokus eller et målprodukt for kapitalmarkedstransaktionerne. Kapitalmarkedstransaktionerne er koncentreret om områder med et stort indtægtspotentiale, f.eks. kundetransaktioner med aktie-, rente- og kreditprodukter og i mindre udstrækning handel over egenbeholdningen, og vil blive yderligere reduceret.
(57)
Omkostningsforskellen mellem IBAG's likvidation og videreførelse blev specificeret nærmere. De samlede likvidationsomkostninger bestod af de operative likvidationsomkostninger [...]* EUR og en regnskabsmæssig underdækning. Til beregning af sidstnævnte er der udarbejdet en skyggekoncernbalance for tre scenarier (best case, real case, worst case), hvortil der fremkom henholdsvis [...]* EUR, [...]* EUR og [...]* EUR. Ved en videreførelse fremkom der derimod i perioden 2001-2005 alt efter scenario omkostninger fra [...]* til [...]* EUR (base case [...]* EUR). Dermed ville en likvidation af IBAG i forhold til en videreførelse alt efter scenario være forbundet med meromkostninger fra [...]* til [...]* EUR. Endvidere ville der ved en likvidation fra 2006 blive givet afkald på et årligt positivt resultatbidrag på [...]* EUR.
(58)
Der blev redegjort nærmere for antagelserne vedrørende markedsudviklingen på ejendoms- og fondsforvaltningsområdet. Efter et let fald i 2002 på ca. 2 % stagnerede det samlede tyske byggeri stort set i 2003 ifølge oplysninger fra den tyske organisation på bygge- og anlægsområdet, Zentralverband des deutschen Baugewerbes. Inden for boligbyggeriet var der ingen ændring af tendensen (2003: fald på ca. 1 % efter ca. minus 3 % i 2002), idet faldet var markant større i de østlige end i de vestlige delstater som følge af det store overudbud af boliger. Med hensyn til erhvervsbyggeriet var der kun en let stigning på ca. 1 % i 2003. I betragtning heraf var Bavarias kapacitet og omsætningsforventninger blevet tilpasset, og der var fastlagt en bedre målretning. Bavaria ville i fremtiden inden for såvel bolig- som erhvervsbyggeriet koncentrere sig om markedets premiumsegment og på grund af de regionalt meget forskellige udviklingstendenser inden for boligbyggeriet om de vesttyske regioner Hamburg, München, Stuttgart og Rhein-Main. Inden for fondsforvaltning forventedes i forbindelse med markedssegmentet for lukkede fonde fremover igen en markant vækst efter et fald i 2001. Med næsten 50 % af placeringsvoluminet ville ejendomsinvesteringsfonde fortsat spille en vigtig rolle som alternativ investeringsform med afkast og risici mellem fastforrentede værdipapirer og aktier. Nye IBV-fonde ville kun blive etableret i forbindelse med erhvervsejendomme i premiumsegmentet og forsynet med markant reducerede garantier. Gennem disse objekter af bedre kvalitet kunne sikkerheden for afkast også øges, idet aktiviteterne dog generelt vil blive reduceret med mere end halvdelen.
(59)
Med hensyn til antagelserne vedrørende markedsudviklingen inden for privatkundeområdet har Tyskland navnlig anført, at der i Berlin-området i gennemsnit er knap 4 000 indbyggere pr. bankfilial og dermed langt flere end gennemsnittet i Tyskland (1 400). Selv om der ikke er tale om nogen overforsyning med filialer i Berlin, forventes i de kommende år en yderligere reduktion i antallet af filialer på grund af andre kanaler som call centre og internettet. Planen for en varig forbedring af privatkundeområdets rentabilitet sætter samtidig ind på omkostnings- og indtægtssiden. Blandt de centrale foranstaltninger, som nedsætter omkostningerne, hører reduktionen af antallet af filialer, afhængigt af den faktiske rentabilitet, den regionale dækning og de forventede omkostninger til lukning/sammenlægning. Målet er at øge antallet af hovedkunder pr. filial til [...]* med hensyn til Berliner Sparkasse og til [...]* med hensyn til Berliner Bank inden udgangen af 2003, i modsætning til gennemsnitlig 2 300 kunder hos de umiddelbare konkurrenter i Berlin. Andre besparelser opnås ved at erstatte omkostningsintensive traditionelle kasseanlæg med mere moderne faciliteter, hvorved der spares [...]* fuldtidsmedarbejdere. Gennem en omlægning af rådgivningskapaciteten med henblik på at få adgang til så attraktive kundegrupper som muligt kan indtægterne øges yderligere. De rene betalingstransaktioner skal i stigende grad foretages via henholdsvis online- og selvbetjeningsmedier, mens kanalen filial i stadig større grad skal være koncentreret om kunderådgivning. Prognosen for efterspørgselsudviklingen på privatkundeområdet er baseret på oplysninger fra Landeszentralbank Berlin, børsmæglerrapporter og analyser fra Statistisches Bundesamt fra de seneste år. Hvad angår BGB's markedsstilling i de enkelte segmenter på privatkundeområdet på lokalt og regionalt plan, fremlagde Tyskland nedjusterede tal, som viser mængderelaterede markedsandele fra godt 20 % til over 40 % i Berlin (se betragtning 291 ff.). Vækstprognosen for Berlin, der som struktursvag region ligger under gennemsnittet i hele Tyskland på 2,5 %, udgør 2 %. Tyskland har oplyst, at trods markedsandele på omkring 40 % i forbindelse med indlån fra privatkunder kan BGB ikke anses for at have en fremtrædende stilling, da detailbankmarkedet i Berlin er kendetegnet ved en stærk konkurrence, og det uden store omkostninger og besvær er muligt for kunderne at skifte fra den ene bank til den anden. Endvidere er markedsandelen inden for opsparing uforholdsmæssig stor, mens BGB i forbindelse med mere avancerede investeringsformer som tidsindskud, opsparingsbeviser, værdipapirdepoter og andre komplekse investeringsprodukter som forsikringer er underrepræsenteret i forhold til sin markedspenetration på grund af, at kundekredsen hovedsagelig kommer fra grupper med lavere indkomster.
(60)
Antagelserne vedrørende markedsudviklingen på erhvervskundeområdet var bl.a. baseret på børsmæglerrapporter og analyser fra Statistisches Bundesamt. Gennem en målrettet porteføljestyring og den dermed forbundne kontrol med risikobehæftede lån, indførelse af en risikoorienteret prissætning samt koncentrationen af aktiviteterne om kernesegmenterne erhvervskunder og regionale erhvervskunder er der trods en gennemsnitlig markedsvækst i Berlin i perioden 2001-2006 på 1 % tale om et let fald i udlånene fra [...]* til [...]* EUR. De risikobetonede aktiver reduceres for at undgå store risikokoncentrationer navnlig i segmentet for større erhvervskunder med en omsætning på over 50 mio. EUR. Uden for Berlin er der reduktioner på yderligere [...]* EUR. Indlånsvolumen i forbindelse med erhvervskunder vil stort set forblive konstant ved hjælp af krydssalg trods en målrettet nedskæring af omfattende udlånsengagementer. Også med hensyn til segmenterne på erhvervskundeområdet på regionalt og lokalt plan fremlagde Tyskland nedjusterede tal, som viser markedsandele på henholdsvis godt og knap 25 % i Berlin (se betragtning 291 ff.). For Berlin lægges en gennemsnitlig årlig vækstrate på 2 % til grund. Rentabiliteten øges betydeligt gennem optimeringen af salgs- og serviceprocesser og indførelsen af standardprodukter. Med hensyn til alle kundesegmenter skal antallet af forretningssteder reduceres fra 73 til 35. Ændringen af Berliner Banks og Berliner Sparkasses prismodel gennem en standardisering af (forhøjede) mindstepriser og en konsekvent udnyttelse af krydssalgspotentialer samt en øget arbejdsdeling mellem kunderådgivere er resulteret i øgede positive dækningsbidrag.
(61)
Årsagerne til de nødlidende realkreditlån og afgivelsen af garantier i forbindelse med ejendomsinvesteringsfonde har - som allerede behandlet i anmeldelsen - været de særdeles optimistiske prognoser for værdiudviklingen med hensyn til udviklingen inden for fast ejendom i Berlin og de nye delstater som følge af Tysklands genforening. BGB ydede på dette grundlag i vidt omfang realkreditlån til erhvervslivet og etablerede indtil 1999 volumenmæssigt stadig større ejendomsinvesteringsfonde med omfattende garantier, som ved begyndelsen af krisen i boligsektoren i slutningen af 1990'erne viste et stort behov for nedskrivninger og hensættelser. På grund af en manglende fuldstændig gennemførelse af et system til tidlig påvisning af risici på koncernplan og en ikke hensigtsmæssig risikovurdering i de forskellige banker i koncernen blev disse risici ikke erkendt tilstrækkeligt, således at der ikke rettidigt blev truffet modforholdsregler. Først i 2000 blev der på foranledning af koncerndirektionen og revisorerne samt på grundlag af den særlige kontrol, der var iværksat af BAKred, foretaget en gennemgang efter strengere kriterier, således at en lang række objektdata skulle ajourføres. Det blev i den forbindelse konstateret, at systemet til tidlig påvisning af risici med hensyn til sin udformning og praktiske gennemførelse endnu ikke opfyldte lovkravene.
(62)
De forskellige banker blev i 1994 samlet under BGB, da delstaten Berlin som ejer ønskede at oprette en strategisk enhed med størst mulige synergieffekter. Der kunne ikke et oprettes et institut i overensstemmelse med KWG, uden at navnet »Berliner Sparkasse« såvel som BerlinHyps ret til at udstede pantebreve (Pfandbriefprivileg) var gået tabt på grund af KWG's § 40. Det forhold, at der manglede en selskabsretlig gennemførlig fælles ledelse, resulterede i, at der kun gradvis kunne opbygges en risikostyring på koncernplan. Endvidere havde der været tekniske begrænsninger på edb-området og forsinkelser ved udviklingen af en tilstrækkelig datakvalitet. Risikostyringen var kun i ringe udstrækning blevet støttet og havde været afhængig af, at de risikorelaterede data blev indsamlet manuelt. Den havde dermed potentielt altid været fejlbehæftet, ufuldstændig og kendetegnet ved lange gennemførelsesperioder. De interne ratingprocedurer var ikke blevet valideret med statistiske metoder.
(63)
Indførelsen af en effektiv risikoovervågning og et nyt databasesystem indtil udgangen af 2002 sikrer imidlertid i driftsøkonomisk henseende, at fremtidige fejludviklinger vil kunne erkendes og afhjælpes rettidigt. Hele koncernens risikorelaterede udlånsengagementer blev samlet i en dokumentationsdatabase. Disse data udgør grundlaget for et limit-managementsystem, på grundlag af hvilket kreditrisiciene vurderes med hensyn til deres risikopotentiale og forskellige limitter sammenholdes. Dermed foreligger der dagsaktuelt en informationsplatform for samtlige risikoanalyser på udlånsområdet. På grundlag heraf er der også udarbejdet en nyere rapport over kreditrisici til direktion og bestyrelse. Ratingprocedurerne er blevet fuldstændigt nyudviklet i samarbejde med DSGV og de tyske Landesbanken. Den omfattende udskiftning af ledelsespersonalet og indskrænkningen af områder fra 63 til 34 bidrager også til en bedre kontrol med risiciene.
(64)
Forenklingen af koncern- og ledelsesstrukturerne og indførelsen af effektive controllingsystemer består bl.a. i strukturelle forbedringer inden for corporate governance, risikostyring, controlling/ledelse af datterselskaberne på ejendomsområdet og homogeniseringen af it-infrastrukturen. Den nye struktur består i, at BGB selv fremover omfatter forretningsområderne engrosbankvirksomhed og ejendomsfinansiering samt centraliserer stabsenhederne. Med undtagelse af engrosbankvirksomheden og den erhvervsmæssige ejendomsfinansiering samler Landesbank Berlin alle salgsaktiviteter, herunder alle erhvervskunde- og privatkundeaktiviteter. Målet om en fælles ledelse af koncernen er i vidt omfang blevet realiseret. Foranstaltninger til forbedring af opbygnings- og driftsforløbene har bestået i nedsættelse af et risikovurderingsudvalg, som skulle foretage en tværgående analyse af alle koncernrisici, etablering af et selvstændigt område inden for koncernrisiko-dokumentation til vurdering af operative risici samt oprettelse af risikospredningsenheder inden for erhvervskundeområdet og ejendomsfinansiering. Endvidere er der oprettet et projektteam med henblik på en konsekvent strukturering af indsigelser fra revisionsberetninger og afhjælpningen heraf. Eksisterende udlån, der i væsentlig grad er truet, vil fremover blive iagttaget centralt på området risikospredning med henblik på en forbedret risikovurdering.
(65)
Målafkastet før skat på henholdsvis 6-7 % (ifølge den oprindelige anmeldelse) og [...]* % (ifølge den reviderede mellemfristede plan af 24. juni 2003) for BGB i 2006 er tilstrækkeligt. Satserne inden skat bevægede sig i Tyskland i perioden 1995-2000 med hensyn til henholdsvis Landesbanken/sparekasser og alle banker (Top 100) inden for et interval på henholdsvis 12,6 %-17,6 % og 13,0 %-16,5 %. I tidens løb har der imidlertid været tale om en reduktion af egenkapitalforrentningerne før skat. Navnlig i sektoren Landesbanken/sparekasser var denne faldet fra 17,6 % i 1995 til 12,6 % i 2000. På grund af den senere forværring af konjunktursituationen og den tøvende konsolideringsproces i Tyskland var tallene i de følgende år vedvarende lavere og vil i perioden 2001-2006 med hensyn til Landesbanken/sparekasser ligge på mellem 7,0 % (2001) og 8,5 % (2006) samt i den samlede sektor på mellem 9,9 % (2001) og 12,0 % (2006). Med hensyn til Landesbanken/sparekasser vil stigningspotentialet blive stærkt begrænset som følge af bortfaldet af Anstaltslast (forpligtelse til at sikre institutionens økonomiske grundlag og funktion) og Gewährträgerhaftung (forpligtelse til at hæfte for bankens gældsforpligtelser) samt Basel II. Målafkastet før skat på henholdsvis 6-7 % (ifølge den oprindelige anmeldelse) og [...]* % (ifølge den reviderede mellemfristede plan af 24. juni 2003) kan ikke umiddelbart sammenlignes med konkurrerende institutters afkast, da BGB's kernekapitalprocent til sikring af refinansieringen på kapitalmarkedet i omstruktureringsfasen indeholder en »sikkerhedsbuffer«, som har til formål til dels at kompensere for den fuldstændige mangel på skjulte reserver. Den kernekapitalprocent på [...]* %, der fremover er fastsat, må derfor nødvendigvis ligge langt over Landesbanken/sparekassers gennemsnitlige kernekapitalprocent på 6,1 % i perioden 1995-2000. Som følge af sikkerhedsbufferen på ca. [...]* % reduceres - ved uændret overskud før skat - egenkapitalforrentningen med ligeledes ca. [...]* % i forhold til konkurrerende kreditinstitutter, da de opnåede overskud før skat vil blive sat i forhold til en større egenkapital.
(66)
Alene den omstændighed, at koncernen er offentligt ejet, sætter ikke spørgsmålstegn ved, om det er muligt og værd at omstrukturere den. Offentlige virksomheder må ikke stilles dårligere ifølge EF-traktatens artikel 295. En eventuel ulovlig påvirkning i forbindelse med det offentlige ejerskab undersøges af et undersøgelsesudvalg i Abgeordnetenhaus (delstatsparlamentet) og af statsadvokaturen i Berlin. I øvrigt har delstaten Berlin til hensigt at privatisere BGB.
(67)
Desuden vil to særlige forhold i væsentlig grad påvirke LBB's aktiviteter. For det første vil LBB i henhold § 3, stk. 6, i LBB-loven også i fremtiden skulle udføre særlige offentlige opgaver (Förderaufgaben), som f.eks. fremme af opsparing og forvaltning af anfordringskonti også i forbindelse med privatkunder med begrænset kreditværdighed (konto for alle). Derved ligger antallet af kunder i de indkomstsvage grupper over gennemsnittet, hvilket mærkbart påvirker afkastpotentialet. Der kan kun gennemføres ændringer over et længere tidsrum. For det andet forværres situationen fortsat af de økonomiske strukturmæssige svagheder i Berlin-regionen, hvilket giver sig udslag i ca. 15 % lavere indtægter pr. privatkunde i forhold til gennemsnittet i hele Tyskland. De fleste andre konkurrenter i Berlin kan kompensere for dette gennem deres tilstedeværelse i andre regioner. Som følge af overtagelsen af den tidligere Ost-Berliner Sparkasse har LBB en markant større andel i det særligt struktursvage Østberlin. 55 % af LBB's kunder kommer fra Østberlin, som imidlertid kun omfatter 37,5 % af alle indbyggere i Berlin. Disse særlige forhold vil også fortsat gøre sig gældende efter en privatisering.
(68)
På grundlag af den reviderede mellemfristede plan af 24. juni 2003 fremlagde Tyskland ligeledes en kvantificering af virkningerne af forslagene fra Kommissionens rådgivere (f.eks. forhøjelse af hensættelserne), det allerede afgivne tilsagn om at udskille ejendomsvirksomheden og udskillelsen af IBB og anførte, at virkningerne på mellemlang og lang sigt af disse tre foranstaltninger er minimale.
(69)
På Kommissionens yderligere anmodning fremlagde Tyskland og banken endvidere konsekvenserne af en separat afhændelse af Berliner Bank inden udgangen af 2005 for resten af koncernens levedygtighed. Ifølge Tyskland har denne afhændelse negative virkninger for koncernens mellemfristede plan. Samlet set vil der fremkomme engangseffekter i perioden 2003-2005 på ca. minus [...]* EUR, heraf [...]* til de ekstraordinære udgifter til salget, resten til hensættelser til personale, it, bygninger og yderligere omstruktureringsudgifter. På mellemlang og lang sigt vil det planlagte resultat før skat i 2006 falde fra [...]* EUR (ifølge den reviderede mellemfristede plan på grundlag af de tre ovennævnte foranstaltninger) med ca. [...]* EUR til knap [...]* EUR, heraf ca. [...]* på grund af bortfaldet af resultatbidraget fra Berliner Bank til koncernen, resten på grund af forsinkelsen i forbindelse med personalenedskæringen, bortfaldet af den planlagte stigning i provisionsindtægter og tilbageværende (faste) omkostninger (navnlig på grund af back office-stordriftsulemper). Egenkapitalforrentningen vil falde med [...]* procentpoint til [...]* % i 2006. Denne beregning er imidlertid baseret på den antagelse, at Berliner Bank med henblik på at gøre kredsen af bydende størst mulig vil blive afhændet som selvstændig bank, hvilket er forbundet med større udgifter end en afhændelse af aktiver eller forretningsområder. Gennem udskillelsen af Berliner Bank vil detailbankvirksomhedens resultatsandel af BGB's samlede aktiviteter endvidere blive reduceret fra godt [...]* % til ca. [...]* %, og kapitalmarkedstransaktionernes andel vil tilsvarende stige fra godt [...]* % til ca. [...]* % [...]*.
(70)
Kommissionen anmodede endvidere Tyskland og banken om at kvantificere konsekvenserne af en separat afhændelse på mellemlang sigt af BerlinHyp inden udgangen af 2006 for resten af koncernens levedygtighed. Ifølge Tyskland og banken vil dette have følgende negative indvirkninger på resten af koncernen eller stille følgende krav, som ikke nødvendigvis kan opfyldes af køberen: Køberen vil i videst mulig udstrækning skulle overtage den koncerninterne refinansiering (på nuværende tidspunkt ca. [...]* EUR) på tilsvarende vilkår, dvs. have en mindst lige så god rating som Landesbank Berlin, og overtage BGB's moderselskabsgaranti for BerlinHyp for at undgå modregning i forbindelse med store engagementer (nuværende anslået volumen: ca. [...]* EUR). Endvidere vil køberen mindst skulle byde BerlinHyps bogførte værdi som købspris, da der i modsat fald vil opstå [...]* degressive afskrivninger, som kunne true resten af koncernens levedygtighed. Også i tilfælde af et negativt resultat af en udbudsprocedure vil der være risiko for yderligere degressive afskrivninger. Endvidere er en afhændelse uden en alvorlig påvirkning af omstruktureringsplanen kun mulig, hvis salgssamarbejdet mellem BerlinHyp og koncernen kan opretholdes. Forpligtelsen til en separat afhændelse vil kræve en engangsafskrivning af den aktuelle bogførte værdi på [...]* EUR med [...]* EUR på den bogførte værdi af BerlinHyps egenkapital på 519 mio. EUR. Det resultat før skat, der forventes for resten af koncernen for 2006, vil blive reduceret med yderligere ca. [...]* EUR (forskellen mellem bortfaldet af det planlagte BerlinHyp-resultat på ca. [...]* EUR og renteindtægten i forbindelse med det forventede salgsprovenu på ca. [...]* EUR). Dette vil - sammen med det separate salg af Berliner Bank - resultere i et yderligere fald i den for 2006 tilstræbte egenkapitalforrentning for resten af koncernen på ca. [...]* % til i alt godt [...]* % samt en kernekapitalprocent på kun lige godt [...]* %.
(71)
Tyskland har fremsendt en såkaldt mellemfristet plan vedrørende udviklingen af de enkelte poster på balancen og resultatopgørelsen for 2001 (faktisk) og indtil 2006 (forventet) og ajourført den flere gange som led i proceduren i overensstemmelse med de yderligere tilsagn om afhændelses-, luknings- og reduktionsforanstaltninger. Ifølge den mellemfristede plan, der blev fremsendt i juni 2003, og hvori der allerede er taget højde for udskillelsen af ejendomsvirksomheden og af IBB samt alle oprindeligt påtænkte foranstaltninger, vil der fremkomme følgende virkninger i omstruktureringsperioden 2001-2006 inden for de enkelte forretningsområder, idet der blandt de forskellige poster, der er opført i den mellemfristede plan, her som eksempel i det væsentlige kun er anført posterne segmentaktiver og medarbejderantal.
(72)
På privatkundeområdet vil segmentaktiverne på grund af afhændelses-, luknings- og andre reduktionsforanstaltninger falde fra godt [...]* EUR til knap [...]* EUR eller [...]* %, hvoraf afhændelser af kapitalinteresser (navnlig Allbank, Weberbank, BG Polska, Zivnostenka Banka) vil tegne sig for ca. 90 %. Antallet af medarbejdere vil blive reduceret uforholdsmæssigt med ca. [...]* %. Der er i den forbindelse endnu ikke taget højde for det senere afgivne tilsagn om at afhænde Berliner Bank.
(73)
På det andet forretningsområde inden for detailbankvirksomhed, erhvervskunder, dvs. aktiviteterne i forbindelse med små og mellemstore virksomheder (ikke: storkunder), forventes et fald i segmentaktiverne på knap [...]* EUR i 2001 til ca. [...]* EUR i 2006 (med knap [...]* EUR eller [...]* %). Samtidig vil antallet af medarbejdere blive reduceret med godt [...]* %. Der er heller ikke i denne forbindelse taget højde for det senere afgivne tilsagn om at afhænde Berliner Bank.
(74)
Kompensationsforanstaltningen inden for ejendomsfinansiering er i første række baseret på en reduktion af risikoporteføljen og en fokusering på aktiviteter, hvor risikoen er lille. Herved reduceres segmentaktiverne fra ca. [...]* EUR i 2001 til ca. [...]* EUR i 2006 (med ca. [...]* %). Antallet af medarbejdere vil blive reduceret med ca. [...]* %.
(75)
Reduktionen af kapitalmarkedstransaktionerne medfører en nedskæring i antallet af medarbejdere med ca. [...]* %; segmentaktiverne vil blive reduceret med ca. [...]* % fra ca. [...]* EUR i 2001 til ca. [...]* EUR i 2006. I forhold til den oprindelige plan vil der ske en øget fokusering på kundetransaktioner i lavrisikogruppen. Segmentforpligtelserne vil blive reduceret uforholdsmæssigt med over [...]* %.
(76)
Den gradvise afvikling af forretningsområdet storkunder/udland vil medføre en reduktion af segmentaktiverne med ca. [...]* og en nedskæring i antallet af medarbejdere med ca. [...]* %. De poster, der stadig foreligger ved afslutningen af omstruktureringsfasen navnlig på grund af visse kontrakters og aftalers langsigtede karakter, vil blive nedskåret yderligere efter 2006.
(77)
Gennem opgivelsen af alle overregionale aktiviteter inden for forretningsområdet offentlige myndigheder reduceres segmentaktiverne med næsten [...]* %. Forretningsområdet offentlige myndigheder integreres i erhvervskundeområdet.
(78)
Gennem den planlagte udskillelse af ejendomsvirksomheden, som blev tilbudt som yderligere kompensationsforanstaltning, afvikles segmentaktiverne inden for dette forretningsområde næsten fuldstændigt.
(79)
Sammen med yderligere reduktioner af aktiver, f.eks. inden for rentestyring eller gennem udskillelsen af IBB's særlige offentlige opgaver (Fördergeschäft) (segmentaktiver på ca. 20 mia. EUR), og konsolideringseffekter fremkommer i sidste instans en nedsættelse af den samlede balance på ca. 189 mia. EUR i 2001 med ca. [...]* EUR eller [...]* % til ca. [...]* EUR in 2006. Hvis der ikke tages højde for udskillelsen af IBB, som næppe kan betragtes som en kompensationsforanstaltning (19), fremkommer en reduktion af den samlede balance på ca. [...]*.
(80)
Hvad angår markedsandelene, er disse på privat- og erhvervskundeområdet relateret til Berlin, da der her er tale om regionale aktiviteter. Markederne for aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering og kapitalmarkedstransaktionerne har derimod national karakter, og sidstnævnte har for en stor dels vedkommendes også international karakter. Markedsandelene i segmenterne på privat- og erhvervskundeområdet i Berlin er blevet nedjusteret i forhold til de tal, der blev fremlagt sammen med anmeldelsen (til andele fra godt 20 % til over 40 % på privatkundeområdet og til andele fra henholdsvis godt og knap 25 % på erhvervskundeområdet), da BGB's indberetninger til Landeszentralbank til den statistik, der er anvendt i denne forbindelse, er foretaget uden den her nødvendige regionale og materielle afgrænsning (se betragtning 291 ff.).
(81)
Med hensyn til udlån til privatkunder forventes det, at BGB's andel af markedet i Berlin vil stige en smule indtil 2006, mens den kun vil falde en anelse på indlånsområdet. Denne udvikling er baseret på en fokusering af BGB's aktiviteter på markedet i Berlin. Samtidig vil banken imidlertid ifølge omstruktureringsplanen trække sig fuldstændigt ud af det overregionale marked. Kompensationsforanstaltningerne på privatkundeområdet vil næppe fremgå af tallene for markedsandele i Berlin, da aktiviteterne først og fremmest nedskæres på overregionalt plan.
(82)
På forretningsområdet erhvervskunder vil der være tale om en let reduktion af markedsandelen mellem 2001 og 2006 på udlånsområdet, mens markedsandelen på indlånsområdet forbliver stort set konstant.
(83)
Med hensyn til aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering skal den oprindeligt anførte nationale markedsandel på grundlag af ajourførte statistikker korrigeres fra ca. 5 % til ca. 3 %, som indtil 2006 vil blive reduceret til ca. 2 %. På kapitalmarkedsområdet kan der ikke forventes at indtræde ændringer indtil 2006.
(84)
Tyskland har anført som led i proceduren, at BGB indgående har undersøgt muligheden for yderligere kompensationsforanstaltninger. Foruden det tilsagn om at afhænde ejendomsvirksomheden, der var afgivet på et tidligere tidspunkt ved siden af den oprindelige plan, var der imidlertid ikke mulighed for yderligere modydelser [...]*.
(85)
Kompensationsforanstaltningerne er samlet set også passende. Det samlede støttebeløb som referencepunkt for undersøgelsen af proportionaliteten omfatter kapitaltilførslen fra delstaten på 1,755 mia. EUR og støtteværdien af risikoskjoldet, som i økonomisk henseende højst svarer til worst case-scenariet på 6,07 mia. EUR. Som godtgørelse for risikoskjoldet betaler BGB årligt en garantiprovision på 15 mio. EUR.
(86)
Som referencepunkt for markedsfordrejningen anvendte Kommissionen i sin beslutning om procedurens indledning muligheden for at udvide aktiviteterne på grundlag af tilsynskravene til solvensnøgletallet. Den antagelse, at de risikovægtede aktiver kan forhøjes med op til 25 mia. EUR ved en tilførsel af kernekapital på 1 mia. EUR, kan ifølge Tyskland imidlertid ikke uden videre udledes af tilsynsreglerne. Kun ved samtidig tilførsel af kernekapitel og supplerende egenkapital kan en bank forhøje sine risikovægtede aktiver med et beløb svarende til 25 gange tilførslen af kernekapital. Mangler en bank supplerende egenkapital, der ikke hidtil har kunnet tages i betragtning, i en størrelsesorden svarende til kernekapitaltilførslen, kan faktoren 25 på forhånd ikke finde anvendelse. Det forekommer ikke rimeligt, at en udvidelse af aktiviteterne, der først gøres mulig ved hjælp af supplerende egenkapital, som banken i forvejen råder over, anses for at være en markedsfordrejning, som forårsages af en tilførsel af kernekapital, der skal anses for at være støtte. Det er derfor nødvendigt allerede som udgangspunkt at begrænse den maksimalt mulige markedsfordrejning til 12,5 gange støttebeløbet i form af en kapitaltilførsel.
(87)
Delstaten Berlin havde kun tilført BGB kernekapital på 1,755 mia. EUR, men ingen supplerende egenkapital. Tilførslen af kernekapital resulterede i, at supplerende egenkapital på 877,5 mio. EUR, der ikke hidtil kunne tages hensyn til, kunne tages i betragtning, hvilket imidlertid som nævnt ikke kan betragtes som en markedsfordrejning, der er forårsaget af tilførslen af kernekapital.
(88)
Med hensyn til den (teoretiske) kernekapitalprocent på 4 % og egenkapitalprocenten på 8 % er der derudover tale om de lovbestemte minimumskapitalkrav. Til regulerede aktiviteter samt til det spillerum, der er nødvendigt for at kunne deltage på finansmarkederne, har institutterne brug for et væsentligt bedre kapitalgrundlag. Ifølge skøn fra BAFin er en kernekapitalprocent på [...]* % og en egenkapitalprocent på [...]* % på nuværende tidspunkt særdeles nødvendig set fra markedets synspunkt for at sikre BGB's likviditet og ikke true den videre omstrukturering (se BAKreds brev af 29. juni 2001).
(89)
På grundlag af disse betragtninger og de gældende kapitalprocenter fremkommer der med hensyn til kapitalforhøjelsen således en markedsfordrejning på ca. 18 mia. EUR (tilførsel af kernekapital på ca. 1,8 mia. EUR multipliceret med en faktor på ca. 10).
(90)
Allerede i svaret på Kommissionens indledning af proceduren tilbød Tyskland som en yderligere kompensationsforanstaltning at udskille ejendomsvirksomheden (IBAG, IBG, LPFV) fra BGB. Virkningen af risikoskjoldet er fokuseret på ejendomsvirksomheden, som i sig selv ikke er underlagt solvenskravene og ligeledes kan udføres af ethvert andet selskab uden banktilladelse. Risikoskjoldet vedrører de eksisterende forretninger, i det væsentlige allerede placerede fonde, og ikke de nye forretninger. Det kunne imidlertid eventuelt gøres gældende, at de nye forretninger kun er mulige på grund af risikoskjoldet. Markedsfordrejningens omfang kan i så fald imidlertid maksimalt nå op på de nye forretningers samlede omfang. Med hensyn til IBV forventes i 2002 et salg af fondsandele på i alt [...]* EUR. Med hensyn til Bavaria forventes en projektvolumen på i alt [...]* EUR i 2002. IBAG's samlede nye forretninger ligger på ca. [...]* EUR. Risikoskjoldet kan højst indvirke på IBAG's nye forretninger indtil afslutningen af omstruktureringsfasen ved udgangen af 2006. Derefter vil IBAG være en saneret og effektiv virksomhed, som kan klare sig i konkurrencen ved egen hjælp. Derfor kan IBAG's nye forretninger højst medregnes til risikoskjoldet som markedsfordrejning indtil udgangen af 2005, hvilket udgør i alt [...]* EUR i perioden 2002-2005. Dette samlede beløb i forbindelse med markedsfordrejningen ligger mellem best case-scenariet for den faktiske risiko for delstaten Berlin i forbindelse med risikoskjoldet (2,7 mia. EUR) og worst case-scenariet (6,1 mia. EUR). Det synes derfor passede, at Kommissionen ved vurderingen af, hvilken markedsfordrejning der er forårsaget af risikoskjoldet, lægger den værdi på [...]* EUR, der er beregnet for IBAG's nye forretninger indtil afslutningen af omstruktureringsfasen. Risikoskjoldets markedsfordrejning vil i givet fald i stedet kunne fastsættes på grundlag af en støtteværdi af risikoskjoldet, som svarer til worst case-scenariet (6,07 mia. EUR).
(91)
Som resultat fremkommer således følgende markedsfordrejning, der som udgangspunkt er relevant for vurderingen af kompensationsforanstaltningerne:
-
til fordel for BGB gennem kapitalforhøjelse: 18,3 mia. EUR
-
til fordel for ejendomsvirksomheden, der skal udskilles, gennem risikoskjold: [...]* EUR-6,1 mia. EUR.
(92)
I modsætning til det, Kommissionen antog i beslutningen om procedurens indledning på grundlag af de oplysninger, der forelå på daværende tidspunkt, er det som følge af BGB's faktiske lavere markedsandele ikke berettiget at tage udgangspunkt i, at BGB har en ekstrem stærk markedsstilling, og drage konsekvenser heraf for fastsættelsen af kompensationsforanstaltninger. Samlet set synes de foreslåede foranstaltninger passende som kompensation for markedsfordrejningen, også på grundlag af den eventuelle problematik i støttemæssig henseende i forbindelse med overdragelsen af WBK's aktiver til LBB.
(93)
Tyskland har endvidere anført, at det af konkurrencemæssige årsager ikke er hensigtsmæssigt at afhænde Berliner Bank inden afhændelsen af delstaten Berlins aktier i BGB. Modydelserne på detailbankområdet er gennem udskillelsen af Weberbank, Allbank og de udenlandske datterselskaber BGB Polska og Zivnostenska Banka samt opgivelsen af de seks nationale privatkundecentre og lukningen af ca. 90 filialer i langt overvejende grad i Berlin tilstrækkelige. Desuden ligger kompensationsforanstaltningerne samlet set inden for rammerne af eller endog over det, som Kommissionen har krævet i tidligere beslutninger vedrørende omstruktureringer af banker.
(94)
Efter yderligere indsigelser fra Kommissionen, navnlig i lyset af, at BGB's stilling på detailbankmarkedet i Berlin vil forblive stort set uændret i forbindelse med de luknings- og afhændelsesforanstaltninger, der allerede er foretaget eller skal gennemføres, har Tyskland og delstaten Berlin endelig alligevel besluttet sig til at afgive tilsagn om at afhænde Berliner Bank. Ifølge dette tilsagn forpligter Tyskland sig til at sikre, at Bankgesellschaft-koncernen som led i en åben, gennemsigtig og ikke-diskriminerende procedure senest den 1. oktober 2006 behørigt afhænder afdelingen Berliner Bank som en økonomisk enhed, inklusive mærke, samtlige kundeforhold, filialer og det dertil hørende personale.
(95)
Afhændelsen af Berliner Bank vil reducere segmentaktiverne på hele detailbankområdet med [...]* EUR ([...]* EUR på privatkundeområdet og [...]* EUR på erhvervskundeområdet). Sammen med de allerede planlagte foranstaltninger reduceres segmentaktiverne i alt med [...]* EUR. Den samlede balance nedskæres i omstruktureringsperioden fra 189 mia. EUR til nu [...]* EUR.
(96)
Risiciene er ikke blevet overvurderet i løbet af omstruktureringsperioden. Disse var dog baseret på LPFV's oplysninger fra januar 2002. Dens vurdering kan på grund af makroøkonomiske faktorer og gennem en intensiv ejendomsforvaltning ændres i garantiernes løbetid. Gennem LPFV's fritagelsesaftaler med IBG såvel som på grundlag af betingelserne for delstaten Berlins risikoskjold over for LPFV sikres det imidlertid, at det kun er faktiske udnyttelser af delstaten Berlins garantier, der kan godtgøres. For at sikre en forvaltning af høj kvalitet har delstaten Berlin ret til at gribe ind og udstede instrukser i forbindelse med LPFV.
(97)
Der er også indført passende kontrolforanstaltninger for rent faktisk at udelukke, at de samme risici dækkes flere gange. Risiciene i forbindelse med genopretning og tilbagekøbsrettigheder foreligger nemlig ikke samtidig, men substituerer hinanden. Dette tages der højde for i LPFV's risikobeskrivelse. Der er derimod tale om en faktisk flerdobbelt risikodækning med hensyn til BGB-koncernens lejegaranti og lånegaranti. LPFV undersøger, om udnyttelsen med hensyn til lejegarantier er juridisk, materiel og regnskabsmæssig forsvarlig. Siden januar 2003 har »BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH«, hvori delstaten Berlin ejer hele kapitalen, på vegne af delstaten udøvet en kontrol, som udelukker en samtidig udnyttelse af lånegarantier. Alle LPFV's ydelser, som delstatens overtagelse af forpligtelser vedrører, undersøges indgående i juridisk, materiel og regnskabsmæssig henseende af BCIA, og det samme gælder lovligheden af enhver udnyttelse af lånegarantien samt balancegarantierne. Med BCIA råder delstaten over et stærkt og effektivt apparat til tabsminimering. Det er nemlig udtrykkeligt fastsat i garantiloven af 16. april 2002, at der i forbindelse med de dækkede risici ikke må foretages betalinger til tredjemand, uden der foreligger en retlig forpligtelse.
(98)
På grundlag af detailaftalen har henholdsvis delstaten og BCIA, som kvartårligt skal aflægge beretning om sine aktiviteter til Abgeordnetenhaus, følgende godkendelses-, kontrol-, instruktions- og lignende beføjelser over for de selskaber, der er omfattet af risikoskjoldet, og udøvelsen heraf reguleres nærmere i en kompetence- og procedureordning:
-
forbehold for godkendelse af udbetalinger i forbindelse med lånetilsagn, såfremt visse beløbsgrænser overskrides
-
medvirken ved udarbejdelse af positivlisten og den årlige afregning i forbindelse med balancegarantierne
-
forbehold for godkendelse af afhændelser af aktiver, som er omfattet af garantien for bogførte værdier, såfremt visse beløbsgrænser overskrides
-
forbehold for godkendelse af investeringer, som efterfølgende er forbundet med erhvervelses- og fremstillingsomkostninger, såfremt visse beløbsgrænser overskrides
-
forbehold for godkendelse af visse betalinger i forbindelse med LPFV
-
instruktionsbeføjelse over for IBG og LPFV med hensyn til forsvar mod udnyttelse
-
forbehold for godkendelse af afhændelser og andre dispositioner med hensyn til rettighederne på grundlag af detailaftalen
-
omfattende oplysnings- og indsigtsret
-
forbehold for fælles aftale med hensyn til udpegning af IBG's, IBAG's og LPFV's revisorer
-
Rechnungshof Berlins ret til at foretage revision
-
forbehold for godkendelse i forbindelse med omstruktureringer.
(99)
Banken yder et betydeligt eget bidrag gennem salget af aktiver eller datterselskaber, som ikke er strengt nødvendige for rentabiliteten på længere sigt. Der er i den forbindelse tale om væsentlige, også rentable kapitalinteresser, som vil blive afhændet som led i åbne og gennemsigtige procedurer. Hertil kommer den planlagte afhændelse af ejendomsvirksomheden. Det er ikke muligt at yde et yderligere eget bidrag, da BGB allerede i 2001 i forbindelse med reduktionen af risikobetonede aktiver gjorde alt for i videst muligt omfang at modvirke det omfattende tab af egenkapital og støtte egenkapitalprocenterne.
(100)
De kerne- og egenkapitalprocenter, som blev foreløbigt godkendt som redningsstøtte og tilstræbt fra 2003 ifølge omstruktureringsplanen, er også nødvendige. Opnåelsen af den foreløbigt godkendte kernekapitalprocent på 5 % og egenkapitalprocent på 9,7 % samt den fra 2006 tilstræbte kernekapitalprocent på ca. 7,5 % og egenkapitalprocent på ca. 12 % er særdeles nødvendig for videreførelsen af virksomheden, herunder en solid rating fra ratingbureauerne. Navnlig i betragtning af [...]* og BGB's [...]* likviditetssituation er et egenkapitalniveau, der ligger over gennemsnittet, uomgængeligt nødvendigt for [...]*.
(101)
De gennemsnitlige kernekapital- og egenkapitalprocenter hos Landesbanken/sparekasser bevægede sig i perioden 1995-2000 inden for et interval på henholdsvis 5,7 %-6,8 % og 8,9 %-10,2 %. BGB's foreløbigt godkendte kernekapitalprocent på 5 % ligger dermed under det langsigtede gennemsnit for sammenlignelige banker, mens den foreløbigt godkendte egenkapitalprocent med 0,1 % kun ligger marginalt over middelværdien i perioden 1995-2000. Disse procenter forekommer meget forsigtige og tager ikke hensyn til BGB's specifikke problemer.
(102)
Solvensprocenterne for det samlede marked, dvs. private og offentlige banker i Tyskland, bevæger sig - bl.a. på grund af den manglende Gewährträgerhaftung i den private banksektor - inden for intervaller på henholdsvis 6,3 %-7,3 % (kernekapitalprocent) og 10,4 %-11,3 % (egenkapitalprocent). Allerede forud for bortfaldet af Gewährträgerhaftung for offentlige banker kan Landesbanken/sparekassernes solvensprocent forventes langsomt at nærme sig de private bankers højere niveau. Gennem denne effekt vil gennemsnitssatsen for Landesbanken/sparekassers egenkapitalprocent i 2006 alt andet lige stige fra 9,6 % til ca. 10,9 %. Dermed reduceres BGB's egenkapitalbuffer på grundlag af den egenkapitalprocent, der forventes for BGB i saneringsplanen for 2006, fra [...]* % til kun ca. [...]* %.
(103)
Det lovbestemte minimum på 8 %, som i realiteten allerede er forhøjet til 8,4 % af BAFin og som følge af volatilitet i praksis ligger på ca. 8,6 %, er dermed ikke relevant til vurdering af egenkapitalprocenten. Tværtimod baserer kapitalmarkedet og ratingbureauer sig typisk på egnede benchmarks, som viser væsentligt højere egenkapitalprocenter og følgelig reducerer den tilsyneladende høje egenkapitalbuffer på knap [...]* % til ca. [...]* %.
(104)
En egenkapitalprocent i 2006, der ligger over gennemsnittet, er uomgængelig nødvendig [...]*. Ratingbureauer tillægger kapitalstrukturen stor betydning ved ratingtildelingen og har allerede tidligere opfordret til en forbedring af BGB's kernekapitalprocent. På grund af den snævre korrelation mellem financial strength- samt long term-rating og det fremtidige bortfald af Gewährträgerhaftung er der behov for en betydelig forbedring af bankens financial strength-rating for at undgå negative virkninger på omfanget af og omkostningerne i forbindelse med refinansieringen. Omvurderingen af de risikobetonede aktiver ifølge Basel II resulterer desuden formentlig fra 2006 i et øget egenkapitalbehov som følge af de risikobetonede aktivers stigende volatilitet.
IV. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(105)
Efter offentliggørelsen af beslutningen om at indlede proceduren i De Europæiske Fællesskabers Tidende modtog Kommissionen bemærkninger fra to interesserede parter, nemlig Berliner Volksbank og en anden interesseret part, som anmodede om at få sit navn hemmeligholdt.
(106)
Berliner Volksbank har anført, at den anmeldte omstruktureringsstøtte ikke kan godkendes efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3. Støtten er heller ikke omfattet af retsinstitutterne Anstaltslast og Gewährträgerhaftung og er dermed ikke eksisterende støtte.
(107)
Støtteforanstaltningerne til fordel for BGB overstiger hidtil kendte dimensioner. BGB's økonomiske vanskeligheder skyldes først og fremmest virksomhedens særdeles tabsgivende forretninger med lukkede ejendomsinvesteringsfonde. Årsagen til BGB's tab er, at der i praksis ikke har fundet nogen undersøgelse sted ved erhvervelsen af objekterne. Alligevel er investorerne blevet garanteret indtægter. Virksomheden er - formentlig i første række på grund af de gunstige vilkår for indskyderne - blevet betragtet som den førende på markedet i hele Tyskland.
(108)
Omstruktureringsstøtte kan ganske vist i enkelttilfælde være berettiget i betragtning af de alvorlige negative følger, som en banks insolvens har for banksystemet og for tilliden i offentligheden. I modsætning til andre sager, hvori Kommissionen hidtil har truffet beslutning, er der imidlertid i denne tale om en støttemodtager med en begrænset regional virkekreds, således at støttens virkning er koncentreret om nogle få konkurrenter. Disse rammes så meget desto mere af de konkurrencefordrejende virkninger, navnlig Berliner Volksbank, som konkurrerer med BGB på alle sine forretningsområder.
(109)
Støttens størrelse og intensitet skal være begrænset til det strengt nødvendige minimum. Dette er imidlertid ikke tilfældet. Delstatens garanti for risici på ejendomsområdet svarer til en ubegrænset pligt til at foretage supplerende kapitaltilførsel (Nachschusspflicht), da den hermed forbundne indeståelsesforpligtelse for delstaten Berlin ikke kan vurderes på nuværende tidspunkt og således svarer til en »blankocheck« til fremtidige tab. Virksomheden må imidlertid ikke få tilført en overskudslikviditet. Allerede på grundlag af sin størrelse (21,6 mia. EUR) og varighed (30 år) er garantien uforholdsmæssig, giver i praksis banken en ubegrænset kreditværdighed og har således en meget betydelig konkurrencebegrænsende virkning. Gennem den fuldstændige fritagelse af banken for risiciene ved ejendomsvirksomheden inden for den ordinære drift får BGB »carte blanche« til at afgive tilbud på hvilke som helst vilkår, f.eks. ved salg eller udlejning af fast ejendom. Selv hvis der herved skulle opstå tab for banken, vil disse blive dækket fuldt ud af delstaten Berlin. Garantien svarer således til en beløbsmæssigt ubegrænset pligt til at tilføre supplerende kapital, der allerede som følge af sin art ikke kan godkendes, og som desuden mangler den nødvendige konkretisering i den lov, der ligger til grund herfor. Den kumulative ydelse af kapitaltilførsel og risikoskjoldsgaranti medfører desuden en dobbelt dækning. Ved fastsættelsen af garantiens subventionsækvivalent skal der tages hensyn til, at der med sikkerhed i vidt omfang vil blive gjort brug af denne. I værste fald har delstaten taget udgangspunkt i 6,1 mia. EUR. For så vidt som det realistisk set må forventes, at garantien bliver aktiveret (som tilsyneladende ikke kan fastsættes nærmere), er støtten lig med det nominelle garantibeløb.
(110)
Markedet for finansielle tjenesteydelser er præget af en stærk konkurrence på vilkårene med et betydeligt pres på marginerne. Det kan derfor forventes, at BGB på markedet fuldt ud vil videregive fordelen som følge af støtten og dermed forårsage en betydelig konkurrencefordrejning til skade for konkurrenterne. Dette er navnlig betænkeligt, eftersom støtten ydes til den førende på markedet i Berlin-/Brandenburg-regionen, hvis markedsandel i regionen i forhold til det samlede udlånsområde ifølge dennes eget skøn ligger på knap 50 %, og som råder over godt 50 % af alle kreditinstitutfilialer i Berlin. BGB konkurrerer direkte med Berliner Volksbank på dennes hovedaktivitetsområder, privatkundeområdet og aktiviteterne i forbindelse med mellemstore erhvervskunder, og har allerede i dag en markedsandel, som er mange gange større end Berliner Volksbanks markedsandel. Støtten bidrager således til en yderligere økonomisk »magtkoncentration« på bankmarkedet i Berlin. BGB's forholdsvis stærke stilling på markedet er også en følge af, at BGB gennem en række institutter optræder under forskellige mærker eller firmanavne. BGB forfølger en forretningsstrategi, som har løsrevet sig fra rentabilitetsstrategier og ført til en fortrængning af konkurrenter takket være de subsidierede vilkår.
(111)
Da der ikke foreligger en sammenhængende plan for en varig redning, er det ikke på grundlag af den fremlagte omstruktureringsplan muligt at genoprette virksomhedens rentabilitet på længere sigt. Den er baseret på alt for optimistiske antagelser, er ikke tilstrækkelig konkret og fremhæver i for høj grad positive aspekter. Desuden kan den ikke sikre rentabiliteten på længere sigt og dermed virksomhedens levedygtighed, da den kun lægger et mål for rentabiliteten på ca. 6-7 % til grund, hvilket kun er halvdelen af det gennemsnit, der er sædvanligt i branchen. Endelig nævner omstruktureringsplanen ikke fremtidige tilbagebetalingsforpligtelser på grundlag af statsstøttereglerne i forbindelse med den igangværende undersøgelsesprocedure vedrørende overdragelsen af WBK til Landesbank i 1993.
(112)
Der tages ikke tilstrækkeligt højde for, at det ifølge Kommissionens rammebestemmelser er nødvendigt at afbøde de skadelige virkninger for konkurrenterne ved at begrænse den stilling, som støttemodtageren indtager på de relevante markeder efter omstruktureringen, da forretningsaktiviteterne endog skal udvides på de relevante markeder. Ifølge omstruktureringsplanen skal der skabes mulighed for en indtægtsstigning på privat- og erhvervskundeområdet og kompenseres for lukningen af forskellige forretningssteder uden for Berlin navnlig gennem en fokusering og udvidelse af disse forretningsaktiviteter i Berlin. BGB har kun planer om at trække sig ud af de geografiske markeder, hvor den ikke hidtil har haft nogen nævneværdig betydning. Den bebudede lukning af filialer kan ikke resultere i, at BGB's stilling på markedet reduceres, men modsvarer derimod en generel tendens på markederne for finansielle tjenesteydelser i Tyskland, som anses for at have for mange banker (over-banked). Omfanget af modydelserne fra BGB's side skal beregnes på grundlag af BGB's nuværende dominerende stilling på bankmarkedet i Berlin, da de konkurrencefordrejende virkninger gør sig stærkest gældende her. Et påbud fra Kommissionens side om at udligne de konkurrencefordrejninger, som forårsages af støtten, kunne være i form af en afhændelse af et delområde af BGB-koncernen. En mulighed kunne f.eks. være at afhænde forretningsområdet Berliner Bank, som i de relevante markedssegmenter har markedsandele, som svarer til Berliner Volksbanks markedsandele. Afhændelsen af Berliner Bank vil være forbundet med den fordel, at der er tale om et i organisatorisk henseende i vidt omfang selvstændigt institut, som selv optræder på markedet og derfor kan overtages af en konkurrent uden større afviklingsproblemer. Omfanget af de forretninger, der hermed afgives, vil i betragtning af støttens størrelse være en passende kompensation for dens betydeligt konkurrencefordrejende virkninger.
(113)
Foruden statsgarantierne (Anstaltslast og Gewährträgerhaftung) og overdragelsen af Wohnbau-Kreditanstalt til Landesbank Berlin er den foreliggende støtte kun én blandt mange finansielle støtteforanstaltninger fra de offentlige myndigheders side til fordel for BGB. Dette resulterer i en kumulering, som også skal tages i betragtning ved fastsættelsen af modydelserne for omstruktureringsstøtten.
(114)
Det er ikke nødvendigt at forhøje egenkapitalprocenten til 9,7 %. Det er kun nødvendigt at overholde det i KWG fastsatte lovbestemte minimum på 8 %, som ifølge Kommissionens rammebestemmelser udgør det »strengt nødvendige minimum«.
(115)
Kumuleringen af risikoskjold og kapitaltilførsel er ikke nødvendig, da førstnævnte allerede har til formål at dække risici for tab på ejendomsområdet. Kapitaltilførslen medfører en »dobbelt tabsdækning« fra delstaten Berlin. BGB kan anvende de yderligere midler på andre forretningsområder.
(116)
Endvidere kan der forventes yderligere støtte. Senatet forhandler med udvalgte investorer om at overtage banken. Salget sker ikke til markedsprisen, da udbudsproceduren ikke er åben for alle, ikke er gennemsigtig og ikke forløber ikke-diskriminerende.
(117)
Den fremtidige strategi for banken synes frem for alt at bestå i en reduktion af dens aktiviteter, kapacitet og infrastruktur og en koncentration om privat- og erhvervskundeområdet på regionalt plan. Denne strategi må være baseret på den antagelse, at disse regionale markeder og bankens andel heraf vokser. Der er imidlertid en række tvivlsspørgsmål og selvmodsigelser med hensyn bankens markedsandele på disse markeder. Desuden er det uklart, om banken overhovedet kan basere sig på et solidt kundegrundlag. Mærket Berliner Bank viser svagheder i denne henseende. På grund af de tidligere problemer i forbindelse med aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering er der tvivl om disses fremtidige succes. Det er atypisk for en regionalbank at opretholde en betydelig del af kapitalmarkedstransaktionerne.
(118)
Om gennemførelsen af omstruktureringsplanen bliver vellykket, afhænger i vidt omfang af, om det lykkes at realisere de ambitiøse planer om at reducere medarbejderantallet og indføre et nyt risikokontrolsystem samt forbedre informationssystemerne. Dette er imidlertid tvivlsomt, da de foranstaltninger, der hidtil er truffet til at reducere medarbejderantallet, ikke har opfyldt målene, og der må forventes modstand fra medarbejderne og fagforeningerne. En stor del af de reduktioner, der hidtil er gennemført, skyldes desuden outsourcingforanstaltninger. Dette kan imidlertid ikke forventes at nedbringe omkostningerne på lang sigt. Tværtimod kan det forventes, at omkostningerne for de overførte medarbejdere skal afholdes af banken i form af højere servicegebyrer.
(119)
Ifølge nr. 34 i rammebestemmelserne skal banken fremover være i stand til at klare sig på markedet ved egen hjælp. Der er tvivl om, hvorvidt det mål for egenkapitalforrentningen på 7 %, der er fastsat for 2006, er tilstrækkeligt hertil. Det kan derfor ikke antages, at rentabiliteten vil blive genoprettet på længere sigt. Dette lave afkast kan heller ikke begrundes med, at sparekassen udfører offentlige opgaver, da dette er irrelevant for vurderingen af afkastet.
(120)
Forbliver banken offentligt ejet, er der alvorlig tvivl med hensyn til, om bankens rentabilitet kan genoprettes og sikres. Delstaten Berlin vil komme ud for et betydeligt politisk pres, hvis den bringer arbejdsforhold til ophør. Generelt vil delstaten Berlin ikke være i stand til at gennemføre omstruktureringsplanen. Bankens organer vil fortsat være politisk udpeget, hvilket vil medføre interessekonflikter. Disse problemer vil også fortsat foreligge, hvis den overtages af en anden tysk Landesbank.
V. TYSKLANDS REAKTION PÅ BEMÆRKNINGERNE FRA ANDRE INTERESSEREDE PARTER
(121)
Tyskland har besvaret bemærkningerne fra Berliner Volksbank og den anonyme tredjepart. Berliner Volksbanks bemærkninger vedrørende den angiveligt gamle støtte er ifølge Tyskland forfejlede. Der er ikke tale om betydelige finansielle ressourcer, som er blevet opbygget ved hjælp af støtte. I modsat fald ville koncernens eksistens ikke være truet. Kommissionen har i øvrigt betragtet garantierne i form af Anstaltslast og Gewährträgerhaftung som eksisterende støtte, og der må derfor ikke tages hensyn hertil til skade for BGB. Kapitaltilførslen via redningsstøtten skal permanent stilles til rådighed for banken, hvilket imidlertid er i overensstemmelse med rammebestemmelserne og Kommissionens praksis i forbindelse med omstruktureringsstøtte. WBK's overdragelse til LBB undersøges af Kommissionen i en særskilt procedure, men betragtes ikke af Tyskland som støtte.
(122)
BGB har ganske vist både med hensyn til privat- og erhvervskundeområdet en forholdsvis stærk stilling på bankmarkedet i Berlin. Dens markedsandele er imidlertid ikke så store som påstået af Berliner Volksbank. De volumenrelaterede markedsandele er markant mindre end de kunderelaterede markedsandele, da Berliner Sparkasse har mange konti med lavt udlåns- og indlånsvolumen, hvilket snarere er en yderligere omkostningsfaktor.
(123)
Omstruktureringsplanen indeholder alle nødvendige dokumenter med den fornødne detaljeringsgrad. Efter Tysklands opfattelse udgør den foreliggende plan et stabilt grundlag til sikring af BGB's rentabilitet. Rentabiliteten i den samlede banksektor i Tyskland er faldet markant på grund af den vanskelige makroøkonomiske situation. Den gennemsnitlige egenkapitalforrentning er faldet fra 11,2 % i 1999 til 9,3 % i 2000 og endelig til kun 6,2 % i 2001. I forbundsregeringens meddelelser er resultaterne for hvert forretningsområde for perioden 2001-2006 konsekvent opført særskilt og præsenteret overskueligt. I den henseende foretages den overordnede planlægning på grundlag af samlede indtægter, driftsresultat før og efter hensættelser og overskud før skat.
(124)
De trin, der er nødvendige for gennemførelsen af omstruktureringsplanen, var planlagt af BGB i to faser:
-
Planlægningsmæssigt har den først udarbejdet en delplan for hvert af de nuværende forretningsområder, uanset om det hører blandt de forretningsområder, der skal bibeholdes, afvikles, reduceres eller afhændes.
-
På det praktiske plan har den derpå for hver delplan fastsat konkrete foranstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen heraf, og vurderet omkostningerne i forbindelse med disse foranstaltninger.
(125)
Der foreligger dermed en fuldstændig plan. De enkelte foranstaltninger er siden da blev konkretiseret yderligere, og foranstaltningerne med hensyn til forretningsområderne er blevet specificeret yderligere og omfattet af en detaljeret helhedsplan. Der er til gennemførelsen udviklet to specielle instrumenter, som supplerer den sædvanlige resultat-controlling, ét til opfølgning af de generelle foranstaltninger, et andet til opfølgningen af personaleforanstaltningerne. Disse gør det muligt hver måned at sammenholde planlagte og faktiske værdier og dermed løbende kontrollere gennemførelsen.
(126)
Banken betragter kun ejendomsfinansieringen som en typisk opgave for en regionalbank. Dette omfatter ikke området ejendomsvirksomhed, hvor de tab, som nødvendiggjorde saneringen af banken og statens dækning af risiciene, i vidt omfang er opstået. BGB har som kompensationsforanstaltning tilbudt at afgive dette forretningsområde. Der er heller ikke for små henlæggelser i forbindelse med realkreditlånene.
(127)
Fremover vil der blive truffet en lang række foranstaltninger inden for såvel nye som eksisterende forretninger samt inden for controlling for i vidt omfang at reducere risiciene på ejendomsfinansieringsområdet. Inden for området nye forretninger koncentreres aktiviteterne om attraktive forretningssteder, risikoen diversificeres gennem overregionale aktiviteter inden for Tyskland, de udenlandske aktiviteter indstilles i vidt omfang, og risikofyldte forretningssegmenter, navnlig aktiviteter som bygherre, opgives. Inden for de eksisterende forretninger anvendes risikospecialister i forbindelse med truede engagementer, og der foretages kritiske analyser og omvurderinger af engagementerne. Inden for controlling indføres risikostyring på koncernplan, som på sin side danner rammen for de enkelte styringsinstrumenter. Blandt disse hører et limitsystem for markeds- og kreditrisici, et system til tidlig varsling, saneringsstrategier samt en task force i forbindelse med engagementer på tværs af de enkelte banker i koncernen.
