Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1760/2000
af 17. juli 2000
om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 820/97
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37 og artikel 152, stk. 4, litra b),
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),
efter proceduren i traktatens artikel 251(4), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Ifølge artikel 19 i Rådets forordning (EF) nr. 820/97 af 21. april 1997 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter(5) skal der indføres en ordning med obligatorisk mærkning af oksekød, som bliver obligatorisk i alle medlemsstaterne fra den 1. januar 2000. Ifølge samme artikel skal der på forslag af Kommissionen også vedtages almindelige regler for den obligatoriske ordning inden den dato.
(2) Efter Rådets forordning (EF) nr. 2772/1999 af 21. december 1999 om fastsættelse af generelle regler for en obligatorisk mærkningsordning for oksekød(6) gælder nævnte almindelige bestemmelser kun midlertidigt i en periode på højst otte måneder fra den 1. januar til den 31. august 2000.
(3) Af klarhedshensyn bør forordning (EF) nr. 820/97 ophæves og erstattes af nærværende forordning.
(4) Som følge af det ustabile marked for oksekød og oksekødsprodukter forårsaget af BSE-krisen har den større åbenhed omkring produktions- og afsætningsvilkårene for de pågældende produkter, især hvad angår sporbarhed, haft en positiv indflydelse på forbruget af oksekød. For at bevare og øge forbrugernes tillid til oksekød og for at undgå at vildlede dem, er det nødvendigt at udvikle et regelsæt for de forbrugeroplysninger, der gives i mærkningen, gennem en passende og klar produktmærkning.
(5) Med henblik herpå er det vigtigt, at der indføres dels en mere effektiv ordning for identifikation og registrering af kvæg på produktionsstadiet, dels en særlig EF-mærkningsordning i oksekødssektoren baseret på objektive kriterier på markedsføringsstadiet.
(6) De garantier, en sådan forbedring giver, vil også gøre det muligt at opfylde visse krav af almen interesse, som f.eks. beskyttelse af menneskers og dyrs sundhed.
(7) Dette vil øge forbrugernes tillid til kvaliteten af oksekød og oksekødsprodukter, bevare et højt niveau for beskyttelse af folkesundheden og styrke den varige stabilitet på oksekødsmarkedet.
(8) Ifølge artikel 3, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 90/425/EØF af 26. juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked(7) skal dyr, der skal indgå i samhandelen inden for Fællesskabet, være identificeret i overensstemmelse med kravene i EF-bestemmelserne og være registreret på en sådan måde, at de kan spores tilbage til oprindelsesbedriften, -centret eller -organisationen eller den bedrift, det center eller den organisation, som dyrene passerer igennem, og identifikations- og registreringsordningerne skulle inden den 1. januar 1993 udvides til også at omfatte flytning af dyr inden for hver medlemsstats område.
(9) I henhold til artikel 14 i Rådets direktiv 91/496/EØF af 15. juli 1991 om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for dyr, der føres ind i Fællesskabet fra tredjelande, og om ændring af direktiv 89/662/EØF, 90/425/EØF og 90/675/EØF(8) skal den i artikel 3, stk. 1, litra c), i direktiv 90/425/EØF nævnte identifikation og registrering af sådanne dyr, undtagen slagtedyr og registrerede heste, finde sted, efter at denne kontrol er foretaget.
(10) Forvaltningen af visse EF-støtteordninger på landbrugsområdet kræver individuel identifikation af visse typer husdyr. Identifikations- og registreringsordningerne bør derfor være egnede til anvendelse og kontrol af denne individuelle identifikation.
(11) Der bør sikres en hurtig og effektiv udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne, således at denne forordning kan anvendes korrekt. Der er fastsat EF-bestemmelser herom ved Rådets forordning (EØF) nr. 1468/81 af 19. maj 1981 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne(9) og ved Rådets direktiv 89/608/EØF af 21. november 1989 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af de veterinære og zootekniske bestemmelser(10).
(12) De nugældende regler for identifikation og registrering af kvæg er fastsat i Rådets direktiv 92/102/EØF af 27. november 1992 om identifikation og registrering af dyr(11) og i forordning (EF) nr. 820/97. Erfaringerne har vist, at anvendelsen af direktiv 92/102/EØF ikke har været fuldt tilfredsstillende for så vidt angår kvæg, og at en yderligere forbedring er nødvendig; der må derfor vedtages en særlig forordning for kvæg for at underbygge direktivets bestemmelser.
(13) For at indførelsen af en forbedret identifikationsordning kan blive accepteret, er det vigtigt, at der ikke pålægges producenterne for store administrative krav. Der bør fastsættes rimelige frister for iværksættelsen.
(14) For hurtigt og nøjagtigt at kunne spore dyr af hensyn til kontrollen af EF-støtteordningerne bør hver medlemsstat oprette en elektronisk database, hvori dyrenes identitet, alle bedrifter på deres område og flytninger af dyrene registreres i overensstemmelse med Rådets direktiv 97/12/EF af 17. marts 1997 om ændring og ajourføring af direktiv 64/432/EØF om veterinærpolitimæssige problemer ved handel inden for Fællesskabet med kvæg og svin(12), som angiver sundhedskravene i forbindelse med denne database.
(15) Det er vigtigt, at hver medlemsstat træffer de foranstaltninger, der endnu måtte være nødvendige, for at den nationale elektroniske database bliver fuldt ud operationel hurtigst muligt.
(16) Der bør tages skridt til at sikre, at de tekniske betingelser er opfyldt for at garantere bedst mulig kommunikation mellem producenten og databasen og en omfattende anvendelse af databaserne.
(17) For at flytninger af kvæg skal kunne spores, bør dyrene identificeres ved hjælp af et øremærke i hvert øre og principielt ledsages af et pas under enhver flytning. Mærkets og passets karakteristika bør fastlægges på EF-plan. Der bør principielt udstedes et pas for hvert dyr, som har fået øremærker.
(18) Der bør gælde samme identifikationskrav for dyr, som importeres fra tredjelande i henhold til direktiv 91/496/EØF.
(19) Hvert dyr bør beholde sine øremærker hele sit liv.
(20) På grundlag af arbejdet i Det Fælles Forskningscenter er Kommissionen i færd med at undersøge muligheden for at identificere dyr ad elektronisk vej.
(21) Brugere med undtagelse af transportvirksomheder bør føre en ajourført liste over dyrene på deres bedrift. Listens karakteristika bør fastlægges på EF-plan. Myndighederne bør have adgang til disse lister efter anmodning herom.
(22) Medlemsstaterne kan fordele udgifterne til gennemførelsen af disse foranstaltninger på hele oksekødssektoren.
(23) Den eller de myndigheder, der er ansvarlige for at gennemføre de enkelte afsnit i denne forordning, bør udpeges.
(24) Der bør indføres en ordning med obligatorisk mærkning af oksekød, som skal være obligatorisk i alle medlemsstaterne. Under den obligatoriske ordning anfører erhvervsdrivende og organisationer, der afsætter oksekød, i mærkningen oplysninger om oksekødet og det sted, hvor det eller de dyr, som oksekødet stammer fra, er slagtet.
(25) Den obligatoriske mærkningsordning for oksekød bør udbygges fra den 1. januar 2002. Under den obligatoriske ordning bør erhvervsdrivende og organisationer, der afsætter oksekød, i mærkningen endvidere anføre oplysninger om oprindelse, især om, hvor det eller de dyr, som oksekødet stammer fra, er født, opfedet og slagtet.
(26) Oplysninger ud over oplysningerne om, hvor det eller de dyr, som oksekødet stammer fra, er født, opfedet og slagtet, kan gives under den frivillige mærkningsordning for oksekød.
(27) Obligatorisk oprindelsesmærkning bør være iværksat pr. 1. januar 2002, idet der kun kræves fuldstændige oplysninger om flytninger af kvæg i Fællesskabet for dyr, der er født efter den 31. december 1997.