(128)
I modsætning til Berliner Volksbanks opfattelse medfører omstruktureringen en reduktion af virksomhedens stilling på markedet gennem opgivelsen af forretningsområderne storkunder og offentlige myndigheder samt reduktionen af andre forretningsområder. Det er i driftsøkonomisk henseende ikke hensigtsmæssigt at opgive forretningsområder inden for detailbankvirksomheden, da bankens kerne vil blive påvirket og privatiseringsmulighederne derved truet. Derudover vil virksomhedens stilling heller ikke blive styrket på forretningsområderne på detailbankmarkedet. Med undtagelse af Potsdam vil banken trække sig fuldstændigt ud af delstaten Brandenburg. I delstaten Berlin vil lukningen af filialer mærkbart reducere virksomhedens stilling på markedet.
(129)
Risikoskjoldet udgør ingen »blankocheck til fremtidige tab«, da de risici, der er omfattet af garantierne, alle er gamle risici. Risici i forbindelse med forretninger efter den 31. december 2001 er generelt ikke omfattet, risici ved ejendomsinvesteringsfonde kun, såfremt den pågældende fond er blevet etableret inden den 31. december 2000.
(130)
Risikoskjoldet er heller ikke »carte blanche til at afgive tilbud på hvilke som helst vilkår, f.eks. ved salg eller udlejning af fast ejendom«. Detailaftalen indeholder i artikel 17, stk. 2, artikel 35, stk. 2, og artikel. 42, stk. 5, en række forbehold for godkendelse til fordel for delstaten. Endvidere statuerer artikel 46 i detailaftalen en omfattende pligt til at begrænse tabet, således at de begunstigede selskaber er forpligtet til at bestræbe sig til det yderste for at holde udnyttelsen af delstatens garantier på et så lavt niveau som muligt og anvende de aktiver, der er omfattet af garantien for bogførte værdier, bedst muligt eller udleje objekter optimalt eller udnytte dem på anden vis. En tilsidesættelse heraf gør det pågældende selskab erstatningspligtig.
(131)
Risikoskjoldet svarer heller ikke til en ubegrænset pligt til at foretage supplerende kapitaltilførsel. I modsætning til f.eks. en selskabsretlig forpligtelse til at tilføre supplerende kapital er delstaten Berlins forpligtelse på grundlag af risikoskjoldet ikke kun begrænset beløbsmæssigt, men også rent konkret, nemlig til de risici, der er udtømmende opregnet i detailaftalen og allerede forelå pr. 31. december 2001. Risikoskjoldet er også tilstrækkeligt konkretiseret. Allerede principaftalen af 20. december 2001 indeholdt en udtømmende liste over de selskaber, der er omfattet af lånegarantierne og balancegarantierne, og denne liste er i detailaftalen kun ændret med hensyn til nogle detailspørgsmål. Kapitalinteresserne og retsforholdene er udtømmende opregnet i detailaftalen og i de aftaler, der henvises til heri. Også omfanget af de risici, der er dækket af risikoskjoldet, er tilstrækkeligt konkretiseret.
(132)
Den egenkapitalprocent, som BGB tilstræber, er ikke for høj. Der er nemlig rokket eftertrykkeligt ved investorernes tillid til BGB. Banken har desuden ingen [...]*, som man normalt ville anvende ved siden af egenkapitalprocenten til at vurdere en banks muligheder på kapitalmarkederne. Endvidere forudsætter en privatisering af banken, at der efter bortfaldet af delstatens andel kan tilvejebringes egenkapital på kapitalmarkedet på acceptable vilkår. Dette kræver en egenkapitalprocent, der vedvarende ligger betydeligt over det lovbestemte minimum.
(133)
Privatiseringen indeholder i øvrigt ingen støtteelementer og er ikke forbundet med proceduremangler. Der har ikke været tale om forskelsbehandling som led i proceduren.
VI. VURDERING AF STØTTEFORANSTALTNINGERNE
(134)
Kapitaltilførslen, risikoskjoldet og det indskud, der er givet tilsagn om i tilbagebetalingsaftalen, blev stillet til rådighed af delstaten Berlin og indeholder dermed statsmidler. Midlerne blev stillet til rådighed på betingelser, som ikke ville være acceptable for en investor, der handler ud fra markedsøkonomiske betragtninger. Der er tale om et beløb på i alt flere milliarder euro, som permanent stilles til rådighed for en virksomhed, der befinder sig i alvorlige økonomiske vanskeligheder.
(135)
Gennem kapitaltilførslen på 1,755 mia. EUR, hvor delstaten ikke kunne forvente et passende afkast, har den øget sin andel i BGB fra knap 57 % til ca. 81 %.
(136)
Risikoskjoldet blev stillet til rådighed for en periode af 30 år. De aftalte garantier beløber sig til et nominelt teoretisk maksimum på 21,6 mia. EUR. Dette beløb dækker alle teoretisk tænkelige risici og omfatter f.eks. et fuldstændigt lejetab med hensyn til lejegarantierne ([...]* EUR), de totale opførelsesomkostninger i forbindelse med samtlige bygninger og udenomsanlæg med hensyn til de såkaldte genopretningsgarantier ([...] EUR) eller et fuldstændigt tab af de garanterede bogførte værdier i forbindelse med IBG/IBAG og deres datterselskaber ([...]* EUR). Selv ud fra meget pessimistiske antagelser er et lejetab på 100 %, en nedrivning og genopførelse af samtlige bygninger samt et fuldstændigt tab af de bogførte værdier imidlertid urealistisk. Tyskland har derfor anført følgende skøn for den sandsynlige udnyttelse: 2,7 mia. EUR i bedste fald (best case-scenario), 3,7 mia. EUR i »basistilfælde« (base case-scenario) og 6,1 mia. EUR i værste fald (såkaldt worst case-scenario).
(137)
Som led i proceduren har Tyskland også fremlagt grundlaget for disse skøn. De tre scenarier er i den forbindelse baseret på antagelser med hensyn til de forskellige risici for, at forpligtelserne ikke vil blive opfyldt. Hvad angår lejegarantierne, vedrører det eksempelvis forskellige antagelser vedrørende lejetab som følge af inflation (faktisk inflation lavere end forventet inflation), lavere leje eller ubeboede ejendomme. I den henseende udgør det forventede lejetab i best case-scenariet 1,4 mia. EUR, i base case-scenariet 1,9 mia. EUR og i det pessimistiske scenario 3,5 mia. EUR.
(138)
Tyskland har ligeledes anført, at den samlede udnyttelse, der kan forventes i driftsøkonomisk henseende, svarer til worst case-scenariet med et skøn på 6,1 mia. EUR ([...]* EUR i forbindelse med lejegarantier, [...]* EUR i forbindelse med prisgarantier, [...]* EUR i forbindelse med genopretningsgarantier, [...]* EUR i forbindelse med garantier for bogførte værdier og [...]* EUR i forbindelse med restkategorier) og dermed støttens økonomiske værdi. Til underbygning af denne økonomiske værdi har Tyskland fremført en alternativ betragtning: Uden garantierne i forbindelse med risikoskjoldet skulle samtlige risici have været »dækket« gennem en kapitaltilførsel på ca. [...]* EUR-[...]* EUR. I den henseende ville kontantværdien af de ovenfor beskrevne garantier (nominel økonomisk værdi: 6,1 mia. EUR) have tegnet sig for ca. [...]* EUR; kapitaltilførslen til sikring af de til samme formål ydede og optagne lån fra koncernbankerne til ejendomsselskaberne (som ved en ikke fuldstændig dækning af de nominelle maksimale teoretiske risici ved leje- og genopretningsgarantier og garantier for bogførte værdier skal medregnes til de risikobetonede aktiver på op til [...]* EUR) ville have tegnet sig for [...]* EUR-[...]* EUR samt et sikkerhedstillæg for [...]*-[...]* EUR.
(139)
Tyskland har i denne forbindelse ligeledes anført, at det af tilsynsmæssige grunde ikke er muligt at begrænse det maksimale garantibeløb i forbindelse med risikoskjoldet til den økonomiske værdi på godt 6 mia. EUR. Kun med et beløb på 21,6 mia. EUR er alle teoretisk tænkelige, ovennævnte risici dækket, således at koncernbankernes udlån til ejendomsselskaberne, som ligeledes blev ydet og optaget på grund af risiciene ved leje- og genopretningsgarantierne og de andre ovennævnte garantier, ikke spiller nogen rolle ved beregningen af de enkelte koncernbankers og koncernens egenkapitalprocent, da de ved beregningen vægtes med 0 % og derfor ikke medregnes og heller ikke modregnes i forbindelse med store engagementer. En begrænsning af det maksimale garantibeløb til den økonomisk realistiske risiko ville derimod medføre i tilsynsmæssige henseende, at udlånene på op til [...]* EUR vil skulle henregnes til de risikobetonede aktiver, at grænsen for store engagementer vil blive overskredet, og at de faldende egenkapitalprocenter vil gøre en yderligere betydelig kapitaltilførsel nødvendig. BAFin har bekræftet ved brev af 7. marts 2003, at det i tilsynsmæssig henseende er nødvendigt at medtage samtlige risici, der teoretisk kan opstå, selv om de har en lavere økonomisk værdi.
(140)
Kommissionen anerkender, at det i tilsynsmæssig henseende er nødvendigt at medtage samtlige teoretiske risici til et beløb af 21,6 mia. EUR. På grundlag af Tysklands begrundelse lægger den endvidere i forbindelse med vurderingen af foranstaltningen en økonomisk værdi af den i risikoskjoldet indeholdte støtte på 6,1 mia. EUR til grund. Dette beløb svarer til det realistiske worst case- eller pessimistiske scenario, som Tyskland har underbygget med antagelser, og er derfor allerede af forsigtighedsgrunde påkrævet til vurderingen. Endvidere ville der fremkomme en værdi i omtrent samme størrelsesorden i forbindelse med en alternativ dækning af risiciene gennem kapitaltilførsel.
(141)
Med hensyn til det indskud, som delstaten Berlin har givet tilsagn om i tilbagebetalingsaftalen, bemærkes indledningsvis, at dette tilsagn kun får virkning, hvis Kommissionen afslutter sag C 48/02 (LBB/IBB) (20) med en beslutning om tilbagebetaling af støtte, og saneringstilskuddet også i dette tilfælde kun ydes i den størrelsesorden, der er nødvendig for at undgå en underskridelse af de i aftalen nævnte kapitalprocenter i forbindelse med LBB og/eller BGB-koncernen. Da undersøgelsen i »LBB/IBB«-sagen endnu ikke er afsluttet, er det ikke på nuværende tidspunkt muligt at fastsætte den præcise økonomiske værdi af denne støtte. I forbindelse med konkurrencevurderingen kan det teoretiske maksimum imidlertid fastsættes til 1,8 mia. EUR (21).
(142)
Foranstaltningerne er egnede til i vidt omfang af forbedre BGB's økonomiske situation. De har hidtil forhindret tilsynsmæssige indgreb, såsom en midlertidig lukning, og den sandsynlige insolvens i forbindelse med væsentlige delområder af koncernen og kan dermed fordreje konkurrencevilkårene. Virksomheden er sammen med sine datterselskaber en af de største tyske banker. Med en koncernbalance på ca. 175 mia. EUR lå den i 2002 på 12. pladsen. BGB er inden for sine vigtigste forretningsområder aktiv på regionalt, nationalt og internationalt plan. Sektoren for finansielle tjenesteydelser er generelt kendetegnet ved en tiltagende integration, og det indre marked er gennemført på væsentlige delområder. Mellem finansieringsinstitutter fra forskellige medlemsstater er der en stærk konkurrence, som er blevet intensiveret yderligere efter indførelsen af den fælles valuta. Som følge af foranstaltningerne og virkningerne heraf for faktiske og potentielle konkurrenter fordrejes konkurrencevilkårene - eller truer med at blive fordrejet. Konkurrencefordrejningerne påvirker således også samhandelen mellem medlemsstaterne. Foranstaltningerne udgør derfor statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Tyskland har ikke sat spørgsmålstegn ved denne opfattelse.
(143)
I beslutningen om procedurens indledning gjorde Kommissionen opmærksom på, at ikke kun delstaten Berlin, men også NordLB foretog en kapitaltilførsel, dog med et beløb, der var forholdsmæssigt lavere end dens aktiebesiddelse inden tilførslen (166 mio. EUR svarende til 8,3 % af kapitalforhøjelsen, ved en aktiebesiddelse på 20 % inden kapitaltilførslen). På grund af manglende yderligere oplysninger kunne Kommissionen på daværende tidspunkt ikke vurdere denne foranstaltning og derfor ikke udelukke, at kapitaltilførslen fra NordLB ligeledes udgør statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Den anmodede Tyskland om at fremsende de nødvendige oplysninger.
(144)
Tyskland oplyste i denne henseende, at kapitaltilførslen fra NordLB ikke indeholder støtte, da den blev foretaget i overensstemmelse med den markedsøkonomiske investors princip. NordLB har - ligesom den private ejer Parion og de forskellige småaktionærer - bidraget uforholdsmæssigt lidt til kapitalforhøjelsen, selv om delstaten Berlin og BGB havde forventet en tilførsel svarende til aktiebesiddelsen. NordLB's aktiebesiddelse inden kapitaltilførslen på 20 % havde svaret til en kapitaltilførsel på godt 400 mio. DEM. Et sådant engagement forekom imidlertid ikke i forretningsmæssig henseende at være hensigtsmæssig for NordLB. På den anden side var NordLB's andel af aktierne faldet til 4 %, hvis den ikke havde deltaget i kapitalforhøjelsen. Derved ville NordLB have mistet den ret til deltagelse, som knytter sig til en aktiebesiddelse på mindst 10 % - f.eks. udnævnelse af særlige revisorer eller gennemførelse af selskabskrav over for direktions- og bestyrelsesmedlemmer. I lyset af endnu ikke afsluttede overvejelser med hensyn til en udbygning af samarbejdet og en eventuel fusion afgav NordLB i august 2001 endvidere et »interessevaretagende tilbud«. Uden nogen deltagelse i kapitalforhøjelsen havde dette næppe været troværdigt. Samlet set var der tale om en beslutning, hvor NordLB's virksomhedsinteresser omhyggeligt er blevet afvejet.
(145)
Da denne foranstaltnings vægt er marginal i forhold til alle de i denne forbindelse omhandlede støtteforanstaltninger, og kvalificeringen af kapitaltilførslen fra NordLB som støtte eller normal adfærd på markedet ikke vil ændre Kommissions vurdering i den foreliggende sag, er det ikke nødvendigt, at Kommissionen foretager en endelig vurdering i denne henseende.
(146)
I beslutningen om procedurens indledning gjorde Kommissionen opmærksom på, at kapitaltilførslen og risikoskjoldet skulle behandles sammen som ikke-anmeldt støtte med de retsvirkninger, der fremgår af artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 659/1999, da ingen af de to foranstaltninger kan indstilles - trods anmeldelse og den suspensive betingelse om en godkendelse på grundlag af statsstøttereglerne - uden at medføre tilsynsretlige foranstaltninger fra BAFin, såsom en midlertidig lukning af BGB. Som Tyskland også har oplyst, indgår begge foranstaltninger - risikoskjoldet såvel som kapitaltilførslen, som foreløbigt er godkendt som redningsstøtte - i en enkelt omstruktureringsplan. Kommissionen må imidlertid vurdere denne som en helhed. Den retlige kvalifikation af de to foranstaltninger kan derfor ikke divergere.
(147)
Tyskland har i sine bemærkninger anført i den henseende, at den suspensive betingelse lader retsvirkningen af de fastsatte bestemmelser stå åben, men har dog erkendt, at kapitaltilførslen og risikoskjoldet sammen har haft faktiske virkninger, da det kun er som følge af disse foranstaltninger, at BGB kunne videreføre sine aktiviteter. I denne forbindelse har Tyskland ligeledes understreget, at forbuddet mod at gennemføre støtte til nødlidende virksomheder, inden Kommissionen har vedtaget en endelig beslutning, udgør et processuelt problem.
(148)
Som Tyskland ligeledes har erkendt, har støtteforanstaltningerne som helhed haft faktiske virkninger inden en endelig kommissionsbeslutning, da det kun er som følge af disse foranstaltninger, at BGB kunne videreføre sine aktiviteter. Dette gælder ikke kun for kapitaltilførslen og risikoskjoldet, men ligeledes for den i tilbagebetalingsaftalen indeholdte indskudsforpligtelse for delstaten. Denne træder ganske vist kun i kraft i tilfælde af en kommissionsbeslutning om tilbagebetaling af støtte i LBB/IBB-sagen og i så fald kun, hvis tilbagebetalingsbeløbet vil medføre en underskridelse af de i aftalen nævnte kapitalprocenter. Alligevel ville en vellykket gennemførelse af omstruktureringen, herunder de to andre foranstaltninger, være bragt i fare uden en sådan forholdsregel, således at også denne foranstaltning med sin vedtagelse og dermed inden godkendelsen har haft økonomiske virkninger trods den suspensive betingelse med hensyn til en kommissionsbeslutning. Kommissionen tager dog til efterretning, at Tyskland med den i tilbagebetalingsaftalen indeholdte suspensive betingelse om Kommissionens godkendelse på grundlag af statsstøttereglerne og ved omgående at have fremsendt omfattende oplysninger har vist en udtrykkelig vilje til samarbejde.
(149)
De finansielle byrder, som omstruktureringsstøtten til BGB har betydet for delstaten Berlin, er - som redegjort for nedenfor - mindre end de byrder, der var opstået ved anvendelse af de statsgarantier, Anstaltslast og Gewährträgerhaftung, som gælder for Landesbanken indtil 2005. Dette betyder dog ikke, at foranstaltningerne til fordel for BGB er i overensstemmelse med den markedsøkonomiske investors princip og derfor ikke vil udgøre statsstøtte. For det første er de eksisterende statsgarantier selv, om end kun indtil 2005, støtte, der er forenelig med fællesmarkedet (22). For det andet konstaterer Kommissionen, at den omhandlede støtte til fordel for BGB gør det muligt at videreføre aktiviteterne med henblik på omstruktureringen og dermed begunstiger hele koncernen, herunder de forskellige privatretlige koncernvirksomheder. De adskiller sig derfor med hensyn til deres retlige karakter og rækkevidde fra en ren gennemførelse af statsgarantierne Anstaltslast og Gewährträgerhaftung, som kun gælder for Landesbank LBB, dvs. en del af koncernen. På baggrund heraf udgør alle de omhandlede støtteforanstaltninger ny støtte.
(150)
Eftersom støtteforanstaltningerne ikke blev ydet på grundlag af en godkendt støtteordning, skal Kommissionen undersøge deres forenelighed med fællesmarkedet direkte i medfør af EF-traktatens artikel 87.
(151)
I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er - bortset fra de i denne traktat hjemlede undtagelser - statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(152)
EF-traktatens artikel 87 tillader imidlertid undtagelser fra princippet om, at statsstøtte er uforenelig med fællesmarkedet. Undtagelsesbestemmelserne i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 2, kunne begrunde støttens forenelighed med fællesmarkedet. De undersøgte støtteforanstaltninger kan imidlertid hverken betragtes som støtte af social karakter til enkelte forbrugere (litra a)) eller som støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder (litra b)), ej heller som støtteforanstaltninger for økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder, som er påvirket af Tysklands deling (litra c)). Disse undtagelser finder derfor ikke anvendelse i det foreliggende tilfælde.
(153)
Med hensyn til undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b) og d), skal det konstateres, at støtten ikke fremmer virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælper en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi, og heller ikke kan betragtes som støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven.
(154)
Følgelig undersøger Kommissionen støtteforanstaltningerne på grundlag af undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Kommissionen baserer sin vurdering af støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse, på relevante rammebestemmelser. Efter Kommissionens opfattelse er det i det foreliggende tilfælde kun de allerede nævnte rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (23) (rammebestemmelserne), der finder anvendelse. Kommissionen er derudover af den opfattelse, at de beskrevne støtteforanstaltninger bidrager til at finansiere virksomhedens omstrukturering og derfor skal betragtes som omstruktureringsstøtte.
(155)
I henhold til rammebestemmelserne kan omstruktureringsstøtte kun tillades, når den ikke strider mod den fælles interesse. Kommissionens godkendelse af støtte er knyttet til visse betingelser i rammebestemmelserne:
(156)
Kommissionen anser det for at være tilstrækkeligt godtgjort, at BGB kan betragtes som en kriseramt virksomhed som omhandlet i punkt 2.1. (nr. 30 sammenholdt med nr. 4-8) i rammebestemmelserne.
(157)
I henhold til nr. 4 i rammebestemmelserne går Kommissionen ud fra, at en virksomhed er kriseramt, »når den ikke - med egne finansielle midler eller med de midler, som virksomhedens ejer/aktionærer og kreditorer er villige til at skyde ind i virksomheden - er i stand til at bremse de tab, som med rimelig stor sikkerhed vil kvæle virksomheden på kort eller mellemlang sigt, medmindre de offentlige myndigheder griber ind«. Disse omstændigheder foreligger entydigt med hensyn til BGB. De pågældende foranstaltninger, som gjorde, at BGB ikke var nødt til at indstille aktiviteterne, blev ganske vist truffet af delstaten Berlin, dvs. af flertalsaktionæren i BGB. Det er imidlertid allerede konstateret, at en investor, der disponerer ud fra markedsøkonomiske betragtninger, ikke havde stillet disse midler til rådighed på de givne vilkår.
(158)
Uden støtteforanstaltningerne fra delstatens side ville kapitalprocenterne være faldet til under det minimum, der er fastsat i KWG, således at BAFin (på daværende tidspunkt BAKred) havde været nødt til at træffe de nødvendige foranstaltninger i henhold til § § 45 og 46a i KWG, f.eks. en midlertidig lukning. På det tidspunkt, hvor støtten blev tildelt, opfyldte BGB desuden også andre kriterier for at være omfattet af definitionen af en kriseramt virksomhed i henhold til nr. 6 i rammebestemmelserne, bl.a. voksende underskud, stigende gældsætning og finansieringsudgifter samt faldende nettoformue.
(159)
Ifølge nr. 28 i rammebestemmelserne kan der kun ydes omstruktureringsstøtte, hvis den opfylder strenge kriterier, og hvis der er sikkerhed for, at eventuel konkurrencefordrejning opvejes af fordelene ved at holde virksomheden i live, navnlig hvis nettovirkningen af afskedigelserne som følge af virksomhedens konkurs vil forværre de lokale, regionale eller nationale beskæftigelsesproblemer, eller i undtagelsestilfælde, hvis virksomhedens opgivelse vil resultere i et monopol eller et snævert oligopol.
(160)
Sidstnævnte kan dog udelukkes med hensyn til Berlin-området på grund af antallet af banker, der er repræsenteret i området, samt markedsstrukturen på privat- og erhvervskundeområdet, hvor BGB fortsat er den førende med mærkerne Berliner Bank og Berliner Sparkasse. I tilfælde af, at den regionalt førende bank eventuelt går konkurs, og dens dele efterfølgende formentlig sælges, kan det derfor ikke forventes, at konkurrencestrukturen vil blive forringet. Dette er kun tænkeligt i et ekstremt usandsynligt og derfor teoretisk scenario, hvor en af de stærkere regionale konkurrenter efter en insolvens ville erhverve alle BGB's datterselskaber/aktiver, som danner grundlag for dens regionalt stærke stilling. På grund af den fusionskontrol, der skal foretages, kan det imidlertid selv i så fald udelukkes, at der vil opstå et monopol eller et snævert oligopol. På nationale og internationale markeder er BGB's stilling ikke tilstrækkelig stærk til, at en eventuel konkurs og efterfølgende afhændelser vil resultere i et monopol eller oligopol. Tyskland har ikke anfægtet denne vurdering, som Kommissionen allerede havde fremført i beslutningen om procedurens indledning.
(161)
Med hensyn til de økonomiske og sociale virkninger i Berlin har Tyskland fremlagt et skøn, hvori virkningerne af BGB's omstrukturering sammenlignes med virkningerne af en opgivelse af aktiviteterne/virksomhedens konkurs, navnlig med hensyn til beskæftigelse og skatteindtægter for delstaten Berlin. Det blev anført, at en insolvens indtil 2006 ville resultere i et tab på 7 200 arbejdspladser i Berlin (minus 59 %), i stedet for tabet på 3 200 arbejdspladser (minus 26 %) i forbindelse med omstruktureringsscenariet. De årlige skatteindtægter for delstaten i 2006 ville med en omstrukturering falde med 70 mio. EUR, uden en omstrukturering med 150 mio. EUR. I beslutningen om procedurens indledning bemærkede Kommissionen, at den ikke kunne kontrollere disse skøn, da den manglede yderligere oplysninger.
(162)
Tyskland fremsendte derpå yderligere oplysninger, bl.a. en beregning fra Deutsches Institut für Wirtschaftsforschung (DIW). Ifølge denne var BGB's insolvens på daværende tidspunkt resulteret i et tab på mellem godt 7 000 og knap 10 000 arbejdspladser i Berlin (af de i 2001 eksisterende 12 200 arbejdspladser i Berlin), hvorimod omstruktureringen indtil 2006 ifølge den ajourførte plan vil resultere i et tab på ca. 3 500 arbejdspladser i Berlin. Kommissionen anser det tab af arbejdspladser, der lægges til grund i tilfælde af en insolvens, for at være overdrevet, da de forretningsområder, der principielt vurderes som rentable, også i dette scenario kunne være blevet videreført af købere i ligeledes omstruktureret form. Endvidere ligger det arbejdspladstab i Berlin, der forårsages af omstruktureringen, ifølge aktuelle skøn med ca. 5 000 arbejdspladser markant højere end oprindeligt antaget. Tyskland skal dog gives medhold i, at der principielt var gået langt flere arbejdspladser tabt i forbindelse med en pludselig insolvens end en reguleret omstrukturering på længere sigt, fordi det i førstnævnte tilfælde ville være resulteret i såkaldte »brandudsalg« og lukninger af områder, som det havde været muligt at omstrukturere. I den forbindelse skal der ligeledes tages højde for de indirekte tab af arbejdspladser gennem dominoeffekter. Som følge heraf var det gennem direkte og indirekte skatteeffekter også resulteret i årlige indtægtstab for delstaten Berlin, som med ca. 300 mio. EUR om året må betragtes som betydelige, navnlig da de strækker sig over flere år. I den henseende er Kommissionen enig med Tyskland i, at der er økonomiske og sociale fordele forbundet med virksomhedens overlevelse.
(163)
Tyskland havde i anmeldelsen i tilfælde af et hypotetisk insolvensscenario endvidere henvist til kilder til tab for LBB og delstatens forpligtelse til at stille garantier. Uden en klar identificering og kvantificering af disse risici kunne Kommissionen imidlertid ikke foretage en passende vurdering af disse økonomiske virkninger. Tyskland har derfor som led i proceduren fremlagt en retlig vurdering samt beregninger for de virkninger af BGB's hypotetiske insolvens for delstaten Berlin, der går videre end de ovennævnte indtægtstab. Der er tale om de virkninger, der ville blive udløst som følge af de meget komplekse indbyrdes forbundne risici internt i koncernen (bl.a. interne udlån, moderselskabsgarantier, resultatoverførselsaftaler) i samspil med Anstaltslast og Gewährträgerhaftung, som gælder for LBB indtil 2005.
(164)
Ifølge Tyskland vil scenariet med BGB's insolvens i forbindelse med LBB, som er forbundet hertil via en atypisk passiv kapitalinteresse, lån og garantier, resultere i tab på ca. 18,5-25 mia. EUR, idet disse i det væsentlige består af tab på LBB's udlån til BGB (ved en berørt samlet balance på [...]* EUR alt efter misligholdelsesprocent ca. [...]*-[...]* EUR), af tab på kundetilgodehavender (ved en berørt samlet balance på ca. [...]* EUR alt efter misligholdelsesprocent ca. [...]*-[...]* EUR), af en udnyttelse af de garantier, der er ydet til BGB Finance i Dublin (ca. [...]*-[...]* EUR) samt af insolvensomkostninger (ca. [...]* EUR).
(165)
Ifølge Tyskland ville dette scenario resultere i byrder for delstaten på ca. 31-40 mia. EUR. Det blev i den forbindelse antaget, at delstaten beslutter sig for at indstille LBB's aktiviteter, og at det derfor ikke er delstatens Anstaltslast, der ville finde anvendelse, men derimod Gewährträgerhaftung - garanti for det samlede beløb af LBB's gældsforpligtelser, der ikke dækkes af aktiverne (24). Udnyttelsen af Gewährträgerhaftung blev anslået at udgøre fra ca. [...]* EUR (base case) til [...]* EUR (worst case). Yderligere byrder for delstaten fra ca. [...]* EUR (base case) til [...]* EUR (worst case) fremkom i forbindelse med dette scenario som følge af regreskravene fra de tyske private bankers indskydergarantiordning (25). Endvidere blev tabet af delstatens kapitalindskud på knap 2 mia. EUR samt renteomkostninger i forbindelse med tilrådighedsstillelsen af likviditet under afviklingen på ca. 5 mia. EUR lagt til grund.
(166)
Kommissionen har undersøgt disse oplysninger og beregninger og anmodet om yderligere forklaringer. I den forbindelse er den nået til den konklusion, at der i et hypotetisk insolvensscenario som følge af de stadig eksisterende statsgarantier til LBB vil opstå betydelige byrder for delstaten, som imidlertid kun kan anslås groft, idet der dog skal sondres mellem underscenarierne med og uden LBB's videreførelse under Anstaltslast.
(167)
Efter egne skøn på grundlag af Tysklands oplysninger antager Kommissionen, at delstatens byrder i forbindelse med LBB's videreførelse vil ligge i en størrelsesorden fra ca. 13 mia. EUR til over 20 mia. EUR. I den forbindelse vil frem for alt tabet af delstaten Berlins andel i BGB's aktiekapital (knap 2 mia. EUR) direkte spille en rolle for delstaten. Endvidere vil delstaten på grund af Anstaltslast til LBB skulle opveje følgerne af udnyttelsen af de garantier, som denne har ydet til BGB Finance i Dublin (af Kommissionen anslået til ca. [...]* EUR) samt tabet på LBB's udlån til BGB (skønsmæssigt ca. [...]* EUR) i den udstrækning, at dennes aktiviteter vil kunne opretholdes forsvarligt under overholdelse af solvenskriterierne. I lyset af de ifølge Tyskland mulige regreskrav fra de tyske private bankers indskydergarantiordning er der usikkerhed - [...]*. Der er endvidere en betydelig retlig tvivl med hensyn til retsgyldigheden af LBB's hæftelse i forbindelse med visse krav, som tredjemand måtte have på grundlag af fondsforvaltningen inden for ejendomsvirksomheden (f.eks. prospektansvar, fritagelseserklæringer over for personligt hæftende deltagere i fonds- og SPV-selskaber (Special Purpose Vehicle)). Det er derfor ikke muligt at kvantificere eventuelle risici.
(168)
I scenariet med en indstilling af LBB's aktiviteter kan der forventes yderligere byrder for delstaten på ca. 8 mia. EUR (LBB's tab på ca. 6 mia. EUR på kundetilgodehavender på grund af de likviditetsproblemer, som insolvensen - næsten som dominoeffekt - udløser hos kunder, navnlig fondsselskaber, tomme selskaber og boligselskaber, samt afskrivninger på kapitalinteresser på ca. 2 mia. EUR).
(169)
Tyskland har som led i proceduren ligeledes anført, at disse scenarier ikke vil ændre sig væsentligt ved ejendomsvirksomhedens hypotetiske insolvens (udskillelse og likvidation uden risikoskjold) på grund af de indbyrdes forbundne risici i koncernen. Af afgørende betydning i denne henseende er for det første de lån, som datterselskaberne inden for den ekspanderende og derved i stigende grad kriseramte ejendomsvirksomhed (IBAG/IBG/LPFV samt IBAG's datterselskaber IBV og Bavaria) i vidt omfang har fået fra de enkelte banker i koncernen (BGB, LBB og BerlinHyp), samt for det andet resultatoverførselsaftalerne mellem IBAG og datterselskaberne Bavaria og IBV på den ene side og BGB og IBAG på den anden side. Derudover har BGB afgivet moderselskabserklæringer med hensyn til alle gældsforpligtelser, som IBG, Bavaria og IBV har indgået indtil udgangen af 1998. Kommissionen ser ingen grund til at sætte spørgsmålstegn ved Tysklands forklaring i den henseende. Den er enig i Tysklands opfattelse, for så vidt som en udskillelse og likvidation af ejendomsvirksomheden (IBAG/IBG/LPFV) uden risikoskjold på grund af de indbyrdes forbundne risici ligeledes ville resultere i BGB's insolvens med de ovenfor beskrevne konsekvenser.
(170)
Afslutningsvis kan det konstateres, at det er vanskeligt at beregne virkningerne af BGB's hypotetiske insolvens - med eller uden LBB's videreførelse - og at skønnene er behæftet med stor usikkerhed. Byrderne for delstaten kan derfor kun anslås groft - med et interval fra ca. 13 til over 30 mia. EUR. Med en sandsynlig værdi mellem disser poler kan det dog med sikkerhed lægges til grund, at en omstrukturering ved hjælp af de omhandlede støtteforanstaltninger medfører mindre alvorlige følger for delstaten Berlin.
(171)
Tyskland har ikke gjort gældende som led i proceduren, at BGB eller andre koncernvirksomheder udfører tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse som omhandlet i EF-traktatens artikel 86, stk. 2. Som allerede nævnt i beslutningen om procedurens indledning, har Kommissionen derfor antaget, at dette aspekt ikke er relevant for vurderingen af den pågældende foranstaltning, og den er nået til den konklusion, at støtte ikke kan godkendes på grundlag af EF-traktatens artikel 86, stk. 2.
(172)
For at der kan ydes støtte, skal der i henhold til punkt 3.2.2, litra b), i rammebestemmelserne iværksættes en omstruktureringsplan, der skal godkendes af Kommissionen, for al individuel støtte, og som skal undersøges med henblik på dens egnethed til genoprettelse af virksomhedens rentabilitet inden for en rimelig tidshorisont. Omstruktureringsplanen skal strække sig over en kort periode og være baseret på en realistisk vurdering. Den skal beskrive de omstændigheder, der førte til virksomhedens vanskeligheder, hvilket giver mulighed for at vurdere, om de foreslåede foranstaltninger er hensigtsmæssige. Planen skal give virksomheden mulighed for at skabe en ny struktur, der kan sikre rentabilitet på længere sigt, så virksomheden kan køre videre ved hjælp af egne midler, dvs. gøre det muligt for virksomheden at dække alle omkostninger, herunder afskrivninger og finansieringsomkostninger, og opnå et afkast af egenkapitalen, der er tilstrækkeligt til, at den kan klare sig i konkurrencen.
(173)
Kommissionen har støttet sin vurdering på oplysningerne fra Tyskland, bl.a. på den detaljerede plan for de enkelte omstruktureringsforanstaltninger, de prognosticerede resultatopgørelser for omstruktureringsperioden 2001-2006 på grundlag af et optimistisk, et pessimistisk og et basisscenario, analysen af de strukturelle mangler, der lå til grund for problemerne, samt omkostningerne ved de planlagte omstruktureringsforanstaltninger. Kommissionen støttede sig i sin vurdering desuden på oplysningerne fra Tyskland om den løbende gennemførelse af omstruktureringsplanen og om ændringerne af de enkelte foranstaltninger, herunder tidsplanen for visse afhændelser.
(174)
I betragtning af, at det oprindelige privatiseringsforsøg var slået fejl, og BGB i 2002 havde et stort underskud på ca. 700 mio. EUR, anså Kommissionen det efter Tysklands meddelelse herom i slutningen af marts 2003 for at være nødvendigt, at den igen først selv foretog en indgående undersøgelse af bankens levedygtighed og, såfremt der ikke kunne udledes entydige konklusioner heraf, dernæst lod uafhængige eksterne eksperter forestå en undersøgelse. Det var Kommissionens mål at få tilstrækkelig vished for, at BGB fremover ved egen hjælp kan klare sig i konkurrencen uden yderligere statsstøtte. Uden en sådan tilstrækkelig vished, eller hvis der fortsat herskede tvivl, havde Kommissionen været nødt til at træffe en negativ beslutning om alle omhandlede støtteforanstaltninger på grundlag af den forelagte omstruktureringsplan. Det forhold, at privatiseringsforsøget var slået fejl, satte navnlig spørgsmålstegn ved bæredygtigheden af de øvrige aktiviteter inden for ejendomsfinansiering. Underskuddet på ca. 700 mio. EUR (efter skat) skyldtes ganske vist hovedsagelig ekstraordinære poster (minus 593 mio. EUR), navnlig omfattende afskrivninger på Euro-Stoxx-andele på 399 mio. EUR, mens driftsresultatet efter hensættelser kun var let negativt (minus 23 mio. EUR) og med ca. 30 mio. EUR endog lå over det planlagte mål for 2002 (minus 53 mio. EUR). Dette store underskud indvirkede imidlertid alligevel meget negativt på kernekapitalprocenten, som var tænkt som buffer for eventuelle yderligere underskud og derfor var afgørende for levedygtigheden, og som derved faldt til 5,6 % og dermed med næsten [...]* lå betydeligt under den oprindeligt planlagte værdi på [...]* for 2002.
(175)
Det bemærkes i denne forbindelse, at Kommissionen allerede i begyndelsen af 2003 havde talt med Tyskland om, hvorvidt der var mulighed for yderligere kompensationsforanstaltninger på detailbankområdet. Tyskland vurderede virkningerne af en separat afhændelse af Berliner Bank på grundlag af de daværende omstændigheder på en sådan måde, at Kommissionen ikke fik tilstrækkelig vished for, at den resterende koncern fremover vil kunne klare sig på markedet ved egen hjælp.
(176)
Kommissionens undersøgelser var navnlig koncentreret om kreditrisiciene og hensættelserne på ejendomsfinansieringsområdet og i mindre grad også på kapitalmarkedsområdet. Efter Kommissionens opfattelse kunne tvivlen med hensyn til levedygtigheden have været fjernet, hvis ejendomsfinansieringsområdet eller i det mindste hovedparten deraf med sine risici var blevet isoleret effektivt fra resten af koncernen, f.eks. gennem et tidligt separat salg af disse aktiviteter. Tyskland fremlagde imidlertid indtil juni 2003 tal, som gjorde, at scenariet med en sådan omgående effektiv isolering af dette område efter Kommissionens opfattelse ikke syntes gennemførlig. Som hovedgrund anførtes, at salget omgående havde medført en ompostering af aktiverne i forbindelse med aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering (navnlig BGB's kapitalandel i BerlinHyp med en bogført værdi på [...]* EUR) fra anlægsaktiverne til omsætningsaktiverne. Dette havde krævet, at disse aktiver var blevet vurderet med den aktuelle markedsværdi, [...]*. De ekstraordinære tab, der var opstået derved, havde belastet BGB's kapitalgrundlag så stærkt, at den ikke længere ville have været levedygtig uden yderligere statsstøtte.
(177)
Eftersom det på kort sigt således ikke forekom muligt at isolere resten af koncernen fra risiciene på ejendomsfinansieringsområdet, havde Kommissionen intet andet valg end at lade uafhængige eksperter undersøge BGB's levedygtighed på grundlag af den eksisterende omstruktureringsplan. Et centralt element var i den forbindelse navnlig spørgsmålet, om hensættelserne kunne anses for at være passende i betragtning af de foreliggende risici på ejendomsfinansieringsområdet. Det undersøgelseskommissorium, som revisionsfirmaet Mazars, der var udvalgt som Kommissionens rådgiver, fik tildelt den 14. juli 2003, var imidlertid omfattende og dækkede også andre risici for bankens levedygtighed (f.eks. også kapitalmarkedstransaktionerne og området storkunder/udland).
(178)
Udkastet til rapport blev efter aftale forelagt den 30. september 2003. De vigtigste resultater blev drøftet med Tyskland den 3. oktober 2003. Den endelige udgave af rapporten blev fremsendt til Tyskland den 20. november 2003. På basis af den omstruktureringsplan, der forelå i sommeren 2003 og derfor endnu ikke indeholdt Tysklands tilsagn om at udskille Berliner Bank, som først blev afgivet efter færdiggørelsen af rapporten, nåede Kommissionen på grundlag af rapporten fra Mazars frem til nedenstående konklusioner med hensyn til bankens levedygtighed.
(179)
Sammen med anmeldelsen i januar 2002 forelagde Tyskland Kommissionen en detaljeret markedsundersøgelse, som var udarbejdet af banken og Morgan Stanley, og hvori der blev redegjort for den faktiske og den forventede fremtidige situation på bankmarkedet i Tyskland og navnlig i Berlin. Sammen med de oplysninger, der er fremlagt efter procedurens indledning, betragter Kommissionen markedsundersøgelsen som fuldstændig og i sig selv entydig. Med hensyn til de punkter, der var fremhævet i beslutningen om procedurens indledning, henviser Kommissionen til de supplerende bemærkninger fra Tyskland, der er beskrevet i betragtning 58 ff.
(180)
Tyskland har navnlig anført, at BGB's detailbankområde (privat- og erhvervskunder) er koncentreret om delstaten Berlin og dennes umiddelbare omegn, hvilket udgør det relevante geografiske marked. I de vigtigste markedssegmenter, dvs. navnlig indlåns- og udlånsområdet, var BGB's markedsandel i årene inden krisen kendetegnet ved kun mindre positive eller negative ændringer eller stagnation. I Berlin var der med knap 4 000 indbyggere pr. bankfilial langt flere end gennemsnittet i Tyskland (1 300) eller Europa ((1 800). Fremover vil antallet af filialer fortsat falde en smule, da kunderne i stigende grad vil gennemføre transaktioner over internettet. I andre henseender er der heller ingen overkapacitet, men der er en intens konkurrence, som yderligere forstærker presset på marginerne og giver forventning om en yderligere konsolidering.
(181)
På ejendomsfinansieringsområdet er den tyske sats for lån mod pant i fast ejendom meget lav efter europæisk målestok, og der kan iagttages en stadig stærkere koncentrationsproces blandt realkreditinstitutterne. Endvidere er der i de senere år ikke blevet oprettet nye virksomheder af betydning på realkreditområdet. Den heterogene udbyderstruktur og den heraf følgende konkurrence er også en væsentlig grund til den manglende profitabilitet og rentabilitet på realkreditområdet i Tyskland. Tidligere kunne markedsaktørerne kun opnå vækst gennem en meget aggressiv prissætning, hvilket imidlertid i mange tilfælde senere medførte betydelige nedskrivninger, som også eksemplet med henholdsvis BerlinHyp og BGB viser. Den stærke fragmentering af markedet har medført en intens konkurrence og et betydeligt pres på marginerne. Mens efterspørgslen stiger i den vestlige del af Tyskland, finder der i den østlige del en yderligere konsolidering sted i forbindelse med huslejer og priser for bestående boliger. Samlet set kan der på nogle områder af ejendomsmarkedet i de kommende år forventes en stigende efterspørgsel i Tyskland. På grund af den intense konkurrence og en yderligere skærpelse af de lovgivningsmæssige rammebetingelser kan der imidlertid ikke forventes et betydeligt opsving på det tyske realkreditmarked som helhed.
(182)
Med hensyn til ejendomsvirksomheden (fondsforvaltning og aktiviteter som bygherre/projektudvikler) kan der ikke direkte iagttages overkapacitet inden for fondsforvaltningen på nationalt plan. Der er dog en høj konkurrenceintensitet, som dog på lang sigt i vidt omfang vil være uændret. Det bemærkes i denne henseende, at der som led i proceduren blev afgivet tilsagn om at udskille hele ejendomsvirksomhedsområdet fra BGB.
(183)
Inden for kapitalmarkedstransaktioner er BGB ifølge Tyskland aktiv inden for aktie- og obligationshandel (handel over egenbeholdningen og kundetransaktioner), i forbindelse med derivatemissioner og -handel samt valutahandel og øvrige pengemarkedsforretninger med hovedsagelig tyske kunder. Krisen på kapitalmarkederne har medført en stærk indskrænkning. Spørgsmålet om overkapacitet kan ikke på nuværende tidspunkt besvares endeligt. Der kan imidlertid forventes en skærpelse af konkurrence og en stigende marginalisering af mindre konkurrenter som BGB til fordel for de større udbydere.
(184)
Kommissionen bemærker sammenfattende med hensyn til Tysklands bemærkninger, at den principielt vurderer den fremtidige udvikling på markedet og BGB's markedsudsigter inden for detailbankområdet og kapitalmarkedstransaktionerne positivt. På grundlag af den bedre økonomiske udvikling, der ifølge nyere data kan forventes i de kommende år, vil der formentlig her kunne opnås forholdsvis stabile indtægter. Det er i vidt omfang op til virksomheden selv at gennemføre sine markedsstrategier med et godt resultat. Derimod forventes situationen i forbindelse med aktiviteter inden for ejendomsfinansiering at være mindre gunstig på grund af, at konsolideringsprocessen tilsyneladende endnu ikke er afsluttet. Banken vil derfor formentlig være nødt til at foretage en yderligere tilpasning af sin strategi til den fremtidige udvikling på dette område, i givet fald gennem yderligere målrettede nedskæringer af aktiviteterne, såfremt dette skulle vise sig at være nødvendigt. Eftersom ejendomsvirksomheden udskilles fra banken inden udgangen af 2005, spiller markedsudviklingen på dette område kun en underordnet rolle for banken.
(185)
I sin vurdering af de strukturelle og operative mangler, der var ansvarlige for bankens problemer, baserer Kommissionen sig på Tysklands redegørelse. Kommissionen anser analysen af de tidligere mangler for samlet set at være hensigtsmæssig og egnet som udgangspunkt for at afhjælpe disse og udarbejde omstruktureringsplanen.
(186)
Kommissionen konkluderer på grundlag heraf, at BGB's krise navnlig skyldtes kumuleringen af risici inden for ejendomsvirksomheden som følge af, at der blev stillet stadig flere mangeårige leje-, udbytte- og genopretningsgarantier, hvilket i driftsøkonomisk henseende hverken kunne anses for at være kontrollerbart eller stå i et passende cost-benefit-forhold. Disse var tværtimod baseret på fuldstændig urealistiske markedsskøn, som snarere kan beskrives som ønsketænkning. Dette var også tilfældet med hensyn til aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering: En aggressiv prispolitik, der tog sigte på højere markedsandele, og som ikke behørigt dækkede risiciene ved udlånene, og fejlvurderinger af sikkerheder som følge af forsømmelighed resulterede i forbindelse med den økonomiske nedgangsperiode fra slutningen af 1990'erne i en lang række misligholdte lån og tilsvarende tab.
(187)
Endvidere har der i forbindelse med såvel ejendomsvirksomheden som aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering været tale om en massiv påvirkning fra en række delstatspolitikeres side, som ikke tog hensyn til bankens driftsøkonomiske interesser eller manglede den nødvendige økonomiske viden, og som snarere prioriterede formodede delstatspolitiske udviklingsmål. For så vidt denne påvirkning er strafferetlig relevant, forestår justitsmyndighederne i Berlin undersøgelserne. Et system til påvisning og overvindelse af risici, som højst kan betegnes som rudimentært og på ingen måde opfyldte de sædvanlige markedskrav til en effektiv risikostyring, var befordrende for denne i driftsøkonomisk henseende uacceptable praksis. På dette tidspunkt levede tilsyneladende hverken bankens direktion eller bestyrelse på passende måde op til deres ansvar for en behørig virksomhedsledelse eller -kontrol. Det skal dog tilføjes, at også de forskellige revisorer og ansvarlige tilsynsmyndigheder alt for sent erkendte den stigende akkumulering af risici, som banken i sidste instans ikke længere kunne dække, og først greb ind, kort tid inden krisen blev kendt.
(188)
Det var også muligt at forhale krisens udbrud i så lang tid, fordi Landesbank Berlin som en del af koncernen havde fordel af de omfattende statsgarantier Anstaltslast og Gewährträgerhaftung og refinansierede den samlede koncern billigt på kapitalmarkederne uafhængigt af de egentlige forretningsrisici, og Anstaltslast og Gewährträgerhaftung via privatretlige garantikonstruktioner med hensyn til deres økonomiske virkning blev udvidet til at omfatte andre koncernselskaber, og mange for banken meningsløse forretninger først derved i det hele taget blev mulige. Afskaffelsen af Anstaltslast og Gewährträgerhaftung fra juli 2005 vil sørge for, at en krise i fremtiden ikke længere vil kunne opstå på et sådant grundlag eller erkendes tidligt af markedet, eller at skatteyderne ikke længere skal stå til ansvar herfor med milliardbeløb.
(189)
Mazars undersøgte den detaljerede omstruktureringsplan, der forelå i sommeren 2003 og derfor endnu ikke indeholdt udskillelsen af Berliner Bank. Denne fastsætter foranstaltninger, som efter Kommissionens opfattelse og på linje med Mazars' vurdering som helhed kan afhjælpe de strukturelle og operative mangler, der var ansvarlige for de tidligere problemer, og genoprette virksomhedens rentabilitet på længere sigt.
(190)
Omstruktureringsplanen til afhjælpning af bankens strukturelle og operative mangler består for det første af foranstaltninger vedrørende afhændelse, sammenlægning og likvidation af datterselskaber eller forretningsområder med henblik på, at banken fremover koncentrerer sig om sine hovedaktiviteter, og for det andet af foranstaltninger til forøgelse af effektiviteten og rentabiliteten i forbindelse med aktiviteterne (de områder, der er omfattet af saneringen) gennem omkostningsnedsættelser, koncentration af aktiviteter og reduktion af risikopositioner. Nogle af omstruktureringsforanstaltningerne, både inden for og uden for hovedaktiviteterne, kan samtidig betragtes som kompensationsforanstaltninger til fordel for konkurrenterne, for så vidt de resulterer i en reduktion af bankens stilling på markedet. Omstruktureringsplanen vedrører perioden 2001-2006.
(191)
Målstrukturen i omstruktureringsplanen, som den forelå for Kommissionen i sommeren 2003, er en regionalbank med fokus på hovedaktiviteterne inden for detailbankvirksomhed (privat- og erhvervskundeområdet med mærkerne Berliner Sparkasse og Berliner Bank), som suppleres af kapitalmarkedstransaktioner med højere marginer (BGB og LBB) og aktiviteter inden for ejendomsfinansiering (BGB, LBB og BerlinHyp). Detailbankområdet skulle på grundlag heraf i 2006 bidrage med godt [...]* af koncernens indtægter (knap [...]* EUR), kapitalmarkedstransaktionerne med ca. [...]* % (ca. [...]* EUR) og ejendomsfinansieringen med ca. [...]* % (ca. [...]* EUR). På grund af detailbankvirksomhedens forholdsvis højere omkostningsandel skulle detailbankvirksomheden og kapitalmarkedstransaktionerne dog bidrage med [...]* til driftsresultatet.
(192)
Væsentlige principper for omstruktureringen er varigt at genoprette indtjeningsevnen samt vedvarende at nedsætte bankens omkostninger, nedbringe risiciene til et på markedet normalt niveau og derved forbedre adgangen til kapitalmarkederne. Konkret skulle i omstruktureringsperioden 2001-2006 ifølge den omstruktureringsplan, der forelå for Kommissionen i sommeren 2003, driftsresultatet efter hensættelser forbedres til betydeligt over [...]* pr. år og med henblik herpå navnlig administrationsomkostningerne reduceres uforholdsmæssigt med godt [...]*. Risikopositionerne, som er afgørende for beregningen af kernekapitalprocenten, skal i perioden 2001-2006 reduceres fra knap [...]* EUR med ca. [...]* % til godt [...]* EUR. Banken tilstræber en forhøjelse af kernekapitalprocenten til mindst 7 % på mellemlang sigt.
(193)
I betragtning af hovedårsagerne til de tidligere fejludviklinger hos BGB er nøgleforanstaltninger som en radikal nedskæring af medarbejderantallet med i alt mere end halvdelen (fra ca. 15 000 til ca. 6 500), opgivelse, reduktion eller reguleret afvikling af risikofyldte forretningsområder eller af forretningsområder, som ikke hører blandt en regional detailbanks hovedaktiviteter, bedre interne kontrolmekanismer og mere trimmede strukturer i den interne organisation og i forbindelse med kapitalinteresserne efter Kommissionens og dens rådgiveres opfattelse hensigtsmæssige til igen at gøre virksomheden rentabel og overvinde fortidens fejl. De operative forbedringer fremkommer på baggrund af interne foranstaltninger og omfatter opgivelse af tabsgivende aktiviteter. På linje med Mazars' analyse betragter Kommissionen principielt de pågældende foranstaltninger som bæredygtige. Disse er i vidt omfang allerede blevet gennemført eller følger planen. Følgende gør sig gældende:
(194)
Med hensyn til detailbankvirksomheden på privatkundeområdet bestod den oprindelige omstruktureringsplan i en fokusering på de regionale aktiviteter med mærkerne Berliner Sparkasse og Berliner Bank (sidstnævnte udskilles nu ifølge Tysklands tilsagn) på grundlag af en optimering af arbejdsgangene samt en betydelig nedskæring i medarbejderantallet. Ifølge planen, som for store deles vedkommende allerede er gennemført, skal kapitalinteresser, der ikke passer til de fastsatte regionale hovedaktiviteter, afhændes og filialer lukkes. De samlede indtægter vil på de områder, der er omfattet af saneringen, i perioden 2001-2006 udgøre [...]*, mens de samlede administrationsomkostninger i samme periode vil blive reduceret med over [...]* % og overskuddet før skat øget fra under minus [...]* EUR til [...]* EUR. Risikopositionerne vil blive reduceret betydeligt. Medarbejderantallet vil blive nedskåret fra ca. 6 000 i 2001 til godt [...]* i den sanerede koncern i 2006. Omkostningsprocenten på privatkundeområdet vil blive forbedret fra knap [...]* % i 2001 til knap [...]* % i 2006.
(195)
Disse foranstaltninger er allerede i vidt omfang blevet gennemført ifølge planen. Kun afhændelsen af Weberbank med aktiver på i alt 4,4 mia. EUR er blevet forsinket, men kan forventes gennemført i løbet af 2004. På linje med Mazars' analyse betragter Kommissionen den nuværende plan som et egnet grundlag til at genoprette rentabiliteten på privatkundeområdet på længere sigt.
(196)
De foranstaltninger, der er henholdsvis truffet og planlagt ifølge den oprindelige plan, indvirker i vidt omfang samtidig på forretningsområdet erhvervskunder, som de resterende aktiviteter inden for forretningsområdet offentlige myndigheder fremover vil blive integreret i. Ifølge planen skal erhvervskundeområdet uden for Berlin indstilles. De samlede indtægter vil kun falde en smule, mens de samlede administrationsomkostninger i samme periode vil blive reduceret med knap [...]* % og overskuddet før skat øget fra [...]* EUR til ca. [...]* EUR. Risikopositionerne vil ligeledes blive reduceret betydeligt. Medarbejderantallet vil blive nedskåret med over [...]* %. Omkostningsprocenten på erhvervskundeområdet vil blive forbedret fra knap [...]* % i 2001 til knap [...]* %.
(197)
Som bekræftet af Mazars er disse foranstaltninger allerede i vidt omfang blevet gennemført eller følger generelt planen. Kommissionen finder det sandsynligt, at foranstaltningerne på dette stadium af planen genopretter en tilfredsstillende rentabilitet på erhvervskundeområdet og området offentlige myndigheder og også på dette område begrænser banken til dens hovedaktiviteter i Berlin-/Brandenburg-regionen.
(198)
Kapitalmarkedstransaktionerne omstruktureres med henblik på at frigøre egenkapital gennem en tilsvarende reduktion af risikopositionerne og forbedre effektiviteten af arbejdsgangene. Med henblik herpå vil bankens handel over egenbeholdningen (aktie- og rentelånsprodukter) på alle kapitalmarkedsområder blive koncentreret, klart adskilt fra kundehandelen og generelt reduceret. I den forbindelse vil der ske en begrænsning til Tyskland, Europa og USA, mens aktiviteterne inden for Emerging Markets vil blive opgivet. Porteføljen af rentederivater vil ligeledes blive reduceret betydeligt og begrænset til kundeorienterede positioner. På den anden side vil den mindre risikofyldte kundehandel navnlig med hensyn til rente- og egenkapitalprodukter blive udvidet. De samlede indtægter vil i perioden 2001-2006 kun falde let, mens de samlede administrationsomkostninger i samme periode vil blive reduceret med ca. [...]* % og overskuddet før skat øget med ca. [...]* %. Risikopositionerne vil ligesom medarbejderantallet blive reduceret med ca. [...]* %. Det er planen at forbedre omkostningsprocenten i forbindelse med kapitalmarkedstransaktionerne fra godt [...]* % i 2001 til ca. [...]* % i 2006.
(199)
De planlagte foranstaltninger er - som bekræftet af Mazars - i mellemtiden i vidt omfang blevet gennemført eller følger tidsplanen. Kommissionen finder disse tilstrækkelige til i fremtiden at sikre indtjeningsevnen på dette forretningsområde og samtidig begrænse risiciene for banken til et håndterligt omfang. Fokuseringen på kundehandelen og koncentrationen og den organisatoriske adskillelse af bankens handel over egenbeholdningen forbedrer efter Kommissionens opfattelse gennemsigtigheden, reducerer risiciene og hjælper banken til bedre at dække disse. Gennem den betydelige reduktion af risikopositionerne frigøres egenkapital, hvilket er hensigtsmæssigt med henblik på at kunne øge egenkapitalprocenten og dermed fremover sikre bankens adgang til kapitalmarkederne efter bortfaldet af Anstaltslast og Gewährträgerhaftung.
(200)
Med hensyn til omstruktureringen af aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering har risikonedsættelsen højeste prioritet. Med henblik herpå skal der gradvis foretages en gennemgang af risiciene med det mål at eliminere de dårlige risici og begrænse nye forretninger til kunder med en ringe risiko. Risikostyringsområdet skal udvides. Arbejdsgangene skal optimeres og risikostyringen forbedres. Hovedaktiviteterne skal fremover omfatte finansiering i forbindelse med erhvervsinvestorer og boligselskaber primært i udvalgte storbyer i Vesttyskland, som i mindre omfang er ramt af krisen på ejendomsmarkedet, samt også fortsat i et vist omfang i Berlin og Brandenburg. Finansieringen af erhvervsinvestorer udgør en forholdsvis stabil forretning i lavrisikogruppen. Det er nødvendigt at have et overregionalt fokus for at diversificere risiciene og sikre en tilstrækkelig blanding af porteføljen samt udnytte regionale vækstpotentialer og den allerede forhåndenværende viden om markedet. Uden overregionale komponenter inden for ejendomsfinansieringen vil der være risiko for en betydelig forværring af ratingen og refinansieringssatserne. Derimod skal der ske en reduktion af risikofyldte segmenter i forbindelse med aktiviteterne inden for fast ejendom, hvor marginerne ikke er tilfredsstillende. Banken anser en forbedring af resultaterne inden for nye forretninger for at være realistisk ved hjælp af en ændret strategi på området.
(201)
Med henblik på at forbedre resultaterne inden for eksisterende forretninger vil der i øget omfang skulle anvendes risikospecialister i forbindelse med truede engagementer. Der vil blive foretaget en analyse og kritisk omvurdering af engagementerne, i givet fald med bistand fra eksterne eksperter, på grundlag af forudfastsatte mål og under tilsyn af bankens egne eksperter. Endvidere skal de direkte materialeudgifter samt personaleudgifterne nedsættes med ca. [...]* % indtil 2005. En vigtig foranstaltning til at forbedre resultaterne udgøres også af udviklingen af saneringsstrategier for nødlidende engagementer samt indførelsen af en risikostyring på koncernplan i 2002, som tidligere kun fandtes på enkelte områder, samt etableringen af egnede instrumenter til tidlig varsling.
(202)
De samlede indtægter vil i perioden 2001-2006 blive øget med godt [...]* % til [...]*. De samlede administrationsomkostninger vil derimod i samme periode blive reduceret med ca. [...]* %. Overskuddet før skat vil fra klart negative tal indtil 2006 blive øget til ca. [...]* EUR. Risikopositionerne vil blive reduceret med over [...]* %, og omkostningsprocenten i forbindelse med aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering vil også på grund af de beskrevne omkostningsintensive foranstaltninger til udvikling af en bedre risikostyring stige fra ca. [...]* % til godt [...]* %.
(203)
Disse foranstaltninger er allerede i vidt omfang blevet gennemført eller følger stort set planen. Kommissionen betragter principielt de tilstræbte foranstaltninger som skridt i den rigtige retning. Efter Kommissionens og dens rådgiveres opfattelse halter gennemførelsen af de tilstræbte forbedringer med hensyn til datakvaliteten dog stadig bagefter de i planen fastsatte mål. Denne utilfredsstillende situation vil i givet fald kunne hæmme risikostyringssystemets funktion.