(28) Den obligatoriske mærkningsordning bør også gælde for oksekød, der importeres i Fællesskabet. Der må dog tages højde for, at et tredjelands erhvervsdrivende eller organisationer måske ikke har alle de oplysninger til rådighed, der kræves for mærkning af oksekød produceret i Fællesskabet. Det bør derfor fastsættes, hvilke minimumsoplysninger tredjelande skal anføre i mærkningen.
(29) For erhvervsdrivende og organisationer, der producerer og afsætter hakket oksekød, og som måske ikke er i stand til at udlevere alle de oplysninger, der kræves i henhold til den obligatoriske mærkningsordning, bør der fastsættes undtagelser, der sikrer et vist minimum af oplysninger.
(30) Formålet med mærkning er at skabe størst mulig åbenhed omkring afsætningen af oksekød.
(31) Bestemmelserne i denne forordning bør gælde med forbehold af Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler(13).
(32) For alle andre mærkningsoplysninger end dem, der falder ind under den obligatoriske mærkningsordning, kræves der også et EF-regelsæt. På grund af de mange forskellige varebeskrivelser af oksekød, der afsættes i Fællesskabet er det mest hensigtsmæssigt med en frivillig mærkningsordning. For at en frivillig mærkningsordning kan fungere effektivt, skal det være muligt at spore mærket oksekød tilbage til det eller de dyr, det stammer fra. En erhvervsdrivendes eller organisations mærkning skal være omfattet af specifikationer, der sendes til myndighederne med henblik på godkendelse. Erhvervsdrivende og organisationer må kun mærke oksekød, hvis mærket indeholder deres navn eller identifikationslogo. Medlemsstaternes myndigheder bør bemyndiges til at tilbagekalde godkendelser af specifikationer i tilfælde af uregelmæssigheder. For at mærkningsspecifikationerne kan blive anerkendt i hele Fællesskabet, bør der udveksles oplysninger mellem medlemsstaterne.
(33) Erhvervsdrivende og organisationer, der importerer oksekød fra tredjelande til Fællesskabet ønsker måske også at mærke deres produkter i overensstemmelse med den frivillige mærkningsordning. Der bør derfor fastsættes bestemmelser, som i videst muligt omfang skal sikre, at mærkningen af importeret oksekød er lige så pålidelig som mærkningen af EF-oksekød.
(34) Ved overgangen fra ordningerne i afsnit II i forordning (EF) nr. 820/97 til ordningerne i nærværende forordning kan der opstå vanskeligheder, som der ikke er taget højde for i nærværende forordning. Kommissionen bør derfor kunne vedtage de fornødne overgangsforanstaltninger. Kommissionen bør også i givet fald bemyndiges til at løse særlige praktiske problemer.
(35) For at sikre pålideligheden af foranstaltningerne i denne forordning er det nødvendigt at forpligte medlemsstaterne til at gennemføre relevante og effektive kontrolforanstaltninger. Disse kontrolforanstaltninger griber dog ikke ind i anden kontrol, som Kommissionen kan foretage i henhold til artikel 9 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser(14).
(36) Der bør fastsættes passende sanktioner i tilfælde af overtrædelse af denne forordning.
(37) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(15) -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
Identifikation og registrering af kvæg
Artikel 1
1. Medlemsstaterne indfører en ordning for identifikation og registrering af kvæg i overensstemmelse med dette afsnit.
2. Dette afsnit finder anvendelse med forbehold af fællesskabsregler, der kan indføres om udryddelse eller bekæmpelse af sygdomme, og med forbehold af direktiv 91/496/EØF og forordning (EØF) nr. 3508/92(16). De bestemmelser i direktiv 92/102/EØF, der specifikt vedrører kvæg, gælder dog ikke længere fra den dato, hvor de pågældende dyr skal identificeres i overensstemmelse med dette afsnit.
Artikel 2
I dette afsnit forstås ved:
- "dyr": kvæg som defineret i artikel 2, stk. 2, litra b) og c), i direktiv 64/432/EØF(17)
- "bedrift": enhver virksomhed, enhver bygning eller, hvis der er tale om en frilandsbedrift, ethvert sted beliggende inden for samme medlemsstats område, hvor dyr, der er omfattet af denne forordning, holdes, opdrættes eller håndteres
- "bruger": enhver fysisk eller juridisk person, som er ansvarlig for dyr, også midlertidigt, herunder under transport eller på et marked
- "myndigheder": den centrale myndighed eller de myndigheder i en medlemsstat, der er ansvarlige for at udføre veterinærkontrol og for at gennemføre dette afsnit, eller, for så vidt angår kontrollen med præmier, de myndigheder, der er ansvarlige for at gennemføre forordning (EØF) nr. 3508/92.
Artikel 3
Ordningen for identifikation og registrering af kvæg omfatter følgende:
a) øremærker til identifikation af de enkelte dyr
b) elektroniske databaser
c) dyrepas
d) individuelle lister på hver enkelt bedrift.
Kommissionen og myndighederne i den pågældende medlemsstat skal have adgang til alle oplysninger i henhold til dette afsnit. Medlemsstaterne og Kommissionen træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at disse oplysninger er tilgængelige for alle berørte parter, herunder forbrugerorganisationer, der er anerkendt af medlemsstaten, på betingelse af, at der sikres den fortrolighed og databeskyttelse, der kræves i henhold til den nationale lovgivning.
Artikel 4
1. Alle dyr på en bedrift, der er født efter den 31. december 1997, eller som efter den 1. januar 1998 er bestemt til handel inden for Fællesskabet, identificeres ved hjælp af et af myndighederne godkendt øremærke i hvert øre. Begge øremærkerne skal være forsynet med den samme entydige identifikationskode, så hvert enkelt dyr samt den bedrift, hvor det er født, kan identificeres. Som en undtagelse herfra kan dyr, der er født før den 1. januar 1998, og som efter denne dato er bestemt til handel inden for EF, indtil den 1. september 1998 identificeres efter direktiv 92/102/EØF.
Som en undtagelse fra første afsnit kan dyr, der er født før den 1. januar 1998, og som efter denne dato er bestemt til handel inden for EF med henblik på øjeblikkelig slagtning, indtil den 1. september 1999 identificeres efter direktiv 92/102/EØF.
Kvæg, der er bestemt til kulturelle eller sportslige begivenheder (med undtagelse af messer og udstillinger) kan i stedet for øremærker identificeres efter en af Kommissionen godkendt identifikationsordning, som frembyder de samme garantier.
2. Øremærket anbringes inden for en af medlemsstaten fastsat frist regnet fra dyrets fødsel, og under alle omstændigheder inden dyret flyttes fra den bedrift, hvor det er født. Denne frist må indtil den 31. december 1999 ikke være længere end 30 dage og efter denne dato ikke længere end 20 dage.
Efter anmodning fra en medlemsstat kan Kommissionen dog efter proceduren i artikel 23, stk. 2, fastsætte, under hvilke omstændigheder medlemsstaterne kan forlænge maksimumsfristen.
Dyr, der er født efter den 31. december 1997, må ikke flyttes fra en bedrift, medmindre de er identificeret i henhold til denne artikel.
3. Dyr, der er importeret fra et tredjeland, og som har undergået den kontrol, der er fastsat i direktiv 91/496/EØF, og som forbliver på Fællesskabets område, skal inden for en frist, medlemsstaten fastsætter, dog senest 20 dage efter ovennævnte kontrol, og under alle omstændigheder inden de flyttes fra bedriften, identificeres på bestemmelsesbedriften ved hjælp af et øremærke, der er i overensstemmelse med denne artikel.
Det er dog ikke nødvendigt at identificere dyrene, hvis bestemmelsesbedriften er et slagteri, som ligger i den medlemsstat, hvor kontrollen er foretaget, og dyrene slagtes senest 20 dage efter kontrollen.
Tredjelandets oprindelige identifikation registreres i den i artikel 5 nævnte elektroniske database eller, hvis databasen endnu ikke er fuldt operationel, på de i artikel 3 nævnte lister sammen med den identifikationskode, bestemmelsesmedlemsstaten har tildelt.