(204)
Endvidere nærede Kommissionen på linje med Mazars' analyse tvivl om, hvorvidt det vil lykkes banken fremover at generere en tilstrækkelig forretningsvolumen med de tilstræbte høje marginer hos kunder med en lav risikoprofil. Ifølge Tysklands egne oplysninger er ejendomsfinansieringsmarkedet nemlig præget af en høj konkurrenceintensitet og befinder sig på nuværende tidspunkt stadig i en konsolideringsproces. De andre udbydere bejler også kraftigt til de målkunder, som BGB stiler mod, som det mest attraktive markedssegment på ejendomsfinansieringsområdet. En manglende opnåelse af de fastsatte mål vil få en direkte virkning på de tilstræbte fremtidige nettorenteindtægter. På grundlag af de tal fra sommeren 2003, der er stillet til rådighed for Kommissionens rådgivere, vil den manglende målopfyldelse, der på daværende tidspunkt gjorde sig gældende ved genereringen af nye forretninger, ekstrapoleret til fremtiden, medføre et betydeligt tab af renteindtægter. Såfremt den manglende målopfyldelse skulle blive større fremover, vil tabet af renteindtægter også blive tilsvarende større. Den fremtidige generering af tilstrækkelige nye forretninger afhænger afgørende af markedsudviklingen i Berlin-/Brandenburg-regionen, hvor BGB's aktiviteter fortsat primært vil være koncentreret. Skulle banken ikke klare sig tilstrækkeligt godt i denne henseende, vil dette få vedvarende virkninger for navnlig værdien af BGB's kapitalandel i BerlinHyp og nødvendiggøre yderligere afskrivninger på den bogførte værdi på p.t. [...]* EUR, hvilket vil belaste resultatet og i givet fald bankens kernekapitalprocent. Dette spørgsmål vil blive behandlet mere indgående nedenfor (betragtning 249). Ligesom Mazars mener Kommissionen imidlertid ikke, at de resterende problemer på ejendomsfinansieringsområdet som helhed sætter spørgsmålstegn ved bankens levedygtighed.
(205)
Banken har planer om fuldstændig at trække sig ud af forretningsområdet storkunder/udland, som også omfatter rådgivning i forbindelse med fusioner og erhvervelser samt struktureret finansiering/projektfinansieringer og ikke anses for at høre blandt bankens hovedaktiviteter. Den har derfor principielt allerede indstillet alle nye forretninger i 2002. På grund af de langsigtede engagementer, navnlig inden for struktureret finansiering, er det imidlertid ikke muligt at foretage en øjeblikkelig afvikling, men kun en vidtgående nedskæring på ca. [...]* % af risikopositionerne indtil afslutningen af omstruktureringsperioden i 2006. Resten indstilles hurtigst muligt, med undtagelse af et begrænset omfang af internationale eksportfinansieringer, der er dækket af eksportkreditagenturer, og mellem- og langfristede finansieringer af varetransaktioner i udvalgte mållande i Central- og Østeuropa på grundlag af dokumenteret landeekspertise, som skal integreres i kapitalmarkedstransaktionerne og bibeholdes.
(206)
De reduktioner, der hidtil er opnået, følger i vidt omfang planen. Efter Kommissionens og Mazars' opfattelse er de egnet til hurtigst muligt på ordnet vis at indstille hele dette forretningsområde og kan gennem en omfattende reduktion af risikopositionerne i vidt omfang frigøre egenkapital med henblik på at sikre den fremtidige adgang til kapitalmarkederne. Opgivelsen af dette forholdsvis risikofyldte område, som ikke hører blandt hovedaktiviteterne, med omfattende individuelle finansieringsaftaler vil også aflaste ledelsen, som derved bedre vil kunne opfylde de primære opgaver på hovedaktivitetsområderne. Den oprindelige plan blev dog tilpasset reduktionen i juni 2003 for at tage højde for de ugunstige markedsvilkår i 2002. Dette kunne resultere i en vis, men generelt ikke betydelig forsinkelse i forbindelse med reduktionen af risikopositionerne.
(207)
I forlængelse af anmeldelsen tilbød Tyskland i sit svar på Kommissionens indledning af proceduren som yderligere kompensationsforanstaltning foruden reduktionen af ejendomsvirksomheden også at udskille og - bortset fra nogle få selskaber, der kan afhændes på markedet, og som skal fastsættes nærmere - overføre denne fuldstændig til delstaten Berlin inden udgangen af 2005. Denne foranstaltning blev dermed en del af omstruktureringsplanen. Dette omfatter alle ejendomsselskaber, som falder ind under risikoskjoldet fra april 2002, navnlig IBAG, Bavaria, IBV, IBG og LPFV.
(208)
Risikoskjoldet fra april 2002 dækker samtlige risici ved bankens eksisterende forretninger på ejendomsområdet, som var foretaget inden de ovenfor nævnte skæringsdatoer. Dette medfører, at der på forretningsområdet ejendomsvirksomhed kun opstår risici for banken i forbindelse med nye forretninger, som er indgået efter disse datoer. Eftersom markedet for ejendomsvirksomhed fortsat må betragtes som problematisk og er præget af en betydelig prognoseusikkerhed, anser Kommissionen - som bekræftet af dens rådgivere Mazars - den igangværende markante nedskæring af nye forretninger på ejendomsområdet for at være et vigtigt bidrag til genoprettelsen af bankens levedygtighed på længere sigt og koncentrationen om en regionalbanks hovedaktiviteter. Overførslen af de eksisterende forretninger, som falder ind under risikoskjoldet, til delstaten Berlin til markedsprisen gør det muligt for banken ligeledes at frigøre ressourcer, som hidtil har været bundet uden for hovedaktiviteterne, selv om overførslen af de allerede dækkede eksisterende forretninger som sådan ikke kan forventes at få en betydelig virkning på bankens risikosituation.
(209)
Kommissionen anser ligesom Mazars den fuldstændige afgivelse af forretningsområdet ejendomsvirksomhed for at være en klar og økonomisk hensigtsmæssig reduktion, som må forventes at yde et bidrag til at stabilisere bankens resultat på længere sigt. Denne foranstaltning vil derfor formentlig også blive vurderet positivt af kapitalmarkedet og lette den planlagte privatisering af banken.
(210)
Den planlagte personalenedskæring i omstruktureringsperioden 2001-2006 udgør for den samlede koncern ca. 8 500 medarbejdere, dvs. en reduktion på næsten 60 % fra over 15 000 til godt 6 600. Indtil den 30. september 2003 kunne der opnås et niveau på i alt ca. 10 000 medarbejdere, dvs. en nedskæring med næsten 5 200 eller ca. 35 %. Disse tal følger i vidt omfang planen.
(211)
Kommissionen er - ligesom sine rådgivere Mazars - af den opfattelse, at de økonomiske foranstaltninger er nødvendige og egnede til at genoprette BGB's økonomiske stabilitet på grundlag af aspekterne likviditet og kapitalgrundlag og sikre BGB's refinansiering på kapitalmarkederne samt finansiere omstruktureringen af BGB. De økonomiske foranstaltninger består af foranstaltninger med hensyn til både egenkapitalen og fremmedkapitalen. Følgende gør sig gældende:
(212)
Kommission mener, at salget af aktiver og kapitalinteresser vil forsyne banken med likviditet og reducere risikopositioner uden for kerneområdet. Det fremgår dog ikke, at der i den forbindelse samlet set kan realiseres betydelige regnskabsmæssige fortjenester.
(213)
Bankens refinansiering er baseret på tre hovedsøjler: opsparingsindskud (ca. en tredjedel), bankindskud (ca. en tredjedel) og gæld stiftet ved udstedelse af værdipapirer (ca. en fjerdedel). Den konsoliderede gæld blev reduceret fra 185 mia. EUR i slutningen af 2001 med 32 mia. EUR til 153 mia. EUR i midten af 2003. Dette var betydeligt bedre end det mål, der var fastsat for 2003 på godt 160 mio. EUR. Indtil 2006 skal denne falde yderligere til knap [...]* EUR.
(214)
Til forberedelse af bortfaldet af statsgarantierne sigter banken mod at omlægge sin hidtil forholdsvis store kortfristede gæld til mellem- og langfristet gæld samt igen at komme ind på kapitalmarkedet i forbindelse med usikret gæld. Med henblik herpå har banken opstillet mål for udstedelsen af såvel sikret som usikret gæld og bestræber sig således på at genopbygge kapitalmarkedets tillid og udvide investorgrundlaget. Banken har haft møder med ratingbureauer om den rating, som realistisk set kan opnås med en vellykket gennemførelse af omstruktureringsplanen på grundlag af base case-scenariet (henholdsvis A eller A3). [...]*. Der forventes derfor en forhøjelse af refinansieringsomkostningerne med gennemsnitlig [...]* basispoint, som skyldes bortfaldet af statsgarantierne i midten af 2005.
(215)
Kommissionen anser - som bekræftet af Mazars - bankens refinansieringsstrategi og i den forbindelse navnlig det udviklede basisscenario og afledningen af tilsvarende øgede refinansieringsomkostninger for principielt at være sandsynlig. Med hensyn til bankens fremtidige refinansiering er der dog en usikkerhed som følge af markedsdeltagernes potentielle tilbageholdenhed, som navnlig vil kunne gøre sig gældende, hvis bankens resultater ikke lever op til forventningerne. I et sådant tilfælde vil der kunne forventes yderligere øgede refinansieringsomkostninger. Desuden er det på nuværende tidspunkt ikke muligt at forudse, om der i midten af 2005 vil kunne indtræde eventuelle mætningseffekter på markedet, når alle offentlige banker i Tyskland mister statsgarantierne. Det vil i så fald kunne blive vanskeligere at placere visse værdipapirer.
(216)
Dette er grunden til, at den yderligere reduktion af risikopositionerne efter Kommissionens opfattelse er en væsentlig betingelse for en vellykket gennemførelse af omstruktureringsplanen. Skulle de beskrevne problemer vise sig i fremtiden, vil banken effektivt kunne træffe modforholdsregler gennem en forstærket indsats for at afhjælpe dem og på denne måde påvirke kapitalmarkedets tillid positivt.
(217)
En anden væsentlig betingelse for at sikre kapitalmarkedernes tillid er, at der opnås en tilstrækkelig kernekapitalprocent, som kan fungere som buffer for eventuelle tab, der måtte opstå. Kernekapitalprocenten afhænger dels af omfanget af risikopositioner, dels af omfanget af kernekapitalen selv. Banken tilstræber ved afslutningen af omstruktureringsperioden en kernekapitalprocent, som ligger på over 7 %. Indtil privatiseringen i slutningen af 2007 kan der med henblik på en yderligere forbedring af bankens kapitalgrundlag under ingen omstændigheder forventes et kapitalbidrag fra medejerne, som går ud over kapitalforhøjelsen i august 2001. I betragtning heraf er banken nødsaget til navnlig at reducere risikopositionerne eller sælge aktiver for at forhøje sin kernekapitalprocent.
(218)
Kommissionen er klar over, at det lovbestemte minimum for kernekapitalprocenten på 4 % ikke er tilstrækkeligt til at give en bank den nødvendige manøvremargen i den daglige drift. I beslutningen om redningsstøtten af 25. juli 2001 havde Kommissionen derfor anerkendt en kernekapitalprocent på 5 % som nødvendig for videreførelsen af en bank. Dette skete hovedsagelig på grundlag af et brev fra det daværende BAKred. Kommission er endvidere klar over, at der - som bekræftet af Mazars - på finansmarkederne normalt nævnes en kernekapitalprocent på 6 % som den tærskel, hvorunder det pågældende instituts soliditet kan give anledning til problemer og finansmarkedernes tillid påvirkes. Ifølge Mazars har ratingbureauer en tendens til at betragte kernekapitalprocenten som udtryk for en banks finansielle styrke, hvorfor kreditinstitutter generelt overskrider det lovbestemte kapitalgrundlag for at sikre sig den rating, der er en betingelse for at få adgang til de internationale kapitalmarkeder på fornuftige vilkår. En kapitalprocent på over 6 % kan også være hensigtsmæssig i lyset af reformen af de internationale aftaler inden for rammerne af Basel II og bortfaldet af statsgarantierne for at opfylde markedets forventninger om en forbedret soliditet, navnlig med hensyn til Landesbanken, og derfor opnå en bedre rating. Banken tilstræber en rating på A og anser en kernekapitalprocent på mindst 7 % for at være nødvendig hertil. På grundlag af sammenlignelige data, der kan iagttages på markedet (ifølge hvilke den gennemsnitlige kernekapitalprocent i sektoren i Tyskland med 6 % snarere er lav efter international målestok og gennemsnitsværdien hos ansete kreditinstitutter på europæisk plan ligger på 8 % og derover), betragter Kommissionens rådgivere, Mazars, en kernekapitalprocent på ca. 6-7 % som nødvendig på mellemlang sigt.
(219)
Ligesom Mazars anser Kommissionen ganske vist en forhøjelse af kernekapitalprocenten på mellemlang sigt til over 6 % for at være hensigtsmæssig. En forhøjelse til over 6 % er imidlertid efter Kommissionens opfattelse alene i bankens egen kommercielle interesse og ligger inden for dens ansvarsområde og kan ikke finansieres med statsstøtte. Bankens konkurrenter befinder sig nemlig i samme markedssituation, men er nødt til ved egen hjælp at forhøje deres kernekapitalprocenter uden statsstøtte. Godkendelsen af forhøjelsen af kernekapitalprocenten med statsmidler til over 6 % vil derfor uretmæssigt stille banken bedre end dens konkurrenter, uden at dette er strengt nødvendigt for bankens levedygtighed på det tidspunkt, hvor beslutningen træffes. Støtten vil derfor ikke længere være begrænset til det nødvendige minimum.
(220)
Dette er baggrunden for, at Kommissionen fastholdt, at det beløb, der eventuelt skal tilbagebetales, ifølge aftalen af 26. december 2002 mellem delstaten Berlin og banken om behandlingen af eventuelle tilbagebetalingskrav fra delstaten på grundlag af Kommissionens endelige beslutning i sag C 48/02 kun forbliver i banken i form af et indskud, hvis dette er nødvendigt for at opnå en kernekapitalprocent på 6,0 % (eller en samlet kapitalprocent på 9,7 %, som allerede blev anerkendt i beslutningen om redningsstøtten) på grundlag af årsregnskabet for 2002. Denne aftale kan imidlertid kun godkendes af Kommissionen, hvis det beregnede beløb heller ikke pr. 1. januar 2004 og dermed på grundlag af de aktuelle tal på tidspunktet for Kommissionens beslutning medfører en overskridelse af kernekapitalprocenten på 6,0 % i BGB-koncernen (under hensyntagen til Tysklands tilsagn om at udskille IBB, hvilket er beskrevet i betragtning 279).
(221)
Ud fra samme betragtninger har Kommissionen tilstræbt, at Tyskland forpligter sig til inden for rammerne af udskillelsen af de særlige offentlige opgaver i 2005 kun at lade IBB-reserven forblive i banken, for så vidt dette er nødvendigt for at holde kernekapitalprocenten på 6 % pr. 1. januar 2004. Denne foranstaltning skal betragtes som en del af de kompensationer, som banken skal yde for i konkurrenternes interesse at begrænse de af støtten forårsagede konkurrencefordrejninger. Gennem tilbageleveringen af IBB-reserven i det nævnte omfang sikres det, at banken inden for rammerne af udskillelsen af de særlige offentlige opgaver ikke opnår en kernekapitalprocent, der overstiger det minimum, der er nødvendigt for dens levedygtighed på længere sigt, og som den vil kunne anvende til ekspansive forretningsstrategier til skade for konkurrenterne. Hvis banken efterfølgende ønsker at opnå en højere kernekapitalprocent, skal den opnå dette via ændringer i forbindelse med de risikobetonede aktiver eller ved at opbygge reserver ved egen indsats eller ved at optage yderligere egenkapital på markedet i forbindelse med eller efter privatiseringen.
(222)
Ligesom Mazars antager Kommissionen derfor, at banken på grundlag af sin kommercielle interesse forståeligt nok på lang sigt vil gøre alt for at opnå en kernekapitalprocent, som vil resultere i en rating, der er tilfredsstillende for den. Ifølge banken ligger denne på mindst 7 %. Banken har dermed indtil afslutningen af omstruktureringsperioden i 2006 næsten tre år til ved egen indsats at forhøje kernekapitalprocenten fra [...]* % til 7 % eller derover. Kommissionen finder det realistisk, at de pågældende foranstaltninger, som tager sigte på en yderligere forhøjelse af kernekapitalprocenten, kan gennemføres med et godt resultat inden for denne periode.
(223)
Efter at Kommissionen i foråret 2003 ikke kunne fjerne den tvivl med hensyn til bankens levedygtighed, som fortsat forelå på grundlag af dens egen analyse, og som var fremkaldt af den fejlslagne privatisering og det særdeles negative samlede resultat for 2002, og en effektiv isolering af kreditrisiciene, som navnlig fandtes på ejendomsfinansieringsområdet, ifølge Tyskland ikke forekom gennemførlig uden yderligere støtte, har Kommissionen ved hjælp af uafhængige eksperter sikret sig, at banken med undtagelse af en række punkter også har foretaget tilstrækkelige hensættelser til de foreliggende risici og opbygget de fornødne reserver. Kommissionens rådgivere, Mazars, har på disse punkter anbefalet foranstaltninger med henblik på at tilpasse omstruktureringsplanen, som den forelå for Kommissionen i sommeren 2003. Disse blev på Kommissionens foranledning indarbejdet af banken, og den reviderede omstruktureringsplan blev fremsendt til Kommissionen den 29. januar 2004. Følgende gør sig gældende:
(224)
Ved hjælp af en analytisk undersøgelse af en egnet stikprøve af bankens udlånsportefølje har Kommissionens rådgivere anbefalet, at hensættelserne indtil afslutningen af omstruktureringsperioden gradvis forøges med [...]* EUR i basisscenariet og med [...]* EUR i worst case-scenariet. Endvidere har den identificeret en udeladelse i worst case-scenariet, som skal udlignes ved hjælp af yderligere hensættelser på [...]* EUR. Sidstnævnte fordeler sig på [...]* EUR for 2003, [...]* EUR for 2004, [...]* EUR for 2005 og [...]* EUR for 2006. I øvrigt må hensættelserne betragtes som passende. Dog vil misligholdelsen af et enkelt stort engagement eventuelt resultere i, at hensættelserne overskrides. Dette er navnlig relevant med hensyn til projektfinansieringer inden for luftfart, energi og telekommunikation. I forbindelse med worst case-scenariet er der hertil afsat yderligere hensættelser i en størrelsesorden på [...]* EUR. I betragtning af den forholdsvis omfattende bestand af store engagementer er Kommissionen - som bekræftet af Mazars - klar over, at der i tilfælde af misligholdelse af et stort engagement i en størrelsesorden på mindst [...]* EUR principielt er mulighed for en overskridelse af de risici, hvortil der er foretaget hensættelser. Skulle der vise sig konkrete tegn på en sådan misligholdelse - hvilket endnu ikke er tilfældet - vil banken skulle foretage en tilsvarende forhøjelse af sine hensættelser. I lyset af Mazars' analyse antager Kommissionen, at banken vil kunne gennemføre en sådan foranstaltning ved egen hjælp.
(225)
Efter den forbedring, der er foretaget af omstruktureringsplanen gennem indarbejdelse af de af Kommissionens rådgivere foreslåede foranstaltninger, anser Kommissionen hensættelserne til de kendte risici for at være tilstrækkelige. Kommissionen finder det i den forbindelse positivt, at bankens ledelse samlet set har truffet passende foranstaltninger til at udvikle et egnet risikokontrolsystem. Arbejdet herpå er godt i gang, men endnu ikke tilendebragt. Kommissionen har tillid til, at banken i sin egen velforståede interesse viderefører denne proces lige så beslutsomt som hidtil. Kommissionen er klar over, at bankens fremtidige rentabilitet i vidt omfang afhænger af den videre økonomiske udvikling i navnlig Berlin og de fem nye delstater. Disse risici kan efter Kommissionens opfattelse imidlertid ikke på nuværende tidspunkt fastslås pålideligt og rammer i forskellig grad alle de virksomheder, der er aktive i denne region. Kommissionen mener, at de foranstaltninger, der er indeholdt i omstruktureringsplanen, og som under alle omstændigheder går i den rigtige retning, er tilstrækkelige. Det er selvfølgelig aldrig muligt at opnå absolut sikkerhed i den økonomiske proces.
(226)
Bankens kapitalmarkedstransaktioner bidrager i omstruktureringsperioden med ca. [...]* % til driftsresultatet. Dette viser, at disse transaktioner er afgørende for bankens rentabilitet. Det er klart, at de risici, der er forbundet hermed, skal kontrolleres tilstrækkeligt ud fra hensynet til bankens levedygtighed. For det første sker dette ved at flytte hovedvægten fra handel over egenbeholdningen til kunderelaterede aktiviteter. Bankens risikopositioner reduceres i denne forbindelse i perioden 2002-2006 til [...]*, mens der tilstræbes gennemsnitlige indtægter på [...]* EUR. For det andet sker kontrollen af risiciene ved hjælp af et risikostyringssystem, som Kommissionens rådgivere på grundlag af deres undersøgelser anser for samlet set at være passende. De tilråder dog, at bankens afhængighed af renteændringer nedsættes ved at reducere positioner i forbindelse med anlægsbeholdningen. Under hensyntagen til denne anbefaling mener Kommissionen derfor, at risiciene ved kapitalmarkedstransaktionerne kan styres, og at dette forretningsområdes bæredygtighed er sikret.
(227)
Kommissionens rådgivere, Mazars, har indgående behandlet problemet med risici i forbindelse med værdiansættelsen af BGB's kapitalandel i BerlinHyp. Den bogførte værdi af kapitalandelen i BerlinHyp udgør [...]* EUR. Skulle BerlinHyp f.eks. på grund af en yderligere forværring af situationen på ejendomsmarkedet ikke opfylde de fastsatte mål, vil forretningsplanen skulle revideres. I betragtning af, at der i dette tilfælde i givet fald vil være tale om øgede risici, vil diskonteringsfaktoren i så fald også skulle tilpasses, og der kunne blive tale om yderligere risikopræmier. Et sådant scenario vil endog kunne resultere i en markedspris for BerlinHyp på [...]*, [...]*.
(228)
Forskellen mellem den bogførte værdi af kapitalandelen på [...]* EUR og nettoegenkapitalen på ca. [...]* EUR udgør nedskrivningsrisikoen i et basisscenario. Dette udgør dermed ca. [...]* EUR. En tilpasset og mere forsigtig forretningsplan ville medtage denne nedskrivningsrisiko og tage højde herfor i årsregnskabet for 2003 og 2004. Omstruktureringsplanen blev revideret på Kommissionens anmodning, og der blev således taget højde for nedskrivningsrisiciene. Som anbefalet af Kommissionens rådgivere blev den maksimale nedskrivningsrisiko i den forbindelse også forhøjet med [...]* EUR i det pessimistiske scenario. Sidstnævnte har imidlertid ingen afgørende virkning på Kommissionens samlede vurdering.
(229)
Med henblik på at begrænse risiciene og på grund af den usikre videre udvikling i forbindelse med aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering fandt Kommissionen det ønskeligt til sikring af bankens levedygtighed på længere sigt, at i det mindste hovedparten af disse aktiviteter blev afgivet eller tilbageført af koncernen. Med henblik herpå foreslog Kommissionen Tyskland at afhænde BerlinHyp separat for at forbedre resten af koncernens privatiseringsmuligheder. BerlinHyp tegner sig for ca. to tredjedele af koncernens samlede aktiviteter inden for ejendomsfinansiering og er teknisk forholdsvis let at afhænde gennem salg af aktierne i BerlinHyp. Den sidste tredjedel er koncentreret i BGB og LBB og skal omstruktureres ifølge den strategi, som banken har udarbejdet for aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering. Derved vil de fremtidige risici for resten af koncernen med hensyn til den samlede volumen blive reduceret med langt mere end halvdelen.
(230)
Tyskland fremlagde imidlertid oplysninger for Kommissionen, hvoraf det fremgik, at et omgående salg af BerlinHyp kunne være forbundet med uacceptable konsekvenser for banken. Kommissionen anmodede derfor Tyskland om at oplyse på et senere tidspunkt, om og hvornår et separat salg af BerlinHyp realistisk set vil kunne finde sted med et godt resultat og på vilkår, der er acceptable for banken, dvs. ca. til en pris, der afspejler BerlinHyps nettoegenkapital. I et sådant tilfælde vil de eventuelle tab i forbindelse med afskrivninger af den bogførte værdi holde sig inden for rimelige grænser, og banken vil samtidig få tilført likvide midler, og der vil blive frigjort egenkapital. Tyskland har derfor meddelt Kommissionen sin hensigt om inden udgangen af 2007 at afhænde BerlinHyp enten separat eller i forbindelse med en samlet privatisering af BGB.
(231)
BGB har krav på 24,99 % af overskuddet, herunder likvidationsprovenuet, med hensyn til LBB over for delstaten Berlin og derudover en andel på 75,01 % i LBB i form af en passiv kapitalinteresse.
(232)
Kommissionens rådgivere, Mazars, finder, at værdiansættelsen af dette krav i BGB's regnskaber bør undersøges nærmere, da den tilgrundliggende værdi af LBB formentlig er blevet mindre siden det relevante år 1998. En eventuel nedskrivning vil belaste koncernens konsoliderede overskud før skat som engangseffekt i 2005 i et pessimistisk scenario med ca. [...]* EUR og i et optimistisk scenario med [...]* EUR.
(233)
Som anbefalet af sine rådgivere finder Kommissionen det derfor nødvendigt, at der tages passende hensyn til denne nedskrivningseffekt i omstruktureringsplanen gennem en nedskrivning på [...]* EUR i basisscenariet og gennem en yderligere nedskrivning på [...]* EUR i worst case-scenariet - ved siden af den allerede fastsatte nedskrivning på [...]* EUR. Disse foreløbigt anslåede tilpasninger er betinget af en mere præcis ansættelse af LBB's værdi og skal gennemføres endeligt, så snart en sådan er foretaget efter konkretiseringen af de stadig åbne spørgsmål med hensyn til LBB (præcis størrelse af den særlige IBB-reserve, der er tilbage efter udskillelsen af IBB, Kommissionens beslutning om godtgørelsen af IBB-fondsmidlerne (Fördervermögen)). Efter Kommissionens opfattelse kan den effekt, der opstår herved for bankens konsoliderede kernekapital, imidlertid ikke true koncernens levedygtighed, da denne med en kernekapitalprocent på [...]* % eller endog derover kan absorberes af banken.
(234)
Ændringen af BGB's konsoliderede regnskab med henblik på tilpasningen til IFRS (International Financial Reporting Standards) i 2005 kræver bl.a. en omvurdering af pensionshensættelserne. Denne vurderes af Kommissionens rådgivere, Mazars, at kunne få en negativ virkning på den konsoliderede egenkapital på ca. [...]* EUR. Det skal dog tages i betragtning, at indførelsen af IFRS også kan være forbundet med modsatrettede effekter i forbindelse med tilpasningen vedrørende andre regnskabsposter. Efter Kommissionens og dens rådgiveres opfattelse kan disse ikke på nuværende tidspunkt beregnes pålideligt. Selv hvis disse regnskabseffekter som helhed skulle være negative, kan det ikke forventes, at disse samlet set vil kunne påvirke bankens levedygtighed. Indførelsen af IFRS fører kun til en delvis omvurdering af allerede kendte forhold, men ikke til opdagelse af nye risici. Desuden omfatter den alle europæiske virksomheder, som skal foretage tilpasninger på grundlag af IFRS og løse eventuelle overgangsproblemer i samarbejde med de ansvarlige tilsynsmyndigheder. Bankens levedygtighed afhænger derimod af den økonomiske ydeevne og evnen til at forvalte bankens risici, som skal vurderes uafhængigt.
(235)
Bankens evne til at generere nye forretninger på sine forskellige aktivitetsområder er den afgørende faktor med hensyn til bankens levedygtighed og privatiseringsmuligheder. Banken har foretaget undersøgelser af sin markedsstilling og fremtidige muligheder på markedet, hvoraf den har afledt sin fremtidige forretningsstrategi.
(236)
Det fremgår heraf, at planerne og strategierne på de fleste forretningsområder er realistiske. Banken påtænker at indføre nye produkter og salgskanaler. De kvalitative og kvantitative mål og strategien på ejendomsfinansieringsområdet finder Kommissionen imidlertid som nævnt alt for optimistiske. [...]*. Dette afhænger afgørende af udviklingen i den makroøkonomiske situation, men også af bankens evne til at reagere på markedssituationen og kundernes behov, og kan derfor ikke på nuværende tidspunkt vurderes endeligt af Kommissionen. Skulle det vedvarende ikke lykkes banken af opfylde de fastsatte mål, synes dens levedygtighed truet, navnlig hvis aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering forbliver på det nuværende niveau. Såfremt det selv med en betydelig reduktion af aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering ikke skulle være muligt at opfylde målene, vil de kvantitative virkninger også være reduceret betydeligt og bedre kunne absorberes af bankens andre forretningsområder.
(237)
Efter at Kommissionen i efteråret 2003 på grundlag af rapporten fra sine rådgivere, Mazars, vedrørende den fremlagte omstruktureringsplan havde fået tilstrækkelig vished for, at banken var levedygtig, og navnlig, at hensættelserne principielt var passende, kunne der for første gang blive tale om en positiv beslutning i forbindelse med den ansøgte støtte, dog på den betingelse, at de tilbudte kompensationsforanstaltninger kunne anses for at være tilstrækkelige. Som anført nedenfor (se betragtning 257 ff.) havde Kommissionen i denne henseende fortsat betydelig tvivl, navnlig med hensyn til detailbankområdet, hvor banken har en fremtrædende stilling på det regionale marked i Berlin, men også med hensyn til aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering, som ligeledes havde betydelig fordel af støtten. Hertil kommer i forbindelse med aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering, at også Kommissionens eksperter har givet udtryk for betænkeligheder med hensyn til, om banken er i stand til i fremtiden at genere tilstrækkeligt rentable forretninger på dette område. Efter Kommissionens opfattelse vil en separat afhændelse af i det mindste en betydelig del af aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering som en kompensation til fordel for konkurrenterne således principielt også forbedre resten af koncernens levedygtighed og privatiseringsmuligheder.
(238)
På grundlag af den hidtil fremlagte omstruktureringsplan og konklusionerne fra sine rådgivere anmodede Kommissionen derfor i efteråret 2003 Tyskland om at kvantificere virkningerne af en separat afhændelse af Berliner Bank på mellemlang sigt (ca. 1/4-1/3 af BGB's detailbankvirksomhed på grundlag af forretningsvolumen) inden udgangen af 2005 samt af BerlinHyp (ca. 2/3 af BGB's aktiviteter inden for ejendomsfinansiering) inden udgangen af 2006. Det skulle gøres muligt for Kommissionen at konstatere, om sådanne yderligere kompensationsforanstaltninger igen ville true bankens levedygtighed, som principielt var bekræftet på grundlag af den hidtidige omstruktureringsplan.
(239)
Tyskland og banken sammenfattede først udgangssituationen. På grundlag af den mellemfristede plan af 24. juni 2003 blev der foretaget en kvantificering af de forventede yderligere byrder, der fremkommer ved indarbejdelsen af forslagene fra Kommissionens rådgivere, udskillelsen af ejendomsvirksomheden, der allerede er afgivet tilsagn om, og udskillelsen af IBB. Samlet set vil der på grundlag af disse tre foranstaltninger i perioden 2003-2006 i basisscenariet fremkomme engangseffekter på i alt minus [...]* EUR, heraf minus [...]* EUR til forhøjelsen af hensættelserne samt minus [...]* EUR til henholdsvis det negative salgsprovenu og afskrivningen af de bogførte værdier af kapitalandelene og øvrige følger af transaktionerne i forbindelse med udskillelsen af datterselskaberne på ejendomsområdet, IBG og IBAG. Virkningerne på mellemlang og lang sigt af de nævnte tre foranstaltninger er imidlertid minimale. Det planlagte resultat før skat i 2006 vil således kun blive reduceret med [...]* EUR, dvs. fra [...]* EUR (ifølge den mellemfristede plan af 24. juni 2003) til [...]* EUR (ifølge den nye beregning) , og banken vil derfor kunne gennemføre det uden en betydelig ændring af de hidtil forelagte mål. Den mellemfristede plan af 24. juni 2003 er baseret på et mål om en rating på [...]* for koncernen og en tilstræbt egenkapitalforrentning på [...]* % for 2006.
(240)
Ifølge oplysninger fra Tyskland og banken har en afhændelse af Berliner Bank inden udgangen af 2005 derimod negative virkninger på koncernens mellemfristede plan. Samlet set vil der fremkomme engangseffekter i perioden 2003-2005 på [...]* EUR, heraf [...]* til de ekstraordinære udgifter til salget, resten til hensættelser til personale, it, bygninger og yderligere omstruktureringsudgifter. På mellemlang og lang sigt vil det planlagte resultat før skat i 2006 falde fra [...]* EUR (ifølge den reviderede mellemfristede plan på grundlag af de tre ovennævnte foranstaltninger) med [...]* EUR til [...]* EUR, heraf ca. halvdelen på grund af bortfaldet af resultatbidraget fra Berliner Bank til koncernen, resten på grund af forsinkelsen i forbindelse med personalenedskæringen, bortfaldet af den planlagte stigning i provisionsindtægter og tilbageværende (faste) omkostninger (navnlig på grund af back office-stordriftsulemper). Denne beregning er imidlertid baseret på den antagelse, at Berliner Bank med henblik på at gøre kredsen af bydende størst mulig vil blive afhændet som selvstændig bank, hvilket er forbundet med større udgifter. I engangseffekten af de ekstraordinære udgifter til salget indgår allerede det forventede salgsprovenu i forbindelse med Berliner Bank på [...]*-[...]* EUR. Dette bliver imidlertid ifølge bankens oplysninger mere end opbrugt af Berliner Banks nødvendige kernekapitalgrundlag på [...]* % af risikopositionerne på [...]* EUR, således at der fremkommer en negativ virkning på [...]*-[...]* EUR. Gennem udskillelsen af Berliner Bank vil detailbankvirksomhedens resultatandel af BGB's samlede aktiviteter endvidere blive reduceret fra godt [...]* % til ca. [...]* %, og kapitalmarkedstransaktionernes andel vil tilsvarende stige fra godt [...]* % til ca. [...]* %. Ved den givne kernekapitalprocent er der derved risiko for en dårligere rating, da kapitalmarkedstransaktioner betragtes som mere risikofyldte end detailbankvirksomhed. Dette har en negativ indflydelse på refinansieringen, således at en afhændelse af Berliner Bank også giver anledning til operative problemer i omstruktureringsfasen. En afhændelse af Berliner Bank vil reducere egenkapitalforrentningen med ca. [...]* % fra [...]* % for 2006 ifølge den mellemfristede plan af 24. juni 2003 til ca. [...]* %.
(241)
Kommissionen har omhyggeligt analyseret de argumenter, som Tyskland og banken har fremført. Efter Kommissionens opfattelse indeholder disse imidlertid ingen uovervindelige hindringer for Berliner Banks udskillelse, som er nødvendig af konkurrencegrunde.
(242)
Det står nemlig banken frit for at udligne den forholdsvise nedsættelse af detailbankvirksomhedens resultatbidrag til bankens samlede resultat, som måtte blive en følge af udskillelsen af Berliner Bank, gennem forholdsmæssige nedskæringer af de andre forretningsområder kapitalmarkedstransaktioner og ejendomsfinansiering. Dermed vil bankens struktur og kravene til kernekapitalprocenten forblive uændret. Tværtimod vil der gennem sådanne nedskæringer af risikopositionerne blive frigjort yderligere egenkapital, hvilket vil bidrage til en yderligere forhøjelse af kernekapitalprocenten. Alternativt til sådanne nedskæringer kunne banken til udligning af den højere risiko forhøje kernekapitalprocenten, enten ved gennem en yderligere egen indsats at reducere udvalgte risikopositioner stærkere end hidtil planlagt og dermed frigøre kernekapital eller på mellemlang sigt at optage ny kapital på kapitalmarkedet. Derved vil det være muligt at undgå en betydelig negativ virkning på ratingen og dermed på refinansieringsvilkårene, således at banken også vil kunne klare udskillelsen i operativ henseende.
(243)
Tyskland og banken antog ved beregningen af engangseffekterne af udskillelsen af Berliner Bank, at denne skal afhændes som selvstændig bank for at gøre kredsen af bydende størst mulig. I betragtning af, at Berliner Bank på nuværende tidspunkt er integreret i Landesbank Berlin som uselvstændigt forretningsområde eller filial, vil denne med henblik på afhændelsen skulle udskilles som selvstændig retlig enhed. Ifølge banken kræver dette en kernekapitalprocent på [...]* % af risikopositionerne og dermed en kernekapital på ca. [...]* EUR, som BGB vil skulle fremskaffe. Trods kernekapitalen på [...]* EUR forventer banken imidlertid kun et salgsprovenu på mellem [...]* og [...]* EUR. Kommissionen anser denne beregning for at være meget forsigtig. Nettoegenkapitalen anvendes i reglen som et af flere referencepunkter for vurderingen af en virksomheds værdi. Hvis Berliner Banks kernekapital skal ligge på ca. [...]* EUR, forekommer det Kommissionen usandsynligt, at der kun kan opnås et salgsprovenu på mellem [...]* og [...]* EUR. I betragtning af, at Berliner Banks mærke og kundegrundlag er godt etableret, skulle salgsprovenuet nærme sig eller endog overstige den kernekapitalværdi, som banken betragter som udgift, og dermed i langt større udstrækning nedsætte byrden for BGB. Men selv om dette af grunde, som Kommissionen ikke kan se, undtagelsesvis skulle forholde sig anderledes her, ville det i dette tilfælde være irrationelt af BGB at afhænde Berliner Bank som selvstændig bank. Mærket, kunderne, øvrige aktiver i forbindelse med de løbende aktiviteter og yderligere egenkapital har alle en positiv værdi. Hvis BGB tror, at den ikke engang kan få den nye kernekapital, som den skal stille til rådighed, ind ved salget, er det naturligvis muligt at afhænde Berliner Banks aktiver inden for rammerne af en såkaldt asset deal, som må forventes i det mindste at omfatte et positivt salgsprovenu, således at det kan udelukkes, at der vil opstå et ekstraordinært tab for BGB i forbindelse med salget af Berliner Bank. Den negative engangseffekt på [...]* EUR vil derved blive langt mindre.
(244)
Den tilbagevendende negative virkning på egenkapitalforrentningen på de påståede [...]* % vil efter Kommissionens opfattelse ligeledes kunne blive markant mindre på grund af afhændelsens forlængelse med over et år.
(245)
Under hensyntagen til Kommissionens analyse anerkendte Tyskland i sidste instans, at BGB også er levedygtig, hvis Berliner Bank sælges separat. Tyskland erklærede sig derpå rede til at afhænde Berliner Bank separat senest den 1. februar 2007 (ejendomsretlig gyldighed), idet der i 2005 indledes en afhændelsesprocedure, som afsluttes med indgåelse af en kontrakt senest den 1. oktober 2006. Det formelle tilsagn blev fremsendt til Kommission den 6. februar 2004.
(246)
Dermed tilfalder for det første hele årsresultatet for 2006 BGB, og for det andet kan tilpasningsomkostningerne fordeles over en længere periode, eller der kan lettere gribes ind, f.eks. i form af en yderligere reduktion af de på kort sigt faste omkostninger til it, back office-personale og bygninger. Ifølge BGB's egne oplysninger vil de negative virkninger på grund af bortfaldet af den planlagte stigning i LBB's provisionsindtægter som følge af omorganisation, usikkerhed blandt medarbejderne og binding af ledelsesressourcer på [...]* EUR, på grund af forsinkelsen i forbindelse med personalenedskæringen i koncernen på [...]* EUR og på grund af de tilbageværende omkostninger i forbindelse med skalaulemper på [...]* EUR til dels alligevel ikke optræde vedvarede. Kommissionen er enig i denne opfattelse.
(247)
Kommissionens opfattelse bekræftes af analysen af engangseffekterne samt de vedvarende virkninger på BGB's egenkapitalrentabilitet. Disse vil formentlig blive markant lavere end de tal, som Tyskland og banken har oplyst. Hvis dette ikke skulle lykkes på grund af en række uheldige omstændigheder eller en ugunstig markedsudvikling, vil selv en egenkapitalrentabilitet på [...]* % for 2007 (egenkapitalrentabilitet på [...]* % ifølge den mellemfristede plan af 24. juni 2003 minus [...]* % som følge af udskillelsen af Berliner Bank) ifølge Kommissionens skøn ikke medføre, at den tilbageværende koncern igen vil være afhængig af offentlig støtte, som ikke længere vil kunne ydes som følge af det støtteretlige princip om engangsstøtte (one time, last time). Det er op til banken ved egen hjælp at opnå en yderligere stabilisering gennem en forhøjelse af kernekapitalprocenten til 7 % eller derover. Dette vil indvirke positivt på ratingen og i operationel henseende sikre tilstrækkeligt gode refinansieringsvilkår. Ganske vist vil den egenkapitalrentabilitet på [...]*-[...]* %, som under ugunstige omstændigheder kan forventes for 2006, efter Kommissionens opfattelse også i den nuværende vanskelige situation i den tyske kreditsektor snarere ligge i den nederste del af det spektrum, som på markedet anses for at være tilstrækkeligt for en banks levedygtighed. Kommissionen forventer imidlertid, at tilsagnet om privatisering i 2007 vil medføre en yderligere styrkelse af banken. Såfremt den nye investor nemlig skulle finde, at bankens egenkapitalrentabilitet eller kapitalgrundlag på det tidspunkt ikke er tilfredsstillende, kan det forventes, at denne i egen interesse vil foretage yderligere saneringsforanstaltninger, f.eks. en nedskæring af urentable forretningsområder eller kapitaltilførsler, som vil forbedre ratingen og refinansieringssituationen til det nødvendige niveau.
(248)
Derimod er Kommissionen enig i Tysklands og bankens opfattelse, at det på nuværende tidspunkt ikke med tilstrækkelig sikkerhed kan udelukkes, at en ufravigelig forpligtelse til på mellemlang sigt også at afhænde BerlinHyp separat vil kunne udgøre en for stor belastning for bankens levedygtighed. Kommissionen nærer - hvilket er bekræftet af dens uafhængige rådgivere - imidlertid fortsat en vis tvivl med hensyn til, om det vil lykkes banken i det planlagte omfang at generere nye forretninger med højere marginer på ejendomsfinansieringsområdet. Med henblik på at styrke rentabiliteten på længere sigt fandt Kommissionen det derfor principielt positivt, hvis banken i højere grad end hidtil planlagt trækker sig ud af aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering. Dette vil frem for alt kunne ske gennem et separat salg af BerlinHyp, hvilket derfor blev undersøgt indgående af Kommission.
(249)
Den bindende forpligtelse til en separat afhændelse på mellemlang sigt af BerlinHyp vil ifølge Tyskland og banken have følgende negative indvirkninger på resten af koncernen eller stille følgende krav, som ikke nødvendigvis kan opfyldes af køberen: Køberen vil i videst mulig udstrækning skulle overtage den koncerninterne refinansiering (på nuværende tidspunkt [...]* EUR) på tilsvarende vilkår, dvs. have en mindst lige så god rating som Landesbank Berlin, og overtage BGB's moderselskabsgaranti for BerlinHyp for at undgå modregning i forbindelse med store engagementer (nuværende anslået volumen: ca. [...]* EUR). Endvidere vil køberen mindst skulle byde BerlinHyps bogførte værdi som købspris, da der i modsat fald eventuelt vil opstå betydelige degressive afskrivninger, [...]*. Også i tilfælde af et negativt resultat af en udbudsprocedure vil der være risiko for yderligere degressive afskrivninger. Endvidere er en afhændelse uden en alvorlig påvirkning af omstruktureringsplanen kun mulig, hvis salgssamarbejdet mellem BerlinHyp og koncernen kan opretholdes. Forpligtelsen til en separat afhændelse vil kræve en engangsafskrivning af den aktuelle bogførte værdi på [...]* EUR med [...]* EUR på den bogførte værdi af BerlinHyps egenkapital på 519 mio. EUR. Det resultat før skat, der forventes for resten af koncernen for 2006, vil blive reduceret med yderligere ca. [...]* EUR (forskellen mellem bortfaldet af det planlagte BerlinHyp-resultat på ca. [...]* EUR og renteindtægten i forbindelse med det forventede salgsprovenu på ca. [...]* EUR). Dette vil - sammen med det separate salg af Berliner Bank - resultere i et yderligere fald i den tilstræbte egenkapitalforrentning for resten af koncernen på ca. [...]* % til i alt godt [...]* % samt en kernekapitalprocent på kun lige godt [...]* %.
(250)
Eftersom der således gennem en bindende forpligtelse til en separat afhændelse af BerlinHyp vil kunne opstå betydelige yderligere risici for levedygtigheden for resten af koncernen, anser Kommissionen på nuværende tidspunkt ikke denne for at være en egnet foranstaltning til at styrke rentabiliteten på længere sigt eller en gennemførlig kompensationsforanstaltning, som beslutningen ville være baseret på. Kommissionen tager derfor til efterretning, at Tyskland har til hensigt igen at undersøge, om det er muligt på et senere tidspunkt at sælge BerlinHyp separat i lyset af privatiseringen af resten af koncernen og at gøre dette - alt efter, hvilket scenario der er bedst for privatiseringsmulighederne - enten sammen med resten af koncernen eller separat inden udgangen af 2007 som led i en gennemsigtig, åben og ikke-diskriminerende procedure. Kommissionen anser det for at være realistisk, at BerlinHyp i det mindste fra 2006 igen vil kunne være af interesse for en strategisk investor. Også ifølge BerlinHyps forretningsplan forventes der indtil da en forbedring af den generelle markedssituation i forbindelse med aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering. Der bør derfor efter Kommissionens opfattelse foretages en undersøgelse af mulighederne for et separat salg i 2006. Desuden forventer Kommissionen, at banken - hvilket er på linje med rådgivernes anbefalinger samt omstruktureringsplanen, der er revideret på grundlag heraf - vil foretage [...]*, så snart dette anses for hensigtsmæssigt som følge af, at aktiviteterne udvikler sig dårligere end hidtil forventet af banken. Gennem denne foranstaltning mindskes selvfølgelig den potentielle risiko, der kunne være forbundet med behovet for en ny afskrivning, [...]*. Sådanne foranstaltninger vil efter Kommissionens opfattelse have en positiv indvirkning på levedygtigheden på længere sigt samt resten af koncernens privatiseringsmuligheder.
(251)
Den 29. januar 2004 fremsendte Tyskland den nuværende omstruktureringsplan samt den mellemfristede finansplanlægning, som er baseret på tal fra midten af januar 2004. Denne ajourfører den hidtidige version fra juni 2003, som lå til grund for Kommissionens og dens rådgiveres, Mazars vurdering af levedygtigheden, og tager højde for f.eks. Mazars' anbefalinger med hensyn til hensættelserne. Hvad angår Berliner Banks udskillelse, som endnu ikke er indarbejdet i den seneste mellemfristede finansplanlægning, fremsendte Tyskland et skøn, som var baseret på den analyse, der blev præsenteret i december 2003. Tallene i den nuværende plan afviger ikke betydeligt fra versionen fra juni 2003 og ændrer derfor ikke Kommissionens vurdering af BGB's levedygtighed.
(252)
Efter indarbejdelsen af anbefalingerne fra Mazars anser Kommissionen omstruktureringsplanen for samlet set at være sandsynlig og fuldstændig, trods de beskrevne usikkerheder, der stadig foreligger med hensyn til den fremtidige udvikling. De allerede gennemførte eller planlagte operationelle, funktionelle og økonomiske foranstaltninger er efter Kommissionens opfattelse egnede til at genoprette bankens levedygtighed på længere sigt. Kommissionen mener ikke, at de afvigelser, der hidtil har gjort sig gældende, vedvarende giver anledning til betænkeligheder med hensyn til omstruktureringsplanens bæredygtighed. En række foranstaltninger halter bagefter de i planen fastsatte mål. Dette udlignes imidlertid til dels af en overopfyldelse af mål, der er fastsat på andre områder.
(253)
Udsigterne med hensyn til levedygtigheden afhænger i vidt omfang af de fremtidige overskud og styrkelsen af kernekapitalgrundlaget, navnlig af evnen til at generere nye forretninger og den fuldstændige gennemførelse af omstruktureringsplanen. Navnlig i omstruktureringsperioden vil banken være meget afhængig af indtægterne fra kapitalmarkedstransaktionerne. Strategien på ejendomsfinansieringsområdet er ambitiøs og truer med at halte bagefter de fastsatte mål. En yderligere forværring af ejendomsmarkedet i Berlin-området og af bruttonationalproduktet vil true bankens levedygtighed. Med henblik på at reducere denne risiko finder Kommissionen det principielt ønskeligt, at hovedparten af aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering udskilles gennem et separat salg af BerlinHyp, og forventer, at Tyskland foretager en indgående undersøgelse i denne henseende. Eventuelle tab i forbindelse med den mindre del af aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering, der forbliver inden for BGB/LBB, vil banken i så fald lettere kunne opveje gennem de positive bidrag, der kan forventes i forbindelse med detailbankvirksomheden og kapitalmarkedstransaktionerne.
(254)
Banken har på nuværende tidspunkt ingen skjulte reserver eller andre finansielle ressourcer, der kan absorbere større tab i omstruktureringsperioden. I betragtning heraf anser Kommissionen en kernekapitalprocent på 6,0 % for at være det minimum, der er nødvendigt for levedygtigheden, og dermed det maksimum, der kan finansieres ved hjælp af statsstøtte. Kommissionen forventer, at banken vil gøre sit bedste for ved egen hjælp gennem yderligere reduktioner af risikobetonede aktiver eller optagelse af yderligere midler på markedet at øge kernekapitalprocenten til ca. 7,0 % eller derover. Dette vil forbedre adgangen til kapitalmarkederne og bankens privatiseringsmuligheder yderligere.
(255)
Den nedsættelse af den forventede egenkapitalforrentning i 2006 fra ca. [...]*-[...]* % til ca. [...]*-[...]* %, der maksimalt kan forventes på grundlag af den yderligere kompensationsforanstaltning i form af en udskillelse af Berliner Bank, truer efter Kommissionens opfattelse ikke bankens levedygtighed på længere sigt. Kommissionen antager, at en investor efter bankens privatisering vil træffe alle nødvendige foranstaltninger, for at banken opnår en rentabilitet, som er acceptabel for en investor, der disponerer ud fra markedsøkonomiske betragtninger.
(256)
Kommissionen antager, at der efter afslutningen af omstruktureringsfasen er tilstrækkelige muligheder for, at det vil lykkes at privatisere banken. Tyskland har forpligtet sig til efter vedtagelsen af årsregnskabet for 2005 omgående at indlede en privatiseringsproces og afslutte den inden udgangen af 2007. Kommissionen finder denne tidsplan realistisk. Kommissionen forudsætter i den forbindelse, at Tyskland og banken indtil da gør deres bedste for at afhjælpe de vanskeligheder, der fortsat måtte gøre sig gældende med hensyn til privatiseringen. Heriblandt hører bl.a. koncernens fortsat komplekse struktur, som skal trimmes yderligere som led i den igangværende omstruktureringsproces, samt koncentrationen af produktsortimentet, som stadig er for lidt koncentreret, og forbedringen af gennemsigtigheden internt i virksomheden. Endvidere vil det forhold, at banken har lejet en betydelig del af sine lokaler til priser, der ligger over markedsniveauet, have en tendens til at slå negativt igennem på købsprisen. Ifølge beregninger foretaget af Kommissionens rådgivere udgør kontantværdien af denne ulempe i 2006 mellem [...]* EUR og [...]* EUR, som en investor må forventes at tage i betragtning i forbindelse med sit købstilbud. Den planlagte privatisering finder sted 1-2 år efter udløbet af statsgarantierne Anstaltslast og Gewährträgerhaftung. En sådan periode vil efter Kommissionens opfattelse give en potentiel investor tilstrækkelig lejlighed til at iagttage bankens ageren på markedet efter bortfaldet af statsgarantierne i juli 2005 og analysere denne med henblik på at fastsætte sit pristilbud.
(257)
Undtagelsesbestemmelsen i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), er betinget af, at støtten ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. Ifølge nr. 35-39 i rammebestemmelserne bør der træffes foranstaltninger for mest muligt at afbøde støttens skadelige virkninger for konkurrenterne. Disse modydelser indebærer sædvanligvis en begrænsning eller reduktion af den stilling, som virksomheden kan indtage på det eller de relevante markeder efter afslutningen af omstruktureringsfasen. Ifølge nr. 37 skal begrænsningen eller den tvungne reduktion af stillingen på det pågældende marked stå i forhold til støttens konkurrencefordrejende virkning og skal specielt stå i forhold til virksomhedens relative vægt på dens marked eller markeder. Der kan ifølge nr. 38 slækkes på kravet om modydelser, hvis reduktionen eller begrænsningen risikerer at medføre en åbenlys forværring af markedssituationen, f.eks. ved indirekte at bevirke, at der opstår et monopol eller et snævert oligopol. Som allerede beskrevet ovenfor i tilfælde af en hypotetisk insolvens kan det ligeledes på grundlag af markedsstrukturerne og virksomhedens stilling på disse markeder udelukkes, at der opstår et monopol eller et snævert oligopol gennem en begrænsning eller reduktion af BGB's stilling på markedet (se også nedenfor).
(258)
Modydelserne kan tage forskellige former, f.eks. afhændelse af aktiver eller af datterselskaber eller nedskæring af aktiviteter. Hvor der er strukturel overkapacitet på et marked, der er berørt af støtten, skal modydelserne ifølge nr. 39, punkt i), i rammebestemmelserne bidrage til at sanere dette marked ved at tilvejebringe en irreversibel reduktion af produktionskapaciteten, og en reduktion af kapaciteten er irreversibel, når de pågældende aktiver definitivt sættes ude af stand til at producere i hidtidigt omfang eller definitivt omdannes til anden anvendelse.
(259)
Markederne for finansielle tjenesteydelser er ikke kendetegnet ved strukturel overkapacitet som omhandlet i nr. 39, punkt i), i rammebestemmelserne, som i denne henseende vedrører produktionsanlæg og derfor implicit snarere fremstillingsindustrien end tjenesteydelsessektorer, hvor kapaciteten principielt meget lettere kan tilpasses markedsvilkårene. Såfremt der i banksektoren tales om overkapacitet, f.eks. med hensyn til filialtætheden, er der i mindre udstrækning tale om en strukturel overkapacitet, dvs. en overkapacitet forårsaget af en varig nedgang i efterspørgslen, men derimod om personale- og derfor omkostningsintensive områder, som hovedsagelig nedskæres på grundlag af rentabilitetsbetragtninger.
(260)
Men selv om der skulle være tale om overkapacitet i sektoren for finansielle tjenesteydelser, kan disse ikke »definitivt sættes ude af stand til at producere« eller omdannes til anden anvendelse. Kapaciteten til at tilvejebringe tjenesteydelser i banksektoren - frem for alt medarbejdere, filialer, rådgivningscentre, back offices og computer- og telekommunikationssystemer - er kendetegnet ved en høj grad af tilpasningsfleksibilitet og kan uden væsentlige omkostninger igen beskæftiges, udlejes eller på anden måde anvendes på markedet. En irreversibel reduktion af kapaciteten er derfor umulig i den foreliggende sag og kan ikke omfattes af undersøgelsen.
(261)
Nedenfor undersøges det derfor, om de afhændelser, lukninger og reduktioner af henholdsvis datterselskaber og aktiver og/eller forretningsområder, der er tilbudt som modydelser, er tilstrækkelige til at afbøde støttens konkurrencefordrejende virkninger som omhandlet i nr. 39, punkt ii).
(262)
Oprindeligt havde Tyskland tilbudt nedenstående, her groft skitserede foranstaltninger som en del af omstruktureringsplanen:
-
afhændelse af datterselskaber og kapitalinteresser: de vigtigste afhændelser vedrører inden for detailbankvirksomhed Allbank, som er aktiv i hele Tyskland (allerede solgt), Weberbank i Berlin (endnu ikke solgt), Zivnostenská Banka a.s. i Tjekkiet (solgt) samt BG Polska SA (detailbankvirksomheden og internetområdet »Inteligo« solgt, resten befinder sig i likvidation),
-
lukninger af forretningssteder: opgivelse af ca. 90 filialer på privat- og erhvervskundeområdet i Berlin/Brandenburg (for langt hovedpartens vedkommende i Berlin), seks kundecentre i Tyskland, seks indenlandske og tre udenlandske afdelinger i forbindelse med aktiviteter inden for ejendomsfinansiering, tre udenlandske forretningssteder inden for kapitalmarkedstransaktioner samt 14 udenlandske afdelinger på forretningsområdet storkunder/udland,
-
opgivelse af forretningsområder og aktiviteter: på længere sigt tilbagetrækning fra forretningsområdet storkunder/udland (f.eks. udlånsengagementer med udenlandske banker, rådgivning af storkunder, privatisering, flyfinansiering),
-
reduktionsforanstaltninger: inden for kapitalmarkedstransaktioner reduktion af risikobetonede aktiver med [...]* % og inden for fremmedfinansiering med [...]* %; i forbindelse med ejendomsområdet reduktion af fondsvolumen med over [...]* % (ca. [...]* EUR) og projektudviklingen med [...]* % (ca. [...]* EUR) samt lukning af filialer og personalenedskæring på 50 %; reduktion af det lille selvstændige område offentlige myndigheder og integration af de tilbageværende aktiviteter i erhvervskundeområdet.
(263)
Tyskland har oplyst, at disse foranstaltninger i alt fører til en nedskæring af medarbejderantallet på 50 % (fra ca. 15 000 til 7 500) samt en reduktion af den samlede balance på ca. 190 mia. EUR til 140 mia. EUR.
(264)
Kommissionen anførte i beslutningen om procedurens indledning, at den på grund af, at der ikke forelå tilstrækkeligt detaljerede oplysninger, ikke kunne foretage en behørig vurdering af virkningerne af disse til dels uklart beskrevne foranstaltninger - både samlet set og med hensyn til BGB's enkle forretningsområder og position på markederne - og anmodede om yderligere oplysninger. Tyskland fremsendte efterfølgende yderligere oplysninger om virkningerne på de enkelte forretningsområder og markeder (se betragtning 291 ff.) og redegjorde udførligt for den samlede virkning - reduktion af de hidtidige samlede aktiver på 51,5 mia. EUR eller 25 %, af de samlede hidtidige gældsforpligtelser på 57,8 mia. EUR eller 27 % og nedsættelse af den samlede balance efter konsolidering på 50,2 mia. EUR eller knap 27 % (26).
(265)
Kommissionen havde imidlertid allerede i beslutningen om procedurens indledning givet udtryk for tvivl med hensyn til, om de planlagte modydelser var tilstrækkelige. Det syntes tvivlsomt, om den påtænkte reduktion af den samlede balance kunne anses for at være tilstrækkelig i betragtning af det betydelige støttebeløb og Kommissionens praksis med hensyn til omstruktureringsstøtte til banker (27). Kommissionen havde i denne forbindelse også henvist til de lovbestemte kapitalprocenter, der mindst skal opnås, og som med hensyn til kapitaltilførsler kan udgøre et omtrentligt referencepunkt for vurderingen af modydelser i banksektoren. I den forbindelse spiller følgende betragtning en rolle: For at kunne opretholde sine aktiviteter skal en bank med en underkapitalisering enten reducere de risikobetonede aktiver, dvs. aktiviteterne, tilsvarende (f.eks. på grundlag af den lovbestemte kernekapitalprocent på mindst 4 % i forhold til de risikovægtede aktiver maksimalt med faktoren 25) eller anmode om en tilsvarende kapitaltilførsel. I sidstnævnte tilfælde undgås den reduktion, der ellers er nødvendig. Denne »opportunitetsreduktion« kan anskueliggøre markedsfordrejningen i forbindelse med en kapitaltilførsel og kan derfor også anvendes som et omtrentligt referencepunkt for modydelser. Kommissionen havde dog gjort opmærksom på, at der i den forbindelse ikke er tale om en regel, der kan anvendes »mekanisk«, og at der i det konkrete tilfælde skal tages hensyn til de økonomiske omstændigheder, navnlig med hensyn til virksomhedens levedygtighed og konkurrencesituationen på dens markeder.
(266)
Med hensyn til de samlede virkninger har Tyskland anført, at det ikke alene er kernekapitalprocenten, der er af betydning, men også den ansvarlige egenkapital, der består af kernekapital og supplerende egenkapital (lovbestemt minimum på 8 %), og at det således ikke er faktoren 25, men maksimalt faktoren 12,5, der skal anvendes med hensyn til den udvidelse eller den undgåede reduktion af aktiviteterne, som støtten har gjort mulig. Kun hvis der ved en forhøjelse af kernekapitalen også samtidig tilføres supplerende egenkapital, kan en bank faktisk forhøje de risikovægtede aktiver med 25 gange så meget. Selv om banken allerede råder over supplerende egenkapital (28), der ikke hidtil har kunnet tages i betragtning, er det ikke rimeligt at tage en udvidelse af aktiviteterne, der først gøres mulig ved hjælp af denne supplerende egenkapital, som banken i forvejen råder over, i betragtning. I øvrigt har Tyskland anført, at de kapitalprocenter, der faktisk er nødvendige på markedet - en kernekapitalprocent på mindst 6 % og en egenkapitalprocent på ca. 10 % - ligger langt over det lovbestemte minimum. Dette synspunkt har BAFin bekræftet og redegjort nærmere for gennem sammenligninger med gennemsnittet for tyske banker (kernekapitalprocent på ca. 6-7 %, egenkapitalprocent på 9-11 %, heraf private banker 10-11 %) samt europæiske storbanker, idet gennemsnittet for sidstnævnte ligger markant højere (kernekapitalprocent på 8,5 %). Tyskland har sluttet på grundlag heraf, at den økonomiske virkning af kapitaltilførslen på ca. 1,8 mia. EUR på markedet skal fastsættes til ca. 18 mia. EUR. Kommissionen er enig i disse betragtninger.
(267)
Hvad angår risikoskjoldet, var der på tidspunktet for beslutningen om procedurens indledning stadig uklarheder med hensyn til denne støttes økonomiske værdi. Tyskland har i mellemtiden redegjort for, at den økonomiske værdi skal fastsættes til godt 6 mia. EUR (se betragtning 138). Endvidere har Tyskland gjort gældende, at ejendomsvirksomheden ikke er et forretningsområde, der er omfattet af solvensreglerne, således at den reduktion af aktiviteterne, der er undgået i denne forbindelse, ikke kan udledes af kapitalprocenter. Endvidere blev det anført, at risikoskjoldet i det væsentlige vedrører de eksisterende forretninger i forbindelse med ejendomsvirksomheden. Det kunne imidlertid argumenteres i denne henseende, at de nye forretninger i IBAG's omstruktureringsfase kun er mulige på grund af risikoskjoldet. For så vidt er det imidlertid kun de nye forretningers omfang (i omstruktureringsfasen anslået til i alt ca. [...]* EUR; se betragtning 90) eller maksimalt den samlede værdi af risikoskjoldet (6,1 mia. EUR), der kan beskrive graden af markedsfordrejning.
(268)
Kommissionen er ikke enig i denne vurdering. Uden risikoskjoldet eller - alternativt - en kapitaltilførsel på ca. 6 mia. EUR havde BGB på grund af de indbyrdes forbundne risici internt i koncernen nemlig ikke været i stand til at videreføre sine aktiviteter. For så vidt skal virkningen af risikoskjoldet ligestilles med en hypotetisk kapitaltilførsel på ca. 6 mia. EUR. Det samme gælder for indskuddet i tilbagebetalingsaftalen, som i tilfælde af en kommissionsbeslutning om tilbagebetaling kan fastsættes til et maksimum på 1,8 mia. EUR (29).
(269)
På grundlag af en samlet økonomisk værdi af støtten på 9,7 mia. EUR og en faktor 10 med hensyn til den faktisk krævede egenkapitalprocent fremkommer som referencepunkt for markedsfordrejningen og en omtrentlig retningslinje for modydelserne en reduktion af den samlede balance på knap 100 mia. EUR fra 190 mia. EUR.
(270)
Dette viser grænserne for anvendelsen af en sådan opportunitetsbetragtning. Det er kun muligt at reducere dette omfang omgående i forbindelse med en insolvens. Uden støtten havde det derfor kun været muligt at indstille BGB's aktiviteter, hvilket betyder direkte modsætningsvist, at det kun er BGB's insolvens, der kan komme på tale som modydelse. I betragtning af det ovenfor beskrevne omfang er det imidlertid også i forbindelse med en normal omstrukturering på kort og mellemlang sigt vanskeligt eller forbundet med betydelige tab på salget af virksomhedsdele samt opsigelsen eller ophævelsen af langsigtede kontrakter og positioner at gennemføre modydelser uden vedvarende at true virksomhedens levedygtighed eller sandsynligvis umuligt. En sådan konsekvens vil imidlertid for det første næppe være forenelig med målet og kriteriet for omstruktureringsstøtte, nemlig genoprettelsen af den støttemodtagende virksomheds rentabilitet på længere sigt. For det andet synes den uforholdsmæssig i betragtning af virkningsgraden af de forskellige støtteforanstaltninger på enkelte forretningsområder og markeder. Derfor kan denne opportunitetsbetragtning ikke anvendes mekanisk med hensyn til den nødvendige samlede reduktion af den samlede balance.
(271)
På baggrund heraf har Kommissionen tilstræbt at sikre en reduktion af den samlede volumen, der er i overensstemmelse med dens hidtidige praksis, men navnlig også under hensyntagen til virkningerne af de foranstaltninger, der er påtænkt på de enkelte forretningsområder, at sikre en effektiv reduktion af bankens stilling på markederne.
(272)
BGB er hovedsagelig aktiv på privat- og erhvervskundeområdet (detailbankvirksomhed), ejendomsfinansiering (erhvervsmæssig ejendomsfinansiering), ejendomsvirksomhed (fonds- og projektforvaltning) og kapitalmarkedstransaktioner (finansielle transaktioner og investeringsvirksomhed).
(273)
De øvrige forretningsområder er volumenmæssigt mere ubetydelige, reduceres eller afvikles fuldstændigt og spiller ingen rolle for den videre vurdering. Dette vedrører segmentet offentlige myndigheder (udlån), som reduceres betydelig og fremover integreres i erhvervskundeområdet, samt forretningsområdet storkunder/udland (f.eks. projekt- og eksportfinansiering), som skal afvikles. Aktiviteterne inden for investeringsbankvirksomhed omfattede kun aktie- og obligationsudstedelser i et forholdsvis lille omfang og vil fremover ikke længere spille nogen selvstændig rolle. Endvidere bliver IBB's særlige offentlige opgaver ved bortfaldet af Anstaltslast og Gewährträgerhaftung i forbindelse med LBB i 2005 udskilt af denne.
(274)
Det aktivitetsområde, som i beslutningen om procedurens indledning på grundlag af de af Tyskland fremsendte oplysninger samlet set blev betegnet som aktiviteter inden for fast ejendom, skulle med henblik på den yderligere undersøgelse af modydelserne opdeles i delområderne ejendomsfinansiering og ejendomsvirksomhed på grund af de forskellige udbuds- og efterspørgselsstrukturer. Forretningsområdet ejendomsfinansiering vedrører ifølge BGB's interne definition den mere omfattende finansieringsvirksomhed (ca. fra 5 mio. EUR) og dermed hovedsagelig den erhvervsmæssige ejendomsfinansiering (f.eks. boligbyggeri eller indkøbscentre). Det drives hovedsagelig af datterselskabet BerlinHyp (ca. 2/3 af forretningsvolumen), men også af LBB og BGB selv. Den private ejendomsfinansiering hører for langt hovedpartens vedkommende ind under koncernens privatkundeområde.
(275)
Forretningsområdet ejendomsvirksomhed vedrører i det væsentlige fondsforvaltning samt aktiviteter som projektudvikler og bygherre. Med hensyn til nye forretninger drives det af delkoncernen IBAG, som ejes 100 % af BGB, og blev tidligere drevet af IBG.
(276)
Ejendomsvirksomheden er det område, der hovedsagelig gav anledning til krisen og den omhandlede omstruktureringsstøtte, og som har haft størst fordel af risikoskjoldet, foranstaltningen med det største støttebeløb. For så vidt var der fra begyndelsen betænkeligheder ved en videreførelse af dette forretningsområde.
(277)
På baggrund heraf havde Tyskland allerede i sommeren 2002 tilbudt at udskille ejendomsvirksomheden fra BGB og overdrage den til delstaten Berlin. Der blev udførligt redegjort for denne generelle hensigt i det tilsagn, som Tyskland afgav i januar 2004. Ifølge dette forpligter Tyskland sig til at sikre, at BGB med balancevirkning senest pr. 31. december 2005 afhænder eller likviderer alle kapitalinteresser i ejendomsselskaber, som omfattes af risikoskjoldet.
(278)
Ifølge de nærmere bestemmelser skal delstaten og banken senest den 31. december 2004 fastsætte endeligt, hvilke kapitalinteresser der synes egnede til afhændelse til tredjemand som led i en gennemsigtig, åben og ikke-diskriminerende udbudsprocedure. Ifølge Tyskland vil der med rimelighed være tale om et mindre antal kapitalinteresser. I den forbindelse er der i det væsentlige tale om kun ét mere betydeligt selskab med ca. 160 medarbejdere, som er omfattet af risikoskjoldets garantier for bogførte værdier, således at en eventuel gevinst ved afhændelsen i henhold til detailaftalens bestemmelser skal overføres til delstaten. Ved en afhændelse til tredjemand omfattes det pågældende selskab ikke længere af garantierne i forbindelse med risikoskjoldet. Alle kapitalinteresser, som ikke er afhændet eller likvideret den 31. december 2005, erhverves af delstaten Berlin på markedsvilkår, idet købsprisen fastsættes af en af delstaten udpeget revisor og, efter gennemgang af en af banken udpeget revisor, i givet fald ved voldgift. I henhold til bestemmelserne i detailaftalen har delstaten allerede nu særlige godkendelses-, informations- og kontrolbeføjelser på ejendomsvirksomhedsområdet, som udøves af delstatens Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH (BCIA).
(279)
Tyskland havde ligeledes på et tidligt stadium af proceduren tilkendegivet sin hensigt om igen at udskille IBB's særlige offentlige opgaver samt i det mindste en del af den særlige IBB-reserve, som på nuværende tidspunkt står til rådighed for LBB som kernekapital, fra LBB. Der blev udførligt redegjort for denne hensigt i et tilsagn, som Tyskland ligeledes afgav i januar 2004. Ifølge dette forpligter Tyskland sig til at sikre, at IBB's særlige offentlige opgaver senest pr. 1. januar 2005 overdrages til en nyoprettet, selvstændig Förderbank under delstaten Berlin, og at LBB's særlige IBB-reserve i denne forbindelse anvendes som kapitalgrundlag for den nye Förderbank og dermed udskilles af LBB i det omfang, hvori dette er muligt, uden at kernekapitalprocenten kommer under 6,0 % pr. 1. januar 2004. Den del af den særlige IBB-reserve, der fortsat er nødvendig til BGB's kapitalisering, indskydes af delstaten i form af en eller flere passive kapitalinteresser i LBB og forrentes til normal markedsrente. På tidspunktet for underskrivelsen af kontrakterne i denne forbindelse fastsættes på grundlag af LBB's langfristede rating og under hensyntagen til bortfaldet af Anstaltslast og Gewährträgerhaftung samt under hensyntagen til den kontraktmæssige udformning af de passive kapitalinteresser et tillæg til en referencesats, der beregnes på grundlag af sammenlignelige kernekapitalinstrumenter, der handles på markedet. Kernekapitalinstrumenternes sammenlignelighed fastsættes på grundlag af kontraktbestemmelserne for disse instrumenter og på grundlag af de enkelte emittenters risikoprofil.
(280)
I efteråret 2003 fremkom følgende ajourførte samlede oversigt over Tysklands foranstaltninger med henblik på en reduktion af aktiviteterne (i forhold til aktiver) på de enkelte forretningsområder fra 2001 (årsregnskabstal) til 2006 (henholdsvis forventet balance og resultatopgørelse):
Reduktion af aktiverne og den samlede balance (30)
(mia. EUR)
Forretningsområde
Segmentaktiver
Balance
Forventet
Ændring
2001
2006
Detailbankvirksomhed
-
privatkunder
-
erhvervskunder
20,0
12,2
7,8
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
Offentlige myndigheder
11,0
[...]*
[...]*
Kapitalmarkedstrans-aktioner
109,7
[...]*
[...]*
Storkunder/udland
10,8
[...]*
[...]*
Ejendomsfinansiering
31,2
[...]*
[...]*
Ejendomsvirksomhed
3,2
[...]*
[...]*
Subtotal
185,9
[...]*
[...]*
Rentestyring og konsolidering
-16,8
[...]*
[...]*
Samlede aktiver (uden IBB)
169,1
[...]*
[...]*
IBB
20,1
[...]*
[...]*
Samlet balance (konsolideret)
189,2
[...]*
[...]*
(281)
De foranstaltninger, som Tyskland har planlagt på dette stadium, vil samlet set medføre en reduktion af den samlede balance på ca. 30 %. De opnås gennem afhændelser (f.eks. ca. 6 mia. EUR inden for detailbankvirksomhed gennem afhændelse af Allbank, BG Polska, Zivnostenska Banka og Weberbank), gennem lukninger (f.eks. af ca. 90 filialer og seks kundecentre) samt gennem reduktion af aktiver. På forretningsområderne storkunder/udland og ejendomsvirksomhed, som skal henholdsvis afvikles og udskilles, er der efter 2006 restkategorier, som kun kan afvikles gradvis. Forretningsområdet offentlige myndigheder reduceres stærkt. Bankens hovedhjørnestene efter omstruktureringen er dermed detailbankvirksomheden i Berlin-området, ejendomsfinansieringen og kapitalmarkedstransaktionerne.
(282)
Selv om man ikke kan vurdere udskillelsen af IBB's særlige offentlige opgaver som modydelse, da disse udføres som led i varetagelsen af delstaten Berlins offentlige opgaver og dermed ikke udgør en kommerciel aktivitet (31), kan det konstateres, at en samlet reduktion på ca. en fjerdedel (uden hensyntagen til IBB) eller godt 40 mia. EUR principielt ligger inden for rammerne af Kommissionens praksis i lignende tilfælde i sektoren for finansielle tjenesteydelser. Det bemærkes imidlertid, at reduktionen af aktiver eller balanceposter hovedsagelig har til formål at anskueliggøre en samlet virkning, men ikke generelt kan ligestilles med en effektiv reduktion af aktiviteterne eller for den sags skyld af stillingen på markedet. Dette gælder i denne henseende navnlig for de tre hovedaktivitetsområder, der bibeholdes. Således er der blevet eller vil der på detailbankområdet blive solgt kapitalinteresser (Polska, Zivnostenka, Allbank, Weberbank) og lukket filialer; ifølge den omstruktureringsplan, der var gyldig indtil efteråret 2003, skulle stillingen på markedet i Berlin imidlertid omtrent opretholdes eller udvides en smule i enkelte segmenter, således at foranstaltningerne på dette forretningsområde hovedsagelig kan anses for at tage sigte på en koncentration om de regionale hovedaktiviteter samt en omkostningsreduktion gennem lukninger af filialer. Også inden for ejendomsfinansiering er den planlagte reduktion forholdsvis lille i forhold til den samlede volumen. I forbindelse med kapitalmarkedstransaktionerne kan der ganske vist konstateres en betydelig reduktion af positioner, men der opretholdes også fortsat en betydelig forretningsvolumen.
(283)
Tyskland og BGB har tilkendegivet, at det er vanskeligt at foretage en yderligere reduktion eller endog at opgive et yderligere samlet forretningsområde, og at det vil true bankens levedygtighed. BerlinHyps, LBB's og BGB's aktiviteter inden for ejendomsfinansiering kan under de nuværende forhold på markedet og på grund af den endnu ikke fuldstændigt afsluttede omstrukturering af forretningsområdet ikke sælges på kort sigt eller kun med realisering af betydelige tab af de bogførte værdier. Endvidere planlægger man allerede inden afslutningen af hele omstruktureringsfasen at opnå positive resultatbidrag fra dette forretningsområde, som er nødvendige for senest fra 2004 at opnå de fastsatte samlede resultater.
(284)
Kommissionen har undersøgt disse argumenter samt de oplysninger, der er fremlagt i denne henseende, og er nået frem til, at en afhændelse på kort sigt af aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering faktisk vil true bankens levedygtighed (se betragtning 230). Endvidere er det fremgået af en analyse af konkurrencesituationen på det tyske marked for ejendomsfinansiering, at BGB her ikke hører blandt de førende udbydere. Ifølge de oprindelige oplysninger i anmeldelsen lå BGB ganske vist på 3. pladsen med en andel på ca. 5 % i 2000. Ifølge mere aktuelle oplysninger, som Tyskland har fremlagt, og som er justeret for kommunale lån, blev der imidlertid i 2000 faktisk kun opnået en markedsandel på ca. 3 %, som formentlig vil falde til 2 % indtil 2006. Dette stemmer overens med andre informationskilder, hvorefter BGB i 2001 hverken lå på den oprindeligt anførte 3. plads eller opnåede en markedsandel på 5 % - hverken på det samlede marked for alle realkreditlån eller i de forskellige segmenter (32). På baggrund heraf synes en reduktion af BGB's stilling på markedet på dette område ikke at være presserende med henblik på at forhindre urimelig konkurrencefordrejning.
(285)
Alligevel ville det være at foretrække, at BGB-koncernen trækker sig ud og ikke forbliver på dette forretningsområde, da det kun er den rene videreførelse af BGB-koncernens aktiviteter på markederne for ejendomsfinansiering, der medfører konkurrencefordrejninger, omend i et ikke betydeligt omfang. Dette gælder imidlertid kun på den betingelse, at genoprettelsen af rentabiliteten på længere sigt ikke trues. For så vidt ser Kommissionen positivt på Tysklands og delstaten Berlins hensigt om at afhænde forretningsområdet ejendomsfinansiering separat eller i forbindelse med en samlet privatisering af BGB.
(286)
Kapitalmarkedstransaktionerne, hvis segmentaktiver allerede er blevet reduceret med knap 20 %, kunne i 2002 som det eneste forretningsområde opvise et nævneværdigt, dvs. et positivt bidrag til resultat og overskud på et trecifret millionbeløb. Efter afslutningen af omstruktureringsfasen i 2006 skal de sammen med detailbankvirksomheden udgøre den ene af de to hovedhjørnestene for koncernens resultat og overskud. Kapitalmarkedstransaktionerne er dermed for det første afgørende for genoprettelsen af BGB's rentabilitet og kan ikke reduceres i væsentligt større omfang end hidtil. For det andet må BGB's konkurrencemæssige betydning på de nationale markeder - som i stigende grad er præget af globalisering og europæisering - betragtes som ikke væsentlig, dvs. endnu mindre end på de nationale markeder inden for ejendomsfinansiering.
(287)
Kommissionen har alligevel undersøgt, om yderligere - omend begrænsede - reduktioner er mulige. I betragtning af det generelle mål, der er forbundet med omstruktureringsstøtten, nemlig igen at gøre BGB til en regionalbank, overvejede Kommissionen hovedsagelig spørgsmålet om opgivelse af yderligere udenlandske datterselskaber. Efter de lukninger og afhændelser, der allerede var foretaget, var der kun datterselskaber tre steder - London, Luxembourg og Dublin - hvis opretholdelse Tyskland indledningsvis havde beskrevet som uomgængelig nødvendig for bankens detailbankvirksomhed og refinansiering. I sidste instans blev der dog afgivet tilsagn om at opgive BGB Ireland plc i Dublin. I lyset af de grunde, der er anført i betragtning 286, har Kommissionen givet afkald på yderligere foranstaltninger i forbindelse med kapitalmarkedstransaktionerne.
(288)
Ifølge nr. 37 i rammebestemmelserne er det ved vurderingen af en modydelse vigtigt, at den står »i forhold til virksomhedens relative vægt på dens marked eller markeder«. Privat- og erhvervskundeområdet (detailbankvirksomhed) er derfor ud fra et konkurrencesynspunkt klart det mest problematiske område. Allerede i beslutningen om procedurens indledning havde Kommissionen i vidt omfang begrundet sin tvivl med hensyn til modydelsernes proportionalitet med BGB's stærke regionale og lokale stilling på dette marked.
(289)
BGB har ganske vist med afhændelser af datterselskaber, øvrige aktiver samt med lukninger af filialer og andre forretningssteder allerede i vidt omfang reduceret de segmentaktiver, der kan henføres til dette forretningsområde. Den reduktion af segmentaktiverne med 43 %, der oprindeligt var planlagt indtil 2006 (se tabellen i betragtning 280), er dermed næsten nået, og i det væsentlige mangler kun Weberbank at blive solgt. Alligevel havde Kommissionen allerede bemærket i beslutningen om procedurens indledning, at BGB lokalt og regionalt står ekstremt stærkt på markederne på privat- og erhvervskundeområdet, med oplyste andele på mellem 30 % og 57 % i de enkelte segmenter på lokalt plan og mellem 23 % og 46 % på regionalt plan, idet der er en kolossal afstand til de efterfølgende konkurrenter, der - som det fremgår af oplysningerne - kun opnår halvdelen, en tredjedel eller en fjerdedel af BGB's andele. Kommissionen havde i denne forbindelse allerede næret tvivl om, hvorvidt den tilstræbte reduktion på privat- og erhvervskundeområdet gennem de planlagte afhændelser er tilstrækkelig til at afbøde støttens konkurrencefordrejende virkning i Storberlin.
(290)
Det bemærkes i denne forbindelse, at de allerede gennemførte eller planlagte afhændelser på detailbankområdet med undtagelse af Weberbank, der er en lille bank, som hovedsagelig henvender sig til formuende privatkunder, ikke eller stort set ikke reducerer BGB's markedsstilling i Berlin: Allbank er aktiv i hele Tyskland og har kun få filialer i Berlin, BG Polska og Zivnostenska Banka er aktive i udlandet. Der blev ganske vist lukket ca. 40-50 filialer på privat- og erhvervskundeområdet i Berlin, men lukninger af filialer i en storby med en høj filialtæthed har i det væsentlige til formål at reducere omkostningerne og medfører også ifølge Tysklands forklaringer kun i ringe udstrækning, at kunderne skifter bank (33). De allerede nævnte, yderligere oplysninger, som Tyskland har fremlagt, dokumenterer endvidere også, at det ikke var hensigten at foretage en mærkbar reduktion af stillingen på markedet i Berlin, men derimod omtrent at fastholde eller styrke stillingen i de enkelte segmenter en smule.
(291)
I lyset af Kommissionens tvivl i denne henseende har Tyskland gjort gældende, at de beregninger af markedsandele, der oprindeligt blev fremlagt, og som var baseret på volumen, er angivet for højt for BGB i de enkelte markedssegmenter i Berlin. Dette skyldes BGB's indberetninger til Landeszentralbank, som foretages på koncernplan uden afgrænsning af produktmarkederne og uden differentiering efter regioner. Eksempelvis indgår udlåns- og indlånsvolumen i forbindelse med aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering eller kapitalmarkedstransaktionerne uden for Berlin således også i tallene for privat- og erhvervskundeområdet på lokalt plan. BGB's udlåns- og indlånsvolumen samt markedsvolumen for Berlin som helhed er således blevet justeret for disse ud- og indlån, der ikke kan henføres i regional og materiel henseende. Derved fremkommer på privatkundeområdet i forbindelse med indlån/betalingstransaktioner markedsandele på ca. 43-45 % for BGB og i forbindelse med udlån markedsandele på ca. 22 % for årene 2000 og 2001. På erhvervskundeområdet er der beregnet BGB-markedsandele på ca. 25-26 % i forbindelse med indlån/betalingstransaktioner og ca. 23-25 % i forbindelse med udlån for henholdsvis 2000 og 2001. I forhold til de oplysninger, der oprindeligt var fremlagt sammen med anmeldelsen, blev de markedsandele, som Tyskland havde oplyst for BGB, dermed i de enkelte segmenter, navnlig på erhvervskundeområdet, reduceret med til dels næsten halvdelen.
(292)
For de tre konkurrenter, der følger efter BGB på detailbankmarkedet i Berlin - Berliner Volksbank, Dresdner Bank og Deutsche Bank (gruppe) anførte Tyskland skønnede markedsandele for 2001 på ca. 11-13 % på området udlån/privatkunder, ca. 8-14 % på området privatkunder/indlån, ca. 5-16 % på området erhvervskunder/udlån og ca. 9-18 % på området erhvervskunder/indlån. Med skøn på over 50 % på privatkundeområdet (50-60 % i forbindelse med segmenterne på området indlån/betalingstransaktioner og ca. 50 % i forbindelse med udlån) og knap 60 % på erhvervskundeområdet (over 40 % i forbindelse med indlån/betalingstransaktioner og ca. 50-60 % i forbindelse med udlån) antager Volksbank, at BGB har markant højere markedsandele. Den skønner, at den selv har andele på ca. 6-10 % i segmenterne på privatkundeområdet og ca. 4-10 % i segmenterne på erhvervskundeområdet.
(293)
De markedsandele på erhvervs- og privatkundeområdet, der var blevet korrigeret i Tysklands bemærkninger, vedrørte kun Berlin, da dette er den relevante region, og der i forbindelse med detailbankvirksomhed er tale om regionale aktiviteter (34).
(294)
Berliner Volksbank har også anført i sine bemærkninger, at Berlin er det relevante geografiske marked for vurderingen af støtten på detailbankområdet. Dette er også i overensstemmelse med Kommissionens sædvanlige vurderingskriterier for afgrænsningen af det geografiske marked på fusionskontrolområdet. I fusionsbeslutninger, som vedrører banksektoren, er der således nævnt indikatorer som bankkundernes generelle præference for lokale udbydere, betydningen af et tæt filialnet og behovet for, at den pågældende bank er repræsenteret fysisk i nærheden af kunden (35). Når Kommissionen på fusionskontrolområdet i forbindelse med finansielle tjenesteydelser hidtil alligevel snarere har lagt nationale markeder til grund, skyldes dette, at der ikke har været behov for en indgående analyse på detailbankområdet, da der ikke har været tale om konkurrenceproblemer (indikatorer for dominerende stilling). En national afgrænsning ville imidlertid ikke være relevant for undersøgelsen af den omhandlede støttes fordrejende virkninger på konkurrencen i Berlin på detailbankområdet. Netop på dette område vil BGB på grund af sin fremtrædende markedsstilling skulle tilbyde modydelser med henblik på at reducere denne. Bl.a. som følge af, at BGB markedsfører to mærker, har den en langt stærkere markedsstilling, end det er normalt for regionalt stærke sparekasser i nogle tyske byer. Denne koncentration gør det vanskeligere for potentielle konkurrenter at komme ind på markedet og har også medført, at udenlandske bankers markedsandel i Berlin er ubetydelig.
(295)
I forbindelse med denne beslutning ser Kommissionen ingen grund til ikke at tilslutte sig Tyskland og Berliner Volksbank med hensyn til, at det geografiske marked for detailbankvirksomheden omfatter Berlin. Som den anførte i beslutningen om procedurens indledning, er det på fusionskontrolområdet ganske vist hidtil generelt blevet lagt til grund, at markederne i finanssektoren med hensyn til deres udstrækning - med undtagelse af finansielle transaktioner og investeringsvirksomhed - er nationale; der blev imidlertid i den forbindelse absolut givet mulighed for regionale afgrænsninger på privat- og erhvervskundeområdet (36). Betydningen af filialnettet og bankens lokale fysiske tilstedeværelse på detailbankområdet taler for en afgrænsning til markedet i Berlin. Dette fremgår også af adfærden blandt kunderne, som ved lukning eller afhændelse af filialer i en storby som Berlin som regel, hvis de i det hele taget skifter bank, skifter til et andet lokalt repræsenteret kreditinstitut trods den stigende brug af netbank. For så vidt synes en markedsafgrænsning, som også omfatter Brandenburg, bortset fra Berlins randområder, at være for bred, hvilket BGB's tilbagetrækning fra delstaten Brandenburg og koncentrationen om kerneregionen også indicerer.
(296)
I forbindelse med denne beslutning er det imidlertid ikke nødvendigt at foretage en præcis afgrænsning af det geografiske marked, da formålet her ikke er at påvise en dominerende stilling, men om de tilbudte modydelser er tilstrækkelige til at kunne afbøde de pågældende støtteforanstaltningers konkurrencefordrejende virkninger gennem en reduktion af stillingen på markedet. Det er klart og uomtvistet, at støtteforanstaltningerne har medvirket til, at banken kunne forblive på de forskellige markeder og derved også bibeholde sin stærke stilling på detailbankmarkedet i Berlin.
(297)
Hvad angår de nedjusterede skønnede markedsandele, som Tyskland har fremsendt, nærer Kommissionen tvivl med hensyn til, om disse justerede tal er pålidelige, for det første fordi lignende individuelle indberetningsproblemer formentlig også gør sig gældende i forbindelse med de andre konkurrenter, men ikke er blevet taget i betragtning i den anførte markedsvolumen. For det andet har tredjeparter, der har fremsendt bemærkninger som led i proceduren, og som blev anmodet om at fremkomme med deres skøn, stort set bekræftet de oprindelige tal. Det bemærkes imidlertid, at der ikke foreligger uafhængige beregninger af markedsandelene, herunder en materiel og regional afgrænsning, der kan kontrolleres. Som det fremgik af forespørgsler, har hverken Bundesbank/Landeszentralbank eller Bundeskartellamt eller Kommissionen på området konkurrenceret/fusionskontrol hidtil foretaget en konkurrenceretlig analyse i denne henseende. Inden for rammerne af statsstøttepolitikken råder Kommissionen ikke over de undersøgelsesbeføjelser, der er nødvendige hertil og skal gennemføres hos konkurrenter.
(298)
En præcis analyse af markedsandelene er imidlertid ikke nødvendig i forbindelse med denne beslutning, da formålet med undersøgelsen af støtten som nævnt ikke er at påvise en dominerende stilling. Der hersker ingen tvivl om, at de omhandlede støtteforanstaltninger fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene, og at der er tale om en betydelig fordrejning navnlig på de markeder, hvor BGB har en stærk markedsstilling. Denne markedsstyrke er også i overensstemmelse med BGB's selvopfattelse som den førende detailbank i Berlin. Det ville også være tilfældet, selv hvis de nedjusterede markedsandele fra godt 20 % til over 40 % i de enkelte segmenter var korrekte, hvilket er tvivlsomt. Det bemærkes endvidere i denne forbindelse, at BGB's andel eller markedspenetration i 2002 ifølge de oplysninger, som Tyskland har fremlagt, udgjorde 48 %, målt i forhold til den første kontoforbindelse på privatkundeområdet, og at BGB ifølge sin direktionsformand med mærkerne Berliner Sparkasse og Berliner Bank har en markedsandel, som til dels ligger over 50 % (37).
(299)
Der hersker derfor ingen tvivl med hensyn til BGB's stærke markedsstilling og stilling som førende detailbank i Storberlin, som omfatter ca. 4 millioner indbyggere. BGB's markedsstilling har ikke ændret sig afgørende siden oprettelsen i 1994, hvor Berliner Bank og Berliner Sparkasse (som allerede dengang forenede sparekassen i byens vestlige og østlige del, idet sidstnævnte havde en monopollignende stilling i den østlige del) blev samlet - heller ikke siden begyndelsen af krisen i 2001. Denne »stabilitet« kan således tjene som indikator for BGB's relative markedsstyrke over for dens faktiske og potentielle konkurrenter.
(300)
På baggrund heraf har Kommissionen gjort det klart, at en godkendelse af omstruktureringsstøtten på grundlag af modydelser, som stort set ikke ændrer BGB's stilling på markedet for detailbankvirksomhed i Berlin, ikke er forenelig med Fællesskabets statsstøtteregler. Tyskland så sig imidlertid stillet over for bankens argumentation med hensyn til påvirkningen af bankens levedygtighed.
(301)
Efter intense yderligere forhandlinger den 18. december 2003 med repræsentanter for Tyskland samt delstaten Berlin afgav Tyskland i sidste instans tilsagn om at afhænde Berliner Bank som en yderligere modydelse for at sikre, at støtten kan godkendes, eller forhindre mere vidtgående kompensationsydelser, som Kommissionen i modsat fald kunne pålægge. Ifølge dette tilsagn forpligter Tyskland sig til at sikre, at Bankgesellschaft-koncernen som led i en åben, gennemsigtig og ikke-diskriminerende procedure senest den 1. oktober 2006 behørigt afhænder afdelingen Berliner Bank som en økonomisk enhed, inklusive mindst mærke, samtlige kundeforhold, som hører til mærket, filialer og det dertil hørende personale (frist: 1. februar 2007). Skæringsdatoen for antallet af kunder, filialer og salgsmedarbejdere er den 31. december 2003, undtagen den planmæssige gennemførelse af den omstruktureringsplan, der er anmeldt til Kommissionen, og naturlige udsving i forbindelse med aktiviteterne, dvs. af- og tilgang af kunder, personale, aktiver og passiver, som beror på individuelle beslutninger (f.eks. kunders eller medarbejderes flytning eller utilfredshed med den tidligere bank eller arbejdsgiveren), og som banken ikke har indflydelse på. Dette betyder navnlig, at BGB ikke må træffe foranstaltninger, som har til formål at få Berliner Banks kunder til skifte til andre af BGB's virksomheder eller områder, såsom Berliner Sparkasse. En administrator, som Tyskland (delstaten Berlin) udpeger, og hvis udpegning Kommissionen skal godkende, vil sikre, at banken fortsat i økonomisk fornuftigt omfang omstrukturerer og investerer i Berliner Bank samt ikke foretager sig noget, som reducerer Berliner Banks værdi, navnlig gennem overflytning af privat- eller erhvervskunder eller af salgspersonale til Berliner Sparkasse eller til andre dele af Bankgesellschaft-koncernen.
(302)
Gennem afhændelsen af Berliner Bank vil segmentaktiverne på detailbankområdet indtil 2006 (38) blive reduceret med yderligere [...]* EUR (dvs. sammen med de allerede beskrevne foranstaltninger, der hidtil er planlagt og afgivet tilsagn om, i alt med ca. [...]* EUR). BGB's markedsandel i de enkelte segmenter af detailbankmarkedet i Berlin vil blive reduceret med ca. 1/3-1/6 som følge af afhændelsen. I alt vil den samlede balance blive reduceret fra ca. 189 mia. EUR til ca. 124 mia. EUR.
(303)
Efter Kommissionens opfattelse er de afhændelser, lukninger og reduktioner af anden art, der allerede er gennemført, planlagt og afgivet tilsagn om, dermed samlet set tilstrækkelige til at afbøde de pågældende støtteforanstaltningers konkurrencefordrejende virkning.
(304)
Det bemærkes afslutningsvis, at Tyskland oprindeligt havde anført i anmeldelsen, at Berlin udgør en region efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), og er regionalstøtteberettiget, og i denne henseende havde henvist til nr. 53 og 54 i rammebestemmelserne og anmodet om, at der tages hensyn hertil ved vurderingen af modydelser, uden dog at redegøre nærmere herfor eller fremføre konkrete aspekter. Ifølge nr. 53 og 54 gælder rammebestemmelsernes vurderingskriterier også for støtteberettigede områder, men der kan kræves en mindre kapacitetsnedskæring end i ikke-støtteberettigede områder. Kommissionen konstaterede i beslutningen om procedurens indledning, at den i mangel af yderligere konkretiseringer ikke var i stand til at vurdere, om dette kriterium finder anvendelse. Da Tyskland heller ikke har taget dette punkt op under procedurens videre forløb, og der endvidere er redegjort for ovenfor, at der i banksektoren ikke er tale om markeder med strukturel overkapacitet, må nr. 53 og 54 i rammebestemmelserne anses ikke at finde anvendelse i den foreliggende sag.
(305)
Tyskland har efter Kommissionens opfattelse i tilstrækkeligt omfang påvist, at størrelsen af de tre omhandlede støtteforanstaltninger - kapitaltilførsel, risikoskjold og aftalen om behandlingen af eventuelle tilbagebetalingskrav fra delstaten Berlin over for banken - er begrænset til det strengt nødvendige minimum, så omstruktureringen gennemføres som en funktion af bankens og aktionærernes finansielle muligheder. Banken får ikke tilført overskudslikviditet, som den kan misbruge til at udvide sine aktiviteter til skade for konkurrenterne.
(306)
Størrelsen af den kapitaltilførsel på 1,755 mia. EUR fra august 2001, som først blev godkendt som redningsstøtte, blev beregnet således, at banken dermed kunne sikres henholdsvis en kernekapitalprocent på 5,0 % og en egenkapitalprocent på 9,7 %. Som nævnt anser Kommissionen disse for at være strengt nødvendige for en banks overlevelse på kort sigt. Det lykkedes efterfølgende banken ved egen indsats, navnlig gennem en reduktion af risikopositionerne, at forhøje kernekapitalprocenten til over 5 %. Ved udgangen af 2003 lå denne på ca. 6 %. I betragtning af den nuværende praksis på finansmarkederne og forventningerne fra ratingbureauerne og markedsaktørerne anser Kommissionen en kernekapitalprocent på 6,0 % for at være strengt nødvendig i et længere perspektiv til sikring af bankens adgang til kapitalmarkederne. Kapitaltilførslen fra 2001 er strengt nødvendig, for at bankens kernekapitalprocent kan opretholdes på dette niveau, og kan derfor også som led i vurderingen om omstruktureringsstøtte anses for som helhed at være begrænset til det strengt nødvendige minimum og derfor godkendes. I lyset af bortfaldet af statsgarantierne, indførelsen af IAS og aftalen inden for rammerne af Basel II er banken derimod - som redegjort for ovenfor - nødt til gennem en yderligere egen indsats at forhøje sin kernekapitalprocent til mindst 7 % for at sikre en rating, der er nødvendig for at opnå driftmæssigt acceptable refinansieringsvilkår. Kommissionen ser positivt på de planlagte foranstaltninger, som tager sigte på at stabilisere banken yderligere.
(307)
Risikoskjoldet på nominelt 21,6 mia. EUR har - som redegjort for i betragtning 138 - en økonomisk værdi på 6,1 mia. EUR med henblik på vurderingen som statsstøtte. Berliner Volksbank er i denne forbindelse af den opfattelse, at delstatens risikoskjold snarere svarer til en ubegrænset pligt til at foretage supplerende kapitaltilførsel (Nachschusspflicht), da den hermed forbundne indeståelsesforpligtelse for delstaten Berlin ikke kan vurderes på nuværende tidspunkt og således svarer til en »blankocheck« til fremtidige tab. På grundlag af sin størrelse og varighed er garantien uforholdsmæssig, giver i praksis banken en ubegrænset kreditværdighed og »carte blanche« til at afgive tilbud på hvilke som helst vilkår og kan på grund af, at omfanget af pligten til at foretage supplerende kapitaltilførsel ikke kan angives nærmere, ikke godkendes. Kommissionen mener ikke, at denne argumentation er holdbar, og er i denne forbindelse snarere enig med Tyskland. Konstruktionen i form af risikoskjoldet gør det netop ikke muligt for banken - i modsætning til Berliner Volksbanks argumentation - at udvide bankforretningerne eller andre aktiviteter. Det forhindrer naturligvis, at banken helt forsvinder fra markedet. Men det er begrænset til at beskytte banken mod risici i forbindelse med eksisterende forretninger. Det kan som sådant ikke anvendes til at generere nye forretninger. Det kan højst muliggøre nye forretninger, ved at de ejendomsselskaber, der er omfattet af risikoskjoldet, i særdeleshed og banken i almindelighed i det hele taget fortsat er på markedet. Dette er imidlertid kun en indirekte følge af enhver støtteforanstaltning og kan ikke anvendes som kriterium for, om støtten som sådan størrelsesmæssigt er strengt begrænset til virksomhedens overlevelse. Risikoskjoldet forsyner ikke banken med likviditet, men frigør den kun for de løbende tab i forbindelse med ejendomsvirksomheden, som banken ikke kan absorbere ved egen hjælp. Delstaten foretager kun udbetalinger efterfølgende i en størrelsesorden svarende til kreditorers faktiske udnyttelse på grundlag af et retligt krav. Desuden udøver delstaten via det risikostyringsselskab, som den ejer, ifølge detailaftalen omfattende kontrol- og godkendelsesbeføjelser. Med hensyn til den præcise beskrivelse af mekanismen i detailaftalen henviser Kommissionen til Tysklands redegørelse. Kommission anser derfor også risikoskjoldet for samlet set at være begrænset til et minimum.
(308)
Den støtte med en maksimal økonomisk værdi på 1,8 mia. EUR, der er indeholdt i aftalen mellem delstaten Berlin og banken om behandlingen af eventuelle tilbagebetalingskrav fra delstaten Berlin over for Landesbank Berlin på grundlag af en beslutning i sag C 48/02, er efter Kommissionens opfattelse ligeledes begrænset til et minimum. Uden aftalen havde banken på revisorernes forlangende i årsregnskabet for 2002 været nødt til at foretage hensættelser til truende gæld til et trecifret millionbeløb. Dette ville have påvirket årsresultatet for 2002 og bankens egenkapital negativt. Banken havde imidlertid på det tidspunkt, hvor årsregnskabet for 2002 blev udarbejdet, og også efterfølgende en kernekapitalprocent, som ikke udgjorde mere end 6 % og til dels også mindre. I denne fase af omstruktureringen havde banken ikke kunnet klare et yderligere pres på kernekapitalprocenten. Kommissionen anser som nævnt en kernekapitalprocent på 6,0 % for at være strengt nødvendig på længere sigt. Skulle Kommissionen i sin beslutning i sag C 48/02 påbyde delstaten Berlin, at denne kræver et støtteelement, der er uforeneligt med fællesmarkedet, tilbagebetalt af banken, lader delstaten Berlin dette forblive i banken som indskud. Dette vil imidlertid kun ske, såfremt det er nødvendigt for at opretholde en kernekapitalprocent på 6,0 % på skæringsdatoen den 1. januar 2004, og udgør dermed efter Kommissionens opfattelse det strengt nødvendige minimum. Kommissionens godkendelse af tilbagebetalingsaftalen med en maksimal økonomisk værdi på 1,8 mia. EUR er begrænset til et undtagelsestilfælde som dette, dvs. hvis og kun såfremt tilbagesøgningens omfang uundgåeligt vil true virksomhedens levedygtighed, og omstruktureringsplanen i øvrigt kan godkendes. Tilbagebetalingsaftalen udgør i denne forbindelse en yderligere omstruktureringsstøtte og kræver således højere modydelser, som Tyskland i sidste instans har forpligtet sig til, navnlig gennem tilsagnet om at sikre afhændelsen af Berliner Bank.
(309)
Støtteforanstaltningerne til et samlet beløb af 9,7 mia. EUR består af tre foranstaltninger: for det første den kapitaltilførsel på 1,755 mia. EUR, som delstaten Berlin i 2001 foretog til fordel for BGB, for det andet det risikoskjold med et nominelt maksimum på 21,6 mia. EUR og en økonomisk værdi på 6,1 mia. EUR, som delstaten Berlin stillede til rådighed for BGB i december 2001 til april 2002, og for det tredje en tilbagebetalingsaftale med en økonomisk værdi på op til 1,8 mia. EUR, der blev indgået mellem delstaten Berlin og BGB i december 2002 i lyset af en eventuel kommissionsbeslutning om tilbagebetaling til afslutning af sag C 48/02 (Landesbank Berlin-Girozentrale).
(310)
Alle forudsætninger for, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er opfyldt: statsmidler, begunstigelse af en bestemt virksomhed, konkurrencefordrejende virkninger og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne. Af bestemmelserne om undtagelser fra princippet om, at statsstøtte er uforenelig med fællesmarkedet, er det kun EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), sammenholdt med Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der finder anvendelse.
(311)
I sin vurdering - og på grundlag af kriterierne i rammebestemmelserne - når Kommissionen til den konklusion, at de allerede gennemførte og de planlagte omstruktureringsforanstaltninger er fornuftige, sammenhængende og principielt hensigtsmæssige til at gøre det muligt for BGB at genoprette rentabiliteten på længere sigt.
(312)
Efter Kommissionens opfattelse er de afhændelser, lukninger og reduktioner, der allerede er gennemført, planlagt og afgivet tilsagn om, tilstrækkelige til at afbøde de pågældende støtteforanstaltningers konkurrencefordrejende virkning.
(313)
De tre støtteforanstaltninger - kapitaltilførsel, risikoskjold og aftale om behandlingen af eventuelle tilbagebetalingskrav fra delstaten Berlin over for banken - er efter Kommissionens opfattelse begrænset til det strengt nødvendige minimum, så omstruktureringen gennemføres som en funktion af bankens og aktionærernes finansielle muligheder. Banken får således ikke tilført overskudslikviditet, som den kan misbruge til at udvide sine aktiviteter til skade for konkurrenterne -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
1. Nedenstående foranstaltninger til fordel for koncernen Bankgesellschaft Berlin AG (BGB) udgør statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1:
a)
delstaten Berlins kapitaltilførsel på 1,755 mia. EUR i august 2001
b)
garantierne (risikoskjold) med en maksimal nominel værdi på 21,6 mia. EUR, som delstaten Berlin ydede den 20. december 2001 og den 16. april 2002
c)
aftalen af 26. december 2002 mellem delstaten Berlin og Landesbank Berlin (LBB) om behandlingen af eventuelle tilbagebetalingskrav fra delstaten Berlin over for LBB på grundlag af Kommissionens endelige beslutning i den igangværende sag C 48/02.
2. De i stk. 1 nævnte støtteforanstaltninger er forenelige med fællesmarkedet, såfremt Tyskland fuldt ud opfylder de tilsagn, der er afgivet ved forbundsregeringens meddelelse af 6. februar 2004 og sammenfattet i artikel 2, stk. 1, og i bilaget til denne beslutning, og for så vidt den i stk. 1, litra c), nævnte støtte pr. 1. januar 2004 ikke medfører en overskridelse af kernekapitalprocenten på 6,0 % i BGB-koncernen (under hensyntagen til IBB's udskillelse på grundlag af artikel 2, stk. 1, litra d).
Artikel 2
1. Tyskland har afgivet tilsagn om at
a)
sikre en rettidig gennemførelse af den anmeldte omstruktureringsplan i overensstemmelse med de i bilaget anførte betingelser
b)
sikre, at delstaten Berlin afhænder sin kapitalandel i BGB i overensstemmelse med de i bilaget anførte betingelser
c)
sikre, at BGB-koncernen afhænder eller likviderer alle kapitalinteresser i ejendomsselskaber, som omfattes af risikoskjoldet af 16. april 2002, i overensstemmelse med de i bilaget anførte betingelser
d)
sikre, at den særlige IBB-reserve udskilles i overensstemmelse med de i bilaget anførte betingelser
e)
sikre, at BGB-koncernen afhænder LBB's afdeling Berliner Bank i overensstemmelse med de i bilaget anførte betingelser
f)
sikre, at BGB-koncernen senest pr. 31. december 2005 likviderer sin kapitalandel i BGB Ireland plc.
2. Kommissionen kan, om fornødent, på behørigt begrundet anmodning fra Tyskland
a)
forlænge de frister, der er fastsat i tilsagnene, eller
b)
under usædvanlige omstændigheder give afkald på, ændre eller erstatte en eller flere af forpligtelserne og betingelserne i disse tilsagn.
Hvis Tyskland anmoder om forlængelse af en frist, skal der senest en måned inden udløbet af den pågældende frist indgives en behørigt begrundet anmodning til Kommissionen.
Artikel 3
Tyskland underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Tyskland opfordres til omgående at fremsende en kopi af denne beslutning til støttemodtageren.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. februar 2004.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 18. února 2004
o restrukturalizační podpoře poskytnuté Německem ve prospěch společnosti Bankgesellschaft Berlin AG
(oznámeno pod číslem K(2004) 327)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/345/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
poté, co členský stát a jiné zúčastněné strany byly na základě výše uvedených ustanovení vyzvány k zaujetí stanoviska (2), a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Poté, kdy Komise schválila dne 25. července 2001 (3) podporu na záchranu společnosti Bankgesellschaft Berlin AG (dále jen „BGB“ nebo „banka“) a kdy Německo předložilo Komisi dne 28. ledna 2002 plán restrukturalizace, sdělila Komise Německu dopisem ze dne 9. dubna 2002 své rozhodnutí o tom, že ohledně restrukturalizační podpory zahájí řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (4).
(2)
Po vyžádaném a poskytnutém prodloužení termínu a také po dvou rozhovorech se zástupci Komise odevzdalo Německo dne 17. června 2002 své stanovisko a také další podklady a informace. Další žádost o informace byla Německu zaslána dopisem ze dne 31. července 2002.
(3)
Zveřejněním rozhodnutí Komise o zahájení řízení v Úředním věstníku Evropských společenství (5) vyzvala Komise také ostatní zúčastněné strany k zaujetí stanoviska. Poté obdržela dne 9. července a - po prodloužení termínu - dne 22. července 2002 připomínky od jednoho soutěžitele a také od jedné další zúčastněné strany, která požádala, aby její identita nebyla zveřejněna. Tyto připomínky byly předány dne 1. srpna 2002 Německu, aby k nim zaujalo stanovisko. Odpověď Německa byla doručena - po prodloužení termínu - dopisem ze dne 23. září 2002.
(4)
Německo předalo na požádání další údaje k oznámené podpoře, a to dopisy ze dne 16. a 20. září, 14. a 18. listopadu a 18. prosince 2002 a dále ze dne 14. února a 14. března 2003. Kromě toho byla Komise na různých schůzkách se zástupci Německa, země Berlín a BGB informována o stavu restrukturalizace.
(5)
V rozhovorech dne 26. března 2003 informovalo Německo Komisi o důvodech, proč dne 25. března 2003 ztroskotala výzva k podávání nabídek pro privatizaci BGB, která byla zahájena na základě veřejného, mezinárodního nabídkového řízení v roce 2002. Další související informace, rozvaha a výsledovka za rok 2002 byly předány dne 31. března 2003.
(6)
Následující žádosti Komise o podání informací odeslané dne 15. dubna a 16. května 2003 byly zodpovězeny dopisy ze dne 15. května, 28. května a 24. června 2003. Další informace byly objasněny dopisem ze dne 1. července a také na setkáních se zástupci Německa, země Berlín a BGB a dne 11. dubna, 14. května a 9. července 2003.
(7)
Dne 14. července 2003 pověřila Komise auditorskou společnost Mazars Revision & Treuhandgesellschaft mbH, Wirtschaftsprüfungsgesellschaft, Düsseldorf, jako znalce, aby analyzovala určité aspekty plánu restrukturalizace. Výsledky byly s Německem projednány dne 3. října 2003 a konečná zpráva byla Německu doručena dne 20. listopadu 2003.
(8)
V říjnu roku 2003 byla projednána nutnost dalších kompenzačních opatření, částečně v přítomnosti zástupců banky. V listopadu roku 2003 bylo Německo informováno o opatřeních, která Komise hodlá učinit, a obdrželo, stejně jako banka, příležitost zaujmout stanovisko k hospodářským dopadům pro banku, které byly projednány v prosinci roku 2003. Dne 18. prosince 2003 bylo dohodnuto, že se Německo zaváže vůči Komisi k samostatnému prodeji Berliner Bank do dne 1. října 2006, který vstoupí v platnost nejpozději k 1. únoru 2007 a k privatizaci skupiny do 31. prosince 2007 a také k dalším opatřením k prodeji.
(9)
Německo předalo Komisi dne 29. ledna 2004 přepracovaný plán restrukturalizace, který obsahoval zejména doporučení znalců pověřených Komisí, a dne 6. února 2004 také závazky Německa, které se týkaly přepracovaného plánu restrukturalizace.
II. POPIS PODPOR
(10)
BGB je holdingová společnost patřící ke skupině BGB, založené v roce 1994 sloučením několika úvěrových institucí kontrolovaných zemí Berlín, působí však na trhu i jako samostatná úvěrová instituce. V roce 2000 měla BGB konsolidovanou bilanční sumu ve výši přibližně 205 miliard EUR, v roce 2001 přibližně 189 miliard EUR a v roce 2002 přibližně 175 miliard EUR. Tím zaujímala desáté místo (2001), resp. dvanácté místo (2002) mezi německými bankami; počet zaměstnanců dosahoval přibližně 17 000 pracovníků v roce 2000, přibližně 15 000 v roce 2001 a přibližně 13 000 v roce 2002. Podíl základního jmění podle zákona o úvěrech (Kreditwesengesetz, „KWG“) představoval 5,7 % podle roční účetní závěrky z roku 2001 (podíl celkového kapitálu 9,4 %) a 5,6 % podle roční účetní závěrky z roku 2002 (podíl celkového kapitálu 9,4 %). V červnu roku 2001, před povolením podpory na záchranu, klesl podíl základního jmění na [...] (6)% (podíl celkového kapitálu [...]* %).
(11)
Země Berlín vlastnila před doplněním kapitálu v srpnu roku 2001 56,6 % akcií BGB, nyní vlastní přibližně 81 %. Ostatními akcionáři jsou přibližně s 11 % Norddeutsche Landesbank (NordLB) a Gothaer Finanzholding AG s přibližně 2 %. Přibližně 6 % akcií je ve vlastnictví drobných akcionářů.
(12)
Největšími dceřinými společnostmi, popř. dílčími skupinami skupiny BGB jsou Landesbank Berlin („LBB“) a Berlin-Hannoversche Hypothekenbank AG („BerlinHyp“), které jsou také činné v bankovnictví. LBB je veřejnoprávní instituce, v němž BGB vlastní atypicky tichý podíl ve výši 75,01 %. Díky stávající smlouvě o odvodu výsledků je třeba BGB ekonomicky považovat za 100 % vlastníka. V BerlinHyp, která je činná v oblasti financování nemovitostí, vlastní BGB 89,9 % akcií.
(13)
Ke skupině dále v současné době patří ještě dílčí skupina IBAG Immobilien und Beteiligungen Aktiengesellschaft („IBAG“), která je činná v oblasti služeb spojených s nemovitostmi, a která byla v minulosti vedena společností Immobilien und Baumanagement der Bankgesellschaft Berlin GmbH („IBG“). Kromě toho BGB kontroluje, popř. kontrolovala přímo nebo nepřímo různé další německé nebo zahraniční podniky, např. Weberbank, Allgemeine Privatkundenbank AG („Allbank“, již prodána), BGB Ireland, BGB UK, BG Polska (maloobchodní divize a internetová divize „Inteligo“ již prodána, likvidace zbývající „skořápky“ zahájena) a také českou Živnostenskou banku a.s. (již prodána).
(14)
Hlavní náplní obchodování BGB je soukromé i firemní bankovnictví (retail banking) obou obchodních značek „Berliner Sparkasse“ a „Berliner Bank“. Ani u jedné z nich se nejedná o právně samostatné dceřiné firmy, ale o obchodní značky, popř. pobočky. Od 1. července 2003 patří „Berliner Bank“, stejně jako dříve již „Berliner Sparkasse“, k LBB (7). Firemními zákazníky jsou převážně malé a střední podniky z regionu.
(15)
Vedle činnosti v oblasti maloobchodního bankovnictví, financování nemovitostí a služeb v oblasti nemovitostí jsou BGB, popř. její dceřiné společnosti činné také v oblasti obchodování na kapitálovém trhu (obchod s penězi a cennými papíry) a rovněž v segmentech velkoobchod/zahraničí (např. financování projektů a exportu) a veřejného sektoru (poskytování úvěrů), které bude nutné zrušit, popř. výrazně zredukovat. Aktivity v oblasti Investment Banking zahrnují pouze emise akcií a dluhopisů v relativně úzkém rozsahu a v budoucnosti už nebudou hrát žádnou významnou roli. Geograficky se činnost BGB koncentruje na oblast Berlína a spolkovou zemi Braniborsko, zejména s ohledem na maloobchodní bankovnictví. Banka je však činná, například v oblasti financování nemovitostí, také na národní a, například v oblasti obchodování na kapitálovém trhu, i na mezinárodní úrovni.
(16)
V oblasti Berlína má BGB v maloobchodním bankovnictví vedoucí postavení na trhu s podílem přibližně od 20 % až po více než 50 % v jednotlivých segmentech (8). Podle vlastních údajů byl její podíl, resp. její penetrace trhu v roce 2002 z hlediska prvních běžných účtů soukromých zákazníků přibližně 48 % (9). S ohledem na celý německý obchod s financováním nemovitostí (všechny hypoteční úvěry) zaujímala BGB podle nahlášených údajů, s podílem přibližně 5 %, v roce 2000 třetí místo. Podle aktuálních informací nebylo, resp. už nebude této pozice dosaženo (10). Více než 90 % hypoték BGB k 31. prosinci 2001 ve výši 33 miliard EUR bylo v Německu, zbytek se týkal financování nemovitostí v zahraničí. V ostatních oblastech nepatří BGB ani v Německu, ani mezinárodně mezi vedoucí banky. Údaje ke konkrétním částem trhu nebo segmentů nejsou v této souvislosti k dispozici.
(17)
Potíže BGB, které pronikly na veřejnost v roce 2001, měly svůj původ především v oblasti služeb spojených s nemovitostmi, ale také v oblasti financování nemovitostí. Podstatnými součástmi služeb spojených s nemovitostmi, které v 90. letech prováděla dceřiná společnost IBG, byly investiční fondy a rozvoj projektů a stavební činnost. Akcionáři IBG - která byla založena začátkem 90. let jako dceřiná společnost LBB - byly od poloviny do konce 90. let nejdříve BGB AG samotná (10 %), Berliner Bank AG (30 %), LBB (30 %) a Berlin Hyp (30 %). Po splynutí Berliner Bank AG s BGB připadly druhé jmenované bance akcie Berliner Bank v IBG. Vlastnická struktura vypadá dnes takto: 40 % BGB, 30 % LBB a 30 % Berlin Hyp.
(18)
IBG zakládala až do roku 2000 v narůstajícím rozsahu fondy nemovitostí. Investorům byly přitom poskytovány rozsáhlé garance, především dlouhodobé garance nájmu, výnosů a revitalizace. Pro založení nového fondu byly současně získány nebo postaveny nové nemovitosti. Záruky byly poskytovány v očekávání vysoké nebo dokonce i stoupající hodnoty nemovitostí, což vedlo při skutečných, silně klesajících cenách a nájmech, především v Berlíně a nových spolkových zemích, ke kumulování rizik.
(19)
Když se tyto problémy začaly v průběhu roku 2000 projevovat, začala BGB uvažovat o prodeji hlavní činnosti IBG. Proto byl v prosinci roku 2000 převeden hlavní podíl činnosti IBG na nově založenou IBAG, s výjimkou „starých“ rizik a závazků IBG a jejími dceřinými společnostmi, které přešly na nově založenou LPFV Finanzbeteiligungs- und Verwaltungs-GmbH („LPFV“). Plány na prodej IBAG však selhaly. Dnes jsou jak IBAG, tak také LPFV ve 100 % vlastnictví BGB. V rámci IBG zůstaly jen aktivity v okrajových oblastech.
(20)
Další, v tomto období se vyskytující problémy se týkaly činnosti v oblasti financování nemovitostí, která byla prováděna především společností BerlinHyp, ale také LBB a BGB samotné. Tato oblast činnosti zahrnuje poskytování úvěrů pro financování větších projektů spojených s nemovitostmi, především v oblasti průmyslu, nikoliv poskytování hypotečních úvěrů pro financování soukromých nemovitostí, které spadají do oblasti maloobchodního bankovnictví. Nesnáze v oblasti financování nemovitostí, které se s ochlazením trhu s nemovitostmi stupňovaly, vyplývaly především z do té doby nedostatečné prevence rizik.