4. Dyr fra en anden medlemsstat beholder deres oprindelige øremærker.
5. Øremærker må ikke fjernes eller udskiftes uden myndighedernes tilladelse.
6. Øremærkerne tildeles bedriften og fordeles og anbringes på dyrene på en måde, der fastlægges af myndighederne.
7. Senest den 31. december 2001 træffer Europa-Parlamentet og Rådet på grundlag af en rapport fra Kommissionen, ledsaget af eventuelle forslag, efter proceduren i traktatens artikel 95 afgørelse om, hvorvidt det er muligt at indføre elektronisk identifikation på baggrund af de fremskridt, der er gjort på dette område.
Artikel 5
Medlemsstaternes myndigheder opretter en elektronisk database i henhold til artikel 14 og 18 i direktiv 64/432/EØF.
De elektroniske databaser skal senest den 31. december 1999 være fuldt operationelle og fra denne dato indeholde alle de i nævnte direktiv krævede oplysninger.
Artikel 6
1. Fra den 1. januar 1998 udsteder myndighederne et pas for hvert dyr, der skal identificeres i henhold til artikel 4, senest 14 dage efter meddelelsen om dyrets fødsel eller, hvis det drejer sig om dyr, der er importeret fra tredjelande, senest 14 dage efter meddelelsen om den pågældende medlemsstats identifikation af dyret, jf. artikel 4, stk. 3. Myndighederne kan på de samme betingelser udstede pas for dyr fra en anden medlemsstat. I så fald skal det pas, der ledsager dyret ved dets ankomst, afleveres til myndighederne, som returnerer det til den udstedende medlemsstat.
Efter anmodning fra en medlemsstat kan Kommissionen dog efter proceduren i artikel 23, stk. 2, fastsætte, under hvilke omstændigheder medlemsstaterne kan forlænge maksimumsfristen.
2. Når et dyr flyttes, skal det være ledsaget af sit pas.
3. Uanset stk. 1, første punktum, og stk. 2 kan medlemsstater:
- der har en elektronisk database, som efter Kommissionens vurdering er fuldt operationel, jf. artikel 5, bestemme, at der kun skal udstedes pas for dyr, der er bestemt til handel inden for Fællesskabet, og at dyrene kun skal være ledsaget af deres pas, når de flyttes fra den pågældende medlemsstats område til en anden medlemsstats område, og i så fald baseres passets oplysninger på den elektroniske database.
I disse medlemsstater afleveres det pas, dyret er ledsaget af ved indførslen fra en anden medlemsstat, til myndighederne ved ankomsten
- indtil den 1. januar 2000 tillade, at der udstedes kollektive dyrepas for besætninger, der flyttes inden for den pågældende medlemsstat, hvis alle dyrene har samme oprindelse og bestemmelsessted og er ledsaget af et veterinærcertifikat.
4. Når dyret dør, skal brugeren returnere passet til myndighederne senest syv dage efter dyrets død. Sendes dyret til et slagteri, er slagteriets leder ansvarlig for, at passet returneres til myndighederne.
5. Når dyr eksporteres til tredjelande, skal den sidste bruger aflevere passet til myndighederne på det sted, hvor dyret eksporteres.
Artikel 7
1. Alle brugere med undtagelse af transportvirksomheder skal:
- føre en ajourført liste
- så snart den elektroniske database er fuldt operationel, inden for en frist, som fastsættes af medlemsstaten, og som skal være på mellem tre og syv dage, til myndighederne indberette alle flytninger til og fra bedriften og alle fødsler og dødsfald på bedriften sammen med datoerne for disse begivenheder. Efter anmodning fra en medlemsstat kan Kommissionen dog efter proceduren i artikel 23, stk. 2, fastsætte, under hvilke omstændigheder medlemsstaterne kan forlænge maksimumsfristen og fastsætte specifikke regler for flytning af kvæg, der om sommeren græsser forskellige steder i bjergområder.