(21)
V první polovině roku 2001 se BGB dostala do akutní krize. Příčinou byly především špatné úvěry v oblasti financování nemovitostí a také garanční závazky u IBG/IBAG/LPFV v oblasti fondů, pro které byly při roční účetní závěrce za rok 2000 vytvořeny rezervy ve výši přibližně 1 miliardy EUR a jež také vyvolaly potřebu oprávek pro běžící stavební projekty a zvýšení prevence rizik v oblasti financování nemovitostí. Z toho důvodu poklesly v květnu záruční prostředky BGB pod zákonem stanovený minimální koeficient vlastního kapitálu ve výši 8 %. Mezery ve financování, které bylo nutno utěsnit, aby se dosáhlo koeficientu základního kapitálu 5 % a aby se tak umožnil návrat ke koeficientu vlastního kapitálu před krizí ve výši 9,7 %, byly v té době odhadnuty na 2 miliardy EUR. Prohlášením o záměru zajistila země Berlín v květnu roku 2001 přísun kapitálu, poskytnutého touto zemí, ve výši tohoto nutného obnosu. Poté, co Komise tuto podpory na záchranu schválila, obdržela BGB v srpnu roku 2001 kapitál ve výši přesně 2 miliardy EUR: 1,755 miliardy EUR od země Berlín, 166 milionů EUR od NordLB, 16 milionů EUR od Parion (Gothaer Finanzholding AG) a 63 milionů EUR od drobných akcionářů.
(22)
V následujících měsících byla však objevena další rizika, především v oblasti služeb spojených s nemovitostmi u IBAG/IBG/LPFV. Existovalo nebezpečí, že by kapitál BGB mohl znovu poklesnout pod nejmenší povolený koeficient solventnosti. Tato rizika se znovu týkala garančních povinností v činnosti fondů, jakož i klesající hodnoty nemovitostí, které byly zakoupeny za účelem pozdějšího založení nových fondů („nemovitosti do zásoby“). Přes vnitřní síť skupiny, sestávající ze smluv o odvodu výsledků, záruk a úvěrů, ručí, podle informací předložených Německem, BGB za převážnou část rizik.
(23)
V listopadu roku 2001 pohrozil tehdejší Spolkový dozorčí úřad pro úvěrování (BAKred, dnes BAFin) (11) BGB předběžným uzavřením, pokud nebudou do konce roku 2001 přijata opatření k pokrytí těchto rizik. Proto dne 20. prosince 2001 podepsaly země Berlín, BGB, LBB, Berlin Hyp, IBAG, IBG a LPFV základní dohodu s cílem tato rizika pokrýt rozsáhlými garancemi a zárukami. Tato základní dohoda byla dne 16. dubna 2002 nahrazena s konečnou platností schválenou podrobnou dohodou. Garance převzaté touto dohodou jsou označovány jako „odstínění rizik“ („Risikoabschirmung“) a jsou blíže popsány dále.
(24)
Opatření pro poskytnutí podpory jsou součástí plánu na restrukturalizaci, předloženého původně v lednu roku 2002, a naposledy přepracovaného během auditu v lednu roku 2004, který předpokládá výrazné zredukování obchodní činnosti skupiny BGB a koncentraci na soukromé a firemní zákazníky v oblasti Berlín. Vedle toho by se mělo dále pokračovat - i když v menším rozsahu - v činnosti na kapitálovém trhu a v oblasti financování nemovitostí (viz 172. bod odůvodnění a násl.). Ostatní oblasti obchodu, jako je oblast velkoobchod/zahraničí včetně strukturovaného financování a poradenství, se mají zrušit a jiné, jako je oblast veřejného sektoru, se mají silně redukovat. Původně se předpokládalo, že se bude pokračovat i v oblasti služeb s nemovitostmi. Německo však již v ranném stádiu řízení přislíbilo, že se postará o rozdělení této oblasti a o prodeji zemi Berlín (viz 277. a 278. bod odůvodnění). Německo také mezitím přislíbilo, že k redukci velmi silného podílu BGB na berlínském maloobchodním trhu prodá Berliner Bank samostatně.
(25)
Jak již bylo uvedeno výše, mají být prodány akcie BGB držené zemí Berlín. Komise obdržela takový závazek. BerlinHyp má být v rámci privatizace BGB prodána buďto spolu s ní nebo samostatně (viz 285. bod odůvodnění). Dále má být IBB vyčleněna z BGB a rezervní fond IBB (již výše uvedený, ve své době na LBB převedený kapitál bývalé Wohnungsbau-Kreditanstalt - „WBK“), pokud by to nezpůsobilo pokles kvóty základního kapitálu pod 6 % nebo kvóty celkového kapitálu pod 9,7 % ke dni 1. ledna 2004, má být vyplacen zpět zemi Berlín.
(26)
Jednou složkou restrukturalizační podpory ohlášené dne 28. ledna 2002 je přísun kapitálu ve výši 1,755 miliard EUR poskytnutého jakožto podpora na záchranu v srpnu roku 2001 zemí Berlín po schválení Komisí dne 25. července 2001 (12), přičemž tuto podporu si BGB trvale ponechá jako restrukturalizační podporu.
(27)
Druhou složkou je výše uvedené odstínění rizik, jehož poskytnutí bylo v hlavních rysech dohodnuto v prosinci roku 2001 mezi zemí Berlín, BGB, LBB, BerlinHyp, IBAG, IBG a LPVF a jež bylo upraveno, doplněno a nahrazeno podrobnou dohodou schválenou dne 16. dubna 2002. Tento dokument obsahuje následující garance, osvobození, převzetí plnění a záruky, které byly poskytnuty zemí Berlín na období třiceti let, aby se pokryla rizika dceřiných společností IBAG, IBG a LPFV z činnosti v oblasti služeb spojených s nemovitostmi:
-
Úvěrové garance: Garance pro BGB, LBB a pro BerlinHyp ohledně smluvního splácení úroků a jistiny úvěrů, které tyto společnosti zaručily společnostem IBAG a IBG a také jejich dceřiným společnostem k datu 31. prosince 2001. Tyto dotčené společnosti a úvěrové vztahy jsou uvedeny v přílohách podrobné dohody. V uvedeném dokumentu jsou také řešena omezení pro určité úvěrové garance a explicitní výluky („seznam negativ“).
-
Garance účetní hodnoty: Garance pro IBAG a IBG, jakož i pro určité další společnosti skupiny, především přímé a nepřímé dceřiné společnosti uvedené společnosti, ohledně hodnoty jednotlivého investičního majetku aktivovaných položek v příslušné kontrolované bilanci s výjimkou určitého označeného investičního majetku jako nehmotný investiční majetek, pokladní hotovosti, vklady u spolkových bank a úvěrových institucí nebo položky časového rozlišení. Podrobná dohoda řeší i omezení a výluky v případě účetních garancí („seznam negativ“).
-
Převzetí plnění od LPFV: Osvobození LPFV od závazků - pokud tyto přesahují částku 100 milionů EUR (výše spoluúčasti) - z dřívějších obchodů s nemovitostmi prováděných IBG a jejími dřívějšími dceřinými společnostmi Bavaria, Arwobau a také společností Immobilien-Beteiligungsvertriebsgesellschaft der Bankgesellschaft Berlin GmbH („IBV“) formou převzetí plnění. Převzetí plnění se nevztahuje na závazky, které souvisí se založením fondů po 31. prosinci 2000 nebo s novým obchodem IBAG popsaným v podrobné dohodě.
-
Osvobození BGB od záruk: Osvobození BGB od všech závazků ze záruk, které tato společnost převzala až k 31. prosinci 1998 za IBG, IBV a Bavaria. Ani toto osvobození se nevztahuje na závazky, které souvisí se založením fondů po 31. prosinci 2000 nebo s novým obchodem IBAG popsaným v podrobné dohodě.
(28)
Podrobná dohoda vyčísluje v článku 45 nejvyšší obnos, který z těchto závazků vyplývá pro zemi Berlín, což je 21,6 miliard EUR. Podle článku 45 se přitom jedná o vícenásobné zahrnutí upravené teoretické nominální hodnoty zajištěných rizik. V základní smlouvě byla udána jako nejvyšší hodnota ještě částka 35,34 miliard EUR, protože výše uvedené garance někdy pokrývaly tatáž rizika. Jak uvádí článek 45 podrobné dohody, může země například ručit za pohledávky třetího věřitele z garance za pronájem jednak převzetím plnění oproti LPFV, jednak osvobozením od záruk. Podrobná dohoda však také upravuje to, že země v takovém případě ručí za příslušné riziko vždy jen jednou. Tak mohl být nejvyšší teoretický obnos upraven odečtením tohoto vícenásobného zahrnutí a stanoven na hodnotu 21,6 miliard EUR. Z těchto 21,6 miliard EUR představuje nejvyšší obnos, podle Německem předložených předběžných výpočtů, osvobození LPFV (přibližně [...]* EUR, z toho [...]* EUR je na osvobození LPFV od závazků z garancí na pronájem a výplat podílů a [...]* EUR na osvobození od rizik z takzvaných garancí na revitalizaci budov).
(29)
Základem tohoto teoretického nejvyššího obnosu je však odhad úplného materializování všech rizik. Pro osvobození LPFV od záruk na pronájem (nejvyšší obnos [...]* EUR) to například znamená, že by veškeré nájmy nebyly vůbec zaplaceny až do roku 2025, v případě osvobození LPFV od záruk na revitalizaci ([...]* EUR) se vychází z úplných výrobních nákladů na všechny budovy a vnější zařízení. Stoprocentní nezaplacení nájmů a stržení a nové postavení všech budov však není ani podle velmi pesimistických předpokladů reálné. V článku 45 je proto také uvedeno, že podle tehdejších znalostí a na základě důkladného prověření významných ekonomických rizik, bude pravděpodobné využití výrazně nižší. Podle toho představuje skutečné riziko 2,7 miliard EUR v optimistickém případě („best-case“), 3,7 miliard EUR v „základním případě“ („base-case“) a 6,1 miliard EUR v pesimistickém případě (takzvaný „worst-case“). Předpoklady, které vedly k těmto odhadnutým hodnotám, byly oznámeny v průběhu řízení (viz 138. bod odůvodnění).
(30)
Podrobná dohoda dále pro minimalizaci garančních plnění předpokládá možnost, že země smluvně zcela nebo částečně pověří správou podrobné dohody třetí stranu. Země tuto možnost využila a založila společnost „BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH“, která je v jejím úplném vlastnictví, a tato společnost realizuje z pověření země svou činnost od ledna roku 2003. Kromě toho podrobná dohoda předpokládá ručitelskou provizi a právo na opravu v období patnáct účetních roků. Na základě toho obdrží země od BGB pevnou roční ručitelskou provizi ve výši 15 milionů EUR až do roku 2011 včetně, která může být od roku 2012 po vzájemné dohodě upravena pro zbývající období odstínění rizik. Dále BGB zaplatí, pokud v jednom nebo více měsících účetního roku dosáhne celková kvóta ručícího vlastního kapitálu 12,5 % a kvóta základního kapitálu 7 %, 15 % svého dosaženého ročního čistého zisku zemi Berlín.
(31)
V zákoně o zplnomocnění Senátu k převzetí zemské záruky za rizika z obchodu se službami v oblasti nemovitostí společnosti Bankgesellschaft Berlin AG a některých jejích dceřiných společností (13) je dále stanoveno, že akcie země Berlín v BGB se musí co nejrychleji prodat za podmínek únosných pro zemi Berlín a že v souvislosti s novým uspořádáním vlastnické struktury BGB musí být z BGB vyloučena Investitionsbank Berlin (IBB) jako samostatná veřejnoprávní podpůrná banka (k tomu viz dále).
(32)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení (14) Komise dále poukázala na jednu důležitou skutečnost, která nebyla v původním plánu restrukturalizace zohledněna. Na konci roku 1992 byla WBK, včetně jejího veškerého jmění, převedena na LBB; současně všechny úkoly WBK přešly na tehdy nově založenou IBB. Díky tomuto převodu se zvýšil ručící vlastní kapitál LBB přibližně o 1,9 miliardy DEM. LBB zaplatila od roku 1995 odměny v průměru 0,25 % za každý příslušný obnos. Z důvodu vzniklých pochyb ohledně slučitelnosti těchto odměn se zásadou investorů v tržním hospodářství zahájila Komise v červenci roku 2002 řízení C 48/2002. (15) Pokud Komise dojde k závěru, že vyplacené odměny nejsou v souladu se zásadou investorů v tržním hospodářství, představuje rozdíl mezi vyplacenými odměnami a běžnými tržními výnosy takové investice, při nesplnění zkoušek slučitelnosti se Smlouvou o ES, podporu neslučitelnou se společným trhem, kterou LBB musí vrátit zemi Berlín.
(33)
Možnost požadavku na vrácení představuje výrazné riziko pro budoucnost plánu restrukturalizace ve vztahu na nutnost obnovení životaschopnosti. Komise proto ve svém zahajovacím usnesení vyzvala Německo, aby v tomto směru našlo vhodné řešení a vzala na vědomí, že Německo na takovém řešení pracuje.
(34)
Z tohoto důvodu byla mezi zemí Berlín a BGB uzavřena dne 23. prosince 2002Dohoda o řešení případných požadavků země Berlín na splátky vyplývající z postupu šetření podpory C48/2002 - Landesbank Berlin - Girozentrale prováděného Evropskou komisí („Dohoda o splátkách“).
(35)
Tato dohoda upravuje případ, že pokud Komise rozhodne o zpětném vyplacení, zavazuje se země Berlín poskytnout jako vklad do LBB sanační dotaci v takové výši, která je nutná k tomu, aby se zabránilo podkročení kapitálové kvóty uvedené v dohodě u LBB a/nebo u skupiny BGB z důvodu hrozící povinnosti realizovat splátky. Minimální kapitálové kvóty uvedené v dohodě o splátkách se vyčíslují na 9,7 % (kvóta celkového kapitálu) a 6 % (kvóta základního kapitálu). Tato dohoda platí za podmínky, že Komise tuto podporu schválí.
(36)
Ačkoliv toto opatření nebylo ještě v okamžiku rozhodnutí o zahájení řízení učiněno a tedy nebylo částí plánu restrukturalizace, byla rizika pro výhledovou životaschopnost banky vzniklá z důvodu možného rozhodnutí o splátkách zmíněna v rozhodnutí o zahájení řízení jako jeden z faktorů, který je nutno v řízení vzít v úvahu. Dohoda o splátkách byla nakonec uzavřena, aby se těmto úvahám učinilo zadost. Protože toto opatření je pro úspěch restrukturalizace nezbytné, považuje Komise za účelné posuzovat dohodu o splátkách, jelikož v této souvislosti může zajistit nejvyšší obnos pro podporu, společně s ostatními opatřeními pro podporu.
(37)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES klasifikovala Komise opatření, která je potřeba předběžně přezkoumat, jako státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP, protože tyto podpory byly poskytnuty ze státních prostředků a jsou vhodné k tomu, aby se formou zlepšení finanční pozice podniku projevily v ekonomickém postavení soutěžitelů z jiných členských států (16), čímž dochází k narušení hospodářské soutěže nebo hrozí, že dojde k takovému narušení a že tím bude negativně ovlivněn obchod mezi členskými státy.
(38)
Na základě svého předběžného posouzení dospěla Komise k přesvědčení, že podpory je třeba posoudit na základě Pokynů Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (17) (dále jen „pokyny“) a že nejsou použitelné ani jiná ustanovení Smlouvy o ES o slučitelnosti, ani jiné pokyny Společenství. Komise souhlasila s názorem Německa, že se v případě BGB jednalo o podnik v nesnázích ve smyslu oddílu 2.1 pokynů. O slučitelnosti opatření pro podporu se společným trhem však vznikly značné pochyby.
(39)
Podle bodů 31 - 34 pokynů zkoumá Komise plán restrukturalizace pro každou jednotlivou podporu v tom smyslu, zda je, na základě reálných odhadů, schopen během přiměřeného období znovu obnovit životaschopnost podniku.
(40)
Komise dříve předloženému plánu restrukturalizace vytýkala, že nebyly analyzovány budoucí strategie na trhu investičního bankovnictví. Dále Komise v rámci budoucí strategie obchodů s nemovitostmi vyžadovala bližší specifikaci rozdílů nákladů mezi likvidací a dalším provozováním dceřiné společnosti činné ve službách v oblasti nemovitostí IBAG.
(41)
Komise vyjádřila pochybnosti, zda předpoklady v původním plánu restrukturalizace ohledně vývoje nabídky a poptávky byly dostatečně precizní na to, aby se mohl udělat závěr ohledně výhledů na úspěch předložených opatření na restrukturalizaci. Bylo možno obtížně rozeznat, na které tržní předpoklady se opatření plánu restrukturalizace vztahují.
(42)
Komise dále konstatovala, že informace Německa v souvislosti s důvody nesnází podniku v minulosti byly relativně povrchní. Byly uvedeny následující tři důvody: a) špatné úvěry; b) odvod četných záruk v oblasti fondů nemovitostí a c) příliš pozdní zavedení (1999) a pomalé provádění systematické kontroly rizik. Uváděné informace představovaly hlavně shrnutí finančních nesnází. Byl však uveden pouze jeden skutečný důvod těchto nesnází, totiž neúčinné struktury skupiny a managementu, mezi nimi také nefunkční kontrola rizik. Důkladná analýza těchto struktur a konkrétních chyb managementu, mezi nimi i dopady vlastnictví státu, však chyběla. Takovou analýzu však Komise považuje za nutnou k tomu, aby bylo možno posoudit výhledy na restrukturalizaci BGB. Komise proto pochybuje o tom, zda plán na restrukturalizaci dostatečným způsobem rozeznal a řeší příčiny nesnází BGB. Německo bylo proto požádáno, aby přeložilo podrobnou analýzu minulých chyb a budoucích výhledů a problémů v kontextu struktury skupiny, metod managementu a dozoru, konceptů kontroly a podávání zpráv, jakož i technik pro zavedení komerčně založených rozhodovacích procesů.
(43)
S ohledem na možnou privatizaci zmínilo Německo jednání s potencionálními zájemci, neuvedlo však žádné podrobnosti, například o zamýšleném postupu, podmínkách nebo jiných relevantních faktorech. Komise si proto položila otázku, zda privatizace - úplná nebo částečná - byla důkladně uvážena a zda je případně zajištěno, že bude provedena v rámci otevřeného, transparentního a nediskriminačního postupu.
(44)
S ohledem na cílové výnosy původně uvedené v oznámení ve výši necelých 7 % vyjádřila Komise zaprvé pochyby, zda tento výnos může být skutečně dosažen, zejména vzhledem k problematické struktuře instituce a managementu skupiny, nejasným předpokladům o trhu, na které se odvolávají opatření pro restrukturalizaci, a také vzhledem k provádění problematických obchodů s nemovitostmi. I kdyby bylo dosaženo požadovaného výnosu necelých 7 %, měla Komise za druhé pochyby o tom, zda toto zúročení vloženého kapitálu bude dostatečné, aby to bylo slučitelné se zásadou investora v tržním hospodářství.
(45)
Komise dále věnovala pozornost tomu, že možnost požadavku na splacení v případě LBB představuje závažné riziko pro úspěšné vyhlídky plánu restrukturalizace, a proto ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyzvala Německo, aby zpracovalo návrhy na řešení.
(46)
Ustanovení o výjimce v čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES platí za podmínky, že podpora nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Body 35 až 39 pokynů stanoví, že musí být přijata taková opatření, která co nejvíce zmírní všechny nepříznivé účinky podpory na soutěžitele. Obvykle se tyto podmínky konkretizují omezením nebo redukcí přítomnosti podniku na relevantním trhu výrobků, prodejem výrobních zařízení nebo dceřiných společností nebo odbouráním činností. Toto omezení nebo redukce musí být v poměru s účinky deformací způsobených podporou a zejména s relativní váhou podniku na jeho trhu nebo trzích.
(47)
Celkově měly původně navržené protislužby, resp. kompenzační opatření, jako je prodej významných podílů, omezení obchodů s penězi a cennými papíry, sektoru Debt Finance, obchodů s nemovitostmi, počtu poboček, personálu a sekce veřejného sektoru a také zřeknutí se sídel a obchodů se zahraničními a velkými zákazníky, vést k redukci bilanční sumy BGB o 26 % (ze 190 miliard EUR na 140 miliard EUR). Z důvodu částečně vágního popisu kompenzačních opatření a jejich příslušného přínosu k požadovaným následkům na jmění a personální situaci BGB nebyla Komise schopna posoudit, zda může být reálně dosaženo tohoto celkového efektu a jak se tato opatření projeví na budoucí pozici BGB na trzích nebo segmentech vymezených Německem. Komise proto potřebovala podrobnější informace ohledně vlivu každého opatření na jmění, na personální situaci a na budoucí pozici BGB na trhu/segmentu.
(48)
I kdyby bylo dosaženo výše uvedeného celkového účinku redukce (26 % nebo 50 miliard EUR z bilanční sumy), považuje Komise za sporné, zda tato redukce bude dostatečná vzhledem k uvažované výši podpory a vzhledem ke zkušenostem Komise ohledně restrukturalizačních podpor bankám (18). V této souvislosti uvedla Komise zákonné minimální kvóty kapitálu jako možný orientační bod pro posouzení přiměřenosti kompenzačních opatření, protože ty musí být při poklesu kapitálu banky redukovány úměrně objemu obchodů (při nedostatečné vybavenosti kapitálem 1 miliarda EUR a podle zákonné minimální kvóty kapitálu 4 % by bylo potřeba teoretické redukování rizikových faktorů aktiv až o 25 miliard EUR). Toto „redukování příležitostí“ by mohlo sloužit jako přibližný orientační bod pro stupeň narušení trhu a z toho vyplývající nutná kompenzační opatření. Pouze přísun kapitálu ze země Berlín ve výši 1,755 miliard EUR v létě roku 2001 by podle těchto úvah odpovídal teoretickému redukování hodnoty jmění až o 44 miliard EUR. Komise však upozornila na to, že tento orientační bod nemůže být použit „mechanicky“, ale že je závislý na určitém volném uvážení zvláštních okolností, například faktorů, které jsou důležité pro přežití a životaschopnost banky.
(49)
Když se po přísunu kapitálu objevila nová rizika, hrozilo nebezpečí, že koeficient solventnosti bude znovu nedostatečný. Aby zabránila novému přísunu kapitálu, rozhodla se země Berlín řešit všeobecné garance pomocí odstínění rizik. Z toho důvodu mají garance podobný účinek jako přísun kapitálu. Problém s odstíněním rizik však spočívá v tom, že výše podpory, která má být poskytnuta, nebyla ještě přesně stanovena. Nominální, teoretický maximální obnos, který je uvedený v čl. 45 podrobné dohody, představuje 35,34 miliard EUR. Když se odpočítá vícenásobné krytí rizik, představuje maximální obnos částku 21,6 miliard EUR. To je však stále nominální hodnota, tj. vychází z úplného zmaterializování všech rizik, což není pravděpodobné (viz výše). Z toho důvodu musela Komise pečlivě pracovat s jednotlivými dostupnými maximálními obnosy, tj. s 35,34 miliardami EUR. Protože ale tento obnos zřejmě nebude realizován, bylo by nepřiměřené používat jej jako základ pro stanovení potřebných kompenzačních opatření. Komise proto nemohla posoudit, zda nabízená kompenzační opatření, s přihlédnutím k výši podpory, budou dostatečná. Komise měla dále pochyby o tom, zda zejména v případě scénáře best-case s realizovanou podporou přibližně 3 miliard EUR, společně s přísunem kapitálu, byla kompenzační opatření podle výše popsaného hrubého orientačního bodu dostatečná. Kromě toho zkušenosti z případů restrukturalizace ukazují, že scénáře best-case byly realizovány jen vzácně.
(50)
Komise oznámila, že při závěrečném posouzení přiměřenosti kompenzačních opatření se musí vzít v úvahu extrémně silná pozice BGB na trhu v oblasti maloobchodu na místní a regionální úrovni. Vzhledem k nedostatku dostatečných informací však Komise nemohla ohodnotit vlivy redukčních opatření na jednotlivé trhy nebo obory. Požadovaná redukce v oblasti soukromých a firemních zákazníků ve formě plánovaných prodejů Weberbank a Allbank se však zdá být poměrně málo a zřejmě by to nedostatečně zeslabilo účinek ovlivnění konkurence vlivem poskytnuté podpory. S uvážením skutečnosti, že BGB se také zdá být nikoliv bezvýznamným účastníkem trhu v oblasti obchodů s nemovitostmi, ptala se dále Komise na to, zda opatření na redukci jsou v této souvislosti dostatečná.
(51)
V souhrnu Komisi chyběly důležité informace pro přiměřené a dostatečně podrobné posouzení účinků navržených kompenzačních opatření. Na základě dostupných skutečností proto měla vážné pochybnosti o tom, zda plánovaná opatření na redukci jsou dostatečná na to, aby zmírnila účinek narušující hospodářskou soutěž způsobený takovým vysokým objemem podpory, jejíž přesná výše nebo maximální hodnota ještě nebyla ani stanovena. V tomto kontextu se musí vzít v úvahu také silná, především místní a regionální pozice BGB na trhu, především v oblasti maloobchodu.
(52)
Podle bodů 40 a 41 pokynů musí být podpora omezena na přísné minimum potřebné pro umožnění restrukturalizace, aby se zamezilo poskytnutí přebytečné hotovosti podniku, která by mohla být užita k agresivním, trh narušujícím činnostem nebo dokonce k expanzi. Pokyny také stanoví, že od příjemce podpory se očekává, že k plánu restrukturalizace významně přispěje z vlastních zdrojů, včetně prodeje aktiv, která nejsou nezbytně důležitá pro přežití podniku.
(53)
Na základě dostupných informací nebyla Komise schopna přesně posoudit, zda podpora - jejíž výše nebyla ještě známa - představuje potřebnou minimální výši, a zda by například mohla být během restrukturalizace přehodnocena rizika, a zda jsou zavedena nebo by byla zavedena kontrolní opatření pro skutečné vyloučení vícenásobného pokrytí rizik.
(54)
Komise se ptala, zda jako záchranná podpora předběžně povolené dosažení kvóty kapitálu 5 % a kvóty vlastních prostředků 9,7 %, jakož i od roku 2003 požadovaná kvóta základního kapitálu přibližně 7,5 % a kvóta vlastních prostředků přibližně 12 % bude opravdu potřebné pro další trvání podniku, včetně solidního ratingu prováděného ratingovými agenturami. V tomto kontextu měla Komise pochybnosti zejména o tom, zda vlastní přínos BGB prodejem majetku nebo dceřiných společností, které nejsou nezbytné pro dlouhodobou životaschopnost podniku, s přihlédnutím i na výši podpory v případě scénáře best-case splnil kritérium „významného příspěvku“. Z důvodu silné pozice BGB, včetně jejích dceřiných společností a podniků s ní svázaných, na mnoha trzích a v mnoha oborech, se objevila otázka, zda by nemohl proběhnout prodej více, resp. větších dceřiných společností/aktiv - nejen z hlediska opatření pro vyrovnání, ale také jako významnější, plnění daňových poplatníku doplňující vlastní příspěvek.
III. STANOVISKO NĚMECKA
(55)
Německo zaujalo na základě tehdy předloženého plánu restrukturalizace, který ve svých základních rysech platil ještě v létě 2003 a který byl předložen k posouzení poradcům Komise, stanovisko k zahájení řízení a na požádání Komise předložilo v dalším řízení také doplňující informace o původním plánu restrukturalizace, zejména k následujícím, pro rozhodování Komise důležitým bodům:
(56)
Investiční bankovnictví už v budoucnosti nebude představovat ani strategické ohnisko, ani cílový produkt obchodů na kapitálovém trhu. Obchody na kapitálovém trhu se koncentrují na oblasti s vysokým potenciálem výnosů, jako je například zákaznický obchod s akciemi, úroky a úvěry a, v malém rozsahu, také obchod na vlastní účet a budou ve svém rozsahu ubývat.
(57)
Byl blíže specifikován rozdíl nákladů mezi likvidací a pokračováním IBAG. Celkové náklady na likvidaci se skládají z operativních nákladů na likvidaci [...]* EUR a z finančního schodku. Pro zjištění finančního schodku byla sestavena stínová bilance skupiny pro tři scénáře (best case, real case, worst case), na což by se vynaložilo [...]* EUR, [...]* EUR resp. [...]* EUR. V případě pokračování by se naopak v období 2001 až 2005 vynaložilo, podle scénáře od [...]* do [...]* EUR (base-case [...]* EUR). Tím by došlo v případě likvidace IBAG k překročení nákladů oproti pokračování podle zvoleného scénáře od [...]* do [...]* EUR. Kromě toho by při likvidaci bylo nutno vzdát se kladného výsledku od roku 2006 ve výši [...]* EUR.
(58)
Blíže byly uvedeny předpoklady o rozvoji trhu v oblasti obchodu s nemovitostmi a fondy. Po mírném poklesu v roce 2002 přibližně o 2 % celkový německý objem staveb, podle informací Ústředního svazu německého stavebnictví, v roce 2003 přibližně stagnoval. Ve stavbě bytů nedošlo k žádné změně trendu (rok 2003: pokles o přibližně 1 % po přibližně 3 % poklesu v roce 2002), přitom na východě byl pokles z důvodu přebytečné nabídky bytů výrazně silnější než v západních spolkových zemích. U průmyslových staveb došlo v roce 2003 k mírnému nárůstu přibližně o 1 %. Na základě toho byly přizpůsobeny kapacity a očekávané obraty Bavaria a bylo definováno cílené zaměření. Bavaria se bude v budoucnosti koncentrovat jak na výstavbu bytů, tak i na oblast průmyslu v prémiové oblasti trhu a z důvodu velkých rozdílů rozvoje výstavby bytů na západoněmecké regiony Hamburk, Mnichov, Stuttgart a Rýn nad Mohanem. V obchodování s fondy se po poklesu v roce 2001 bude v budoucnosti počítat s novým výrazným růstem v oblasti trhu s uzavřenými fondy. Fondy s nemovitostmi by měly hrát důležitou roli s přibližně 50 % objemu umístění na trhu jako alternativní forma investic s výnosy a riziky mezi cennými papíry s pevnými úroky a akciemi. Nové fondy IBV budou zakládány již jen pro průmyslové nemovitosti typu premium a budou vybaveny výrazně redukovanými garancemi. Díky těmto kvalitativně hodnotnějším objektům bude možno zvýšit i jistotu výnosů, čímž se však zredukuje obchodní činnost celkem o více než polovinu.
(59)
K předpokladům o rozvoji trhu v oblasti soukromých zákazníků uvedlo Německo zejména to, že v oblasti Berlína připadá v průměru téměř 4 000 obyvatel na jednu bankovní pobočku, což je výrazně více než je německý průměr ((1 400). Ačkoliv v Berlíně není na pobočkách žádné nadměrné odbavování klientů, je třeba v budoucích létech počítat s další redukcí obchodních míst, a to z důvodu působení jiných kanálů jako je call center a internet. Koncept pro trvalé zlepšení rentability v oblasti soukromých zákazníků je založen na oblasti nákladů i výnosů. Mezi opatření pro snížení centrálních nákladů patří redukce poboček podle aktuální výnosnosti, regionálních úhrad a výhledových nákladů na uzavření/sloučení. Cílem má být zvýšení počtu hlavních zákazníků na pobočku na [...]* u Berliner Sparkasse a na [...]* u Berliner Bank do konce roku 2003, oproti průměrně 2 300 zákazníků u bezprostředních konkurentů v Berlíně. Další úspory vyplývají z náhrady nákladných konvenčních pokladen moderními zařízeními, což uspoří [...]* pracovních kapacit. Výnos se může dále zvýšit změnou alokace poradců pro odkrytí možných atraktivních skupin zákazníků. Ve větší míře má probíhat transakční obchod přes online nebo samoobslužná média, zatímco odbytová cesta pobočky se má stále více koncentrovat na poradenství pro zákazníky. Prognóza o rozvoji poptávky v oblasti soukromých zákazníků vychází z informací od Landeszentralbank Berlin, ze zpráv makléřů a ze závěrů Spolkového statistického úřadu z posledních let. Pokud se jedná o pozici BGB na trhu v jednotlivých oblastech místních a regionálních zákazníků, uvedlo Německo podle níže korigovaných čísel, že objem příslušných podílů na trhu je v Berlíně od 20 % až po více než 40 % (viz 291. bod odůvodnění a násl.). Prognóza růstu pro Berlín, který jako strukturálně slabý region leží pod německým průměrem 2,5 %, představuje 2 %. Německo vysvětlilo, že i přes podíly na trhu se 40 % v obchodě s vklady soukromých zákazníků nelze mluvit o vynikajícím postavení BGB, protože berlínský maloobchodní trh se vyznačuje silnou konkurencí a zákazníci mohou bez velkých nákladů a námahy změnit jednu banku za druhou. Navíc existuje nadproporcionální podíl spořitelen, zatímco BGB má z důvodu převážně příjmově slabého okruhu zákazníků nedostatečné zastoupení na trhu v oblasti hodnotnějších druhů investic, jako jsou termínové vklady, vkladové listy, deponování cenných papírů a jiných komplexních vkladových produktů, jako je pojištění.
(60)
Předpoklady rozvoje trhu firemních zákazníků se zakládají mimo jiné na zprávách makléřů a ze závěrů Spolkového statistického úřadu. Cíleným řízením portfolia a s tím spojeným rizikem zatížených úvěrů, zavedením na riziko orientovaného oceňování a také koncentrací obchodní činnosti na hlavní segmenty zákazníků-podnikatelů a na regionální firemní zákazníky dojde i přes průměrný růst trhu v Berlíně v období 2001 až 2006 k mírnému poklesu objemu úvěrů o 1 % z [...]* EUR na [...]* EUR. Odstranění rizikových aktiv proběhne z důvodu zabránění vysokých hromadných rizik, zejména v oblasti úseku firemních zákazníků s obratem více než 50 milionů EUR. Mimo Berlín se získá dalších [...]* EUR. Objem vkladů firemních zákazníků by měl zůstat přibližně konstantní i přes cílené omezení velkoobjemových obchodů s úvěry z důvodu snahy o „cross selling“. Německo dodalo níže opravená čísla i pro místní a regionální zákazníky, která ukazují na podíl na trhu necelých 25 % v Berlíně (viz 291. bod odůvodnění a násl.). Pro Berlín byl schválen průměrný roční nárůst 2 %. Rentabilita se výrazně zvýší optimalizací odbytových procesů a služeb a zavedením standardních produktů. V úsecích pro zákazníky má dojít k redukci poboček ze 73 na 35. Zvýšené kladné hrubé rozpětí vyplývá z nově sestaveného cenového modelu Berliner Bank a Berliner Sparkasse sjednocením (zvýšených) dolních cenových hranic a konsekventním vyčerpáním potenciálu cross selling a také rostoucím rozdělením práce pracovníků pro styk se zákazníky.
(61)
Příčiny špatné situace u úvěrů na nemovitosti a odvodů garancí v oblasti fondů nemovitostí byly - jak již bylo naznačeno v ohlášení - mimořádně optimistické prognózy dalšího rozvoje nemovitostí v Berlíně a v nových spolkových zemích po znovusjednocení Německa. Na jejich základě vydala BGB ve velkém rozsahu podnikatelské úvěry a do roku 1999 zakládala objemově rostoucí fondy nemovitostí s obsáhlými garancemi, které měly na začátku krize s nemovitostmi na konci devadesátých let vysoké požadavky na oprávky a rezervy. Tato rizika nebyla v jednotlivých bankách plně odhalena z důvodu nedostatečného systému skupiny pro včasné zjištění rizik a z důvodu nesprávného vyhodnocení rizik, takže nedošlo k včasnému nápravnému opatření. A v roce 2000 proběhla na podnět představenstva skupiny a auditora, jakož i na základě mimořádné kontroly provedené BAKred, kontrola podle přísných měřítek, takže bylo třeba aktualizovat velké množství cílových dat. Přitom bylo zjištěno, že systém pro včasné zjištění rizik ve své podobě a praktickém nasazení neplnil své zákonné požadavky.
(62)
Sloučení různých bank v roce 1994 pod střechu BGB mělo proběhnout za tím účelem, aby země Berlín, jako akcionář mohla získat strategickou pozici s pokud možno velkým synergickým účinkem. Nebylo možno vytvořit instituci v souladu s KWG, aniž by nedošlo podle § 40 KWG ke zrušení názvu „Berliner Sparkasse“ a aniž by BerlinHyp neztratila privilegium dlužních úpisů. Absence jednotného vedení, které by prosazovalo právo společnosti, vedlo k tomu, že řízení rizik skupiny mohlo být budováno jen postupně. K tomu se přidaly technické restrikce v oblasti výpočetní techniky a zpoždění při tvorbě dostatečně kvalitních údajů. Management rizik byl podporován jen nepatrně a údaje vztahující se k rizikům, byly zpracovávány ručně. Tím stále existovala možnost vzniku chyb. Interní ratingový postup nebyl validován statistickými metodami.
(63)
Zavedení účinné kontroly rizik a nového databázového systému ke konci roku 2002 však ekonomicky zajistilo, že v budoucnu dojde ke včasnému rozeznání chybného vývoje a k jeho odstranění. V evidenční databázi konsolidovaně protékaly všechny úvěrové obchody celé skupiny. Tato data představovala základ pro limitní systém managementu, kterým byla hodnocena úvěrová rizika ohledně jejich rizikového potenciálu a byla jim pokládána různá omezení. Tak je k dispozici denně aktualizovaná informační platforma pro komplexní analýzu rizik v obchodování s úvěry. Na tomto základě bylo vyvinuto také novější informování představenstva a dozorčí rady o rizicích úvěrů. Ratingový postup byl vytvořen zcela nově, ve spolupráci s DSGV a s německými zemskými bankami. K lepší kontrole rizik přispěla také výrazná obměna vedoucího personálu a redukce úseků z 63 na 34.
(64)
Zjednodušení struktur skupiny a managementu a zavedení účinného systému kontroly spočívá mj. ve strukturálním zlepšení na úsecích corporate governance, kontrola rizik, kontrola/vedení dceřiných podniků v oblasti služeb s nemovitostmi a homogenizace infrastruktury IT. Nová struktura spočívá v tom, že BGB v budoucnosti sama obsáhne obchodní oblasti „wholesale“ a financování nemovitostí a také že centralizuje personál. Landesbank Berlin sjednotí, s výjimkou obchodů wholesale a financování nemovitostí pro podnikatele, všechny odbytové aktivity, včetně veškerého ochodu s firemními a soukromými zákazníky. Dále se má realizovat cíl jednotného vedení skupiny. Opatření pro zlepšení procesů budování a chodu podniku spočívala ve svolání Výboru pro posuzování rizik, který měl zpracovat rozsáhlou analýzu všech rizik skupiny, vytvoření nezávislého oddělení evidence rizik skupiny pro vyhodnocování operativních rizik a zřízení jednotek pro vedení rizik v oblastech firemních zákazníků a financování nemovitostí. Dále byl sestaven projektový tým pro konsekventní strukturování výtek z prováděných kontrol a jejich zpracování. Významně ohrožené stávající úvěry budou v budoucnu lépe sledovány v oddělení pro evidenci rizik, které bude provádět jejich hodnocení.
(65)
Pro BGB by měly být dostatečné cílové výnosy před zdaněním v roce 2006 v rozmezí 6 - 7 % (podle původního oznámení) resp. [...]* % (podle přepracovaného střednědobého plánu ze dne 24. června 2003). Sazby výnosů před zdaněním se v Německu v období 1995 až 2000 pohybovaly u zemských bank/spořitelen resp. u všech bank (Top 100) v rozmezí 12,6 % - 17,6 % resp. 13,0 % - 16,5 %. Během času lze ale pozorovat redukci výnosů z vlastního kapitálu před zdaněním. Zejména v sektoru zemské banky/spořitelny se tyto výnosy snížily z 17,6 % v roce 1995 na 12,6 % v roce 2000. Na základě následného zhoršení konjunktury a konsolidačního procesu v Německu mají být čísla v příštích letech trvale nižší a v letech 2001 až 2006 se mají u zemských bank/spořitelen pohybovat mezi 7,0 % (2001) a 8,5 % (2006) a v celém sektoru mezi 9,9 % (2001) a 12,0 % (2006). U zemských bank/spořitelen bude potenciál pro zotavení silně omezen a to z důvodu odpadnutí odpovědnosti za instituce veřejného práva („Anstaltslast“) a ručení za instituce veřejného práva („Gewährträgerhaftung“), jakož i z důvodu Basel II. Cílové výnosy před zdaněním v rozmezí 6 - 7 % (podle původního oznámení) resp. [...]* % (podle přepracovaného střednědobého plánu ze dne 24. června 2003) nejsou přímo srovnatelné s výnosy konkurenčních ústavů, protože kvóta základního kapitálu u BGB obsahovala během fáze restrukturalizace „bezpečnostní nárazník“ pro zajištění refinancování na kapitálovém trhu, který sloužil k částečné kompenzaci úplných chyb tichých rezerv. Proto musela budoucí předpokládaná kvóta základního kapitálu [...]* % ležet výrazně nad průměrnou kvótou základního kapitálu 6,1 % platnou pro zemské banky/spořitelny v období 1995 až 2000. Následkem bezpečnostního nárazníku ve výši přibližně [...]* % se oproti konkurenčním úvěrovým ústavům snížil - při stejné výši příjmu daně z přidané hodnoty na vstupu - výnos z vlastního kapitálu přibližně o [...]* %, protože ušetřené příjmy daně z přidané hodnoty na vstupu byly dány do poměru k většímu vlastnímu kapitálu.
(66)
Skutečnost státního vlastnictví jako taková nezpochybňuje schopnost a význam sanace skupiny. Malus znevýhodňující státní podniky je podle článku 295 Smlouvy o ES protiprávní. Možné protiprávní ovlivňování v souvislosti se státním vlastnictvím bylo zkoumáno kontrolním výborem poslanecké sněmovny a státním zastupitelstvím v Berlíně. Země Berlín má ostatně v úmyslu provést privatizaci BGB.
(67)
Obchodní činnost LBB významně ovlivnily celkem dvě zvláštnosti. Jednak LBB musí podle § 3 odst. 6 zákona o LBB plnit i v budoucnosti podpůrné úkoly, jako je např. podpora spoření a vedení běžných účtů i pro soukromé zákazníky s omezenou úvěrovou způsobilostí („účet pro každého“). Proto má nadprůměrně mnoho zákazníků z ekonomicky slabých vrstev, což znatelně ovlivňuje možnost výnosů. Změny lze realizovat jen během dlouhého časového období. Jednak ji zatěžuje i nadále ekonomicky slabá struktura regionu Berlín, která má přibližně o 15 % menší příjmy soukromých zákazníků ve srovnání s celkovým německým průměrem. Většina jiných konkurentů v Berlíně to může kompenzovat díky své přítomnosti v jiných regionech. Převzetím bývalé Ost-Berliner Sparkasse získala LBB podstatně vyšší podíl v mimořádně strukturálně slabém východním Berlíně, který však zahrnuje pouze 37,5 % všech obyvatel Berlína. Tyto zvláštnosti se budou projevovat i po privatizaci.
(68)
Německo také předložilo na základě přepracovaného střednědobého plánu ze dne 24. června 2003 kvantifikaci dopadů návrhů poradců Komise (např. zvýšení prevence rizik), již dříve přislíbeného vyčlenění obchodu služeb s nemovitostmi a oddělení IBB a uvedlo, že střednědobé a dlouhodobé dopady těchto tří opatření jsou nepatrné.
(69)
Na základě dalšího požadavku Komise Německo, resp. banka také předložily důsledky samostatného prodeje Berliner Bank do konce roku 2005 na životaschopnost zbytku skupiny. Podle Německa má tento prodej negativní důsledky na střednědobé plánování skupiny. V celkovém součtu jsou uvedeny jednorázové účinky pro období 2003 až 2005 ve výši přibližně [...]* EUR, z toho [...]* na mimořádné výdaje spojené s prodejem, zbytek jsou položky na personál, IT, budovy a další výdaje na restrukturalizaci. Střednědobě, resp. dlouhodobě se plánovaný výsledek před zdaněním sníží v roce 2006 z [...]* EUR (podle přepracovaného střednědobého plánu na základě tří výše uvedených opatření) o přibližně [...]* EUR na téměř [...]* EUR, z toho je přibližně [...]* z důvodu odpadnutí příspěvku od Berliner Bank do příjmů skupiny, zbytek je z důvodu zpomalení snižování stavu zaměstnanců, odpadnutí plánovaného zvýšení výnosů z provizí a zbytkových (fixních) nákladů (především z důvodů záporných úspor z rozsahu v oblasti tzv. „back office“). Výnosy z vlastního kapitálu klesnou v roce 2006 o [...]* procentních bodů na [...]* %. Tyto výpočty však vychází z předpokladu, že Berliner Bank bude prodána zájemcům za maximální částku jako samostatná banka, což přináší vyšší výdaje než dražba majetku nebo jednotlivých provozů. Dále se vyčleněním Berliner Bank sníží podíl na výsledku maloobchodního prodeje na celkovém objemu obchodu BGB z [...]* % na přibližně [...]* % a podíl obchodování na kapitálovém trhu se odpovídajícím způsobem zvýší z [...]* % na přibližně [...]* % [...]*.
(70)
Komise požádala Německo, resp. banku o další informace ohledně kvantifikace následků střednědobého samostatného prodeje BerlinHyp do konce roku 2006 pro životaschopnost zbytku skupiny. To by mělo mít podle údajů Německa, resp. banky následující negativní důsledky na zbytek skupiny, resp. představovalo by to následující požadavky, které by však kupující nemusel bezpodmínečně splnit: Kupec by musel za srovnatelných podmínek v co nejširší míře převzít vnitřní refinancování ve skupině (v současné době cca. [...]* EUR), tj. mít alespoň stejně dobrý rating jako Landesbank Berlin, a převzít záruku BGB pro BerlinHyp, aby se zabránilo započtení velkých úvěrů (odhad současného objemu: cca. [...]* EUR). Dále by kupující musel nabídnout jako kupní cenu nejméně účetní hodnotu BerlinHyp, protože jinak by z toho vyplývaly účetní odpisy ve výši [...]*, které by mohly ohrozit životaschopnost zbytku skupiny. I při negativním výsledku nabídkového řízení by trvalo riziko dalších účetních odpisů. Prodej by byl dále možný jen bez výrazného omezování plánu restrukturalizace, pokud by mohla být zachována odbytová spolupráce mezi BerlinHyp a skupinou. Povinnost samostatného prodeje by vyžadovala jednorázový odpis aktuální účetní hodnoty [...]* EUR o [...]* EUR na účetní hodnotu vlastního kapitálu BerlinHyp ve výši 519 milionů EUR. Hospodářský výsledek před zdaněním, očekávaný pro rok 2006 pro zbytek skupiny, by se snížil přibližně o dalších [...]* EUR (rozdíl mezi odpadnutím plánovaného výsledku BerlinHyp ve výši cca. [...]* EUR a výnosu z úroků z očekávané tržby z prodeje ve výši přibližně [...]* EUR). To by mělo za následek - společně se samostatným prodejem Berliner Bank - další pokles požadovaných výnosů z vlastního kapitálu v roce 2006 u zbytku skupiny o přibližně [...]* % na celkem [...]* % a také kvóty základního kapitálu na jen něco více než [...]* %.
(71)
Německo dodalo takzvaný střednědobý plán pro rozvoj jednotlivých bilančních položek rozvahy a výsledovky od roku 2001 (aktuální stav) do roku 2006 (plán) a ten během řízení, v souladu s přislíbenými opatřeními na prodej, uzavření a redukci, několikrát aktualizovalo. Na základě střednědobého plánu předloženého v červnu roku 2003, který již zohledňoval odštěpení obchodu se službami v oblasti nemovitostí a IBB, jakož i všechna původně uvažovaná opatření, vyplynuly následující důsledky pro jednotlivá obchodní odvětví v období 2001 až 2006, přičemž z různých položek uvedených ve střednědobém plánu jsou zde jako příklad uvedeny v podstatě jen majetek segmentů a počet zaměstnanců.
(72)
V obchodní oblasti Soukromí zákazníci se majetek segmentu z důvodu opatření na prodej, uzavření a redukci sníží z [...]* EUR na téměř [...]* EUR nebo [...]* %, přičemž zhruba 90 % připadne na podej podílů (zejména Allbank, Weberbank, BG Polska, Živnostenská banka). Počet zaměstnanců se úměrně sníží o přibližně [...]* %. Později přislíbený prodej Berliner Bank zde ještě není zohledněn.
(73)
V další obchodní oblasti, patřící k tzv. Retailbanking, firemních zákazníků, tedy obchodu s malými a středními podnikateli (ne: velcí zákazníci), se očekává snížení majetku segmentu z téměř [...]* EUR v roce 2001 na přibližně [...]* EUR v roce 2006 (o téměř [...]* EUR nebo [...]* %). Současně se sníží výdaje na zaměstnance o zhruba [...]* %* EUR. Později přislíbený prodej Berliner Bank zde ještě není zohledněn.
(74)
Kompenzační opatření v obchodní oblasti financování nemovitostí se v první řadě týká odstranění rizikových portfolií a zaměření na nerizikové obchody. Tím se sníží majetek segmentu z přibližně [...]* EUR v roce 2001 na zhruba [...]* EUR v roce 2006 (přibližně o [...]* %). Počet zaměstnanců by měl být snížen přibližně o [...]* %.
(75)
Omezení obchodů na kapitálovém trhu povede ke snížení zaměstnanců o přibližně [...]* %; majetek segmentu se sníží přibližně o [...]* % z [...]* EUR v roce 2001 na zhruba [...]* EUR v roce 2006. Oproti původnímu plánu proběhne silnější zaměření na nerizikové obchody. Závazky segmentu se tím nadproporcionálně sníží o [...]* %.
(76)
Postupná likvidace obchodní oblasti velcí zákazníci/zahraničí způsobí redukci majetku segmentu o přibližně [...]* a snížení počtu zaměstnanců o přibližně [...]* %. Položky, zbývající na konci fáze restrukturalizace, především z důvodu dlouhodobé platnosti některých smluv a dohod, budou po roce 2006 dále likvidovány.
(77)
Díky rezignaci na veškeré obchody nad rámec regionu v obchodní oblasti veřejný sektor se zredukoval majetek segmentu o téměř [...]* %. Obchodní oblast veřejného sektoru bude přiřazena k úseku firemních zákazníků.
(78)
Díky plánovanému odštěpení obchodu se službami nemovitostí, což bylo nabídnuto jako další kompenzační opatření, bude majetek segmentu této obchodní oblasti téměř zcela rozpuštěn.
(79)
Společně s další redukcí majetkových položek, například v managementu úroků nebo odštěpením obchodů IBB (přibližně 20 miliard EUR majetku segmentu), a s důsledky konsolidace vznikne nakonec celkové zkrácení bilančního objemu z přibližně 189 miliard EUR v roce 2001 o přibližně [...]* EUR nebo [...]* % na přibližně [...]* EUR v roce 2006. Bez ohledu na odštěpení IBB, jejíž zhodnocení jako kompenzační opatření zůstává sporné (19), dojde ke snížení bilanční sumy o přibližně [...]*.
(80)
Co se týče podílů na trhu, tyto jsou vztaženy na oblast soukromých a firemních zákazníků v Berlíně, protože se tu jedná o regionální obchod. Trhy obchodu s financováním nemovitostí a obchodování na kapitálovém trhu jsou naproti tomu národní, kapitálový trh je dokonce mezinárodní. Podíly na trhu v segmentech berlínských soukromých a firemních zákazníků jsou oproti číslům uvedeným ve zprávě opraveny směrem dolů (na podíly zhruba od 20 % až do 40 % u soukromých zákazníků a na podíly téměř 25 % u firemních zákazníků), protože hlášení těchto údajů BGB podávané zemské centrální bance používala statistiku, aniž by se zohlednilo nutné regionální a věcné omezení (viz 291. bod odůvodnění a násl.).
(81)
V případě obchodu s úvěry u soukromých zákazníků je pro berlínský trh předpovídán u BGB do roku 2006 mírný nárůst podílu na trhu, zatímco v obchodu s vklady se tento podíl nepatrně sníží. Tento rozvoj se zakládá na směřování obchodní činnosti BGB na berlínský trh. Současně se ale má podle plánu restrukturalizace úplně stáhnout z trhu mimo region. Kompenzační opatření v oblasti soukromých zákazníků nebudou na berlínském podílu na trhu téměř vůbec znatelné, protože snížení obchodu proběhne především v oblasti mimo region.
(82)
V obchodní oblasti pro firemní zákazníky dojde v období 2001 až 2006 k mírné redukci podílu na trhu v obchodování s úvěry, zatímco podíl na trhu s vklady zůstane přibližně konstantní.
(83)
V obchodě pro financování nemovitostí je třeba opravit původně udávaný podíl na národním trhu, z důvodu aktuálnější statistiky, z přibližně 5 % na zhruba 3 %, a ten se do roku 2006 ještě sníží přibližně na 2 %. V oblasti kapitálového trhu nedojde výhledově do roku 2006 k žádným změnám.
(84)
Německo během řízení uvedlo, že BGB intenzivně zkoumala možnost dalších kompenzačních opatření. V rámci prodeje oddělení služeb s nemovitostmi, přislíbeného již v raném stádiu navíc k původnímu plánu, však nejsou možné žádné další protislužby [...]*.
(85)
Kompenzační opatření jsou celkově také přiměřená. Celková suma podpory jako vztažný bod pro kontrolu přiměřenosti zahrnuje přísun kapitálu země ve výši 1,755 miliard EUR a hodnota podpory pro odstínění rizik, která hospodářsky odpovídá nanejvýš scénáři worst case, činí 6,07 miliard EUR. Jako úhradu za odstínění rizik zaplatí BGB ročně ručitelskou provizi ve výši 15 milionů EUR.
(86)
Jako opěrný bod pro narušení trhu použila Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení možnost rozšíření obchodování na základě požadavku bankovního právního dozoru na koeficient solventnosti. Předpoklad, že při přísunu základního kapitálu ve výši 1 miliardy EUR mohou být riziková aktiva navýšena až o 25 miliard EUR, však nebylo možné podle stanoviska Německa z rámcových podmínek o bankovním právním dozoru odvodit. Jen při současném přísunu základního a doplňkového kapitálu si banka může svoje riziková aktiva navýšit o 25násobek dodaného základního kapitálu. Pokud bance chybí dosud nezohledněný doplňkový kapitál ve výši odpovídající přísunu základního kapitálu, nelze výše uvedený faktor 25 použít. Nezdá se být správné považovat obchodní expanzi, která bude umožněna až doplňkovým kapitálem, jež má banka stejně k dispozici, za narušení trhu, které bylo způsobeno přísunem kapitálu kvalifikovaným jako podpora. Proto bylo považováno za nutné, aby se již ve výchozím bodě omezilo maximální možné narušení trhu na 12,5násobek podpory ve formě přísunu kapitálu.
(87)
Země Berlín dodala BGB jen základní kapitál ve výši 1,755 miliard EUR, avšak žádný doplňkový kapitál. Přísun základního kapitálu měl za následek, že mohl být zohledněn dosud nepoužitelný doplňkový kapitál ve výši 877,5 milionů EUR, což však, jak je vysvětleno, nelze hodnotit jako narušení trhu způsobené přísunem kapitálu.
(88)
Kromě toho se jedná u (teoretické) kvóty základního kapitálu ve výši 4 % resp. kvóty vlastního kapitálu ve výši 8 % o zákonem stanovené minimální požadavky na vybavení vlastním kapitálem. Pro regulovanou obchodní činnost a také pro nutný prostor k pohybu, potřebný pro účast na finančních trzích, potřebují ústavy výrazně lepší vybavení vlastním kapitálem. Podle hodnocení BAFin je v současnosti z hlediska trhu bezpodmínečně nutná kvóta základního kapitálu [...]* % a kvóta vlastního kapitálu [...]* %, aby byla zajištěna likvidita BGB a aby se neohrozil postup restrukturalizace (srov. dopis BAKred ze dne 29. června 2001).
(89)
Na základě těchto úvah a v současné době rozhodujících kvót kapitálu vychází pro takové navýšení kapitálu narušení trhu přibližně 18 miliard EUR (přísun základního kapitálu přibližně 1,8 miliard EUR násobeno faktorem 10).
(90)
Německo nabídlo, v reakci na otevření řízení Komisí, jako další kompenzační opatření vyčlenění úseku služeb s nemovitostmi (IBAG, IBG, LPFV) od BGB. Účinek odstínění rizik by se zaměřil na oblast služeb s nemovitostmi, které nepodléhají požadavkům na koeficienty solventnosti a které mohou provádět také všechny ostatní společnosti bez povolení banky. Odstínění rizik se vztahuje na starší obchody, zejména na již umístěné fondy, a ne na nové obchody. Případně by bylo možno hájit koncepci, že nový obchod bude umožněn jen přes odstínění rizik. Objem narušení trhu by pak ale mohl dosáhnout maximálně celkového objemu nových obchodů. Pro IBV se v roce 2002 očekává objem odbytu fondů v celkové výši [...]* EUR. Pro Bavaria je v roce 2002 přijat objem projektů v celkové výši [...]* EUR. Všechny nové obchody IBAG se tím pohybují přibližně ve výši [...]* EUR. Na nové obchody IBAG by se mohlo projevit odstínění rizik nanejvýš do ukončení fáze restrukturalizace ke konci roku 2006. Potom bude IBAG sanovaný a výkonný podnik, který se může vlastními silami pustit do soutěže. Proto se do odstínění rizik mohou jako narušení trhu započítat maximálně nové obchody do konce roku 2005, což od roku 2002 do roku 2005 představuje celkem [...]* EUR. Tento celkový obnos narušení trhu leží mezi scénářem best case pro skutečné využití země Berlín z odstínění rizik (2,7 miliard EUR) a mezi scénářem worst case (6,1 miliard EUR). Zdá se proto přiměřené, že Komise při stanovení deformace trhu způsobené odstíněním rizik, vzala jako základ hodnotu [...]* EUR zjištěnou pro nové obchody IBAG až do doby ukončení fáze restrukturalizace. V každém případě by se mohla stanovit deformace trhu v důsledku odstínění rizik pomocí hodnoty podpory pro odstínění rizik, odpovídající scénáři worst case (6,07 miliard EUR).
(91)
Jako výsledek se tak získá následující, pro posouzení kompenzačních opatření určující, narušení trhu:
-
ve prospěch BGB nově navýšením kapitálu: 18,3 miliard EUR,
-
ve prospěch úseku služeb s nemovitostmi, který se má oddělit, odstíněním rizik: [...]* EUR - 6,1 miliard EUR
(92)
Na rozdíl od toho, co se Komise v rozhodnutí o zahájení řízení na základě tehdy dostupných informací domnívala, neospravedlňují skutečné nižší podíly BGB na trhu se vycházelo z extrémně silné pozice BGB na trhu a z toho odvozovaly důsledky pro stanovení kompenzačních opatření. Navržená opatření pro kompenzaci narušení trhu se zdála celkově přiměřená, a to i při zahrnutí případných právních problémů s podporou LBB v případě majetku WBK.
(93)
Německo dále uvedlo, že prodej Berliner Bank nebude z konkurenčních důvodů oznámen před prodejem akcií země Berlín v BGB. Protislužby v oblasti maloobchodu budou dostatečné odštěpením Weberbank, Allbank a zahraničních dceřiných společností BGB Polska a Živnostenská banka, jakož i vzdáním se 6 vnitrostátních německých center pro soukromé zákazníky a uzavřením asi 90 poboček, převážně v Berlíně. Kromě toho se kompenzační opatření pohybují vesměs v rámci toho resp. dokonce i nad rámec toho, co Komise požadovala v předcházejících rozhodnutích o restrukturalizaci bank.
(94)
Na základě dalších námitek Komise, především s ohledem na skutečnost, že díky dosud přijatým nebo ještě plánovaným opatřením k uzavření nebo prodeji zůstane pozice BGB na berlínském trhu v maloobchodním bankovnictví téměř nezměněná, rozhodly se Německo a země Berlín přislíbit prodej Berliner Bank. Na základě tohoto příslibu se Německo zavazuje zajistit, aby bylo oddělení „Berliner Bank“ skupiny prodáno jako ekonomická jednotka, včetně obchodní značky, se všemi zákaznickými vztahy, pobočkami a jim příslušnými zaměstnanci ve veřejném, transparentním a nediskriminačním řízení. Prodej se má uskutečnit do 1. října 2006 podle všech právních předpisů.
(95)
Prodej „Berliner Bank“ sníží aktiva segmentu v celém úseku maloobchodního bankovnictví o [...]* EUR ([...]* EUR v obchodní oblasti soukromých zákazníků a [...]* EUR v oblasti firemních zákazníků). Spolu s již plánovanými opatřeními se sníží aktiva segmentu celkem o [...]* EUR. Bilanční suma se v období restrukturalizace sníží ze 189 miliard EUR na [...]* EUR.
(96)
Během restrukturalizace se nesmí příliš přecenit rizika. Ta byla stanovena především na znalostech LPFV z ledna roku 2002. Jejich ohodnocení se může během doby garancí změnit na základě makroekonomických faktorů a intenzivním managementem nemovitostí. Bude ale zajištěno, jak uvolněním smluv LPFV s IBG, tak také díky modalitě odstínění LPFV zemí Berlín, že zemí Berlín bude možno uhrazovat jen skutečné nároky z garancí. Pro zajištění vysoce kvalitního managementu má země Berlín u LPFV práva zásahu i udělování pokynů.
(97)
Byla zavedena také přiměřená kontrolní opatření pro skutečné vyloučení vícenásobného krytí rizik. Rizika z revitalizace a práva nabídky se totiž nekupí aditivně, naopak se násobí. To je zohledněno v nástinu rizik u LPFV. Skutečné vícenásobné riziko krytí naproti tomu spočívá v garanci nájmů a úvěrů skupiny BGB. LPFV zkoumá správnost nároků právně, věcně a účetně. Kontrola, která by vyloučila současné nároky z garance kreditů, již probíhá na základě příkazu země Berlín od ledna roku 2003 a je prováděna společností „BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH“, kterou má tato země jako jediná ve svém podílovém vlastnictví. Veškeré výkony LPFV, na které se vztahuje převzetí plnění zemí, budou BCIA detailně prozkoumány z právního, věcného a účetního hlediska, stejně jako legitimita každého nároku z garance úvěrů a bilančních garancí. BCIA je pro zemi silným a účinným aparátem pro minimalizaci škod. Zákon o garancích ze dne 16. dubna 2002 totiž výslovně předpokládá, že v souvislosti a odstíněnými riziky nesmí být provedena žádná platba třetí osobě, pokud k tomu není právní nárok.
(98)
Konkrétně disponuje země, resp. BCIA, o jejíž činnosti musí být čtvrtletně informována poslanecká sněmovna, na základě podrobné dohody vůči společnostem podporovaným pro odstínění rizik, následujícími schvalovacími, kontrolními, příkazními a podobnými právy, jejichž výkon je podrobněji uspořádán podle odpovědnosti a postupu:
-
podmínka schválení výplat úvěrových příslibů, pokud jsou překročeny určité mezní hodnoty,
-
spoluúčast při stanovení seznamu pozitiv a ročního vyúčtování pro bilanční garance,
-
podmínka schválení prodeje aktiv, která podléhají garancím účetní hodnoty, pokud jsou překročeny určité mezní hodnoty,
-
podmínka schválení investic, které vedou k dodatečným pořizovacím a výrobním nákladům, pokud jsou překročeny určité mezní hodnoty,
-
podmínka schválení určitých plateb LPFV,
-
právo udělovat pokyny IBG a LPFV ohledně obrany proti nárokům,
-
podmínka schválení odstoupení a jiných dispozic ohledně požadavků podrobné dohody,
-
komplexní informační a dozorová pravomoc,
-
pravomoc souhlasu ohledně ustanovování auditorů u IBG, IBAG a LPFV,
-
právo kontroly účetního dvora Berlín,
-
podmínka schválení restrukturalizace.
(99)
Banka poskytne významný vlastní příspěvek prodejem majetku nebo dceřiných společností, které nejsou nezbytné pro dlouhodobou životaschopnost. Zde se jedná o významné, i ziskové podíly, které se zpeněží cestou veřejného a transparentního řízení. K tomu se přidává předpokládaný prodej oblasti služeb spojených s nemovitostmi. Další vlastní příspěvek není možný, protože BGB již v roce 2001 vyvinula cestou redukce rizikových aktiv veškeré možné aktivity pro to, aby co nejvíce zabránila další ztrátě vlastních prostředků a aby podpořila kvótu vlastních prostředků.
(100)
Byla také potřebná kvóta základního kapitálu a poměr aktiv k vlastnímu kapitálu, předběžně schválené jako záchranná podpora a od roku 2003 vyžadované plánem restrukturalizace. Dosažení předběžně schválené kvóty základního kapitálu ve výši 5 % a poměru aktiv k vlastnímu kapitálu ve výši 9,7 %, jakož i od roku 2006 vyžadované kvóty základního kapitálu přibližně 7,5 % a poměru aktiv k vlastnímu kapitálu ve výši přibližně 12 %, je bezpodmínečně nutné pro další chod podniku, včetně solidního hodnocení ratingovými agenturami. Zejména s ohledem na [...]* a na [...]* schopnosti likvidity BGB je nepostradatelné nadprůměrné vybavení vlastními prostředky, [...]*.
(101)
Průměrná kvóta vlastního kapitálu, resp. poměr aktiv k vlastnímu kapitálu zemských bank/spořitelen se v období 1995 až 2000 pohybovala v rozmezí 5,7 % až 6,8 %, resp. 8,9 % až 10,2 %. Kvóta vlastního kapitálu předběžně povolená pro BGB ve výši 5 % tak leží pod dlouhodobým průměrem se srovnatelnými bankami, zatímco předběžně schválený poměr aktiv k vlastnímu kapitálu představuje rozdíl pouze o 0,1 % oproti střední hodnotě období 1995 až 2000. Tyto kvóty se zdají být velice konzervativní a nezohledňují specifické problémy BGB.
(102)
Kvóty solventnosti celého trhu, tj. soukromých a státních bank v Německu, se pohybovaly - mj. z důvodu v bankovním sektoru chybějící odpovědnosti ručitelů - v rozmezí od 6,3 do 7,3 % (kvóta základního kapitálu), resp. 10,4 % až 11,3 % (poměr aktiv k vlastnímu kapitálu). Již s vyhlídkami na odpadnutí odpovědnosti ručitelů pro státní banky se kvóty solventnosti zemských bank/spořitelen pravděpodobně pomalu srovnají s vyšší úrovní soukromých bank. Díky tomuto efektu se průměrná sazba pro poměr aktiv k vlastnímu kapitálu zemských bank/spořitelen v roce 2006 ceteris paribus (za stejných ostatních podmínek) zvýší z 9,6 % na přibližně 10,9 %. Tím se omezí nárazník vlastních prostředků BGB, za předpokladu poměru aktiv k vlastnímu kapitálu předpovídanému v sanačním konceptu pro rok 2006, z [...]* % na pouze přibližně [...]* %.
(103)
Pro posouzení poměru aktiv k vlastnímu kapitálu tedy nebude relevantní regulační minimum ve výši 8 %, které bylo BAFin fakticky navýšeno na 8,4 % a z důvodu nestabilnosti prakticky leží kolem 8,6 %. Kapitálový trh, resp. ratingové agentury se typicky mnohem více orientují na vhodné orientační body (benchmarky), které ukazují na podstatně vyšší poměr aktiv k vlastnímu kapitálu a podle toho snižují zdánlivě vyšší nárazník vlastních prostředků ve výši téměř [...]* % na přibližně [...]* %.
(104)
V roce 2006 byl nezbytný nadprůměrný poměr aktiv k vlastnímu kapitálu [...]*. Ratingové agentury přikládají při vydání svého hodnocení značný význam struktuře kapitálu a již v minulosti připomínaly zlepšení kvóty základního kapitálu BGB. Na základě těsné korelace mezi ratingem finanční síly a také dlouhodobým ratingem a budoucího odpadnutí záruk ručení je nutné významné zlepšení ratingů finanční síly, aby se zabránilo negativnímu účinku na rozsah a náklady refinancování. K tomu z nového ohodnocení rizikových aktiv podle Basel II vychází výhledově od roku 2006, z důvodu velké nestálosti rizikových aktiv, zvýšená potřeba vlastních prostředků.
IV. STANOVISKA OSTATNÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(105)
Na základě zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení v Úředním věstníku Evropských společenství obdržela Komise stanoviska dvou dalších zúčastněných stran, totiž od Berliner Volksbank a od třetí osoby, která požádala o utajení své identity.
(106)
Berliner Volksbank namítla, že povolení ohlášené podpory na restrukturalizaci podle čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES nepřichází v úvahu. Podpory nespadají do kategorie právních institutů odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva, a tedy neexistují jako podpora.
(107)
Opatření pro podporu ve prospěch BGB přesahují dosud známé dimenze. Finanční nesnáze BGB souvisí především s mimořádně ztrátovými obchody podniku s uzavřenými fondy nemovitostí. Příčina ztrát u BGB spočívá v tom, že při pořizování se neprováděly prakticky žádné kontroly. Tím byly garantovány příjmy vkladatelům do fondů. Podnik byl považován - možná hlavně kvůli výhodným podmínkám pro vkladatele - za vedoucí podnik na trhu ve spolkovém měřítku.
(108)
Podpora na restrukturalizaci by sice v jednotlivých případech mohla být ospravedlnitelná, a to vzhledem k rostoucím negativním důsledkům nesolventnosti banky na systém bank a na důvěru veřejnosti. Na druhé straně se podle dosavadních rozhodnutí Komise jednalo o příjemce podpory s omezenou regionální působností, takže účinky podpory se koncentrovaly na několik málo konkurentů. Ti byli o to více postiženi důsledky narušení soutěže, zejména Berliner Volksbank, která s BGB konkuruje ve všech svých obchodních oblastech.
(109)
Výše a intenzita podpory by se musely omezit na minimální míru, nutnou na restrukturalizaci. To však není možno rozeznat. Garance země za rizika z oblasti nemovitostí odpovídá neomezené doplatkové povinnosti, protože s tím spojená pořizovací povinnost země Berlín v současné době nemůže být vyčíslena, a tak odpovídá „bianko šeku“ pro budoucí ztráty. Podniku však nesmí být poskytnuta žádná přebytečná hotovost. Již svou výší (21,6 miliard EUR) a délkou trvání (třicet roků) je garance nepřiměřená, zajišťuje bance prakticky neomezenou platební schopnost a tím má významné účinky na narušení trhu. Díky úplnému zbavení banky rizik z obchodů se službami v oblasti nemovitostí v operativním bankovním obchodování získá BGB „bezpodmínečnou licenci“ k předkládání nabídek za libovolných podmínek, např. při prodeji nebo pronájmu nemovitostí. Zejména pokud by takto banka dosáhla ztrát, byly by tyto ztráty zemí Berlín znovu plně kompenzovány. Ve svém výsledku tím garance svou výší odpovídá neomezené doplatkové povinnosti, která již ve své podstatě nemůže být schválena a chybí v ní nutná konkretizace ve smyslu příslušného zákona. Kumulativní záruka přísunu kapitálu a záruka odstínění rizik by dále vedly k dvojitému krytí. Při stanovení subvenčního ekvivalentu záruky by se muselo zohlednit to, že by to byla zcela jistě otázka velkého objemu dluhů. V nejnepříznivějším případě vychází země z částky 6,1 miliard EUR. Pokud se musí realisticky počítat s výskytem případu ručení (což zjevně nelze vyčíslit), odpovídá výše podpory garance jejímu nominálnímu obnosu.
(110)
Trh finančních služeb se vyznačuje silnou konkurencí mezi podmínkami s významným tlakem na marže. Proto lze očekávat, že BGB předá dál svoji výhodu získanou podporou a tím dojde k významnému narušení hospodářské soutěže na úkor jejích soutěžitelů. To je mimořádně vážné, protože podpora bude poskytnuta subjektu s vedoucím postavením na trhu v regionu Berlín/Braniborsko, jehož podíl na trhu je podle vlastního ohodnocení téměř 50 % a který má více než 50 % všech poboček kreditních ústavů v Berlíně. BGB stojí s Berliner Volksbank a se svými hlavními oblastmi obchodu - obchodu se soukromými zákazníky a se zákazníky z vrstev středních podniků - v bezprostředním centru soutěže a obsazuje k dnešnímu dni podíl na trhu, který je mnohokrát vyšší než podíl Berliner Volksbank. Podpora tím přispívá k další hospodářské „konsolidaci moci“ na berlínském bankovním trhu. Poměrně silná pozice BGB na trhu je také důsledkem strategie více obchodních značek BGB, která se objevuje ve spojení s více ústavy pod různými obchodními značkami, resp. firmami. BGB sleduje takovou obchodní strategii, která se oddělila od strategie rentability a díky svým subvenčním podmínkám vedla k vytlačení konkurence.
(111)
Předložený plán restrukturalizace není vhodný z důvodu nedostatku konečného konceptu trvalého ozdravení, které by umožnilo obnovení životaschopnosti podniku. Je založen na optimistických předpokladech, není dostatečně konkrétní a nadměrně zdůrazňuje pozitivní aspekty. Kromě toho není určen k tomu, aby zajistil dlouhodobou rentabilitu a tím životaschopnost podniku, protože vychází pouze z cílové rentability cca. 6 - 7 %, což je pouze polovina průměru běžného v oboru. Konečně se koncept restrukturalizace nezmiňuje ani o budoucích právně-podpůrných povinnostech splatnosti ohledně související kontroly přesunu WBK na zemskou banku v roce 1993.
(112)
Nutnost zmírnění nepříznivých účinků na soutěžitele, daná pokyny Komise, omezením přítomnosti příjemce podpory na relevantních trzích po ukončení restrukturalizace, nebyla dostatečně zohledněna, protože obchodní aktivity na relevantních trzích budou dokonce rozšířeny. Podle konceptu restrukturalizace má být jako kompenzace za uzavření různých poboček mimo Berlín umožněno zvýšení výnosů obchodováním se soukromými a firemními zákazníky především zaměřením a rozšířením obchodních aktivit v Berlíně. BGB plánuje ústup jen z těch trhů, na nichž dosud nedosáhla žádný zásadnější význam. Oznámené uzavření poboček nemůže vést k redukci přítomnosti BGB na trhu, nýbrž odpovídá spíše obecnému trendu na trhu finančních služeb v Německu, který platí za „over-banked“. Bude nutno stanovit rozsah protislužeb poskytnutých BGB, a to na základě současné, trh ovládající pozice BGB na berlínském bankovním trhu, protože právě zde se nejsilněji projeví účinky deformující konkurenci. Pro opatření Komise k vyrovnání deformace trhu, způsobeného podporou, přichází v úvahu prodej části skupiny BGB. Zde by se nabízel např. prodej „Berliner Bank“, která disponuje na relevantních segmentech trhu takovým podílem, který odpovídá podílu Berliner Volksbank. Prodej Berliner Bank by měl tu výhodu, že se tu jedná o organizačně rozsáhlý samostatný ústav, který má vlastní pozici na trhu, a proto by mohl být bez větších problémů převzat některým soutěžitelem. Náklady takového obchodu by byly, s ohledem na výši podpory, přiměřenou kompenzací za její účinky, které významně narušují hospodářskou soutěž.
(113)
Uvedená podpora je vedle státních garancí za záruky (odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva) a vedle přenesení úseku Wohnbau-Kreditanstalt na Landesbank Berlin pouze jedním z mnoha finančních podpůrných opatření veřejného sektoru ve prospěch BGB. Podpora povede ke kumulaci, která musí být zohledněna i při stanovení kompenzačních opatření za podporu na restrukturalizaci.
(114)
Zvýšení poměru aktiv k vlastnímu kapitálu na 9,7 % není nutné. Právně je nutné závazně dodržet pouze v KWG právně předepsané minimum 8 % a také v pokynech Komise uvedené „nezbytně nutné minimum“.
(115)
Kumulace odstínění rizik a přísunu kapitálu není nutná, protože jen první faktor pokryje rizika ze ztrát v oblasti nemovitostí. Přísun kapitálu povede k „dvojitému vyrovnání ztrát“ zemí Berlín. BGB by mohla použít takto navíc získané prostředky pro jiné obchodní oblasti.
(116)
Kromě toho existují náznaky další podpory. Senát jedná s vybranými investory o převzetí banky. Prodej by neproběhnul za tržní cenu, protože nabídkové řízení není otevřené pro všechny, není transparentní a nediskriminační.
(117)
Zdá se, že budoucí strategie banky bude spočívat především v tom, že zredukuje svou činnost, kapacity a infrastrukturu a že se bude koncentrovat na obchodování se soukromými a firemními zákazníky v regionu. Tento koncept se musí zakládat na předpokladu, že porostou tyto regionální trhy a podíl banky na nich. Existují ale některé pochybnosti a rozpory ohledně podílu banky na trhu v těchto oblastech. Dále je nejisté, zda banka vůbec může stavět na solidní zákaznické základně. Obchodní značka „Berliner Bank“ vykazuje slabiny. Na základě problémů s obchody s financováním nemovitostí v minulosti existují pochybnosti o budoucím úspěchu. Zachování významného podílu na obchodech na kapitálovém trhu je pro regionální banku netypické.
(118)
Úspěch provedení plánu restrukturalizace závisí především na tom, zda se podaří realizovat ambiciózní plány na redukci počtu zaměstnanců a zavedení nového systému kontroly rizik, jakož i zlepšení informačního systému. O tom však existují pochybnosti, protože zatím přijatá opatření k redukci počtu zaměstnanců zůstala za stanovenými cíli a je nutno počítat s odporem zaměstnanců i odborové organizace. Kromě toho velká část dosud přijatých omezení souvisí s opatřeními v oblasti tzv. outsourcingu. Z toho však nelze očekávat žádné dlouhodobé snížení nákladů, protože je nutno hradit náklady za převedené zaměstnance banky ve formě zvýšených služebních poplatků.
(119)
Banka bude muset být podle bodu 34 pokynů v budoucnu schopna soutěžit na trhu samostatně. Existují pochyby o tom, zda cílové výnosy vlastního kapitálu ve výši 7 %, dosažené v roce 2006, k tomu budou dostatečné. Proto nelze vycházet z obnovení dlouhodobé životaschopnosti. Takové nízké výnosy nejsou opodstatněné ani při splnění státních úkolů od spořitelny, protože ty jsou irelevantní pro posouzení výnosu.
(120)
Pokud bude trvat státní vlastnictví, existují značné pochybnosti o tom, zda může být vytvořena a zajištěna životaschopnost banky. Země Berlín by byla vystavena značnému politickému tlaku při ukončení pracovních poměrů. Všeobecně by země Berlín nebyla schopna provést plán restrukturalizace. Grémia banky by byla dále obsazována politicky, což by s sebou přineslo střety zájmů. Tyto problémy by trvaly také při převzetí jinou německou zemskou bankou.
V. REAKCE NĚMECKA NA STANOVISKA OSTATNÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(121)
Německo zaujalo stanovisko k poznámkám Berliner Volksbank i anonymní třetí osoby. Výklad Berliner Volksbank k údajným starším podporám je podle stanoviska Německa scestný. Neexistují žádné významné finanční zdroje vytvořené domnělou podporou. Jinak by se skupina nenacházela v existenčních potížích. Ostatně Komise ohodnotila záruční instituty odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva jako stávající podporu, a proto nesmí být zohledněny jako náklady BGB. Přísun kapitálu ve formě podpory na záchranu měl ve skutečnosti být bance k dispozici trvale, což však odpovídá pokynům a praxi Komise ohledně podpor na restrukturalizaci. Přivedení WBK do LBB bylo komisí zkoumáno v samostatném řízení, Německem to však nebylo kvalifikováno jako podpora.
(122)
BGB má sice na berlínském bankovním trhu relativně silnou pozici jak v obchodu se soukromými, tak firemními zákazníky. Její podíly však nedosáhly takové výše, jak tvrdí Berliner Volksbank. Objemové podíly na trhu jsou výrazně nižší než podíly vztažené k počtu zákazníků, protože Berliner Sparkasse vykazuje množství účtů s nízkým objemem úvěrů a vkladů, což se ukazuje spíše jako přídavný nákladový faktor.
(123)
Plán restrukturalizace obsahuje všechny potřebné podklady v nutné míře podrobnosti. Německo vidí v předloženém plánu stabilní základ pro zajištění rentability BGB. Rentabilita celého bankovního sektoru v Německu významně poklesla z důvodu celkové hospodářské situace. Průměrné výnosy vlastního kapitálu se snížily z 11,2 % v roce 1999 přes 9,3 % v roce 2000 na pouhých 6,2 % v roce 2001. Ve zprávách spolkové vlády se důsledně uvádí a odvozují výsledky každé jednotlivé obchodní oblasti pro období 2001 - 2006. Současně proběhlo celkové plánování podle vzorce: suma výnosů, provozní výsledek před a po opatřeních na předcházení rizik a zisk před zdaněním.
(124)
Kroky potřebné k provedení plánu restrukturalizace jsou u BGB naplánovány do dvou fází:
-
na koncepční úrovni zpracovala nejdříve dílčí koncept pro každou budoucí obchodní oblast, nezávisle na tom, zda tato oblast patří mezi ty, které je nutno zachovat, dále rozvíjet, přeměnit nebo prodat,
-
na praktické úrovni podložila každý takový dílčí koncept konkrétními, k provedení nutnými opatřeními a tato opatření znovu ohodnotila náklady.
(125)
Tím byl k dispozici úplný koncept. Od té doby byla jednotlivá opatření dále konkretizována a opatření na úrovni obchodních oblastí byla dále podrobně rozváděna a zahrnuta do rozsáhlého celkového plánu. K provedení byly vyvinuty dva speciální nástroje doplňující obvyklý postup výsledek-kontrola. Jeden nástroj je určen pro sledování všeobecných opatření, druhý pro sledování personálních opatření. Tyto nástroje umožnily měsíční srovnání plánovaných a skutečných hodnot, a tím stálou kontrolu úspěchu provádění.
(126)
Banka považuje za typický úkol regionálních bank jen financování nemovitostí. Sem nepatří oblast služeb spojených s nemovitostmi, v níž vznikají rozsáhlé ztráty, které si potom vyžadují sanaci bank a státní odstínění rizik. Opuštění této obchodní oblasti nabídla BGB jako kompenzační opatření. Vůči úvěrům na nemovitosti neexistují ani žádné nízké preventivní kvóty.
(127)
V budoucnosti bude přistoupeno k mnoha opatřením jak v nových, tak i ve stávajících obchodech, jakož i v oblasti controllingu, aby se výrazně snížilo riziko v obchodní oblasti financování nemovitostí. V nových obchodech se budou aktivity koncentrovat na atraktivní působiště, diverzifikuje se riziko činností v regionech v rámci Německa, dále se bude rozvíjet orientace na zahraniční obchod a upustí se od rizikových obchodních segmentů, zejména staveb. V rámci stávajících obchodů budou nasazeni specialisté na rizika v ohrožených závazcích a přijmou se kritické rozbory a nová ohodnocení stavů. V oblasti controllingu se v rámci celé skupiny zavede kontrola rizik, která také vytvoří rámec pro jednotlivé nástroje kontrol. Mezi tyto nástroje patří systém omezení tržních a adresných rizik, systém včasného varování, strategie sanace a také task force pro angažovanost nad rámec dílčí banky.
(128)
Restrukturalizace povede, oproti názoru Berliner Volksbank, k omezení přítomnosti na trhu tím, že se opustí obchodní oblast velkých zákazníků a veřejného sektoru, jakož i k přeměně jiných obchodních oblastí. Opuštění maloobchodní oblasti by z hlediska ekonomického nebylo smysluplné, protože by se tím zasáhlo jádro podniku a následně by se ohrozil výhled na privatizaci. Kromě toho se ani v maloobchodní oblasti nebude zvyšovat přítomnost na trhu. Banka se úplně stáhne ze spolkové země Braniborsko, s výjimkou Postupimi. V zemi Berlín se přítomnost na trhu díky uzavření poboček znatelně sníží.
(129)
Odstínění rizik nepředstavuje žádný „bianko šek pro budoucí ztráty“, protože rizika zahrnutá do odstínění rizik jsou všechna do jednoho stará rizika. Rizika vzniklá z obchodů uzavřených po 31. prosinci 2001 nejsou všeobecně uvažována, rizika z fondů nemovitostí jsou uvažována jen pokud příslušný fond byl založen do 31. prosince 2000.
(130)
Odstínění rizik není ani „bezpodmínečnou licencí k předkládání nabídek za libovolných podmínek, např. při prodeji nebo pronájmu nemovitostí“. Podrobná dohoda obsahuje v čl. 17 odst. 2, čl. 35 odst. 2 a v čl. 42 odst. 5 četné podmínky souhlasu ve prospěch země. Dále článek 46 podrobné dohody stanoví rozsáhlou povinnost pro snížení škod, podle které jsou podporované společnosti povinny snažit se podle nejlepšího svědomí udržovat nároky země co možná nejmenší a aktiva získaná s garancí účetní hodnoty zhodnocovat co nejlépe, resp. optimálně pronajímat objekty nebo je jinak využívat. Při porušení tohoto ustanovení musí příslušná společnost uhradit škodu.
(131)
Ani odstínění rizik neodpovídá neomezené výši doplatkové povinnosti. Protože oproti právní doplatkové povinnosti je závazek země Berlín z odstínění rizik jednak součtově, jednak předmětově omezený, a to na taková rizika, která jsou v podrobné dohodě konkrétně vyjmenována a která vznikla k 31. prosinci 2001. Odstínění rizik je také dostatečně konkretizováno. Již základní dohoda ze dne 20. prosince 2001 obsahuje konkrétní výčet společností podporovaných úvěrovými a rozvahovými garancemi, a podrobná dohoda tento výčet pouze v některých detailech upravila. Podíly a právní vztahy jsou uvedeny v podrobné dohodě a ve smlouvách s ní souvisejících. Také rozměr rizik pokrytých odstíněním rizik je dostatečně konkretizován.
(132)
Kvóta vlastního kapitálu, které se BGB snaží dosáhnout, není příliš vysoká. Důvěra investorů a vkladatelů v BGB je totiž trvale narušena. Banka přesto nemá žádné [...]*, které by normálně byly brány v úvahu vedle kvóty vlastního kapitálu, aby bylo možno posoudit schopnost účasti banky na kapitálovém trhu. Privatizace banky dále předpokládá, že po odstranění podílu země bude vlastní kapitál přijat na kapitálový trh za snesitelných podmínek. To vyžaduje stabilní kvótu vlastního kapitálu ležící výrazně nad zákonnou minimální hodnotou.
(133)
Privatizační postup ostatně neobsahuje žádné prvky podpory a nevykazuje žádné procesní nedostatky. Během řízení neexistovala žádná diskriminace.
VI. POSOUZENÍ OPATŘENÍ PRO PODPORU
(134)
Přísun kapitálu, odstínění rizik a vklad přislíbený v dohodě o splátkách zemí Berlín by byly poskytnuty zemí Berlín, a obsahovaly by tedy i státní prostředky. Prostředky byly poskytnuty za podmínek, které nejsou přijatelné pro investora v tržním hospodářství. Celkově se jedná o sumu ve výši několika miliard eur, která bude trvale poskytnuta společnosti nacházející se ve vážných finančních nesnázích.
(135)
Přísunem kapitálu ve výši 1,755 miliard EUR, za který může země očekávat přiměřené výnosy, došlo ke zvýšení podílu v BGB z téměř 57 % na přibližně 81 %.
(136)
Odstínění rizik bylo poskytnuto na období třiceti let. Dohodnuté garance činí teoreticky nejvýše 21,6 miliard EUR. Tato suma kryje všechna teoreticky myslitelná rizika a zahrnuje například garanci nájmů při úplném výpadku všech nájmů ([...]* EUR), odhad kompletních nákladů na stavbu všech budov a venkovních zařízení pro takzvané revitalizační garance ([...]* EUR) nebo úplnou ztrátu garantovaných účetních hodnot IBG/IBAG a jejich dceřiných podniků ([...]* EUR). 100 % výpadek nájmů, stržení a nová výstavba všech budov, jakož i úplná ztráta účetních hodnot jsou však i za velice pesimistických předpokladů nereálné. Německo proto uvedlo následující odhadní hodnoty pro případné uplatnění: 2,7 miliard EUR v optimistickém případě (scénář „best-case“), 3,7 miliard EUR v základním případě (scénář „base-case“) a 6,1 miliard EUR v pesimistickém případě (scénář „worst-case“).
(137)
Německo v průběhu řízení poskytlo také podklady pro tyto odhadní hodnoty. Přitom byly přijaty předpoklady pro tyto tři scénáře z hlediska různých rizik. Se zřetelem na garanci nájmů se to například týká různých předpokladů výpadku nájmů s ohledem na inflaci (skutečná inflace zůstává za výhledovou inflací), ve formě snížení nájmů nebo úplného výpadku nájmů. Přitom předpovídaný výpadek nájmů činí v případě scénáře best-case 1,4 miliard EUR, v případě scénáře base-case 1,9 miliard EUR a při pesimistickém scénáři 3,5 miliard EUR.
(138)
Německo také vysvětlilo, že očekávané nároky, uplatněné z ekonomického hlediska, odpovídají scénáři worst-case s odhadní hodnotou 6,1 miliard EUR ([...]* EUR pro nároky z garancí nájmů, [...]* EUR pro garance nejvyšší ceny, [...]* EUR pro garance na revitalizaci, [...]* EUR pro garance účetní hodnoty a [...]* EUR pro ostatní položky) a tím odpovídají ekonomické hodnotě podpory. Tato ekonomická hodnota byla podložena alternativními úvahami Německa: Bez garancí odstínění rizik by musela být veškerá rizika „osvobozena“ přísunem kapitálu ve výši přibližně [...]* EUR - [...]* EUR. Přitom by připadlo přibližně [...]* EUR na současnou hodnotu výše popsaných garancí (nominální ekonomická hodnota: 6,1 miliard EUR); [...]* EUR až [...]* EUR na přísun kapitálu k podložení pro stejný účel přislíbených a použitých úvěrů bank skupiny společnostem v oboru služeb spojených s nemovitostmi (které je třeba připočítat, v případě neúplného pokrytí nominálních teoretických nejvyšších rizik z garancí nájmů, revitalizace a účetní hodnoty, k rizikovým aktivům ve výši až [...]* EUR), jakož i [...]* až [...]* EUR na zajišťovací přirážku.
(139)
Německo v této souvislosti také uvedlo, že přesto není z právních důvodů možné omezení nejvyššího záručního obnosu pro odstínění rizik na ekonomickou hodnotu přibližně 6 miliard EUR. Všechna teoreticky myslitelná, výše uvedená rizika jsou pokryta jen částkou 21,6 miliard EUR, kdy úvěry bank skupiny společnostem v oboru služeb spojených s nemovitostmi, které byly také přislíbeny a použity z důvodu rizik z garancí nájmů, revitalizace a jiných výše uvedených garancí, hrají roli při přepočtu koeficientu vlastních prostředků dílčích bank a skupiny, protože ty byly při přepočtu zatíženy 0 % a tedy s nimi nebylo počítáno a také nebyly započteny do mezí velkých úvěrů. Omezení nejvyšší zaručené hodnoty na hospodářsky reálné riziko by naproti tomu vedlo k tomu, že k rizikovým aktivům by se musely připočítat úvěry ve výši až [...]* EUR, horní hranice velkých úvěrů by byla překročena a klesající čísla vlastních prostředků by způsobila nutnost přísunu dalšího kapitálu. BAFin potvrdil dopisem ze dne 7. března 2003 nutnost vycházet, z dozorčího hlediska, ze všech teoreticky možných rizik i přes nižší ekonomickou hodnotu.
(140)
Komise uznává tuto nutnost vycházet, z dozorčího hlediska, ze všech teoreticky možných rizik ve výši 21,6 miliard EUR. Dále vychází z právního ocenění opatření na základě Německem předloženého zdůvodnění ekonomické hodnoty podpory, obsažené v odstínění rizik ve výši 6,1 miliard EUR. Tato částka odpovídá německými předpoklady podloženému reálnému worst case neboli pesimistickému scénáři a je proto vyžadována pro posouzení již z důvodu opatrnosti. Za další by to znamenalo částku v přibližně stejné výši jako při alternativním uvolnění záruky rizik formou přísunu kapitálu.
(141)
S ohledem na vklad země Berlín, přiznaný v dohodě o úhradě rizik, je nejdříve třeba poznamenat, že tento vklad bude použit jen tehdy, pokud Komise ukončí řízení C 48/2002 („LBB/IBB“) (20) rozhodnutím o splacení a i v tomto případě bude poskytnut sanační dotace jen v takové výši, která je nutná k tomu, aby se zabránilo poklesu v dohodě uvedené kvóty kapitálu u LBB a/nebo skupiny BGB. Protože šetření v řízení „LBB/IBB“ ještě není ukončeno, není v současné době možné stanovit přesnou ekonomickou hodnotu této podpory. Pro účely posouzení pro konkurenci však může být uvedena teoretická horní hranice ve výši 1,8 miliard EUR (21).
(142)
Opatření jsou umožňují výrazné zlepšení finanční situace BGB. Doposud zabránily dozorčím zásahům, jako je dočasné uzavření a pravděpodobná nesolventnost významných dílčích úseků skupiny, a tím pádem umožňují narušení hospodářské soutěže. Podnik je spolu se svými dceřinými společnostmi jednou z největších německých bank. V roce 2002 obsadil s bilanční sumou skupiny ve výši přibližně 175 miliard EUR dvanácté místo. BGB je ve svých nejdůležitějších obchodních oblastech činná na regionální, národní a mezinárodní úrovni. Sektor finančních služeb celkově se vyznačuje vzrůstající integrací a ve významných dílčích oblastech se realizuje vnitřní trh. Existuje silná konkurence mezi finančními institucemi různých členských států, která se po zavedení jednotné měny dále zesílila. Opatřeními a jejich účinky na současné i potenciální soutěžitele došlo k narušení hospodářského soutěže - resp. hrozí, že hospodářská soutěž bude narušena. Existuje silná konkurence mezi finančními institucemi různých členských států, která se po zavedení jednotné měny dále zesílila. Narušení hospodářské soutěže současně ovlivňuje obchod mezi členskými státy. Z tohoto důvodu představují opatření státní podporu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Německo tento názor nezpochybňuje.
(143)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení poukázala na to, že na přísunu kapitálu se nepodílela jen země Berlín, ale také NordLB, ovšem částkou, která byla vzhledem k podílu nižší, než objem jí vlastněných akcií před přísunem (166 milionů EUR odpovídá 8,3 % navýšení kapitálu, při vlastnictví 20 % akcií před přísunem kapitálu). Komise nemohla v té době toto opatření posoudit z důvodu chybějících dalších informací a proto nevyloučila, že se v případě kapitálu dodaného z NordLB také jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Komise požádala Německo, aby dodalo potřebné informace.
(144)
Německo objasnilo, že navýšení kapitálu NordLB neobsahuje žádnou podporu, protože proběhlo podle zásady investora v tržním hospodářství. NordLB se - jako soukromý vlastník akcií stejně jako drobní akcionáři - podílela na navýšení kapitálu neproporcionálně, ačkoliv země Berlín a BGB očekávaly účast odpovídající výši jejího podílového vlastnictví. Podílovému vlastnictví NordLB před přísunem kapitálu 20 % by odpovídala výše dodaného kapitálu téměř 400 milionů DM. NordLB se taková účast podnikatelsky stejně nezdála smysluplná. Na druhé straně zřeknutí se podílu na navýšení kapitálu by znamenalo pokles podílu vlastněného NordLB na 4 %. NordLB by tím ztratila práva spolurozhodování, která jsou zaručena od minimálního podílu vlastnictví 10 %, tato práva zahrnují např. soudní ustanovování mimořádných auditorů nebo prosazení požadavků společnosti vůči členům představenstva a dozorčí rady. Dále NordLB v srpnu roku 2001 podala, v souvislosti s ještě neuzavřeným úvahami o prohloubení spolupráce a také o případné fúzi, „nabídku hájící její zájmy“. Bez žádného podílu na navýšení kapitálu by to bylo sotva hodnověrné. Všeobecně se jednalo o rozhodnutí, které bylo z hlediska podnikatelských záměrů NordLB pečlivě zváženo.
(145)
Protože váha těchto opatření v souvislosti s celkovým charakterem zde popisované podpory je marginální a kvalifikace přísunu kapitálu z NordLB jako podpora nebo běžné tržní jednání nezmění v tomto případě hodnocení Komise, není v tomto ohledu nutné, aby Komise definitivně rozhodla.
(146)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise poukázala na to, že přísun kapitálu a odstínění rizik je třeba společně posuzovat jako neoznámenou podporu s právními následky podle čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999, protože v podrobné dohodě ani přes oznámení a odkladnou podmínku schválení podpory nelze žádné z těchto opatření vypustit, aniž by se na ně vztahovalo dozorově právní opatření BAFin, jako je předběžné uzavření BGB. Jak také Německo vysvětlilo, jsou obě opatření - odstínění rizik, stejně jako přísun kapitálu, povolený předběžně jako podpora na záchranu - částí jednoho jediného plánu restrukturalizace. Komise je však musí posuzovat jako celek. Právní zařazení obou opatření se proto nemůže lišit.
(147)
Německo k tomu uvedlo své stanovisko, podle něhož odkladná podmínka nechává otevřenou právní účinnost přijatých regulačních opatření, ovšem připouští se, že přísun kapitálu a odstínění rizik jako společný krok způsobily skutečné účinky, protože BGB mohla jen díky těmto opatřením dále pokračovat ve své obchodní činnosti. V této souvislosti položilo Německo také důraz na to, že zákaz poskytnutí podpory podniku nacházejícímu se v nouzi ještě před vydáním konečného rozhodnutí Komise představuje vzhledem k době schvalovacího řízení procesně-právní problém.
(148)
Jak bylo také Německem přiznáno, podpory ve své celkové podobě způsobily faktické účinky před konečným rozhodnutím Komise, protože BGB mohla jen díky těmto opatřením dále pokračovat ve své obchodní činnosti. To neplatí jen pro přísun kapitálu a odstínění rizik, ale také pro závazek země o vkladu upravený v dohodě o splátkách. To sice nabude platnosti jen v případě rozhodnutí Komise o splacení v řízení o LBB/IBB a také jen tehdy, pokud by celková suma splátek vedla k poklesu kvót kapitálu uvedených v dohodě. Tím by byl bez takových zákroků ohrožen úspěch restrukturalizace, včetně obou opatření, takže i toto opatření by přes posunutou podmínku s ohledem na povolení Komisí s jejím ukončením a tedy před jejím schválením ztratilo ekonomické účinky. Komise však bere na vědomí, že Německo i s odkladnou podmínkou, zahrnující dohodu o splátkách, schválení pomoci Komisí a nezpožděným předáváním obsáhlých informací ukázalo připravenost ke spolupráci.
(149)
Finanční zatížení země Berlín, díky podpoře na restrukturalizaci BGB jsou - jak je uvedeno dále v textu - nižší, než zatížení, která by vznikla při aplikaci do roku 2005 existujících státních garancí pro zemské banky, odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva. To však neznamená, že opatření ve prospěch BGB jsou v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, a že by tedy nepředstavovala státní podporu. Jednak jsou stávající státní garance samy o sobě, i když do roku 2005, podpory slučitelné se společným trhem. (22) Jednak Komise zjistila, že zde projednávané podpory pro BGB umožnily bance pokračovat v obchodní činnosti a tím napomohly celé skupině, včetně různých soukromoprávních podniků skupiny. Liší se tedy ve své právní podstatě jednotlivého dosahu čisté realizace státních garancí odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva, které platí jen pro zemskou banku LBB, tedy pro část skupiny. Z těchto důvodů představují všechny zde kontrolované podpory nová opatření pro podporu.
(150)
Protože opatření pro podporu nebyla poskytnuta na základě schváleného režimu podpory, musí Komise přezkoumat jejich slučitelnost se společným trhem podle článku 87.
(151)
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
(152)
Článek 87 Smlouvy o ES však povoluje výjimky ze zásady neslučitelnosti státní podpory se společným trhem. Ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES by mohla zdůvodnit slučitelnost podpory se společným trhem. Opatření pro podporu, která se musí přezkoumat, však nemohou být považována ani za podpory sociální povahy poskytované individuálním spotřebitelům (písm. a)) ani za podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi (písm. b)), ani za podpory poskytované hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených dotčených rozdělením Německa (písm. c)). Tyto výjimky však v daném případě nejsou použitelné.
(153)
S ohledem na ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 3 písm. b) a d) Smlouvy o ES je třeba konstatovat, že podpory nemohou být považovány za podpory, které mají napomoci uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu, ani za podpory určené na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
(154)
Komise dále zkoumala opatření pro podporu z hlediska ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Při posuzování podpor, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, vychází Komise z příslušných pokynů Společenství. Podle názoru Komise nejsou v daném případě použitelné žádné jiné než již uvedené Pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (23) („pokyny“). Komise je dále toho názoru, že popsaná opatření pro podporu přispívají k financování restrukturalizace podniku, a proto se musí považovat za podpory na restrukturalizaci.
(155)
Podle pokynů jsou podpory na restrukturalizaci přípustné jen tehdy, pokud neprobíhají v rozporu se zájmy Společenství. V pokynech je povolení podpor Komisí vázáno na splnění určitých předpokladů:
(156)
Komise má za to, že je dostatečně prokázáno, že BGB je třeba považovat za podnik v nesnázích ve smyslu oddílu 2.1 (bod 30 v kombinaci s body 4 až 8) pokynů.
(157)
V bodu 4 pokynů se vychází z toho, že podnikem v nesnázích je takový podnik, „který není schopen prostřednictvím zdrojů svých či prostředků získaných od svých vlastníků/akcionářů nebo věřitelů zastavit ztráty, které ho bez vnějšího zásahu orgánů veřejné moci během krátkého či střednědobého období téměř jistě přivedou k úpadku“. Tyto okolnosti zřetelně nastaly u BGB. Byla sice přijata zde zmíněná opatření země Berlín, tedy většinového akcionáře BGB, která zachránila BGB před zastavením obchodní činnosti. Bylo však již stanoveno, že investor v tržním hospodářství by tyto prostředky za daných podmínek neposkytnul.
(158)
Bez pomocných opatření země by poklesly kvóty kapitálu pod minimální hodnoty předepsané KWG, takže by BAFin (v té době BAKred) musel přijmout potřebná opatření podle § 45 - 46a KWG, jako je například přechodné uzavření. Kromě toho BGB v okamžiku poskytnutí podpor splnila také další kritéria pro definici podniku v nesnázích podle bodu 6 pokynů; patří k nim zvyšující se ztráty, rostoucí dluh a rostoucí úrokové platby, jakož i klesající čistá hodnota aktiv.
(159)
Podpory na restrukturalizaci mohou být podle bodu 28 pokynů poskytnuty jen tehdy, pokud jsou splněna přísná kritéria a pokud je jisté, že jakékoli narušení hospodářské soutěže bude vyrovnáno prospěchem vyplývajícím z přežití podniku, zejména tehdy, kdy je jasné, že čistý dopad propouštění v důsledku úpadku podniku ve spojení s dopadem na jeho dodavatele by zhoršil místní, regionální či vnitrostátní problémy zaměstnanosti, nebo výjimečně pokud by zmizení podniku vyústilo v monopolní nebo oligopolní situaci.
(160)
Poslední podmínka může být pro oblast Berlín vyloučena z důvodu počtu tam působících bank, jakož i na základě struktury trhu pro soukromé a firemní zákazníky, na kterém je BGB se svými obchodními značkami „Berliner Bank“ a „Berliner Sparkasse“ neustále vedoucím podnikem na trhu. Pro případ možného konkurzu v regionu vedoucí banky a na něj navazující možný prodej jejích částí, nelze počítat se zhoršením struktury hospodářské soutěže. To je myslitelné jen v extrémním, nepravděpodobném a tedy teoretickém scénáři, kdy by po insolvenci některý z nejsilnějších regionálních soutěžitelů získal všechny dceřiné společnosti/majetek BGB a zrušil její regionálně silnou pozici. Zejména potom je však nutno vyloučit, z důvodu následující kontroly fúze, vznik monopolu nebo úzkého oligopolu. Na národních a mezinárodních trzích není pozice BGB dostatečně silná, aby v případě možného konkurzu a následujícího prodeje došlo ke vzniku monopolní nebo oligopolní situace. Německo tyto úvahy nerozporovalo ani v rozhodnutí Komise o zahájení řízení.
(161)
S ohledem na ekonomické a sociální účinky v Berlíně předložilo Německo odhad, v němž srovnalo účinky restrukturalizace BGB s účinky dopadu ukončení jejího působení/jejího konkurzu, především v souvislosti se zaměstnaností a příjmy z daní pro zemi Berlín. Bylo předloženo, že nesolventnost až do roku 2006 by v Berlíně vedla ke ztrátě 7 200 pracovních míst (minus 59 %), namísto ztráty 3 200 pracovních míst (minus 26 %) v případě restrukturalizace. Roční příjmy z daní pro zemi v roce 2006 by v případě restrukturalizace poklesly přibližně o 70 milionů EUR, bez restrukturalizace o 150 milionů EUR. V rozhodnutí o zahájení řízení Komise poznamenala, že tyto odhady nelze z důvodu chybějících dalších vysvětlení zkontrolovat.
(162)
Německo v této souvislosti poskytlo další informace, mimo jiné výpočty Německého institutu pro ekonomický výzkum (Deutsches Institut für Wirtschaftsforschung, DIW). Podle těchto výpočtů by tehdejší nesolventnost BGB vedla v Berlíně ke ztrátě 7 000 až 10 000 pracovních míst (z 12 200 pracovních míst existujících v roce 2001 v Berlíně), naproti tomu restrukturalizace by podle aktualizovaného plánu vedla ke ztrátě 3 500 berlínských pracovních míst do roku 2006. Komise považuje počet ztracených pracovních míst v případě nesolventnosti za přehnaný, protože i v tomto scénáři by mohly být obchodní úseky posouzené jako rentabilní dále provozovány novými majiteli v restrukturalizované formě. Dále ztráta pracovních míst v Berlíně způsobená restrukturalizací leží podle aktuálních odhadů s 5 000 pracovními místy výrazně výše, než se původně předpokládalo. Na druhé straně je třeba souhlasit s odhady Německa, že z důvodu náhlé nesolventnosti by došlo ke ztrátě výrazně vyššího počtu pracovních míst než v případě řízené dlouhodobé restrukturalizace, protože v prvním případě by došlo k takzvanému „fire sales“ a uzavření úseků, u nich by nebylo možné provést restrukturalizaci. Přitom je třeba zohlednit nepřímé ztráty pracovních míst způsobené dominovým efektem. Z tohoto důvodu by došlo díky přímým i nepřímým daňovým účinkům také k ročním výpadkům příjmů země Berlín, které je třeba při 300 milionech EUR ročně označit jako významné, především proto, že se rozloží do celého roku. Potud Komise souhlasí s Německem, že s přežitím podniku jsou spojeny ekonomické a sociální výhody.
(163)
Německo dále v oznámení pro případ hypotetického případu nesolventnosti poukázalo na zdroje zabezpečení pro ztráty LBB a na závazky země. Bez jasné identifikace a kvantifikace těchto záručních rizik však Komise nemohla tyto ekonomické účinky přiměřeně posoudit. Německo proto během řízení předložilo právní posudek, jakož i propočty účinků hypotetické nesolventnosti BGB na výše uvedené výpadky příjmů země Berlín. Přitom se jedná o takové účinky, které by se musely vyřešit velice komplexním vnitroskupinovým propojením rizik (mimo jiné interní vydávání úvěrů, záruky, smlouvy o odvodu výsledků) v součinnosti s LBB a s ještě do roku 2005 existující odpovědností za instituce veřejného práva a ručením za instituce veřejného práva.
(164)
Podle Německa by vedl scénář nesolventnosti BGB, v případě pro ni netypického tichého, s úvěry a garancemi spojeného podílu LBB, ke ztrátám přibližně od 18,5 do 25 miliard EUR, přičemž tyto ztráty by se skládaly především ze ztrát na úvěrových pohledávkách LBB u BGB (v případě bilančního objemu [...]* EUR podle výpadkové kvóty přibližně [...]* až [...]* EUR), ze ztrát hodnoty na pohledávkách zákazníků (v případě bilančního objemu přibližně [...]* EUR podle výpadkové kvóty přibližně [...]* až [...]* EUR), z čerpání garancí zaručených BGB Finance v Dublinu (přibližně [...]* až [...]* EUR), jakož i z nákladů nesolventnosti (přibližně [...]* EUR).
(165)
S odvoláním na údaje Německa by tento scénář vedl k zatížení země ve výši přibližně 31 miliard EUR až 40 miliard EUR. Přitom se předpokládalo, že země se rozhodne zastavit provoz LBB a nebude tedy nutno přistoupit na odpovědnost za instituce veřejného práva, nýbrž uplatní se ručení země za instituce veřejného práva - ručení za celou částku závazků, která není pokryta majetkem LBB (24). Využití ručení za instituce veřejného práva bylo odhadnuto na přibližně [...]* EUR (base-case) až [...]* EUR (worst-case). Další zatížení země ve výši přibližně [...]* EUR (base-case) až [...]* EUR (worst-case) vyplývají z nároků Fondu pro pojištění vkladů německých soukromých bank (Einlagensicherungsfonds der deutschen privaten Banken) (25). Dále se pro poskytnutí likvidity ve výši přibližně 5 miliard EUR vycházelo z kapitálového vkladu země ve výši téměř 2 miliardy EUR a také z nákladů na úroky.
(166)
Komise tyto údaje a propočty zkontrolovala a požádala o další vysvětlení. Došla přitom k výsledku, že v případě scénáře nesolventnosti by díky přetrvávajícím státním garancím za LBB přešly na zemi značná, avšak jen hrubě odhadnutelná zatížení, přitom je však třeba rozlišovat mezi dílčími scénáři s nebo bez dalšího provozování LBB v rámci odpovědnosti za instituce veřejného práva.
(167)
Komise podle vlastního odhadu vychází na základě podkladů Německa z toho, že tato zatížení země při dalším provozování LBB by činila řádově zhruba 13 miliard EUR až 20 miliard EUR. Přitom by země musela nejdříve zaúčtovat ztrátu podílu země Berlín na základním kapitálu BGB (téměř 2 miliardy EUR). Dále by země musela z důvodu odpovědnosti za instituce veřejného práva pro LBB vyrovnat následky čerpání garancí zaručených BGB Finance v Dublinu (Komisí odhadnuté na přibližně [...]* EUR), jakož i ztrátu hodnoty na úvěrových pohledávkách LBB u BGB (odhad přibližně [...]* EUR) tak, aby mohl být řádně zachován její obchodní provoz s ohledem na kritéria solventnosti. Vzhledem k Německem uvedeným možným nárokům Fondu pro pojištění vkladů německých soukromých bank existují nejistoty - [...]*. Významné právní pochyby dále existují s ohledem na právní platnost záruk LBB na určité nároky třetích stran z obchodů s fondy v oblasti služeb spojených s nemovitostmi (například záruky za prospekty, prohlášení o vyloučení vůči osobně ručícím společníkům investičních a účelových společností). Taková rizika proto není možno kvantifikovat.
(168)
Ve scénáři ukončení obchodní činnosti LBB je třeba vycházet z přídavných zatížení země ve výši přibližně 8 miliard EUR (přibližně 6 miliard EUR ztráta hodnoty LBB na pohledávkách zákazníků z důvodu nesolventnosti vyvolané, jakoby dominovým efektem, problémy s hotovostí u zákazníků - zejména společnosti fondů, zásob a stavby bytů, jakož i cca 2 miliardy EUR odpisy z podílů).
(169)
Německo v průběhu řízení také uvedlo, že tyto scénáře se nebudou výrazně měnit u hypotetické nesolventnosti v oblasti služeb spojených s nemovitostmi (odštěpení a likvidace bez odstínění rizik) na základě propojení rizik ve skupině. Směrodatné jsou pro to jednak úvěry, které dceřiné společnosti expandujícího a tím do dalších nesnází upadajícího úseku služeb s nemovitostmi (IBAG/IBG/LPFV včetně dceřiných společností IBAG, IBV a Bavaria) obdržely od dílčích bank skupiny (BGB, LBB a BerlinHyp), jednak také smlouvy o odvodu výsledků uzavřené mezi IBAG a jejími dceřinými společnostmi Bavaria a IBV na jedné straně a mezi BGB a IBAG na straně druhé. Kromě toho poskytla BGB záruky na všechny závazky IBG, Bavaria a IBV, které byly ospravedlněné do roku 1998. Komise nemá žádný důvod pochybovat o této informaci Německa. V tomto ohledu sdílí názor Německa, že odštěpení a likvidace úseku služeb spojených s nemovitostmi IBAG/IBG/LPFV bez odstínění rizik z důvodu propojení rizik by také vedlo k nesolventnosti BGB s výše nastíněnými následky.
(170)
Na závěr je třeba stanovit, že účinky hypotetické nesolventnosti BGB - s pokračováním nebo bez pokračování LBB - lze jen obtížně kalkulovat a že odhady jsou zatíženy velkou nejistotou. Zatížení země jsou proto jen hrubé částky - s rozsahem přibližně 13 až 30 miliard EUR. Při pravděpodobné hodnotě mezi těmito póly lze však s jistotou vycházet z toho, že restrukturalizace s pomocí uvažované podpory s sebou přinese méně závažná zatížení země Berlín.
(171)
Německo v průběhu řízení neuplatnilo požadavek, aby BGB nebo jiné podniky skupiny poskytly služby obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES. Proto Komise, jak již bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, vycházela z toho, že tento aspekt není pro posouzení projednávaných opatření relevantní, a došla k závěru, že podpory nemohou být na základě čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES povoleny.
(172)
Podle oddílu 3.2.2 písm. b) pokynů je poskytnutí podpory podmíněno provedením restrukturalizačního plánu, který musí být schválen Komisí v případě veškerých jednotlivých podpor, a musí být přezkoumána jeho vhodnost pro obnovení dlouhodobé životaschopnosti podniku během rozumné doby. Restrukturalizační plán musí přitom mít omezenou dobu působnosti a musí být založen na reálných předpokladech. Musí popisovat okolnosti, které vedly k nesnázím podniku a poskytnout tak základ pro posouzení, zda jsou navrhovaná opatření vhodná. Plán umožňuje podniku přechod k nové struktuře, která nabízí vyhlídky na dlouhodobou životaschopnost a umožňuje podniku stát na vlastních nohou, tj. umožňuje podniku pokrytí všech nákladů, včetně odpisů, a finančních poplatků a dosažení návratnosti kapitálu dostatečné pro to, aby podnik mohl soutěžit na trhu.
(173)
Komise při svém posuzování vycházela z údajů Německa, mezi jiným z podrobného plánování jednotlivých opatření na restrukturalizaci, výpočtů předpokládaných zisků a ztrát pro období restrukturalizace v období 2001 až 2006 na základě optimistického, pesimistického a základního scénáře, analýzy za problémy odpovídajících strukturálních deficitů a také nákladů za plánovaná opatření na restrukturalizaci. Při svém posuzování se Komise dále opírala o údaje Německa k probíhajícímu provádění plánu restrukturalizace a k modifikacím jednotlivých opatření, včetně časového naplánování určitých prodejů.
(174)
Vzhledem k neúspěchu předcházejícího pokusu o privatizaci a k vysoké roční ztrátě BGB ve výši přibližně 700 milionů EUR za rok 2002 považuje Komise podle sdělení Německa na konci března roku 2003 za nutné, pokusit se nejdříve znovu prohloubit životaschopnost banky jejími vlastními prostředky a, pokud z toho nebude možno vyvodit žádné významné závěry, nechat provést kontrolu nezávislým externím znalcem. Cílem Komise bylo získat určitou jistotu o tom, že BGB může do budoucna soutěžit na trhu samostatně bez nutnosti státní podpory. Bez takovéto jistoty, resp. při trvání pochyb by Komise musela přijmout negativní rozhodnutí o všech v úvahu přicházejících podporách na základě předloženého konceptu restrukturalizace. Neúspěch postupu privatizace vrhl pochyby především na únosnost zbývajících obchodů pro financování nemovitostí. Roční ztráta ve výši přibližně 700 milionů EUR (po zdanění) byla sice způsobena převážně mimořádnými vlivy (minus 593 milionů EUR), zejména rozsáhlými odpisy podílů EUR-Stoxx ve výši 399 milionů EUR, zatímco provozní výsledek po prevenci rizik byl jen lehce negativní (minus 23 milionů EUR) a tím byl o cca 30 milionů EUR dokonce překročen plán pro rok 2002 (minus 53 milionů EUR). Avšak tato vysoká ztráta měla přesto značné negativní dopady na další, jako nárazník pro možné ztráty zamýšlenou a tedy pro životaschopnost určující kvótu základního kapitálu, která tím pádem poklesla na 5,6 % a je tedy s téměř [...]* výrazně pod původní plánovanou hodnotou [...]* pro rok 2002.
(175)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise vedla rozhovory s Německem již na začátku roku 2003, zda by byla možná další kompenzační opatření v oblasti maloobchodu. Německo kvantifikovalo účinky samostatného prodeje Berliner Bank podle tehdejší situace a vycházelo z toho, že Komise nezískala žádnou dostatečnou jistotu o tom, zda zbytek skupiny bude moci v budoucnu samostatně soutěžit na trhu.
(176)
Šetření Komise se zaměřilo především na rizika úvěrů a předcházení rizik v úseku financování nemovitostí a v menším měřítku také v úseku kapitálového trhu. Podle názoru Komise by se mohly odstranit pochybnosti o životaschopnosti, pokud by byl úsek financování nemovitostí nebo alespoň jeho největší část účinně izolován se svými riziky od zbytku skupiny, třeba samostatným včasným prodejem tohoto úseku. Německo však předložilo do června roku 2003 čísla, která Komisi prokázala, že scénář takového účinného izolování celého úseku je neproveditelný. Jako hlavní důvod bylo uvedeno, že prodej by se musel provést bezprostředně po přeúčtování stavu majetku úseku financování nemovitostí (zejména podílů BGB u BerlinHyp s účetní hodnotou [...]* EUR) z investičního majetku na běžná aktiva. To by vyžadovalo ocenění tohoto majetku na aktuální tržní hodnotu, [...]*. Takto vzniklé mimořádné ztráty by zatížily vybavení vlastním kapitálem BGB natolik, že by nebyla dále životaschopná bez další státní podpory.
(177)
Když se ukázalo, že krátkodobé izolování zbytku skupiny od rizik oblasti financování nemovitostí není možné, nezůstala Komisi jiná možnost než pověřit nezávislého experta prověřením životaschopnosti BGB na základě existujícího konceptu restrukturalizace. V popředí přitom stála zejména otázka, zda je možno považovat prevenci rizik za přiměřenou s ohledem na stávající rizika v oblasti financování nemovitostí. Jako poradce si Komise zvolila dne 14. července 2003 společnost pro ekonomickou kontrolu Mazars, která však dostala obsáhlé zadání, jež zahrnovalo také jiná rizika pro životaschopnost banky (např. také obchodování na kapitálovém trhu a oblast velcí zákazníci/zahraničí).
(178)
Návrh znaleckého posudku byl odevzdán podle smlouvy dne 30. září 2003. Nejdůležitější výsledky byly diskutovány dne 3. října 2003 s Německem. Konečná verze posudku byla Německu předána dne 20. listopadu 2003. Na základě posudku společnosti Mazars došla Komise, vzhledem k plánu restrukturalizace, jak byl předložen v září roku 2003 a tedy ještě neobsahoval Německem přislíbené odštěpení Berliner Bank, což bylo přislíbeno až po vystavení znaleckého posudku, k následujícím závěrům ohledně životaschopnosti banky.
(179)
Německo předložilo v lednu roku 2002 Komisi formou oznámení podrobnou, bankou a společností Morgan Stanley zpracovanou studii trhu, v níž byl představen aktuální a v budoucnu očekávaný stav bankovního trhu v Německu a především v Berlíně. Komise považuje tuto studii, se zahrnutím dalších informací předložených po zahájení řízení, za dostatečnou a logicky správnou. K bodům uvedeným v rozhodnutí o zahájení řízení odkazuje Komise na doplňující závěry Německa v 58. bodu odůvodnění a násl.