2. Brugerne skal, hvis det er relevant, udfylde passet straks ved hvert dyrs ankomst til bedriften og inden dets flytning derfra, og sørge for, at passet ledsager dyret, jf. artikel 6.
3. Brugerne skal efter anmodning herom for dyr, som de har ejet, holdt, transporteret, afsat eller slagtet, give myndighederne alle oplysninger om oprindelse, identifikation og eventuelt bestemmelsessted.
4. Listen skal have et format, som er godkendt af myndighederne, og føres manuelt eller på edb, og den skal til enhver tid være til disposition for myndighederne, hvis de ønsker det, i en periode, som skal fastlægges af myndighederne, dog mindst tre år.
Artikel 8
Medlemsstaterne udpeger den myndighed, der er ansvarlig for at sikre, at dette afsnit overholdes. De underretter hinanden og Kommissionen om, hvem denne myndighed er.
Artikel 9
Medlemsstaterne kan lade brugerne afholde de omkostninger, der er forbundet med de i artikel 3 omhandlede ordninger og den i dette afsnit fastsatte kontrol.
Artikel 10
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette afsnit vedtages efter forvaltningsproceduren i artikel 23, stk. 2. Disse foranstaltninger omfatter navnlig:
a) bestemmelser vedrørende øremærkerne
b) bestemmelser vedrørende passet
c) bestemmelser vedrørende listen
d) mindstekrav til den kontrol, der skal foretages
e) anvendelse af administrative sanktioner
f) overgangsbestemmelser, der kræves for at lette anvendelsen af dette afsnit.
AFSNIT II
Mærkning af oksekød og oksekødsprodukter
Artikel 11
En erhvervsdrivende eller en organisation som defineret i artikel 12, der:
- i henhold til afdeling I i dette afsnit skal mærke oksekød på alle markedsføringsstadier
- i henhold til afdeling II i dette afsnit ønsker at mærke oksekød på salgsstedet for at give andre oplysninger end dem, der er fastsat i artikel 13, om egenskaber ved det mærkede kød eller det dyr, som det stammer fra, eller produktionsbetingelser
skal overholde bestemmelserne i dette afsnit.
Dette afsnit finder anvendelse, medmindre andet er fastsat i andre relevante fællesskabsbestemmelser, navnlig om oksekød.
Artikel 12
I dette afsnit forstås ved:
- "oksekød": de produkter, der henhører under KN-kode 0201, 0202, 0206 10 95 og 0206 29 91
- "mærkning": anbringelse af et mærke på et eller flere kødstykker eller på deres emballage, eller for ikke-færdigpakkede varers vedkommende skriftlig og synlig forbrugerinformation på salgsstedet
- "organisation": en gruppe erhvervsdrivende fra samme eller forskellige dele af oksekødshandelen.
AFDELING I
Obligatorisk EF-mærkningsordning for oksekød
Artikel 13
Almindelige regler
1. Erhvervsdrivende og organisationer, der afsætter oksekød i Fællesskabet, skal mærke det i henhold til denne artikel.
I forbindelse med den obligatoriske mærkningsordning skal der kunne fastslås en sammenhæng mellem på den ene side identifikationen af slagtekroppen, fjerdingen eller kødstykkerne og på den anden side det enkelte dyr eller gruppen af dyr, hvis dette er tilstrækkeligt til at sikre rigtigheden af oplysningerne på det mærke, der skal kontrolleres.
2. Mærket skal indeholde følgende:
a) Et referencenummer eller en referencekode, så der kan fastslås en sammenhæng mellem kødet og dyret eller dyrene. Dette nummer kan være identifikationsnummeret for det enkelte dyr, som oksekødet stammer fra, eller identifikationsnummeret for en gruppe af dyr.
b) Autorisationsnummeret for det slagteri, hvor dyret eller gruppen af dyr er blevet slagtet, og medlemsstaten eller tredjelandet, hvor slagteriet er beliggende. Oplysningerne anføres på følgende måde: "Slagtet i (medlemsstatens eller tredjelandets navn)(autorisationsnummer)".
c) Autorisationsnummeret for den opskæringsvirksomhed, hvor slagtekroppen eller gruppen af slagtekroppe er opskåret, og medlemsstaten eller tredjelandet, hvor virksomheden er beliggende. Oplysningerne anføres på følgende måde: "Opskåret i (medlemsstatens eller tredjelandets navn)(autorisationsnummer)".