(180)
Německo především objasnilo, že maloobchodní prodej (soukromí a firemní zákazníci) BGB se koncentruje na zemi Berlín a na její bezprostřední okolí, což představuje prostorově relevantní trh. V nejdůležitějších segmentech trhu, tj. zejména v obchodování s vklady a s úvěry, se podíl BGB na trhu vyznačoval před krizí jen mírnými pozitivními nebo negativními změnami, resp. stagnoval. V Berlíně bylo při počtu téměř 4 000 zákazníků na jednu pobočku obsluhováno výrazně víc zákazníků než byl německý (1 300) nebo evropský (1 800) průměr. V budoucnu bude počet poboček mírně klesat, protože zákazníci budou provádět více transakcí přes internet. Také jinak neexistuje v podstatě nadbytečná kapacita, panuje však intenzivní konkurence, která dále zesiluje tlak na marže a lze očekávat další konsolidaci.
(181)
V oblasti financování nemovitostí je sazba hypotečních půjček v Německu ve srovnání s Evropou velice nízká, a lze pozorovat stále silnější proces koncentrace ve financování hypoték. Dále nedošlo v nedávné minulosti v oblasti hypoték k založení žádného významnějšího subjektu. Heterogenní nabídková struktura a z toho vyplývající konkurence je také jedním z významných důvodů nedostatečné ziskovosti a návratnosti obchodování s hypotékami v Německu. Účastníci na trhu dosáhli v minulosti růstu jen velice agresivní cenovou politikou, což však vedlo v mnoha případech k významným oprávkám, jak ukazuje i příklad BerlinHyp, resp. BGB. Silná fragmentace trhu vedla k intenzivní konkurenci a značnému tlaku na trh. Zatímco poptávka na západě Německa roste, dochází na východě k další konsolidaci nájmů a cen aktiv. Z důvodu intenzivní konkurence a dalšího zostření regulačního prostředí však nelze očekávat žádné výrazné ozdravení německého trhu s hypotékami jako celku.
(182)
Vzhledem k obchodování se službami spojenými s nemovitostmi (obchod s fondy a obchod s investory/rozvojem projektů) není možno sledovat nadměrné kapacity v národním obchodu s fondy. Existuje však vysoká, ale i dlouhodobě nezměněná intenzita konkurence. Na tomto místě je třeba poznamenat, že během řízení bylo přislíbeno vyčlenit celý úsek služeb spojených s nemovitostmi z BGB.
(183)
V obchodování na kapitálovém trhu je BGB podle údajů Německa aktivní v obchodování s akciemi a obligacemi (vlastní obchod a obchodování se zákazníky), ve vydávání emisí a obchodování s deriváty, jakož i v obchodování s devizami a valutami a v jiných obchodech na peněžním trhu, hlavně s německými zákazníky. Krize na kapitálovém trhu vedla k silnému úbytku. Otázku na nadměrné kapacity nelze v současné době uspokojivě zodpovědět. Je však třeba očekávat zostření konkurence a zvyšující se marginalizaci menších konkurentů, jako je BGB, ve prospěch větších nabízejících subjektů.
(184)
Komise k německým podkladům souhrnně poznamenává, že důkladně a pozitivně posoudí budoucí rozvoj tržního prostředí a tržních vyhlídek BGB v maloobchodě a v obchodování na kapitálovém trhu. Na základě novějších údajů o lepším ekonomickém rozvoji očekávaném v příštích létech zde lze dosáhnout relativně stabilních výnosů. Záleží to především na samotném podniku, jak úspěšně dokáže prosadit své tržní strategie. Oproti tomu by se mohla zdát pozice pro obchodování s financováním nemovitostí méně příznivá, a to z důvodu zřejmě ještě neuzavřeného konsolidačního procesu. Banka by v tomto smyslu mohla být řízena tak, aby případně další cílenou redukcí dále přizpůsobila svoji strategii budoucímu rozvoji obchodu, pokud se to ukáže jako nutné. Poté, co bude do konce roku 2005 odštěpen obchod se službami spojenými s nemovitostmi, bude hrát rozvoj trhu v této oblasti pro banku již jen podřadnou roli.
(185)
Komise při svém posouzení přihlíží k vysvětlení Německa o problémech banky, za které jsou zodpovědné strukturální a operativní deficity. Komise považuje analýzu minulých deficitů za přiměřenou a vhodnou jako výchozí bod pro jejich překonání a pro zpracování plánu restrukturalizace.
(186)
Komise z toho usuzuje, že krize BGB spočívala především v kumulaci rizik v oblasti služeb spojených s nemovitostmi z důvodu stále stoupajícího poskytování dlouhodobých garancí na nájemné, výnosy a revitalizace, které nemohou být považovány ani jako ekonomicky zvladatelné ani jako přiměřený poměr náklady/využitelnost. Mnohem více byly založeny na zcela nereálném odhadu trhu, který se dal spíše nazvat zbožným přáním. To platilo i pro obchod s financováním nemovitostí: Agresivní, na vyšší podíly na trhu cílená cenová politika, která přiměřeně nekryla rizika poskytování úvěrů, a na nedbalosti založené chybné hodnocení jistot - to vše vedlo v dobách hospodářského rozvoje od konce 90. let minulého století k masivním výpadkům úvěrů a tomu odpovídajícím ztrátám.
(187)
Navíc došlo v obchodování jak se službami spojenými s nemovitostmi, tak s financováním nemovitostí k masivnímu ovlivňování některými zemskými politiky, kteří nedbali na ekonomické zájmy banky, resp. jim chyběly ekonomické znalosti a mnohem více dávali přednost zdánlivým politickým cílům rozvoje země. Jak dalece jsou tyto vlivy trestné, to zjistí berlínské soudní úřady. Tyto hospodářsky neospravedlnitelné praktiky rozhodujícím způsobem usnadnil systém pro rozeznávání a zvládání rizik, který lze označit za nevyvinutý a který v žádném ohledu neodpovídal požadavkům na účinné řízení rizik běžným na trhu. V té době, vzhledem ke své míře zodpovědnosti, neučinilo zadost řádnému chodu podniku, resp. jeho kontrole ani představenstvo ani dozorčí rada banky. Je však třeba dodat, že i příslušní auditoři a zodpovědné dozorové orgány příliš pozdě rozeznali rostoucí akumulaci bankou nezvládaných rizik a že teprve těsně před vypuknutím krize přijali příslušná opatření.
(188)
Vypuknutí krize mohlo být také proto tak dlouho prodlužováno, protože zemská banka Berlín jako část skupiny profitovala z rozsáhlých státních záruk odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva a refinancovala celou skupinu nezávisle na skutečných obchodních rizicích na kapitálových trzích, resp. přes soukromoprávní konstrukce záruk byly odpovědnost za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva rozšířeny na jiné společnosti skupiny v jejich ekonomickém působení, a tím teprve byly vlastně umožněny mnohé, pro banku nesmyslné obchody. Zrušení odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva k červenci roku 2005 zajistí to, že v budoucnosti nebude možný vznik krize tímto způsobem, resp. bude trhem včas objevena, resp. nebudou za to muset daňoví poplatníci platit miliardovými sumami.
(189)
Společnost Mazars kontrolovala podrobný plán restrukturalizace, jak byl předložen v létě roku 2003 a tedy ještě neobsahoval odštěpení Berliner Bank. Ten předpokládá opatření, která jsou podle názoru Komise v souladu s odhadem společnosti Mazars a která jsou jako celek vhodná k tomu, aby vyřešila strukturální a operativní deficity zodpovědné za problémy v minulosti a aby znovu obnovila dlouhodobou životaschopnost podniku.
(190)
Plán restrukturalizace pro překonání strukturálních a operativních deficitů banky spočívá jednak v opatřeních týkajících se prodeje, seskupení a likvidace dceřiných společností za účelem budoucí koncentrace banky na její základní obchodní činnost, jednak v opatřeních pro zvýšení účinnosti a návratnosti hlavních obchodů (sanační okruh) zejména snížením nákladů, koncentrací činností a odstraněním rizikových položek. Jedno z opatření pro restrukturalizaci, jak v rámci, tak i mimo rámec základní obchodní činnosti, může být považováno současně i jako opatření pro kompenzaci soutěžitelů, pokud jeho výsledkem bude redukce přítomnosti banky na trhu. Plán restrukturalizace se vztahuje na období od roku 2001 do roku 2006.
(191)
Cílová struktura plánu restrukturalizace, jak byl předložen Komisi v létě roku 2003, je regionální banka se zaměřením na základní obchodní činnost v oblasti maloobchodního bankovnictví (soukromí a firemní zákazníci s obchodními značkami Berliner Sparkasse a Berliner Bank), to bude doplněno širším obchodováním na kapitálovém trhu (BGB a LBB) a obchodováním s financováním nemovitostí (BGB, LBB a BerlinHyp). Maloobchod by potom měl v roce 2006 zvýšit výnosy skupiny o zhruba [...]* (téměř [...]* EUR), obchodování na kapitálovém trhu přibližně [...]* % (cca. [...]* EUR) a obchodování s financováním nemovitostí cca. [...]* % (přibližně [...]* EUR). Z důvodu relativně vysokého podílu nákladů maloobchodu by měl maloobchod a obchodování na kapitálovém trhu přispět [...]* k provoznímu výsledku.
(192)
Základními zásadami restrukturalizace jsou trvalé obnovení výnosnosti, jakož i trvalé snížení nákladů banky, uvedení rizik zpět na běžnou tržní míru a tím zlepšení činnosti na kapitálového trhu. Konkrétně by se měl v období plánu restrukturalizace mezi roky 2001 a 2006, jak byl předložen Komisi v létě roku 2003, zlepšit provozní výsledek po prevenci rizik výrazně nad [...]* za rok a za tím účelem by se měly nadproporcionálně o téměř [...]* snížit správní výdaje. Kvóta základního kapitálu rozhodující pro výpočet by měla být od roku 2001 do roku 2006 snížena z téměř [...]* EUR o přibližně [...]* % na [...]* EUR. Banka usiluje o střednědobé zvýšení kvóty základního kapitálu minimálně na 7 %.
(193)
S ohledem na hlavní důvody chybného vývoje u BGB v minulosti jsou klíčová opatření, jako je radikální snížení počtu zaměstnanců o celkem více než polovinu (z přibližně 15 000 na přibližně 6 500), opuštění, zmenšení nebo řízené uzavření rizikových oblastí, resp. oblastí obchodů nepatřících mezi hlavní obchodní oblasti regionální maloobchodní banky, lepší interní kontrolní mechanismy a štíhlá struktura v interní organizaci a na pobočkách, podle názoru Komise a jejích poradců rozumná na to, aby se podnik stal znovu rentabilní a aby překonal chyby z minulosti. Operativní zlepšení vyplývají z vnitřních opatření a zahrnují opuštění ztrátových činností. Komise v zásadě považuje, v souladu s analýzou společnosti Mazars, plánovaná opatření za proveditelná. Opatření byla již provedena nebo jsou plánována. Podrobněji platí následující:
(194)
Pro maloobchod oblasti soukromých zákazníků se původní koncept restrukturalizace zaměřoval na regionální obchodování pod obchodními značkami Berliner Sparkasse a Berliner Bank (druhá banka je nyní podle příslibu Německa oddělena), při současné optimalizaci pracovních postupů a výrazném snížení kapacit pracovníků. Koncept, z velké části již provedený, předpokládá, že se neprodají úseky vhodné pro definované základní regionální obchodování, a nepředpokládá ani uzavření poboček. Výše výnosů by měla v průběhu sanačního období od roku 2001 do roku 2006 [...]*, zatímco výše správních výloh za stejné období by se měla snížit o přibližně [...]* % a zisk před zdaněním by se měl zvýšit z minus [...]* EUR na [...]* EUR. Rizikové položky by se měly výrazně snížit. Počet zaměstnanců by měl v sanované skupině v roce 2006 klesnout z přibližně 6 000 v roce 2001 na téměř [...]*. Poměr náklady/výnosy z obchodování se soukromými zákazníky by se měl zlepšit z téměř [...]* % v roce 2001 na téměř [...]* % v roce 2006.
(195)
Tato opatření byla již podle plánu téměř zcela uvedena do praxe. Zpozdil se pouze prodej Weberbank s majetkem téměř 4,4 miliard EUR, výhledově by se ale mohl uskutečnit v roce 2004. V souladu s analýzou provedenou společností Mazars pokládá Komise plán v tomto stádiu jako vhodný podklad pro nastolení dlouhodobé rentability obchodování se soukromými zákazníky.
(196)
Opatření přijatá nebo plánovaná podle původního konceptu pro oblast soukromých zákazníků se převážně uplatňují i v oblasti firemních zákazníků, do níž bude v budoucnu zařazen i zbytek obchodování s veřejnou správou. Koncept předpokládá zastavit obchodování s firemními zákazníky mimo Berlín. Výše výnosů by se měla snížit jen lehce, zatímco výše správních nákladů by za stejné období měla klesnout o téměř [...]* % a zisk před zdaněním by se měl zvýšit z [...]* EUR na cca. [...]* EUR. Také rizikové položky by se měly výrazně snížit. Počet zaměstnanců by se měl snížit o více než [...]* %. Poměr náklady/výnosy z obchodování s firemními zákazníky by se měl zlepšit z téměř [...]* % v roce 2001 na přibližně [...]* %.
(197)
Jak potvrdila společnost Mazars, byla již tato opatření rozsáhle zavedena, resp. podle plánu se pokračuje v jejich uplatňování. Komise považuje za pravděpodobné, že opatření v tomto stádiu plánu vytvářejí uspokojivou rentabilitu obchodování s firemními zákazníky a s veřejnou správou a vymezují banku i v této oblasti na obchodování v regionu Berlín/Braniborsko.
(198)
Obchodování na kapitálovém trhu je restrukturováno s cílem uvolnit vlastní kapitál odpovídajícím snížením rizikových položek a zlepšit efektivitu práce. Za tím účelem by se měl provázat obchod na vlastní účet (akcie a úročené úvěrové produkty) přes všechny oblasti kapitálového trhu, jasně se oddělit od obchodování se zákazníky a celkově zredukovat. Přitom by mělo proběhnout omezení na Německo, Evropu a USA, zatímco činnost v oblasti emerging markets by se měla opustit. Stejně tak by se mělo utlumit portfolio úrokových derivátů a mělo by se omezit na pozice orientované na zákazníky. Na druhé straně by se mělo vybudovat méně rizikové obchodování se zákazníky, především s ohledem na úrokové produkty a produkty vlastního kapitálu. Výše výnosů má od roku 2001 do roku 2006 jen lehce klesnout, zatímco výše správních nákladů se má ve stejném období snížit o přibližně [...]* % a zisk před zdaněním se má zvýšit o přibližně [...]* %. Mají se redukovat rizikové položky a snížit počet zaměstnanců o přibližně [...]* %. Zamýšlí se zlepšit poměr náklady/výnosy z obchodování na kapitálovém trhu o téměř [...]* % v roce 2001 na přibližně [...]* % v roce 2006.
(199)
Plánovaná opatření mezitím byla - jak bylo potvrzeno společností Mazars - rozsáhle zavedena, resp. jsou zahrnuta do časového plánu. Komise to považuje za dostatečné pro zajištění výnosnosti těchto obchodních oblastí do budoucna a současně pro omezení rizika banky na běžnou míru. Zaměření na obchodování se zákazníky a sdružení a organizační oddělení obchodu na vlastní účet zlepší podle názoru Komise transparentnost, omezí rizika a pomůže bance tato rizika lépe zvládnout. Díky výraznému zredukování rizikových položek se uvolní vlastní kapitál, což je užitečné pro zvýšení kvóty vlastního kapitálu, a tím budoucího zajištění schopnosti banky obstát na kapitálovém trhu po odpadnutí odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva.
(200)
V oblasti restrukturalizace obchodování s financováním nemovitostí má nejvyšší prioritu snížení rizika. Za tímto účelem by měl proběhnout postupný rozbor rizik, s cílem eliminovat špatná rizika a omezit se na nové ochody se zákazníky s nízkým rizikem. Měl by se vybudovat úsek managementu rizik. Měly by se optimalizovat pracovní procesy a controlling rizik. Mezi hlavní obchody má v budoucnu patřit financování průmyslových investorů a stavebních bytových společností přednostně ve vybraných velkých městech západního Německa, méně postižených krizí trhu s nemovitostmi, a také do určité míry v Berlíně a v Braniborsku. Financování průmyslových investorů představuje relativně stabilní, málo rizikový obchod. Je třeba zaměřit se nadregionálně z důvodu diverzifikace rizik a z důvodu zajištění adekvátního promísení portfolií, aby se využil regionální potenciál růstu a již získané regionální know-how trhu. Bez nadregionálních komponent v oblasti financování nemovitostí hrozí výrazné zhoršení ratingu a sazeb pro refinancování. Naproti tomu by se měly odstranit segmenty obchodů s nemovitostmi s velkým rizikem, u nichž není dosaženo uspokojivých marží. Banka považuje za reálné zlepšení výsledku u nových obchodů z důvodu změny zaměření.
(201)
Pro zlepšení výsledků ve stávajícím obchodování by se měli nasadit specialisté na rizika v ohrožených segmentech. Mělo by proběhnout zpracování a kritické nové posouzení stávající činnosti, případně s pomocí externích znalců, podle zadání a pod vedením vlastního úseku znalců. Dále by měly do roku 2005 klesnout přímé věcné náklady, jakož i náklady na personál o cca. [...]* %. Důležitou páku pro zlepšení výsledků představuje také rozvoj strategií pro sanaci ohrožených účastí, jakož i zavedení kontroly rizik v celé skupině v roce 2002, což dříve bylo jen v jednotlivých úsecích, a dále zavedení vhodných nástrojů pro včasné varování.
(202)
Výše výnosů má od roku 2001 do roku 2006 [...]* o téměř [...]* %. Výše správních nákladů se má oproti tomu ve stejném časovém období snížit o přibližně [...]* %. Zisk před zdaněním se má do roku 2006 zvýšit z výrazně záporných čísel na cca. [...]* EUR. Rizikové položky se mají snížit o více než [...]* % a poměr náklady/výnosy obchodů s financováním nemovitostí by se měl zvýšit, a to i z důvodu zavedených intenzivních nákladových opatření pro vybudování lepšího řízení rizik, z přibližně [...]* % na téměř [...]* %.
(203)
Tato opatření již byla ve velké míře zavedena, resp. nacházejí se v plánu. Komise v zásadě považuje vytyčená opatření za kroky správným směrem. Avšak podle názoru Komise a jejích poradců za plánovanými úkoly pokulhává provádění požadovaného zlepšení kvality údajů. Tato neuspokojivá situace by mohla případně opozdit funkčnost systému řízení rizik.
(204)
Komise dále pochybovala, stejně jako analýza společnosti Mazars, zda se bance podaří u zákazníků s nízkým profilovým rizikem generovat v budoucnosti dostatečný objem obchodů s plánovanými výšemi marží. Neboť podle údajů předložených samotným Německem se trh s financováním nemovitostí vyznačuje vysokou konkurencí a v současné době se ještě nachází v procesu konsolidace. Cíloví zákazníci, na které se zaměří BGB, budou jako atraktivní segment trhu silně oslovováni také jinými nabízejícími. Pochybení by se přímo projevilo na budoucím zisku z úroků. Na základě čísel z léta roku 2003, která měla Komise k dispozici od poradců, by tehdy vzniklé nesplnění cílů při generování nových obchodů, extrapolované na budoucnost, vedlo k výraznému výpadku výnosů z úroků. Pokud by se nesplnění cílů v budoucnu dále zvyšovalo, zhoršoval by se úměrně i dopad výpadku výnosů z úroků. Budoucí generování dostatečných nových obchodů závisí především na rozvoji trhu v regionu Berlín/Braniborsko, ve kterém se i nadále nachází těžiště obchodování BGB. Pokud by zde banka neměla mít dostatečný úspěch, mělo by to trvalé účinky zejména na hodnotu podílu BGB u BerlinHyp a bylo by nutno provést další odpisy účetní hodnoty ze současných [...]* EUR, což by se nepříznivě projevilo na výsledku a případně kvótě základního kapitálu banky. Tato otázka je projednávána ještě podrobněji níže (249. bod odůvodnění). Komise však přesto, v souladu se společností Mazars, nepochybuje o životaschopnosti banky i přes přetrvávající problémy v oblasti financování nemovitostí.
(205)
Banka plánuje, že se zcela stáhne z obchodní oblasti velkých zákazníků/zahraničí, která zahrnuje také konzultace v úseku Mergers & Acquisitions a také strukturované financování/financování projektů a která není považována za základní obchodní činnost banky. Proto v roce 2002 zcela zastavila sjednávání nových obchodů. Z důvodu dlouhodobé angažovanosti, zejména v oblasti strukturovaného financování, však není možné okamžité ukončení činnosti, avšak je možná pouze rozsáhlá redukce rizikových položek o cca. [...]* % ke konci periody restrukturalizace v roce 2006. Zbytek bude ukončen co možná nejdříve, s výjimkou omezeného rozsahu mezinárodního financování exportu, pokrytého exportními úvěrovými agenturami a střednědobým až dlouhodobým financováním transakcí se zbožím ve vybraných cílových zemích střední a východní Evropy na základě prokázaných expertíz o zemích, které se mají integrovat do obchodování na kapitálovém trhu a mají na něm zůstat.
(206)
Doposud realizované redukce činnosti probíhají podle plánu. Podle názoru Komise a společnosti Mazars jsou tato opatření vhodná k tomu, aby byl tento obchodní obor co nejdříve úplně zastaven a aby se masivním odbouráním rizikových položek výrazně uvolnil vlastní kapitál k zajištění budoucí schopnosti přežít na kapitálovém trhu. Úkolem této relativně vysoce rizikové oblasti s vysokým objemem vlastního financování, která nepatří k hlavním obchodním činnostem, bude také výrazně uvolnit management k lepšímu plnění jeho prvořadých úkolů v klíčových oblastech. V roce 2003 byl také upraven původní plán k ukončení činnosti, aby se mohly zohlednit nepříznivé tržní podmínky v roce 2002. To by s sebou mohlo nést jisté, celkově ale nijak významné zpoždění při snižování rizikových položek.
(207)
Jako doplněk k oznámení nabídlo Německo ve své odpovědi na zahájení řízení Komisí o redukci obchodů se službami spojenými s nemovitostmi úplné vyčlenění těchto obchodů a - bez ohledu na několik málo na trhu prodejných společností - jako další kompenzační opatření převedení na zemi Berlín do konce roku 2005. Toto opatření se tak stalo částí konceptu restrukturalizace. Jsou tím zasaženy všechny společnosti z oblasti služeb spojených s nemovitostmi, kterých se týká odstínění rizik z dubna roku 2002, zejména IBAG, Bavaria, IBV, IBG a LPFV.
(208)
Odstínění rizik z dubna roku 2002 pokrývá všechna rizika ze starých obchodů banky v oblasti služeb spojených s nemovitostmi, které se uskutečnily před příslušnými, výše uvedenými rozhodnými dny. To vede k tomu, že pro banku vyplývají rizika v oblasti služeb spojených s nemovitostmi již jen z nových obchodů, které byly uzavřeny po těchto rozhodných dnech. Protože je trh služeb spojených s nemovitostmi stále považován za problematický a protože je zatížen velkou nejistotou prognózy, považuje Komise - jak bylo potvrzeno jejím poradcem, společností Mazars - pokračující výrazné omezení nových obchodů v oblasti služeb spojených s nemovitostmi za důležitý příspěvek k obnovení dlouhodobé životaschopnosti a koncentraci na hlavní oblasti obchodování regionální banky. Transfer starých obchodů, spadajících pod odstínění rizik, na zemi Berlín za tržní cenu také bance umožňuje uvolnit zdroje, doposud vázané mimo hlavní obchody, i když transfer již pokrytých starých obchodů jako takový by neměl mít žádné výrazné účinky na rizikovou situaci banky.
(209)
Komise považuje úplné uvolnění obchodního pole služeb spojených s nemovitostmi, stejně jako společnost Mazars, za jasný a hospodářsky smysluplný krok, který by mohl sloužit jako příspěvek k dlouhodobé stabilizaci výsledků banky. Toto opatření by proto mohlo být pozitivně hodnoceno i kapitálovým trhem a mohlo by usnadnit plánovanou privatizaci banky.
(210)
Plánovaný úbytek zaměstnanců v období restrukturalizace od roku 2001 do roku 2006 činí pro celou skupinu přibližně 8 500 pracovníků, tj. redukce o téměř 60 % z více než 15 000 na téměř 6 600. K 30. září 2003 bylo dosaženo stavu přibližně 10 000 pracovníků, tzn. snížení o téměř 5 200 resp. cca. 35 %. Tato čísla jsou zahrnuta i v plánu.
(211)
Provedená finanční opatření jsou podle názoru Komise a ve shodě s jejím poradcem, společností Mazars, nutná a přiměřená k tomu, aby se znovu obnovila finanční stabilita BGB z pohledu likvidity a vybavení kapitálem a aby se zajistilo refinancování BGB na kapitálových trzích, jakož i k tomu, aby se financovala restrukturalizace BGB. Finanční opatření spočívají v opatřeních jak vzhledem k vlastnímu, tak i k cizímu kapitálu. Podrobněji platí následující:
(212)
Komise je toho názoru, že prodej majetku a podílů banku zaopatří a zredukuje rizikové položky ležící mimo hlavní obchodní činnost. Není však zřejmé, zda současně bude možné realizovat významné účetní zisky.
(213)
Refinancování banky stojí na třech hlavních pilířích: spořicí vklady (cca. jedna třetina), bankovní vklady (cca. jedna třetina) a upsané závazky (cca. jedna čtvrtina). Konsolidované závazky se zredukovaly ze 185 miliard EUR na konci roku 2001, o 32 miliard EUR na 153 miliard EUR v polovině roku 2003. To výrazně překročilo plánovaný cíl pro rok 2003, který byl 160 milionů EUR. Do roku 2006 by tyto závazky měly dále klesnout na téměř [...]* EUR.
(214)
Banka směřuje, v rámci přípravy na odpadnutí státních záruk, k přesunutí svého relativně vysokého stavu krátkodobých závazků na střednědobé a dlouhodobé závazky, jakož i k novému vstupu na kapitálový trh v oblasti nezajištěných závazků. Za tímto účelem banka vypracovala záměry k vydání zajištěných i nezajištěných závazků a snaží se znovu vybudovat důvěru kapitálového trhu a rozšířit základnu investorů. Banka vedla rozhovory s ratingovými agenturami o reálně dosažitelném ratingu při úspěšném provádění konceptu restrukturalizace na základě scénáře base-case („A-“ resp. „A3“). [...]*. Celkově potom bude vycházet z navýšení nákladů na refinancování o průměrně [...]* základních bodů, což je nutno odvodit z odpadnutí státních záruk v polovině roku 2005.
(215)
Komise považuje v zásadě za pochopitelnou - jak potvrdila i společnost Mazars - strategii refinancování banky a přitom zejména rozvinutý základní scénář a odvod odpovídajícím způsobem navýšených nákladů na refinancování. Pro budoucí refinancování banky však vyvstává nejistota z potenciální zdrženlivosti účastníků trhu, která by mohla vyvstat zejména tehdy, pokud by banka zůstala za očekáváním. V takovém případě by se muselo počítat se stoupajícími náklady na refinancování. Dále v současné době nelze předvídat, do jaké míry nastane v polovině roku 2005 efekt nasycenosti trhu, kdy všechny státní banky v Německu ztratí státní záruky. Umístění některých papírů by pak mohlo být přinejmenším obtížnější.
(216)
Z tohoto důvodu vidí Komise v dalším snižování rizikových položek významný předpoklad úspěšného provedení plánu restrukturalizace. Pokud by se v budoucnosti objevily výše popsané problémy, mohla by banka pozitivně ovlivňovat důvěru kapitálového trhu zvýšeným úsilím v jejich omezování.
(217)
Dalším významným předpokladem pro zajištění důvěry kapitálových trhů je dosažení dostatečné kvóty základního kapitálu, která by mohla sloužit jako nárazník eventuálních vzniklých ztrát. Kvóta základního kapitálu závisí jednak na rozsahu rizikových položek, jednak na samotném základním kapitálu. Banka se snaží dosáhnout ke konci období restrukturalizace kvóty základního kapitálu, která je více než 7 %. Do konce privatizace v roce 2007 však nelze očekávat kapitálový příspěvek, vyplývající z navýšení kapitálu, jak proběhlo v srpnu roku 2001 ze strany spoluvlastníků, který by sloužil k vylepšení vybavení banky kapitálem. Banka se musí spolehnout, vzhledem ke zvýšení kvóty svého základního kapitálu, zejména na redukci rizikových položek, resp. na prodej majetku.
(218)
Komise si je vědomá toho, že zákonné minimum pro kvótu základního kapitálu ve výši 4 % není dostatečné k tomu, aby bance zajistilo potřebný prostor pro denní obchodování. V rozhodnutí o podpoře na záchranu ze dne 25. července 2001 přiznala proto Komise kvótu základního kapitálu ve výši 5 % jako nutnost pro další provoz banky. To se událo především na podnět dopisu tehdejší BAKred. Komise si je dále vědomá toho, že, jak potvrdila i společnost Mazars, na finančních trzích je obvykle jako prahová hodnota kvóty základního kapitálu uváděno 6 %, a v případě nižší hodnoty se vyskytuje otázka spolehlivosti příslušné instituce a dochází ke ztrátě důvěry finančních trhů. Podle společnosti Mazars mají ratingové agentury tendenci posuzovat kvótu základního kapitálu jako výraz finanční síly banky, takže úvěrové instituce zpravidla překračují zákonem předepsané vybavení kapitálem, aby si zajistily odpovídající rating, který je předpokladem k přístupu na mezinárodní kapitálové trhy za uspokojivých podmínek. Kvóta základního kapitálu vyšší než 6 % by mohla mít smysl i s ohledem na reformu mezinárodních úmluv v rámci Basel II a na odpadnutí státních záruk, aby se splnila očekávání trhu o zlepšené solidnosti, a tím aby se dosáhlo lepšího ratingu. Banka se snaží dosáhnout ratingu A a k tomu považuje za potřebné mít kvótu základního kapitálu nejméně 7 %. Na základě srovnávacích údajů, pozorovatelných na trhu (podle kterých je průměrná kvóta základního kapitálu v Německu se 6 % ve srovnání se zahraničím spíše nízká a na evropské úrovni je průměr u renomovaných úvěrových institucí 8 % a více) považují poradci Komise ze společnosti Mazars ze střednědobého hlediska za nezbytnou kvótu vlastního kapitálu ve výši přibližně 6 % až 7 %.
(219)
Komise považuje, ve shodě se společností Mazars, za směrodatné střednědobé navýšení kvóty základního kapitálu na více než 6 %. Toto navýšení nad 6 % však podle názoru Komise spočívá pouze na obchodních zájmech a okruhu odpovědnosti banky a nemůže být financováno formou státní podpory. Konkurenti banky se totiž nacházejí ve stejné tržní situaci a musí své příslušné kvóty základního kapitálu zvyšovat vlastními silami bez státní podpory. Povolení navýšení kvóty základního kapitálu ze státních prostředků nad 6 % by tedy banku neoprávněně postavilo do lepší situace, než její konkurenty, aniž by to bylo bezpodmínečně nutné pro životaschopnost banky v okamžiku rozhodnutí. Podpora by tedy už nebyla omezena na nutné minimum.
(220)
Z tohoto důvodu Komise trvala na tom, aby na základě smlouvy mezi zemí Berlín a bankou ze dne 26. prosince 2002 o projednání možných nároků země na splátky vyplývající z rozhodnutí Komise týkajícího se poskytování podpory C 48/2002 byl v bance ponechán ve formě vkladu jen takový možný obnos splátek, který je nutný k tomu, aby bylo dosaženo kvóty základního kapitálu 6 % (resp. kvóty celkového kapitálu 9,7 %, která byla přiznána již v rozhodnutí o podpoře na záchranu) na základě roční účetní závěrky z roku 2002. Tato smlouva však může být Komisí schválena jen do té míry, jestliže potom poskytnutý obnos nezpůsobí u skupiny BGB ani k 1. lednu 2004, tedy k datu aktuálních čísel sloužících jako základ pro rozhodnutí Komise, překročení kvóty základního kapitálu 6 % (s ohledem na Německem přislíbené a v 279. bodu odůvodnění popisované vyčlenění IBB).
(221)
Na základě stejných úvah působila Komise na vlastní závazek Německa ponechat v bance rezervní fond IBB v roce 2005 jen do té míry, pokud by to bylo nutné pro zachování kvóty vlastního kapitálu ve výši 6 % k rozhodnému dni 1. leden 2004. Toto opatření je nutno vidět jako část kompenzací, které banka musí provést, aby omezila narušení hospodářské soutěže způsobené podporou. Navrácením rezervního fondu IBB v uvedeném rozsahu je zajištěno, že banka nedosáhne v rámci rozčlenění výnosných obchodů kvóty základního kapitálu vyšší, než jaké je minimum nutné pro dlouhodobou životaschopnost, a kterou by banka mohla využít pro expanzivní, konkurentům škodící obchodní strategie. Pokud bude chtít banka v následujícím období dosáhnout vyšší kvóty základního kapitálu, musí toho dosáhnout odpovídající modifikací rizikových aktiv, resp. vytvářením úspor vlastními silami, resp. příjmem dalších vlastních prostředků před privatizací nebo po ní.
(222)
Celkem vzato, Komise, ve shodě se společností Mazars, vychází z toho, že banka bude vynakládat ze svého dobře chápaného obchodního zájmu všechno úsilí k tomu, aby si vytvořila takovou kvótu základního kapitálu, která by jí zajistila uspokojivé hodnocení. Podle údajů banky je to nejméně 7 %. Pro navýšení kvóty základního kapitálu vlastními silami z [...]* % na 7 % nebo více má banka k dispozici, až do konce období restrukturalizace v roce 2006, téměř tři roky. Komise považuje za reálné, aby se v tomto období úspěšně provedla příslušná opatření k dalšímu navýšení kvóty základního kapitálu.
(223)
Poté, co Komise nemohla na jaře roku 2003 díky své vlastní analýze, díky ztroskotání privatizačního procesu a na základě silně negativního výsledku z roku 2002 nevyjádřit pochybnosti o životaschopnosti banky, resp. když se podle údajů Německa zdálo bez další podpory neproveditelné účinně izolovat úvěrová rizika, obsažená především v oblasti financování nemovitostí, ujistila se Komise za pomoci nezávislých posuzovatelů, že banka s výjimkou několika bodů přijala i dostatečná preventivní opatření pro stávající rizika a že vytvořila odpovídající rezervy. Poradci Komise, společnost Mazars, doporučili k těmto bodům opatření k úpravě plánu restrukturalizace, který byl předložen Komisi v létě roku 2003. Tato opatření byla bankou na podnět Komise zapracována a přepracovaný plán restrukturalizace byl Komisi předán 29. ledna 2004. Podrobněji platí následující:
(224)
Na základě analytického přezkoumání náhodné položky portfolia banky doporučili poradci Komisi, aby se prevence rizik postupně zvýšila až ke konci období restrukturalizace v základním scénáři o [...]* EUR a ve scénáři worst-case o [...]* EUR. Dále identifikovali výpadek ve scénáři worst-case, který je nutno vyrovnat dodatečnou prevencí rizik ve výši [...]* EUR. Ten se rozdělí na [...]* EUR v roce 2003, [...]* EUR v roce 2004, [...]* EUR v roce 2005 a [...]* EUR v roce 2006. Jinak je třeba považovat prevenci rizik za přiměřenou. Výpadek jednoho jediného velkého úvěru by ovšem případně vedl k překročení prevence rizik. To je relevantní především pro financování projektů v oblasti letecká doprava, energie a telekomunikace. Scénář worst-case zde přihlíží k [...]* EUR jako přídavné prevenci rizik. Vzhledem k relativně vysokému stavu velkých úvěrů je si Komise vědoma, jak potvrdila i společnost Mazars, že v principu je možné překročení zabezpečených rizik v případě výpadku velkého úvěru s objemem nejméně [...]* EUR. Pokud by se objevily konkrétní, doposud neexistující příznaky takového případu, musela by banka uskutečnit odpovídající navýšení prevence rizik. Komise vychází, ve světle analýzy provedené společností Mazars, z toho, že banka by mohla zvládnout takové opatření vlastními silami.
(225)
Po mezitím provedeném vylepšení plánu restrukturalizace zapracováním opatření navržených poradci Komise, společností Mazars, shledává Komise prevenci známých rizik jako adekvátní. Komise přitom vidí pozitivně to, že management banky přijal celkově přiměřená opatření k tomu, aby vybudoval vhodný systém kontroly rizik. Jeho tvorba je na dobré cestě, ale ještě není ukončena. Komise se spoléhá, že banka ve vlastním zájmu bude v tomto procesu i nadále pokračovat stejně jako doposud. Komise si je jistá, že budoucí rentabilita banky výrazně závisí na dalším hospodářském rozvoji, zejména v Berlíně a v nových zemích. Tato rizika jsou ale podle názoru Komise ze současného pohledu jen obtížně zjistitelná a všechny v tomto regionu činné podniky zasáhnou rozdílně. Komise je toho názoru, že opatření obsažená v plánu restrukturalizace, každopádně jdoucí správným směrem, postačují. Absolutní jistoty samozřejmě nelze v hospodářském procesu dosáhnout.
(226)
Obchody banky na kapitálovém trhu přispívají během období restrukturalizace k hospodářskému výsledku přibližně [...]* %. To ukazuje, že tyto obchody jsou pro rentabilitu banky podstatné. Je zřejmé, že rizika inherentní těmto obchodům musí být v zájmu životaschopnosti banky adekvátně kontrolována. To se provádí jednak posunutím těžiště obchodu z vlastního obchodování na činnosti na zakázku. Rizikové položky banky se v této souvislosti zredukují od roku 2002 do roku 2006 o [...]*, zatímco se bude usilovat o průměrné výnosy ve výši [...]* EUR. Za další probíhá kontrola rizik v rámci systému řízení rizik, který poradci Komise považují na základě svých kontrol jako celkově přiměřený. Avšak radí, aby se zredukovala závislost banky na změnách úvěrů, a to tím, že se zredukují položky v bankovní knize. Komise s přihlédnutím k těmto doporučením považuje rizika z obchodování na kapitálových trzích za řešitelná a považuje nosnost této obchodní oblasti za zaručenou.
(227)
Poradci Komise, společnost Mazars, se podrobně zabývali problémy s riziky ocenění podílu BGB na BerlinHyp. Účetní hodnota podílu na BerlinHyp představuje [...]* EUR. Pokud by BerlinHyp nesplnila cílové úkoly, např. z důvodu dalšího zhoršení situace na trhu s nemovitostmi, musel by se obchodní plán přepracovat. S ohledem na rizika, zvýšená okolnostmi za tohoto případu, by se potom musel přizpůsobit i diskontní faktor a mohly by se vyskytnout přídavné rizikové prémie. Takový scénář by mohl vést dokonce k tržní ceně BerlinHyp ve výši [...]*, [...]*.
(228)
Rozdílná částka mezi účetní hodnotou podílu ve výši [...]* EUR a hodnotou čistého vlastního kapitálu cca [...]* EUR představuje v základním scénáři riziko devalvace. Tento rozdíl činí cca [...]* EUR. Přizpůsobený, konzervativnější obchodní plán by mohl zahrnout toto riziko devalvace a zohlednit v roční účetní závěrce za roky 2003 a 2004. Na žádost Komise byl plán restrukturalizace přepracován a byla příslušně zohledněna rizika devalvace. Přitom se také, jak doporučili poradci Komise, zvýšilo maximální riziko devalvace v pesimistickém scénáři o [...]* EUR. To však nemělo žádný rozhodující vliv na celkové posouzení Komise.
(229)
Komise považovala, z důvodů omezení rizik a nejistého dalšího rozvoje obchodů s financováním nemovitostí, pro zajištění dlouhodobé životaschopnosti banky za žádoucí, aby skupina alespoň větší část těchto obchodů prodala, resp. zredukovala. Za tímto účelem naznačila Komise Německu možnost samostatného prodeje BerlinHyp, což by zlepšilo privatizační rozčlenění zbytku skupiny. BerlinHyp představuje přibližně dvě třetiny celého obchodování s financováním s nemovitostmi skupiny a ten lze technicky jednoduše prodat tím, že se prodají podíly na BerlinHyp. Zbývající třetinu tvoří BGB a LBB a tato část by se měla restrukturalizovat podle strategie obchodů s financováním nemovitostí zpracované bankou. Tím by se zredukovala budoucí rizika zbytku skupiny o více než polovinu celého objemu.
(230)
Německo však předložilo Komisi informace, podle kterých by takový prodej BerlinHyp s sebou mohl přinášet pro banku neúnosné následky. Komise proto požádala Německo, aby uvedlo, zda a kdy později by se mohl uskutečnit samostatný prodej BerlinHyp s reálnou vyhlídkou na úspěch a za podmínek přijatelných pro banku, tj. za cenu podbodející přibližnou výši čistého vlastního kapitálu BerlinHyp. V takovém případě by se mohly případné ztráty z odpisů účetní hodnoty udržet v příslušných mezích, a současně by to bance přineslo likvidní prostředky a uvolnil by se jí vlastní kapitál. Německo v této souvislosti sdělilo Komisi svůj záměr, že BerlinHyp prodá buďto samostatně nebo v rámci celkové privatizace BGB do konce roku 2007.
(231)
BGB vlastní vůči zemi Berlín nároky na 24,99 % výnosů LBB, včetně jejího odpovídajícího likvidačního zisku, a kromě toho podíl na LBB ve výši 75,01 % ve formě tichého podílnictví.
(232)
Poradci Komise, společnost Mazars, považují za potřebné přezkoumání ocenění tohoto nároku v účetních knihách BGB, protože příslušná hodnota LBB se od relevantního roku 1998 mohla snížit. Možné snížení ceny by jednorázově zatížilo konsolidovaný zisk skupiny před zdaněním v roce 2005 v případě pesimistického scénáře o přibližně [...]* EUR a v případě optimistického scénáře o [...]* EUR.
(233)
Na doporučení svých poradců považuje proto Komise za nutné, aby se tento efekt snížení ceny přiměřeně zohlednil v plánu restrukturalizace, a to devalvací o [...]* EUR v základním scénáři a doposud předpokládanou devalvaci ve výši [...]* EUR změnit o další devalvaci ve výši [...]* EUR ve scénáři worst-case. Tyto předběžně odhadnuté úpravy závisí na přesném ohodnocení LBB a měly by se upravit do konečné podoby, jakmile proběhne upřesnění doposud otevřených bodů ohledně LBB (přesná výše zbylých rezerv IBB po jejím rozčlenění, rozhodnutí Komise o prodeji majetku IBB). Komise však má za to, že takto vzniklý efekt pro konsolidaci základního kapitálu banky nemůže ohrozit životaschopnost banky, protože ten může být bankou absorbovaný při kvótě základního kapitálu [...]* % nebo dokonce vyšším.
(234)
Přeměna konsolidovaného účetnictví BGB kvůli přizpůsobení na systém IFRS (mezinárodní standardy účetního výkaznictví, International Financial Reporting Standards) v roce 2005 vyžaduje mimo jiné nové ocenění penzijních rezerv. To by podle poradců Komise, společnosti Mazars, mohlo mít negativní vliv na konsolidovaný vlastní kapitál ve výši přibližně [...]* EUR. Je však nutno vzít v úvahu, že zavedením systému IFRS mohou vzniknout i protichůdné účinky přizpůsobení týkající se jiných rozvahových položek. Ty v současné době nelze podle názoru Komise a jejích poradců spolehlivě odhadnout. I kdyby tyto efekty byly v celkovém součtu negativní, nelze očekávat, že by mohly celkově ovlivnit životaschopnost banky. Zavedení IFRS vede jen k částečnému přecenění nyní známých skutečností, ne však k objevení nových rizik. Kromě toho se to týká všech evropských podniků, které provádí přizpůsobení na IFRS a které také musí řešit případné vzniklé přechodné problémy ve spolupráci s příslušnými dozorčími úřady. Životaschopnost banky závisí mnohem více na ekonomické výkonnosti a na schopnosti překonat rizika, která je nutno posuzovat nezávisle.
(235)
Schopnost banky generovat nové obchody ve svých různých oblastech činnosti je rozhodující faktor pro životaschopnost a vyhlídky na privatizaci banky. Banka vypracovala studie o svém postavení na trhu a o budoucích šancích uspět na trhu, z nichž odvodila svoji budoucí obchodní strategii.
(236)
Z toho vyplývá, že plány a strategie jsou ve většině obchodních oblastí reálné. Banka má v úmyslu zavést nové produkty a prodejní kanály. Kvalitativní a kvantitativní cílové úkoly a strategie pro oblast financování nemovitostí však Komise považuje, jak již bylo dříve zdůrazněno, za příliš optimistické. [...]*. To rozhodujícím způsobem závisí na vývoji celkové hospodářské situace, ale také na schopnosti banky reagovat na změny tržní situace a na požadavky zákazníků, a proto podle současného názoru Komise nelze provést konečné ohodnocení. Pokud by se bance trvale nedařilo plnit její cílové úkoly, zdála by se ohrožena její životaschopnost zejména při zachování obchodů s financováním nemovitostí na současné úrovni. Pokud by nebylo možno realizovat cílové úkoly ani při výrazně menším rozsahu obchodů s financováním nemovitostí, byly by výrazně redukovány také kvantitativní účinky a bylo by je možno lépe absorbovat jinými obchodními oblastmi banky.
(237)
Teprve poté, když Komise na podzim roku 2003, díky posudku svých poradců ze společnosti Mazars k předloženému plánu restrukturalizace, získala dostatečnou jistotu o životaschopnosti banky a zejména o zásadní přiměřenosti prevence rizik, přicházelo v úvahu kladné rozhodnutí o požadované podpoře, avšak za předpokladu, že nabízená kompenzační opatření bude možno považovat za dostatečná. Jak je uvedeno níže (viz 257. bod odůvodnění a násl.), měla k tomu Komise značné pochyby, zejména s ohledem na maloobchod, v němž banka vykazuje vynikající postavení na berlínském regionálním trhu, ale i s ohledem na obchody s financováním nemovitostí, které z podpory také výrazně profitovaly. U obchodů s financováním nemovitostí se navíc přidává skutečnost, že i znalci Komise vyjádřili pochyby o schopnosti banky generovat v této oblasti dostatečně výnosné nové obchody. Tak by, podle názoru Komise, samostatný prodej alespoň významné části obchodů s nemovitostmi, jako kompenzace soutěžitelům, výrazně zlepšil také životaschopnost a vyhlídky na privatizaci zbytku skupiny.
(238)
Komise na základě předloženého plánu restrukturalizace a závěrů poradců požádala na podzim roku 2003 Německo, aby kvantifikovalo účinky samostatného střednědobého prodeje Berliner Bank (s celkovým objemem maloobchodu přibližně 1/4 až 1/3 celé BGB), do konce roku 2005, jakož i BerlinHyp (přibližně 2/3 obchodování s financováním nemovitostí celé BGB), do konce roku 2006. Komise by měla být schopna stanovit, zda potom další kompenzační opatření znovu neohrozí životaschopnost banky, obnovenou na základě dosavadního plánu restrukturalizace.
(239)
Německo, resp. banka nejdříve shrnulo výchozí situaci. Na základě střednědobého plánu ze dne 24. června 2003 proběhla kvantifikace očekávaných přídavných zatížení, která vyplývají ze zapracování návrhů poradců Komise, z již dříve přislíbeného vyčlenění obchodů se službami s nemovitostmi a z osamostatnění IBB. Celkově by z těchto tří opatření vyplývaly v základním scénáři pro období od roku 2003 do roku 2006 jednorázové efekty ve výši minus [...]* EUR, z toho minus [...]* EUR na zvýšení prevence rizik a minus [...]* EUR za negativní výnos z prodeje, resp. na odpis účetních hodnot podílů a jiných důsledků transakcí v rámci vyčlenění dceřiných podniků v oblasti služeb spojených s nemovitostmi IBG a IBAG. Střednědobé, resp. dlouhodobé účinky uvedených tří opatření jsou však malé. Tak se omezí plánovaný výsledek před zdaněním v roce 2006 jen minimálně, o [...]* EUR, tj. z [...]* EUR (podle střednědobého plánu ze dne 24. června 2003) na [...]* EUR (podle nových propočtů) a tento rozdíl může být vyrovnán bankou bez celkově významných změn předložených plánovaných hodnot. Střednědobý plán ze dne 24. června 2003 je založen na cílovém ratingu [...]* pro celou skupinu a na požadovaném výnosu vlastního kapitálu [...]* % pro rok 2006.
(240)
Naproti tomu má, podle údajů Německa a banky, prodej Berliner Bank do konce roku 2005 negativní vliv na střednědobý plán skupiny. Celkově by se jednorázové vlivy v období 2003 až 2005 pohybovaly ve výši [...]* EUR, z toho [...]* za mimořádné náklady na prodej, zbytek za rezervy pro personál, IT, budovy a přídavné výdaje na restrukturalizaci. Střednědobě, resp. dlouhodobě by se plánovaný výsledek před zdaněním snížil v roce 2006 z [...]* EUR (podle přepracovaného střednědobého plánu na základě tří výše uvedených opatření) o [...]* EUR na [...]* EUR, z toho přibližně polovina je z důvodu neodvedení výsledného výnosu Berliner Bank ve prospěch skupiny, zbytek je z důvodu zpoždění snižování počtu zaměstnanců, odpadnutí plánovaného zvyšování výnosů z provizí a zbytkových (fixních) nákladů (především z důvodu záporných úspor z rozsahu v oblasti „back office“). Tyto výpočty se však vztahují na předpoklad, že Berliner Bank bude, pro maximalizaci okruhu dražitelů, prodávána jako samostatná banka, což s sebou ponese vyšší náklady. V jednorázovém efektu mimořádných nákladů prodeje má být dosaženo očekávaného výnosu z prodeje Berliner Bank ve výši [...]* - [...]* EUR. To však bude podle údajů banky víc, než se spotřebuje na potřebné vybavení Berliner Bank kapitálem ve výši [...]* % rizikových položek odpovídající [...]* EUR, takže vyjde negativní účinek ve výši [...]* - [...]* EUR. Dále se díky vyčlenění Berliner Bank sníží podíl výsledku maloobchodu na celkové obchodní činnosti BGB z téměř [...]* % na přibližně [...]* % a podíl obchodů na kapitálovém trhu se odpovídajícím způsobem zvýší z téměř [...]* % na přibližně [...]* %. Tím hrozí při dané kvótě základního kapitálu zhoršení ratingu, protože obchodování na kapitálovém trhu je považováno za rizikovější než maloobchod. To má negativní vliv na refinancování, takže prodej Berliner Bank způsobí také operativní problémy během fáze restrukturalizace. Prodej Berliner Bank sníží výnosy vlastního kapitálu o cca. [...]* % z [...]* % pro rok 2006 (podle střednědobého plánu ze dne 24. června 2003) na přibližně [...]* %.
(241)
Komise důkladně analyzovala Německem, resp. bankou uvedené argumenty. Podle názoru Komise však neobsahují žádné nepřekonatelné překážky pro odštěpení Berliner Bank z důvodů hospodářské soutěže.
(242)
Je totiž na bance, jak vyrovná z důvodu odštěpení Berliner Bank hrozící relativní snížení výsledného výnosu maloobchodu vzhledem k celkovému výnosu banky, a to proporcionálním převedením ostatních obchodních oblastí kapitálový trh a financování nemovitostí. Přitom struktura banky a požadavky na kvótu základního kapitálu zůstaly nezměněny. Takovýmto zredukováním rizikových položek by se mnohem více uvolnil vlastní kapitál, což by bylo příspěvkem k dalšímu navýšení kvóty základního kapitálu. Alternativně k tomu by mohla banka zvýšit kvótu vlastního kapitálu a tím vyrovnat vyšší riziko, buďto dalším vlastním úsilím zredukovat vybrané rizikové položky silněji, než bylo plánováno, a tím uvolnit základní kapitál, nebo střednědobě přijmout čerstvý kapitál na kapitálovém trhu. Tímto způsobem by bylo možno vyloučit výrazně negativní vliv na rating a tím na podmínky refinancování, takže banka by mohla odštěpení zvládnout operativně.
(243)
Německo, resp. banka vycházeli při propočtech jednorázových účinků odštěpení Berliner Bank z toho, že ta bude prodána jako samostatná banka, aby se maximalizoval okruh dražitelů. S ohledem na skutečnost, že Berliner Bank je v současnosti integrována jako nesamostatná obchodní oblast, resp. pobočka do Landesbank Berlin, musela by se k datu prodeje vyčlenit jako samostatná právní jednotka. Podle údajů banky je k tomu třeba kvóta základního kapitálu [...]* % rizikových položek a tím základní kapitál ve výši cca [...]* EUR, což by se muselo rychle obstarat u BGB. I přes základní kapitál ve výši [...]* EUR ale banka očekává jen výnos z prodeje ve výši [...]* až [...]* EUR. Komise považuje tyto výpočty za velmi konzervativní. Čistý vlastní kapitál slouží zpravidla jako jeden z mnoha ukazatelů pro odhad ceny podniku. Pokud by základní kapitál Berliner Bank představoval cca [...]* EUR, zdá se Komisi jako velice nepravděpodobné, aby se z prodeje docílilo výnosu jen [...]* až [...]* EUR. S ohledem na skutečnost, že obchodní značka a základna zákazníků u Berliner Bank jsou dobře etablované, měl by výnos z prodeje dosáhnout hodnoty základního kapitálu, kterou banka považuje za výdaje, nebo tuto hodnotu dokonce překročit, a tím ve výrazně větším rozsahu omezit zatížení BGB. Ale i kdyby tomu z nějakých, z pohledu Komise neznámých důvodů bylo jinak, bylo by v tomto případě ze strany BGB iracionální, aby Berliner Bank prodávala jako samostatnou banku. Obchodní značka, zákazníci, další majetek běžného obchodního provozu a jiné vlastní prostředky, to vše představuje pozitivní hodnotu. Pokud si BGB myslí, že při prodeji nemůže získat ani základní kapitál, který má k dispozici, je samozřejmě možné prodat majetek Berliner Bank v rámci tzv. asset deal, který může přinejmenším obsahovat pozitivní výnos z prodeje, a tím by se vyloučila mimořádná ztráta BGB z prodeje Berliner Bank. Negativní jednorázový účinek ve výši [...]* EUR by se tím výrazně snížil.
(244)
Opakovaný negativní účinek na výnosy vlastního kapitálu z uplatňovaných [...]* % bude z důvodu protahování prodeje o více než jeden rok, podle názoru Komise, také výrazně nižší.
(245)
S ohledem na analýzu Komise nakonec Německo souhlasilo s tím, že BGB je životaschopná i v případě samostatného prodeje Berliner Bank. Německo potom prohlásilo, že je připraveno k samostatnému prodeji Berliner Bank do 1. února 2007 (věcná účinnost) při zahájení procesu prodeje v roce 2005 a jeho smluvního ukončení k 1. říjnu 2006. Formální příslib byl Komisi předán 6. února 2004.
(246)
Tím zaprvé celý roční výsledek z roku 2006 ještě připadne BGB, zadruhé mohou být náklady na přizpůsobení rozděleny do delšího období, resp. mohou být snáze přijata kompenzační opatření, jako např. zatím velice pokročilé odbourání krátkodobých fixních nákladů na IT, personál a budovy back office. Podle údajů BGB nebudou negativní účinky z důvodu odpadnutí plánovaného zvýšení výnosů z provizí LBB kvůli reorganizaci, zvýšení nejistoty pracovníků a vázání zdrojů na management ve výši [...]* EUR, z důvodu zpoždění snižování počtu zaměstnanců skupiny ve výši [...]* EUR a z důvodu zbytkových nákladů plynoucích ze záporných úspor z rozsahu ve výši [...]* EUR přetrvávat stále. Komise je stejného názoru.
(247)
Názor Komise byl potvrzen analýzou jednorázových účinků, jakož i trvalých účinků na rentabilitu vlastního kapitálu BGB. Čísla uvedená Německem, resp. bankou zůstanou zřejmě výrazně pod limitem. Pokud by tomu tak nebylo, z důvodu zřetězení nešťastných okolností nebo z důvodu nedostatečného rozvoje trhu, potom by podle odhadu Komise rentabilita vlastního kapitálu ve výši [...]* % pro rok 2007 (rentabilita vlastního kapitálu ve výši [...]* % podle střednědobého plánu ze dne 24. června 2003 po odečtení [...]* % z důvodu odštěpení Berliner Bank) nevedla k tomu, že by zbytek skupiny byl znovu odkázán na státní podporu, která už by nemohla být poskytnuta z důvodu právního principu pro podporu „one time - last time“ („jednou a dost“). Záleží pouze na oblasti vlivu banky, zda se jí podaří vlastními silami dále stabilizovat navýšením kvóty základního kapitálu na 7 % nebo více. To by se pozitivně projevilo na ratingu a z operativního pohledu by to zajistilo dobré podmínky pro refinancování. Očekávaná rentabilita vlastního kapitálu by sice v roce 2006 ležela podle názoru Komise i v současné obtížné situaci německého trhu s úvěry v rozmezí [...]* - [...]* %, což je spíše na okraji spektra, je to však považováno za dostatečné pro dlouhodobou životaschopnost banky na trhu. Komise však očekává, že zajištěná privatizace v roce 2007 povede k dalšímu posílení banky. Pokud totiž nový investor nebude považovat stávající rentabilitu vlastního kapitálu za uspokojivou, lze očekávat, že tento investor ve vlastním zájmu přijme další sanační opatření, např. zrušení nerentabilních obchodních úseků, resp. přísun kapitálu, která zlepší rating a situaci v refinancování na potřebnou míru.
(248)
Naproti tomu se Komise připojuje k názoru Německa a banky, že z dnešního pohledu nelze s dostatečnou jistotou vyloučit, že tvrdá povinnost střednědobě samostatně prodat i BerlinHyp může pro banku představovat velké zatížení z hlediska životaschopnosti. Komise však má - jak potvrdili i její nezávislí poradci - i nadále určité pochybnosti o tom, že se bance podaří generovat v oblasti financování nemovitostí vyšší objem nových obchodů v plánovaném rozsahu. Z tohoto důvodu považuje Komise jako pozitivní pro posílení dlouhodobé rentability možnost, že by se banka stáhla z obchodování s financováním nemovitostí rozsáhleji, než jako bylo dosud plánováno. To by mohlo proběhnout například formou samostatného prodeje BerlinHyp, který byl proto Komisí intenzivně prověřován.
(249)
Závazná povinnost střednědobého samostatného prodeje BerlinHyp by měla podle údajů Německa a banky následující negativní důsledky na zbytek skupiny, resp. představovala by následující, ne nutně splnitelné podmínky pro kupce: Kupec by musel v plné míře převzít vnitřní refinancování skupiny (v současnosti [...]* EUR) za srovnatelných podmínek, tj. mít alespoň stejně dobrý rating jako Landesbank Berlin, a převzít záruku BGB za BerlinHyp, aby zabránil započtení velkých úvěrů (současné objemové hodnocení: cca [...]* EUR). Dále by kupec musel nabídnout kupní cenu minimálně stejnou jako je účetní hodnota BerlinHyp, protože jinak by došlo k více méně značným odpisům účetní hodnoty, [...]*. I při negativním výsledku nabídkového řízení by existovalo riziko dalších odpisů účetní hodnoty. Rovněž prodej bez rostoucího ovlivnění plánu restrukturalizace by byl možný jen tehdy, pokud by mohla být zachována spolupráce v odbytu mezi BerlinHyp a skupinou. Povinnost samostatného prodeje by vyžadovala jednorázové odpisy aktuální účetní hodnoty [...]* EUR o [...]* EUR na účetní hodnotu vlastního kapitálu BerlinHyp ve výši 519 milionů EUR. Výsledek před zdaněním očekávaný pro rok 2006 pro zbytek skupiny by se zredukoval přibližně o dalších [...]* EUR (rozdíl mezi odpadnutím plánovaného výsledku BerlinHyp ve výši cca. [...]* EUR a úrokovým výnosem z očekávaného výnosu z prodeje ve výši přibližně [...]* EUR). To by - společně se samostatným prodejem Berliner Bank - mělo za následek další snížení výnosu kapitálu zbytku skupiny, požadovaného pro rok 2006, o přibližně [...]* % na celkem téměř [...]* %, jakož i kvótu základního kapitálu mírně nad [...]* %.
(250)
Kdyby tedy mohla pro zbytek skupiny vzniknout díky závazné povinnosti samostatného prodeje BerlinHyp další závažná rizika, nepovažuje to Komise z dnešního pohledu ani jako vhodné opatření pro posílení dlouhodobé rentability ani jako schůdné kompenzační opatření, na kterém by se zakládalo rozhodnutí. Komise proto bere na vědomí názor Německa, že má být znovu posouzena proveditelnost samostatného prodeje BerlinHyp v pozdějším termínu s ohledem na privatizaci zbytku skupiny, a že BerlinHyp - podle toho, který scénář vyhlídek privatizace bude dříve vylepšen - bude prodána buďto společně se zbytkem skupiny nebo samostatně do konce roku 2007 v transparentním, otevřeném a nediskriminačním postupu. Komise považuje za reálné, že BerlinHyp by mohla být nejméně od roku 2006 znovu zajímavá pro strategického investora. Také obchodní plán BerlinHyp vychází ze zlepšení všeobecné situace na trhu financování nemovitostí. Proto by podle názoru Komise mělo proběhnout přezkoumání vyhlídek samostatného prodeje v roce 2006. Kromě toho Komise očekává, že banka - v souladu s doporučeními jejích poradců, jakož i v souladu s přepracovaným plánem restrukturalizace - učiní [...]*, pokud se to ukáže jako prospěšné z důvodu horšího rozvoje obchodování, než jak banka dosud očekávala. Tímto opatřením se samozřejmě minimalizuje možné riziko, které by mohlo vzniknout z nutnosti nového odpisu, [...]*. Taková opatření by podle názoru Komise mohla pozitivně ovlivnit dlouhodobou životaschopnost i vyhlídky na privatizaci zbytku skupiny.
(251)
Dne 29. ledna 2004 předložilo Německo současný plán restrukturalizace, včetně střednědobého plánu, který je založen na číslech z poloviny ledna roku 2004. Tento plán aktualizuje dosavadní verzi z června roku 2003, která byla k dispozici Komisi a jejím poradcům ze společnosti Mazars, a zohledňuje například doporučení společnosti Mazars ohledně prevence rizik. Co se týče odštěpení Berliner Bank, které ještě není zahrnuto do nejnovějšího střednědobého plánu, předložilo Německo odhady založené na analýze z prosince roku 2003. Údaje současného plánu se výrazně neliší od verze z června roku 2003, a proto není třeba měnit posouzení Komise ohledně životaschopnosti BGB.
(252)
Komise považuje plán restrukturalizace po zapracování doporučení svých poradců ze společnosti Mazars, a to i přes popsané dosud přetrvávající nejistoty ohledně budoucího rozvoje, za celkově přijatelný a úplný. Doposud provedená, resp. předpokládaná operativní a finanční opatření považuje Komise za vhodná pro obnovení dlouhodobé životaschopnosti banky. Komise nepovažuje doposud vzniklé odchylky od cílových záměrů za tak závažné, aby vyvolaly pochybnosti o proveditelnosti plánu restrukturalizace. Některá opatření pokulhávají za plánovanými údaji. To je však částečně vyrovnáno překročením plánovaných cílů v jiných oblastech.
(253)
Vyhlídky ohledně životaschopnosti závisí především na budoucích ziscích a na posílení báze základního kapitálu, zejména na schopnosti vytvářet nové obchody a na úplném provedení plánu restrukturalizace. Banka bude především v období restrukturalizace výrazně závislá na výnosech z obchodování na kapitálovém trhu. Strategie v oblasti financování nemovitostí je náročná a hrozí, že bude pokulhávat za cílovými úkoly. Životaschopnost banky by ohrozilo další zhoršení trhu s nemovitostmi v oblasti Berlína a hrubého domácího produktu. Komise proto považovala za vhodné, aby se toto riziko omezilo odštěpením větší části obchodu s financováním nemovitostí tím, že se samostatně prodá BerlinHyp a očekává od Německa v tomto směru důkladné přezkoumání. Případné ztráty z části obchodu s financováním nemovitostí, zbylého v rámci BGB/LBB, by potom banka mohla snáze kompenzovat z očekávaného kladného výsledku z maloobchodu a z obchodování na kapitálovém trhu.
(254)
Banka v současné době nemá žádné tiché rezervy nebo jiné finanční zdroje, aby mohla absorbovat větší ztráty během období restrukturalizace. S ohledem na tuto skutečnost považuje Komise kvótu základního kapitálu ve výši 6 % za nutné minimum pro životaschopnost a tím maximum pro financování ze státní podpory. Komise očekává, že banka vynaloží veškeré úsilí k tomu, aby kvótu základního kapitálu zvýšila vlastními silami nebo další redukcí rizikových aktiv nebo přijetím dalších prostředků na trhu na přibližně 7 % nebo více. Tím by se dále zlepšila schopnost banky na kapitálovém trhu i její vyhlídky na privatizaci.
(255)
Maximální očekávané snížení výnosů vlastního kapitálu v roce 2006 z přibližně [...]* - [...]* % na přibližně [...]* - [...]* %, způsobené dodatečným kompenzačním opatřením, což je odštěpení Berliner Bank, neohrozí podle názoru Komise dlouhodobou životaschopnost banky. Komise vychází z toho, že investor přijme po privatizaci banky všechna nutná opatření, která vytvoří rentabilitu přijatelnou pro investora v tržním hospodářství.
(256)
Komise vychází z toho, že privatizace banky bude mít po ukončení fáze restrukturalizace dostatečné vyhlídky na úspěch. Německo se zavázalo neodkladně zahájit privatizaci po vyhotovení roční účetní závěrky za rok 2005 a ukončit ji do konce roku 2007. Komise považuje tento časový plán za reálný. Přitom Komise předpokládá, že Německo a banka do té doby vynaloží veškeré úsilí k tomu, aby byly odstraněny stávající překážky privatizace. Sem patří mimo jiné stále ještě komplexní struktura skupiny, kterou je nutno v pokračujícím procesu restrukturalizace ještě více zeštíhlit, jakož i koncentrace stále ještě málo koncentrované palety produktů a zlepšení transparentnosti. Na kupní cenu se dále tendenčně negativně projeví skutečnost, že banka pronajala významnou část svých obchodních prostor za cenu ležící pod tržní úrovní. Podle propočtů poradců Komise se skutečná hodnota této nevýhody pohybuje v roce 2006 mezi [...]* EUR a [...]* EUR, a lze očekávat, že investor toto zohlední ve své nabídce kupní ceny. Předpokládaná privatizace se uskuteční jeden až dva roky po vypršení státních záruk odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva. Takové období poskytne, podle názoru Komise, potenciálnímu investorovi dostatečnou příležitost k tomu, aby mohl pozorovat operování banky na trhu po odpadnutí státních záruk v červenci roku 2005 a aby si udělal přiměřenou analýzu pro vytvoření cenové nabídky.
(257)
Ustanovení o výjimce podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES platí za podmínky, že podpory nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Body 35 až 39 pokynů stanoví, že musí být přijata taková opatření, která co nejvíce zmírní všechny nepříznivé účinky podpory na soutěžitele. Tato kompenzační opatření mají zpravidla formu omezení nebo redukce přítomnosti společnosti na relevantním trhu nebo na relevantních trzích po skončení období restrukturalizace. Podle bodu 37 musí být omezení nebo povinné snížení přítomnosti společnosti na trhu v poměru k rušivým vlivům podpory a zejména poměru k relativní důležitosti podniku na jeho trhu či trzích. O zmírnění potřeby kompenzačních opatření lze podle bodu 38 pokynů uvažovat jen tehdy, jestliže by takové snížení nebo omezení mohlo způsobit zjevné zhoršení struktury trhu, například nepřímým vlivem na vytvoření monopolní nebo oligopolní situace. Jak je již popsáno výše pro případ hypotetické nesolventnosti, může být vyloučen vznik monopolu nebo úzké oligopolní situace omezením nebo redukcí přítomnosti BGB na trhu také z důvodu struktur příslušných trhů a příslušného postavení podniku na těchto trzích (viz také dále v textu).
(258)
Kompenzační opatření mohou být provedena v různých formách, například prodejem výrobních zařízení nebo dceřiných společností nebo odbouráním činností. Podle bodu 39 podbodu i) pokynů musí v případě existence strukturálního přebytku výrobní kapacity na trhu dotčeném podporou přispět kompenzační opatření ke zlepšení tohoto trhu prostřednictvím nevratného snížení výrobní kapacity. Nevratné snížení kapacit nastane podle bodu 39 podbodu i) tehdy, pokud příslušná aktiva nejsou trvale schopna dosahovat předchozí výše výroby nebo jsou trvale převedena na jiné využití.
(259)
Trhy pro finanční služby se nevyznačují přítomností strukturálních přebytků výrobních kapacit ve smyslu bodu 39 podbodu i) pokynů, který se v tomto směru vztahuje spíše na výrobní zařízení a tedy implicitně spíše na výrobní odvětví než na odvětví služeb, ve kterých se kapacity principiálně mohou mnohem snáze přizpůsobit tržním podmínkám. Pokud se v bankovním sektoru mluví o přebytku kapacit, například s ohledem na hustotu sítě poboček, nejedná se zpravidla o přebytek kapacit strukturální, tedy způsobený trvalým poklesem poptávky, ale o personální a tedy nákladové úseky, které se ruší převážně z důvodu úvah o rentabilitě.
(260)
Avšak zejména pokud se jedná o přebytek kapacit v sektoru finančních služeb, nemohou se tyto kapacity s konečnou platnosti „vyřadit z provozu“ nebo převést na jiné využití. Kapacity pro poskytování služeb v bankovním sektoru - především zaměstnanci, pobočky, poradní centra, back offices a počítačové a telekomunikační systémy - se vyznačují vysokou přizpůsobivostí a mohou se bez výraznějších nákladů znovu zaměstnat, pronajmout nebo použít na trhu jiným způsobem. Nevratné snížení kapacit proto v takovém případě není možné a nemůže být předmětem kontroly.
(261)
Dále se tedy bude kontrolovat, zda prodeje, uzavření a redukce dceřiných společností, resp. majetku a/nebo obchodních úseků, nabídnuté jako kompenzační opatření, postačují ve smyslu bodu 39 podbodu ii) pro zmírnění rušivých vlivů podpory na hospodářskou soutěž.
(262)
Německo původně nabídlo následující, zde zhruba shrnutá opatření, která byla součástí plánu restrukturalizace:
-
prodej dceřiných společností a podílů: nejdůležitější prodeje se týkají v oblasti maloobchodního bankovnictví v celém Německu zastoupené Allbank (již prodána), Weberbank v Berlíně (dosud ještě neprodána), Živnostenské banky a.s. v České republice (prodána) a také BG Polska S.A. (maloobchod a úsek internetu „Inteligo“ prodány, zbytek se nachází v likvidaci);
-
uzavření poboček: vzdání se přibližně 90 poboček působících v oblasti soukromých a firemních zákazníků v Berlíně/Braniborsku (převážně v Berlíně), 6 zákaznických center v oblasti Spolkové republiky, 6 tuzemských a 3 zahraničních poboček z oblasti obchodů s financováním nemovitostí, 3 zahraničních poboček z oblasti obchodování na kapitálovém trhu a také 14 zahraničních zastoupení v oblasti velcí zákazníci/zahraničí;
-
zřeknutí se obchodních oblastí a činností: dlouhodobé opuštění obchodní oblasti velcí zákazníci/zahraničí (např. úvěrové obchodování se zahraničními bankami, poradenská činnost pro velké zákazníky, privatizace, financování letectví);
-
redukční opatření: v obchodování na kapitálovém trhu redukce rizikových aktiv o [...]* % a úseku debt finance o [...]* %; v obchodování s nemovitostmi redukce objemu fondů o více než [...]* % (přibližně [...]* EUR) a rozvoje projektů o [...]* % (přibližně [...]* EUR) a také uzavření poboček a snížení počtu zaměstnanců o 50 %; redukce malého samostatného úseku veřejný sektor a integrace zbylých obchodů do obchodování s firemními zákazníky.
(263)
Německo vysvětlilo, že všechna tato opatření povedou k redukci počtu zaměstnanců o 50 % (z přibližně 15 000 na 7 500) a také k redukci bilanční sumy z přibližně 190 miliard EUR na 140 miliard EUR.
(264)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že účinky těchto částečně jen vágně popsaných opatření - jak celkově, tak s ohledem na jednotlivé obchodní oblasti BGB a na její pozici na trzích - nemohou být, z důvodu nedostatku podrobnějších údajů, přiměřeně posouzeny a vyžádala si další informace. Německo poté dodalo další podrobnější údaje k účinkům na jednotlivé obchodní oblasti (viz 291. bod odůvodnění a násl.) a k celkovému účinku - redukce současného celkového majetku o 51,5 miliard EUR nebo-li 25 %, všech dosavadních závazků o 57,8 miliard EUR nebo-li 27 % a snížení bilanční sumy po konsolidaci o 50,2 miliard EUR nebo-li o téměř 27 % (26).
(265)
Komise však vyjádřila již ve svém rozhodnutí o zahájení řízení pochyby o dostatečnosti plánovaných kompenzačních opatření. Bylo sporné, zda uvažovaná redukce bilanční sumy vzhledem ke značné výši podpory a zkušenostem Komise ohledně podpor na restrukturalizaci bank (27) může být považována za dostatečnou. V této souvislosti poukázala Komise také na zákonem požadovanou minimální kvótu kapitálu, která s ohledem na přísun kapitálu může nabídnout hrubý orientační výchozí bod pro posouzení kompenzačních opatření v bankovním sektoru. Přitom hraje roli následující úvaha: Aby mohla zachovat svůj obchodní provoz, musí banka v případě nedostatku kapitálu buďto odpovídajícím způsobem redukovat riziková aktiva, tedy svoji obchodní činnost (např. na základě zákonem požadované minimální kvóty základního kapitálu ve výši 4 % v poměru k rizikovým aktivům maximálně 25násobně) nebo zažádat o odpovídající přísun kapitálu. Ve druhém případě se vyvaruje jinak nutné redukce. Tato úvaha o „redukování příležitostí“ může názorně vysvětlit narušení trhu přísunem kapitálu, a tedy nabídnout i hrubé výchozí body ke kompenzačním opatřením. Komise však poukázala na to, že se v tomto případě nejedná o „mechanicky“ použitelné pravidlo a že v konkrétním případě se musí zohlednit ekonomické okolnosti, především s ohledem na životaschopnost podniku a konkurenční situaci na jeho trzích.
(266)
Německo uvedlo ohledně celkových účinků, že se netýkají jen kvóty základního kapitálu samotné, nýbrž i vlastního kapitálu vázaného na základní a doplňkový kapitál (zákonem stanovená minimální kvóta 8 %), a tak je ve vztahu k rozšíření obchodu, možnému díky podpoře, resp. k neuskutečněné redukci obchodování nutno použít nikoliv faktor 25, nýbrž maximálně faktor 12,5. Jen pokud by při navýšení základního kapitálu byl současně dodán i doplňkový kapitál, mohla by banka skutečně zvýšit riziková aktiva 25násobně. Zejména pokud banka nemá k dispozici započitatelný doplňkový kapitál (28), nebylo by přiměřené zohlednění rozšíření obchodování, které je možné až při existenci tohoto doplňkového kapitálu. Německo ostatně vysvětlilo, že kvóty kapitálu skutečně nutné na kapitálovém trhu - kvóta základního kapitálu nejméně 6 % a kvóta vlastního kapitálu přibližně 10 % - leží výrazně nad zákonem stanovenými minimálními kvótami. Tento názor potvrdil i BAFin a v podrobnostech jej objasnil srovnáním s průměrem německých bank (kvóta základního kapitálu přibližně 6 - 7 %, kvóta vlastního kapitálu 9 - 11 %, z toho soukromé banky 10 - 11 %) a také s velkými evropskými bankami, přičemž průměr evropských bank je výrazně vyšší (kvóta základního kapitálu 8,5 %). Německo z toho vyvodilo, že ekonomické účinky přísunu kapitálu ve výši přibližně 1,8 miliard EUR je nutno ohodnotit na přibližně 18 miliard EUR. Komise se k těmto úvahám připojuje.
(267)
Ohledně odstínění rizik existovaly v okamžiku rozhodnutí o zahájení řízení ještě nejasnosti o ekonomické hodnotě této podpory. Německo mezitím upřesnilo, že ekonomickou hodnotu je třeba ocenit na téměř 6 miliard EUR (viz 138. bod odůvodnění). Dále Německo vysvětlilo, že u obchodování se službami spojenými s nemovitostmi se nejedná o oblast, která podléhá pravidlům solventnosti, takže vyhnutí se redukci obchodní činnosti zde nelze odvodit z kvót kapitálu. Dále bylo uvedeno, že odstínění rizik se v podstatě vztahuje na staré obchody v oblasti služeb spojených s nemovitostmi. V souvislosti s tím však lze argumentovat, že nejdříve bude umožněno nové obchodování ve fázi restrukturalizace IBAG jejím zabezpečením. Do té míry však může být popsán stupeň narušení trhu jen jako objem nových obchodů (ohodnoceno pro fázi restrukturalizace na celkem přibližně [...]* EUR; viz 90. bod odůvodnění) nebo maximální celková hodnota odstínění rizik (6,1 miliard EUR).
(268)
Komise se nemůže připojit k tomuto odhadu. A to proto, že bez odstínění rizik nebo - alternativně - bez přísunu kapitálu ve výši přibližně 6 miliard EUR by BGB nemohla dále pokračovat ve své obchodní činnosti, a to z důvodu propojení rizik. V tomto ohledu se musí účinky odstínění rizik vyrovnat hypotetickým přísunem kapitálu ve výši přibližně 6 miliard EUR. Totéž platí pro přílohu o dohodě o splátkách, které se musí stanovit pro případ rozhodnutí o zpětných pohledávkách maximálně na hodnotu 1,8 miliard EUR (29).
(269)
Pokud se jako výchozí použije celková ekonomická hodnota podpory ve výši 9,7 miliard EUR a faktor 10 s ohledem na skutečně potřebnou kvótu vlastního kapitálu, vyjde jako vodítko pro narušení trhu a pro hrubou orientaci pro kompenzační opatření redukce bilanční sumy ve výši téměř 100 miliard EUR ze 190 miliard EUR.
(270)
To ukazuje hranice použitelnosti takové úvahy o příležitostech. Okamžitá redukce v takovém rozsahu je možná jen při nesolventnosti. Bez podpor by proto bylo možné jen zastavení obchodní činnosti BGB, což by opačně znamenalo, že by jako kompenzační opatření přicházelo v úvahu jen nesolventnost BGB. Ale i v období běžné restrukturalizace jsou kompenzační opatření vzhledem k výše popsanému rozsahu krátkodobě a střednědobě pouze těžce proveditelná nebo proveditelná jen se značnými ztrátami z prodeje částí podniku a také z vypovězení, resp. ukončení dlouhodobých smluv a položek, aniž by se ohrozila, resp. pravděpodobně znemožnila životaschopnost podniku. Takové následky by byly stěží slučitelné s cílem a kritériem podpory na restrukturalizaci, totiž s obnovením dlouhodobé rentability zvýhodňovaného podniku. Také se to zdá nepřiměřené s ohledem na stupeň účinku různých pomocných opatření na jednotlivá obchodní pole a trhy. Proto se nemůže použít mechanická aplikace takových úvah s ohledem na potřebnou celkovou redukci bilančního objemu.
(271)
Na pozadí těchto skutečností měla Komise cíl zajistit v rámci své dosavadní praxe přiměřenou redukci celkového objemu, především ale také, s ohledem na účinky zamýšlených opatření v jednotlivých obchodních oblastech, zajistit účinné omezení přítomnosti banky na trzích.
(272)
BGB je činná především v oblastech obchodování se soukromými a firemními zákazníky (maloobchodní bankovnictví), financování nemovitostí (průmyslové financování nemovitostí), služeb s nemovitostmi (obchodování s fondy a projektování) a v oblasti obchodování na kapitálovém trhu (peněžní transakce a ochod s cennými papíry).
(273)
Další existující oblasti působnosti jsou s ohledem na svůj objem nepodstatné, budou zredukovány nebo úplně uzavřeny a pro další posouzení nehrají žádnou roli. To se týká segmentu veřejný sektor (vydávání úvěrů), který bude výrazně zredukován a v budoucnosti bude přidán k úseku firemní zákazníci. Dále se to týká úseku velcí zákazníci/zahraničí (např. financování projektů a exportu), který má být uzavřen. Aktivity v oblasti investment banking zahrnují pouze emise akcií a obligací v relativně malém rozsahu a v budoucnu už nebudou hrát samostatnou roli. Dále bude z IBB po odpadnutí odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva u LBB v roce 2005 vyčleněn podpůrný obchod.
(274)
Oblast činnosti, která byla v rozhodnutí o zahájení řízení na základě informací Německa označována ještě jako obchod s nemovitostmi, byla za účelem další kontroly kompenzačních opatření rozdělena, z důvodu rozdílné struktury nabídky a poptávky, na dílčí oblasti financování nemovitostí a služby spojené s nemovitostmi. Obchodní oblast financování nemovitostí se týká, podle interní definice BGB, velkoobjemového financování (přibližně od 5 milionů EUR) a tedy především průmyslového financování nemovitostí (např. výstavba bytů nebo nákupních středisek). Tato činnost je provozována především dceřinou společností BerlinHyp (přibližně 2/3 objemu obchodů), ale také LBB a samotnou BGB. Soukromé financování nemovitostí patří ve velké míře k obchodování skupiny se soukromými zákazníky.
(275)
Obchodní oblast služeb spojených s nemovitostmi se týká především obchodování s investičními fondy, jakož i rozvojovou stavební činností. Tato oblast je vedena, pokud se týče nových obchodů, dílčí skupinou IBAG, která je ve 100 % vlastnictví BGB a v minulosti byla provozována společností IBG.
(276)
Obchodování se službami spojenými s nemovitostmi je to, které bylo hlavní příčinou krize a zde posuzované podpory na restrukturalizaci a které nejvíce profitovalo z odstínění rizik, z opatření s nejvyšší sumou podpory. Od začátku existují pochyby o dalším pokračování činnosti v této oblasti.
(277)
K tomu Německo v létě roku 2002 nabídlo, že obchodování se službami spojenými nemovitostmi vyčlení z BGB a převede na zemi Berlín. Tento všeobecný záměr byl Německem v lednu roku 2004 upřesněn. Podle něj se Německo zavazuje zajistit, že BGB s rozvahovým účinkem nejpozději k 31. prosinci 2005 prodá nebo zlikviduje všechny podíly, které jsou dotčeny odstíněním rizik.
(278)
Opatření podrobně předpokládají, že země a banka závazně k 31. prosinci 2004 stanoví, jaké podíly připadají v úvahu k prodeji třetí straně formou transparentního, otevřeného a nediskriminačního nabídkového řízení. Podle vysvětlení Německa se po rozumném uvážení bude jednat o nepatrný počet podílů. Jedná se přitom v podstatě jen o jednu významnější společnost s přibližně 160 zaměstnanci, která je dotčena odstíněním rizik zárukou účetní hodnoty, takže na základě ustanovení v podrobné dohodě se případný zisk z prodeje musí převést na zemi. V případě prodeje třetí straně už nebude příslušná společnost dotčena odstíněním rizik. Všechny podíly, které nebudou k 31. prosinci 2005 prodány nebo zlikvidovány, získá za tržních podmínek země Berlín, přičemž kupní cena bude stanovena auditorem ustanoveným zemí a po kontrolou provedenou auditorem ustanoveným bankou, případně bude stanovena ve smírčím řízení. Zemi přísluší, na základě ustanovení v podrobné dohodě, mimořádná práva souhlasu, na informace a kontroly v oblasti služeb spojených s nemovitostmi, která jsou vykonávána společností Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH („BCIA“), jež je ve vlastnictví země.
(279)
Německo v raném stádiu řízení také vyjádřilo svůj záměr znovu od LBB oddělit podpůrný obchod IBB, jakož i nejméně jednu část účelové rezervy IBB, kterou má v současnosti k dispozici LBB jako základní kapitál. I tento záměr byl Německem podrobněji rozveden v příslibu z ledna roku 2004. Podle něj se Německo zavazuje zajistit, že nejpozději k 1. lednu 2005 se převede podpůrný obchod IBB na nově založenou, samostatnou podpůrnou banku země Berlín a v této souvislosti bude oddělena účelová rezerva IBB z LBB v měřítku dostatečném pro kapitálové vybavení nové podpůrné banky a tedy bude oddělen z LBB, pokud to bude možné, aniž by došlo ke snížení kvóty základního kapitálu k 1. lednu 2004 pod hodnotu 6 %. Část účelové rezervy IBB, která bude nadále potřebná pro kapitalizaci BGB bude zemí vložen jako jeden nebo více tichých podílů na LBB a bude zúročen podle běžných tržních podmínek. K tomu bude k datu podpisu smluv o tiché spoluúčasti stanoven na základě dlouhodobého ratingu LBB a s ohledem na odpadnutí odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva, jakož i s uvážením smluvního vytvoření tichých podílů příplatek k referenční úrokové sazbě, a tento příplatek bude souhlasit s nástroji základního kapitálu, srovnatelnými s nástroji běžného trhu. Srovnatelnost nástrojů základního kapitálu se zjistí na základě smluvních ustanovení pro tyto nástroje a na základě profilů rizik příslušných emitentů.
(280)
Na podzim roku 2003 vznikl následující aktualizovaný celkový obraz opatření předpokládaných Německem pro redukci obchodní činnosti (vztaženo k majetku) v jednotlivých obchodních oblastech v období od roku 2001 (čísla z roční účetní závěrky) do roku 2006 (plánovaná rozvaha, resp. výsledovka):
Redukce majetku a bilančního objemu (30)
(v miliardách EUR)
Obchodní oblast
Majetek segmentu
Rozvaha
Plán
Změna
2001
2006
Maloobch. bankovnictví
-
soukromí zákazníci
-
firemní zákazníci
20,0
12,2
7,8
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
Veřejný sektor
11,0
[...]*
[...]*
Obchodování na kapitálovém trhu
109,7
[...]*
[...]*
Velcí zákaznici/zahraničí
10,8
[...]*
[...]*
Financování nemovitostí
31,2
[...]*
[...]*
Služby spojené s nemovitostmi
3,2
[...]*
[...]*
Mezisoučet
185,9
[...]*
[...]*
Management úroků & konsolidace
-16,8
[...]*
[...]*
Celkový majetek (bez IBB)
169,1
[...]*
[...]*
IBB
20,1
[...]*
[...]*
Bilanční suma (konsolidovaná)
189,2
[...]*
[...]*
(281)
Opatření, která v tomto stádiu předpokládalo Německo, by v celkové podobě vedla k redukci bilanční sumy o přibližně 30 %. Toho by bylo dosaženo prodejem (např. přibližně 6 miliard EUR v maloobchodním bankovnictví prodejem Allbank, BG Polska, Živnostenské banky a Weberbank), uzavřením (např. přibližně 90 poboček a 6 zákaznických center), jakož i snížením majetku. V obchodních oblastech velcí zákazníci/zahraničí a služby spojené s nemovitostmi, které mají být zrušeny, resp. odštěpeny, zůstanou po roce 2006 zbytkové veličiny, které mohou být odbourány jen postupně. Úsek státního sektoru bude silně redukován. Základními pilíři banky tak po restrukturalizaci zůstanou maloobchodní bankovnictví v oblasti Berlín, financování nemovitostí a obchodování na kapitálovém trhu.
(282)
I když nelze hodnotit odštěpení podpůrného obchodování IBB jako kompenzační opatření, protože toto obchodování přejde do oblasti vládních zakázek spravovaných zemí Berlín a z tohoto důvodu nepředstavuje žádnou komerční činnost (31), je nutno zajistit, aby celková redukce ve výši přibližně jedné čtvrtiny (bez ohledu na IBB), resp. téměř 40 miliard EUR spočívala, podle zkušeností Komise z podobných případů, v rámci sektoru finančních služeb. Je však třeba upozornit na to, že redukce majetku, resp. rozvahových položek slouží především ke znázornění celkového účinku, nemůže se ale všeobecně srovnávat s efektivní redukcí obchodní činnosti nebo dokonce přítomnosti na trhu. To platí především pro stávající tři zbylé hlavní oblasti působnosti. Tak sice v oblasti maloobchodního bankovnictví byly, resp. budou prodány podíly (Polska, Živnostenská, Allbank, Weberbank) a uzavřeny pobočky; podle plánu restrukturalizace platném do podzimu roku 2003 se však předpokládalo zachovat přibližně stejnou přítomnost na trhu v Berlíně, resp. v jednotlivých segmentech ji mírně zvýšit, takže opatření v této obchodní oblasti je nutno považovat za opatření sloužící hlavně k dosažení koncentrace na hlavní regionální obchody, jakož i k redukci nákladů uzavřením poboček. Také v oblasti financování nemovitostí je nutno považovat plánovanou redukci za relativně nízkou v poměru k celkovému objemu. V případě obchodování na kapitálovém trhu lze sice zaznamenat výraznější ústup z pozic, avšak stejně ještě zůstává významný objem obchodování.
(283)
Německo a BGB deklarovaly, že další snížení nebo dokonce opuštění dalších celých obchodních oblastí je obtížné a že by to ohrozilo životaschopnost banky. Obchod s financováním nemovitostí u BerlinHyp, LBB a BGB nemůže být v krátké době za současných podmínek trhu a z důvodu ještě nedokončené restrukturalizace obchodní oblasti prodán, resp. pouze při značných účetních ztrátách. Dále je naplánováno dosažení pozitivních výsledků této obchodní oblasti ještě před ukončením restrukturalizace, které jsou nutné k dosažení předpokládaných celkových výsledků, nejpozději od roku 2004.
(284)
Komise přezkoumala tyto argumenty, jakož i doručené příslušné informace a došla k závěru, že prodej obchodování s financováním nemovitostí v krátké době by skutečně ohrozil životaschopnost banky (viz 230. bod odůvodnění). Analýza situace na německém trhu financování nemovitostí dále ukázala, že BGB zde nepatří mezi vedoucí účastníky. BGB sice podle původních údajů zaujímala s podílem přibližně 5 % ještě v roce 2000 třetí místo. Podle aktuálnějších informací dodaných Německem, které zahrnovaly i komunální úvěry, byl však skutečný dosažený podíl na trhu v roce 2000 jen přibližně 3 %, a ten do roku 2006 pravděpodobně klesne na 2 %. To souhlasí s jinými zdroji informací, podle kterých v roce 2001 nedosáhla BGB ani původně uváděného třetího místa, ani 5 % podíl na trhu, a to ani na celkovém trhu všech hypotečních úvěrů ani v různých segmentech. (32) Z tohoto pohledu se nezdá nezbytné redukovat přítomnost BGB na trhu v této oblasti z důvodu vyvarování se nepřípustných narušení hospodářské soutěže.
(285)
Přesto by bylo lepší dát přednost stažení skupiny BGB z této obchodní oblasti před další přítomností, protože samotné pokračování obchodní činnosti skupiny BGB na trzích pro financování nemovitostí způsobí narušení hospodářské soutěže, i když ne ve významném rozsahu. To však platí jen za předpokladu, že by nebylo ohroženo obnovení dlouhodobé životaschopnosti. Do té míry bude Komise souhlasit se záměrem, předloženým Německem a zemí Berlín, prodat obchodní oblast financování nemovitostí samostatně nebo v rámci celkové privatizace BGB.
(286)
Obchodování na kapitálovém trhu, jehož majetek v segmentu byl zredukován o téměř 20 %, mělo v roce 2002, jako jediná obchodní oblast, významný, tj. pozitivní výsledek a příspěvek k zisku ve výši řádově stovek milionů. Po ukončení fáze restrukturalizace v roce 2006 má vytvořit, společně s maloobchodním bankovnictvím, jeden ze dvou hlavních pilířů pro dosahování výsledku a zisku skupiny. Obchodování na kapitálovém trhu je tak podstatné pro obnovení životaschopnosti BGB a nemůže se redukovat v mnohem větším rozsahu než tomu bylo dosud. Dále se musí označit konkurenční význam BGB na národních, avšak rostoucí globalizací a evropeizací se vyznačujících peněžních trzích a trzích s cennými papíry jako nevýznamný, tj. ještě menší než na národních trzích s financováním nemovitostí.
(287)
Komise přesto přezkoumala, zda jsou možné další redukce, i když v omezeném rozsahu. S ohledem na všeobecný cíl související s podporou na restrukturalizaci, kterým je přeměnit BGB na regionální banku, uvažovala Komise především o opuštění dalších zahraničních dceřiných společností. Po již realizovaných uzavřeních a prodejích však zbyly již jen tři dceřiné společnosti - Londýn, Lucemburk a Dublin, jejichž zachování Německo nejdříve popsalo jako nezbytné pro maloobchodní bankovnictví, resp. pro refinancování banky. Nakonec však bylo přislíbeno, že bude opuštěna BGB Ireland plc. v Dublinu. Komise vzhledem k důvodům uvedeným v 286. bodu odůvodnění upustila od požadavku na další opatření.
(288)
Podle bodu 37 pokynů se při posuzování kompenzačních opatření přihlíží „zejména k relativní důležitosti podniku na jeho trhu či trzích“. Úsek soukromých a firemních zákazníků (maloobchodní bankovnictví) je proto z pohledu konkurence jednoznačně nejproblematičtější. Komise již ve svém rozhodnutí o zahájení řízení velice jasně odůvodnila své pochyby o přiměřenosti kompenzačních opatření silnou regionální, resp. místní pozicí BGB na tomto trhu.
(289)
BGB již prodejem dceřiných společností, ostatního majetku i uzavřením poboček a jiných sídel výrazně zredukovala majetek segmentu patřícího do této obchodní oblasti. Tím se téměř dosáhlo plánovaného snížení majetku segmentu do roku 2006 o 43 % (viz tabulka v 280. bodu odůvodnění), a tím v podstatě zbývá již jen prodej Weberbank. Přesto Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení poznamenala, „že BGB je v místním a regionálním měřítku mimořádně silná na trhu obchodování se soukromými a firemními zákazníky, s uvedenými podíly mezi 30 % a 57 % v jednotlivých segmentech na místní úrovni a mezi 23 % a 46 % na regionální úrovni, přičemž vznikl obrovský odstup od následujících konkurentů, kteří - jak je vidět z poskytnutých informací - dosáhli jen poloviny, třetiny nebo čtvrtiny podílu BGB.“ Komise v této souvislosti pochybovala, zda požadovaná redukce v oblasti obchodování se soukromými a firemními zákazníky formou plánovaných prodejů bude dostatečná k tomu, aby se zmírnil účinek podpory na deformaci konkurence v aglomeraci Berlín.
(290)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že již uskutečněné nebo plánované prodeje v oblasti maloobchodního bankovnictví, s výjimkou malé Weberbank, zaměřené na majetné soukromé zákazníky, vůbec nebo téměř vůbec neredukují přítomnost BGB v Berlíně: Allbank je činná na celém spolkovém území a v Berlíně je zastoupena jen malými pobočkami, BG Polska a Živnostenská banka jsou činné v zahraničí. V Berlíně sice bylo uzavřeno přibližně 40 až 50 poboček pro obchodování se soukromými a firemními zákazníky; ale uzavření poboček ve velkoměstě s velkou hustotou poboček slouží především ke snížení nákladů a jen v malé míře způsobí, i podle názoru Německa, to, že zákazníci změní banku (33). I další, již zmíněné a Německem poskytnuté informace dokládají, že znatelná redukce přítomnosti na trhu v Berlíně nebyla zamýšlená, že měly být přibližně zachovány, resp. mírně posíleny pozice v jednotlivých segmentech.
(291)
Německo uplatnilo s ohledem na tyto pochybnosti Komise nárok, aby původně dosažené a na objem vztažené výpočty podílů na trhu byly pro BGB v jednotlivých berlínských segmentech trhu navýšeny. Závisí to na hlášení, která BGB podává Zemské centrální bance a která jsou podávána v rámci celé skupiny bez omezení na věcné trhy a bez rozdělení na regiony. Tak jsou například zahrnuty objemy úvěrů a vkladů obchodování s financováním nemovitostí a kapitálového trhu mimo Berlín do čísel pro místní obchody se soukromými a firemními zákazníky. Proto se o tyto regionálně a místně započitatelné úvěry a vklady neopravily objemy úvěrů a vkladů BGB, jakož ani tomu odpovídající objem na trhu pro Berlín. Přitom se pro BGB udávají podíly na trhu v obchodování se soukromými zákazníky přibližně 43 % až 45 % a u úvěrů přibližně 22 % (pro roky 2000 a 2001). V obchodování s firemními zákazníky byly vypočteny podíly BGB na trhu přibližně 25 % až 26 % u vkladů/platebního styku a přibližně 23 % až 25 % u úvěrů (pro roky 2000 a 2001). Oproti údajům uváděným v původním hlášení se tím podíly BGB na trhu, oznámené Německem, snížily v jednotlivých segmentech, především v oblasti firemních zákazníků, téměř o polovinu.
(292)
Pro následující tři konkurenty BGB na berlínském trhu maloobchodního bankovnictví - Berliner Volksbank, Dresdner Bank a Deutsche Bank (skupina) - uvedlo Německo odhady podílu na trhu pro rok 2001 přibližně 11 - 13 % v oblasti úvěry/soukromí zákazníci, přibližně 8 - 14 % v oblasti soukromí zákazníci/vklady, přibližně 5 - 16 % v oblasti firemní zákazníci/úvěry a přibližně 9 - 18 % v oblasti firemní zákazníci/vklady. Volksbank vychází při odhadech ve výši více než 50 % v (50 - 60 % u segmentů vklady/platební styk a přibližně 50 % u úvěrů) a téměř 60 % v obchodování s firemními zákazníky (více než 40 % vkladů/platebního styku a u úvěrů přibližně 50 - 60 %) z výrazně vyšších podílů BGB na trhu. Sama sebe tato banka hodnotí s podíly přibližně 6 - 10 % v segmentech obchodování se soukromými zákazníky a přibližně 4 - 10 % v segmentech obchodování s firemními zákazníky.
(293)
Německo ve svém stanovisku vztáhlo korigované podíly na trhu v oblasti firemních a soukromých zákazníků jen na Berlín, protože to je relevantní region a protože se v případě maloobchodního bankovnictví jedná o regionální obchody (34).
(294)
Také Berliner Volksbank ve svém stanovisku uvedla, že Berlín je relevantní tržní prostředí pro posouzení podpory v maloobchodním bankovnictví. To souhlasí také s obvyklými kritérii Komise pro posuzování omezení prostředí trhu při kontrole fúze. U rozhodnutí v případě kontroly fúze, která se týkají bankovního sektoru, jsou uvedeny takové indikátory, jako je všeobecné zvýhodnění zákazníků banky místními poskytovateli, význam husté sítě poboček a potřeba fyzické přítomnosti pověřené banky v blízkosti zákazníka (35). Pokud Komise přesto dosud vycházela v oblasti kontroly fúze spíše z vnitrostátních trhů, bylo to z toho důvodu, že kvůli nedostatku připomínek konkurentů (indikátory pro převládající pozici na trhu) nebylo třeba provádět důkladnou analýzu v oblasti maloobchodního bankovnictví. Při kontrole rušivých účinků zde popisované podpory na hospodářskou soutěž v Berlíně v oblasti maloobchodního bankovnictví by ale nebylo správné omezit se na vnitrostátní měřítko. Právě v této oblasti musí BGB nabídnout, z důvodu svého výsadního postavení na trhu, kompenzační opatření k redukci své přítomnosti na trhu. Pozice BGB na výrazně trhu přesahuje, mimo jiné z důvodu strategie dvou obchodních značek, rámec, který je v německých městech ve vztahu k regionálně silným spořitelnám obvyklý. Tato koncentrace zhoršuje přístup na trh případným konkurentům a vedla také k tomu, že podíl zahraničních bank je v Berlíně zanedbatelně nízký.
(295)
Komise nemá pro účely tohoto rozhodnutí žádný podnět k tomu, aby se odchýlila od představ Německa a Berliner Volksbank ohledně geografického vztažení maloobchodního bankovnictví na Berlín. Jak uvedla ve svém rozhodnutí o zahájení řízení, vycházelo se v oblasti kontroly fúze všeobecně z toho, že trhy ve finančním sektoru se rozprostírají - s výjimkou peněžních transakcí a obchodů s cennými papíry - na vnitrostátní úrovni; přitom je ponechán i dostatek prostoru pro regionální úvahy v oblasti soukromých a firemních zákazníků (36). Význam sítě poboček a místní fyzické přítomnosti banky v oblasti maloobchodního bankovnictví hovoří pro úvahy o berlínském trhu. To ukazuje i chování zákazníků, kteří při uzavření nebo prodeji poboček ve velkém městě, jako je Berlín, pokud vůbec změní banku, i přes narůstající význam telefonního bankovnictví zpravidla přejdou k jiné místní bance. Potud se zdá zahrnutí Braniborska, kromě oblastí sousedících s Berlínem, jako příliš široké, jak naznačuje také stažení BGB ze spolkové země Braniborsko a koncentrace na hlavní region.
(296)
Pro účely tohoto rozhodnutí však nezáleží na přesném geografickém ohraničení trhu, protože zde nejde o prokázání dominantního postavení, nýbrž o to, zda nabízená kompenzační opatření postačují k tomu, aby se formou redukce přítomnosti na trhu dostatečně kompenzovaly rušivé účinky příslušné podpory na hospodářskou soutěž. To, že podpory pomohly bance zůstat na různých trzích a přitom zachovaly její silné postavení na berlínském trhu maloobchodního bankovnictví, je nepochybné a nesporné.
(297)
Co se týče Německem poskytnutých a směrem dolů korigovaných odhadů podílů na trhu, má Komise pochyby o spolehlivosti těchto zaokrouhlených čísel, přinejmenším proto, že podobné jednotlivé ohlašovací problémy mohou nastat také u jiných soutěžitelů, nesmí však být zohledněny v uvedených tržních objemech. Za další, třetí strany, které v průběhu řízení předaly svoje připomínky a které byly požádány o svůj názor, potvrdily původní čísla v jejich přibližné hodnotě. Je však třeba upozornit na to, že nejsou k dispozici nezávislé propočty podílu na trhu, včetně přezkoumaného věcného a regionálního omezení. Jak bylo zjištěno z dotazů, nebyla dosud provedena příslušná analýza konkurence v oblasti kartelové právo/kontrola fúzí, a to ani Spolkovou bankou/Zemskou centrální bankou ani Spolkovým kartelovým úřadem nebo Komisí. V oblasti samotné politiky pro poskytování podpory nemá Komise k dispozici ani potřebné pravomoci k provádění šetření mezi soutěžiteli.
(298)
Zatím není pro účely tohoto rozhodnutí nezbytná podrobná analýza podílu na trhu, protože, jak bylo řečeno výše, při kontrole podpory nejde o prokázání dominantního postavení. Není pochyb o tom, že zde zkoumaná podpora narušuje hospodářskou soutěž, resp. takové narušení hrozí, a že došlo k narušení především na těch trzích, na nichž má BGB silné postavení. Toto silné postavení na trhu odpovídá vnímání BGB sama sebe jako vedoucí banky na berlínském trhu maloobchodního bankovnictví. Tomu neodporují směrem dolů korigované podíly na trhu v jednotlivých segmentech ve výši téměř 20 % až více než 40 %, ani kdyby byly správné, což je však nepravděpodobné. V této souvislosti je třeba dále připomenout, že podíl BGB, resp. její penetrace trhu v roce 2002, podle Německem dodaných informací, se z hlediska prvních běžných účtů soukromých zákazníků pohyboval ve výši 48 % a že podle předsedy představenstva BGB disponuje banka, s obchodními značkami Berliner Sparkasse a Berliner Bank, podílem na trhu více než 50 % (37).
(299)
O silné pozici BGB na trhu a o jejím postavení vedoucí maloobchodní banky v aglomeraci Berlín, která zahrnuje přibližně 4 miliony obyvatel, neexistují žádné pochybnosti. Pozice BGB na trhu se výrazně nezměnila od okamžiku jejího založení v roce 1994, kdy „Berliner Bank“ a „Berliner Sparkasse“ (když tehdy spojila spořitelny západní a východní části města, přičemž druhá jmenovaná instituce měla ve východní části kvazimonopolní postavení) byly sloučeny pod jednu střechu - ani od počátku krize v roce 2001. Tato „stabilita“ tím může sloužit jako indikátor relativní moci BGB na trhu vůči jejím aktuálním a možným soutěžitelům.
(300)
Z tohoto důvodu Komise zdůraznila, že schválení podpory na restrukturalizaci na základě kompenzačních opatření, která pozici BGB na berlínském trhu maloobchodního bankovnictví téměř nepoznamenají, není slučitelné s právem Společenství pro poskytování podpory. Německo však bylo konfrontováno argumentací banky o negativním ovlivnění životaschopnosti banky.
(301)
Po dalším intenzivním jednání dne 18. prosince 2003 se zástupci Německa a země Berlín slíbilo nakonec Německo prodej Berliner Bank jako dodatečné kompenzační opatření, aby umožnilo schválení podpory, resp. aby odvrátilo nutnost dalších, Komisí uložených kompenzačních opatření. Podle tohoto příslibu se Německo zavázalo zajistit, že skupina právoplatně prodá úsek „Berliner Bank“ jako hospodářskou jednotku, včetně minimálně obchodní značky, všech s ní souvisejících zákaznických vazeb, poboček a příslušného personálu, a to v otevřeném, transparentním a nediskriminačním řízení k 1. říjnu 2006 (uzavření k 1. únoru 2007). Rozhodující den pro stanovení počtu zákazníků, poboček a pracovníků je 31. prosinec 2003, s výjimkou plánovaného provedení Komisí schváleného plánu restrukturalizace a přirozené fluktuace obchodu, tj. úbytek a navýšení počtu zákazníků, zaměstnanců, aktiv a pasiv, což závisí na individuálních rozhodnutích (jako je přestěhování zákazníků nebo pracovníků nebo nespokojenost s předcházející bankou nebo poskytovatelem) a což banka nemůže ovlivnit. To především znamená, že BGB nesmí podniknout žádná opatření, která budou směřovat k přechodu zákazníků Berliner Bank k jinému podniku nebo do jiné oblasti BGB, jako je Berliner Sparkasse. Nucený správce, kterého ustanoví Německo (země Berlín) a jehož ustanovení musí schválit Komise, zajistí, že banka bude dále hospodářsky přijatelným způsobem restrukturalizovat Berliner Bank a že do ní bude investovat a dále že nebude podnikat nic, co by snížilo hodnotu Berliner Bank, především převedením soukromých či firemních zákazníků nebo obchodního personálu na Berliner Sparkasse nebo na jiné části skupiny.
(302)
Prodejem Berliner Bank se majetek segmentu v oblasti maloobchodního bankovnictví sníží do roku 2006 (38) o dalších [...]* EUR (to znamená spolu s dosud plánovanými a přislíbenými již popsanými opatřeními celkem o přibližně [...]* EUR). Podíl BGB na trhu v jednotlivých segmentech berlínského maloobchodního bankovnictví se díky prodeji sníží o přibližně 1/3 až 1/6. Celkem se bilanční objem zmenší z přibližně 189 miliard EUR na přibližně 124 miliard EUR.
(303)
Podle názoru Komise tak postačují již provedené, plánované a přislíbené prodeje, uzavření a redukce jiného druhu k tomu, aby se zmírnil rušivý účinek zmiňovaných opatření pro podporu na hospodářskou soutěž.
(304)
Na závěr je třeba zmínit, že Německo původně ve svém ohlášení uvedlo, že Berlín je region ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a přichází v úvahu pro regionální podporu, a v této souvislosti poukázalo na body 53 a 54 pokynů a na jejich zohlednění při posouzení kompenzačních opatření, aniž by to však dále rozvedlo, resp. uplatnilo konkrétní aspekty. Body 53 a 54 uvádějí, že kritéria pro posouzení uvedená v pokynech jsou stejně použitelná pro regionální podporované oblasti, ale že měřítka pro požadované snížení kapacit na trzích se strukturální přebytkem výrobních kapacit mohou být méně přísná. Komise v rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že z důvodu nedostatku dalších konkrétních údajů není schopna posoudit použitelnost tohoto kritéria. Protože ani Německo se k tomuto bodu v dalším průběhu řízení nevrátilo a dále proto, že výše v textu je uvedeno, že v bankovním sektoru se nejedná o trhy se strukturálním přebytkem kapacity, je třeba pro tento případ považovat body 53 a 54 pokynů za nepoužitelné.
(305)
Německo podle názoru Komise dostatečně prokázalo, že se částky na tři poskytnuté podpory - přísun kapitálu, odstínění rizik a smlouva o řešení možných požadavků na splátky ze strany země Berlín vůči bance - omezují na minimum bezpodmínečně nutné pro restrukturalizaci s ohledem na dostupné finanční prostředky banky a jejích akcionářů. Banka nedostává ani nadměrné likvidní prostředky ani nadměrné vlastní prostředky, které by mohla zneužít k nepřiměřenému rozšíření svých obchodů v neprospěch svých soutěžitelů.
(306)
Objem původního přísunu kapitálu, poskytnutého jako podpora na záchranu, ve výši 1,755 miliard EUR ze srpna roku 2001 byl vypočítán tak, aby tímto kapitálem mohla být zajištěna kvóta základního kapitálu banky ve výši 5 % a kvóta vlastních prostředků ve výši 9,7 %. Jak je uvedeno výše, považuje toto Komise za bezpodmínečně nutné pro krátkodobé přežití banky. Bance se v následujícím období podařilo vlastním úsilím, zejména redukcí rizikových položek, zvýšit svoji kvótu základního kapitálu nad 5 %. Ke konci roku 2003 je její hodnota přibližně 6 %. Komise považuje, vzhledem k dnešní praxi na finančních trzích a k odpovídajícím očekáváním ratingových agentur a účastníků trhu, kvótu základního kapitálu ve výši 6 % jako bezpodmínečně nutnou pro zajištění schopnosti banky působit s delší perspektivou na kapitálovém trhu. Přísun kapitálu z roku 2001 je bezpodmínečně nutný pro udržení kvóty základního kapitálu banky v této výši a může tedy být považován, v rámci posuzování podpory na restrukturalizaci jako celku, za bezpodmínečně nutné minimum, a může tedy být schválen. Banka se mnohem více cítí nucena - jak již bylo uvedeno výše - s ohledem na odpadnutí státních záruk, zavedení IAS a na dohodu v rámci Basel II, dalším úsilím zvýšit kvótu základního kapitálu pro zajištění takového ratingu, který je nutný pro operativně obhajitelné podmínky refinancování, minimálně na 7 %. Komise vítá tato plánovaná opatření pro další stabilizaci banky.
(307)
Odstínění rizik v nominální výši 21,6 miliard EUR má pro posouzení jako státní podpora, jak je uvedeno v 138. bodu odůvodnění, ekonomickou hodnotu 6,1 miliard EUR. Berliner Volksbank hájí v tomto bodě názor, že odstínění rizik zemí mnohem spíše odpovídá neomezenému závazku financování, protože v současnosti nemůže být odhadnuta s tím spojená finanční povinnost země Berlín, a odpovídá tedy spíše „bianko šeku“ na případné ztráty. Z hlediska své výše a doby trvání je údajně nepřiměřená, zajišťuje bance prakticky neomezenou bonitu, zahrnuje „bezpodmínečnou licenci“ k předkládání nabídek za libovolných podmínek a z důvodu nevyčíslitelnosti finančního závazku není způsobilá pro schválení. Komise považuje tuto argumentaci za nesprávnou a mnohem více se přiklání k údajům Německa. Konstrukce odstínění rizik vůbec bance neumožňuje - oproti závěrům Berliner Volksbank - rozšiřování bankovních nebo jiných obchodů. Tato konstrukce samozřejmě zabraňuje tomu, aby banka úplně zmizela z trhu. Omezuje se však na to, aby banku odstínila od rizik ze starých obchodů. Jako taková nemůže být použita pro generování nových obchodů. Konstrukce umožní nové obchody nanejvýš tím, že odstíněné společnosti poskytující služby spojené s nemovitostmi a i banka obecně budou dále existovat na trhu. To je však pouze nepřímý důsledek takových opatření pro podporu a nemůže být použit jako kritérium toho, zda podpora jako taková je svým rozsahem striktně omezena na další existenci podniku. Odstínění rizik nezásobuje banku hotovostí, nýbrž ji osvobozuje pouze od pokračujících ztrát z obchodů se službami spojenými s nemovitostmi, které by banka nemohla absorbovat vlastními silami. Platby země probíhají pouze ex-post ve výši skutečných nároků věřitelů na základě právního nároku. Kromě toho země uplatňuje prostřednictvím vlastní společnosti na kontrolu rizik podle podrobné dohody rozsáhlá práva v oblasti kontroly a výsady souhlasu. Ohledně podrobného popisu mechanismu podrobné dohody přihlíží Komise k údajům Německa. Komise proto i odstínění rizik považuje za omezené na minimum.
(308)
I podpora s maximální ekonomickou hodnotou ve výši 1,8 miliard EUR, která je obsažena ve smlouvě mezi zemí Berlín a bankou o řešení možných nároků země vůči Landesbank Berlin plynoucích z rozhodnutí v řízení C 48/2002, je podle názoru Komise omezena na minimum. Bez této smlouvy by banka musela, na základě požadavku auditorů, vytvořit v roční účetní závěrce za rok 2002 rezervy pro hrozící závazky ve výši stovek milionů. To by se negativně projevilo na hospodářském výsledku roku 2002 a na vlastním kapitálu banky. Banka ale uváděla v okamžiku sestavování roční účetní závěrky za rok 2002 a také později kvótu základního kapitálu, která nebyla vyšší než 6 % a částečně byla i nižší. Další zatížení kvóty základního kapitálu by banka v této fázi restrukturalizace neunesla. Jak již bylo uvedeno výše, považuje Komise z dlouhodobého hlediska za bezpodmínečně nutnou kvótu základního kapitálu ve výši 6 %. Pokud by Komise nařídila ve svém rozhodnutí o řízení C 48/2002 zemi Berlín, aby uplatnila svůj nárok vůči bance na splátku některé části podpory, která je neslučitelná se společným trhem, ponechala by země Berlín tuto částku jako vklad v bance. To by se ale uskutečnilo jen tehdy, pokud by to bylo nutné k tomu, aby k rozhodnému dni 1. ledna 2004 byla udržena kvóta základního kapitálu ve výši 6 %, a tím podle názoru Komise představuje bezpodmínečně nutné minimum. Schválení smlouvy o splátkách s maximální ekonomickou hodnotou ve výši 1,8 miliard EUR ze strany Komise, je omezeno jen na tento výjimečný případ, to znamená pokud a jen do té míry, jak by rozsah splátek neodvratně ohrozil životaschopnost podniku, a pokud plán restrukturalizace je jinak způsobilý ke schválení. Smlouva o splátkách představuje v tomto rámci dodatečnou podporu na restrukturalizaci, a vyžaduje tedy vyšší kompenzační opatření, ke kterým se Německo nakonec zavázalo, zejména příslibem, že zajistí prodej Berliner Bank.
(309)
Podpora v celkové výši 9,7 miliard EUR se skládá ze tří opatření: Zaprvé z přísunu kapitálu v srpnu roku 2001 od země Berlín ve prospěch BGB ve výši 1,755 miliard EUR; zadruhé z odstínění rizik, poskytnutého zemí Berlín v prosinci 2001/dubnu 2002 BGB v nominální maximální výši 21,6 miliard EUR a s ekonomickou hodnotou ve výši 6,1 miliard EUR; a zatřetí ze smlouvy o splátkách uzavřené mezi zemí Berlín a BGB v prosinci roku 2002 s ohledem na možné rozhodnutí Komise o splacení uzavírající řízení C48/2002 (Landesbank Berlin - Girozentrale) a mající ekonomickou hodnotu až 1,8 miliard EUR.
(310)
Veškeré předpoklady pro existenci státní podpory podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou splněny: státní prostředky, zvýhodnění určitého podniku, rušivé účinky na hospodářskou soutěž a ovlivnění obchodu mezi členskými státy. Z ustanovení o výjimkách ze zásady neslučitelnosti státní podpory se společným trhem nelze použít jiné ustanovení než čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES ve spojení s Pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích.
(311)
Ve svém posudku - a na základě kritérií pokynů - došla Komise k závěru, že již provedená a plánovaná opatření na restrukturalizaci jsou rozumná, logická a v základě přiměřená k tomu, aby BGB umožnila obnovení dlouhodobé životaschopnosti.
(312)
Jako celek postačují, podle názoru Komise, již provedené, plánované a přislíbené prodeje, uzavření a redukce k tomu, aby kompenzovaly rušivé účinky projednávaných opatření pro podporu na hospodářskou soutěž.
(313)
Tři poskytnuté podpory - přísun kapitálu, odstínění rizik a smlouva o řešení možných nároků země Berlín vůči bance na splátky - se podle názoru Komise omezují na minimální míru nutnou pro restrukturalizaci s ohledem na finanční prostředky banky a jejích akcionářů. Bance tak není poskytována přebytečná hotovost a žádné přebytečné vlastní prostředky, které by mohla zneužít k nepřiměřenému rozšíření svých obchodů v neprospěch soutěžitelů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Následující opatření ve prospěch skupiny společnosti Bankgesellschaft Berlin AG („BGB“) představují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES:
a)
přísun kapitálu ve výši 1,755 miliard EUR zemí Berlín v srpnu 2001;
b)
garance („odstínění rizik“) s maximální nominální hodnotou ve výši 21,6 miliard EUR, kterou poskytla země Berlín dne 20. prosince 2001 a dne 16. dubna 2002;
c)
smlouva ze dne 26. prosince 2002, uzavřená mezi zemí Berlín a mezi Landesbank Berlin („LBB“) o řešení případných nároků země Berlín vůči LBB po konečném rozhodnutí Komise v probíhajícím řízení C 48/2002.
2. Podpory uvedené v odstavci 1 jsou slučitelné se společným trhem, pokud Německo v plném rozsahu dodrží přísliby předané ve sdělení spolkové vlády, shrnuté v čl. 2 odst. 1 a v příloze tohoto rozhodnutí a pokud podpora uvedená v odst. 1 písm. c) nezpůsobí u skupiny BGB ke dni 1. ledna 2004 překročení kvóty základního kapitálu ve výši 6 % (s ohledem na vyčlenění IBB v rámci čl. 2 odst. 1 písm. d)).
Článek 2
1. Německo přislíbilo
a)
zajistit včasné provedení ohlášeného plánu restrukturalizace v souladu s podmínkami uvedenými v příloze;
b)
zajistit, aby země Berlín prodala svůj podíl na BGB v souladu s podmínkami uvedenými v příloze;
c)
zajistit, aby skupina BGB prodala nebo zlikvidovala všechny podíly na společnostech v oblasti služeb spojených s nemovitostmi, které jsou zahrnuty do odstínění rizik ze dne 16. dubna 2002, podle pravidel a podmínek uvedených v příloze;
d)
zajistit, aby účelové rezervní fondy IBB byly vyjmuty z LBB podle pravidel a podmínek uvedených v příloze;
e)
zajistit, aby skupina BGB prodala úsek LBB „Berliner Bank“, podle pravidel a podmínek uvedených v příloze;
f)
zajistit, aby skupina BGB zlikvidovala nejpozději k 31. prosinci 2005 svůj podíl na BGB Ireland plc.
2. Komise může, pokud to bude oznámeno, na základě dostatečně zdůvodněného požadavku Německa
a)
prodloužit lhůty uvedené v příslibech nebo
b)
za mimořádných okolností upustit od jednoho nebo více závazků nebo podmínek uvedených v těchto příslibech, změnit je nebo nahradit.
Pokud Německo požádá o prodloužení některé lhůty, je nutno předat Komisi dostatečně odůvodněnou žádost, a to nejpozději jeden měsíc před uplynutím příslušné lhůty.
Článek 3
Německo během dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí sdělí Komisi opatření, která byla uskutečněna a které zamýšlí uskutečnit, aby splnilo toto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Německo se vyzývá, aby neodkladně předalo kopii tohoto rozhodnutí příjemci podpory.
V Bruselu dne 18. února 2004