3. Medlemsstaterne kan dog, indtil den 31. december 2001, hvis der findes tilstrækkelige oplysninger i den identifikations- og registreringsordning for kvæg, der omhandles i afsnit I, beslutte, at der for oksekød fra dyr, der er født, opdrættet og slagtet i den samme medlemsstat, også skal anføres yderligere oplysninger på mærket.
4. En obligatorisk ordning som omhandlet i stk. 3 må ikke føre til forstyrrelser i samhandelen mellem medlemsstaterne.
De gennemførelsesordninger, der skal gælde i de medlemsstater, der ønsker at anvende stk. 3, skal godkendes af Kommissionen på forhånd.
5. a) Fra den 1. januar 2002 skal erhvervsdrivende og organisationer også anføre følgende på mærket:
i) den medlemsstat eller det tredjeland, hvor dyret er født
ii) de medlemsstater eller tredjelande, hvor opfedningen har fundet sted
iii) den medlemsstat eller det tredjeland, hvor slagtningen har fundet sted.
b) Hvis oksekødet stammer fra dyr, der er født, opdrættet og slagtet:
i) i den samme medlemsstat, kan der dog stå: "Oprindelse: (medlemsstatens navn)"
ii) i det samme tredjeland, kan der dog stå: "Oprindelse: (tredjelandets navn)".
Artikel 14
Undtagelser fra den obligatoriske mærkningsordning
Uanset artikel 13, stk. 2, litra b) og c), og uanset, stk. 5, litra a), nr. i) og ii), i samme artikel, skal en erhvervsdrivende eller en organisation, der fremstiller hakket oksekød, på mærket anføre "Fremstillet i (medlemsstatens navn)" eller "Fremstillet i (tredjelandets navn)" afhængig af, hvor kødet er fremstillet, og "Oprindelse i", når den eller de implicerede stater ikke er fremstillingsstaterne.
Den forpligtelse, der er fastsat i artikel 13, stk. 5, litra a), nr. iii), gælder for dette kød fra nærværende forordnings ikrafttræden.
Den erhvervsdrivende eller organisationen har dog mulighed for at supplere mærket for hakket oksekød med:
- én eller flere betegnelser som omhandlet i artikel 13, og/eller
- datoen for fremstillingen af det pågældende kød.
På baggrund af den indvundne erfaring og under hensyn til eventuelle behov herfor kan der vedtages tilsvarende bestemmelser for udskåret kød samt for afpuds efter proceduren i artikel 23, stk. 2.
Artikel 15
Obligatorisk mærkning af oksekød fra tredjelande
Uanset artikel 13 skal oksekød, der er importeret til Fællesskabet, og for hvilket ikke alle de oplysninger, som er nævnt i artikel 13, foreligger, efter proceduren i artikel 17 mærkes med "Oprindelse i tredjeland", og "slagtet i (tredjelandets navn)".
AFDELING II
Frivillig mærkningsordning
Artikel 16
Almindelige regler
1. For mærker, der indeholder andre oplysninger end dem, der er fastsat i afdeling I i dette afsnit, skal hver enkelt erhvervsdrivende eller organisation indsende en specifikation, der skal godkendes, til myndighederne i den medlemsstat, hvor produktionen eller salget af det pågældende oksekød finder sted. Myndighederne kan også udarbejde specifikationer til anvendelse i den pågældende medlemsstat, forudsat at det ikke er obligatorisk at anvende dem.
I de frivillige mærkningsspecifikationer anføres det:
- hvilke oplysninger mærket skal indeholde
- hvilke foranstaltninger der skal træffes for at sikre, at disse oplysninger er rigtige
- hvilken kontrolordning der vil blive anvendt i alle produktions- og afsætningsled, herunder hvilke former for kontrol der skal udføres af et uvildigt organ, der er godkendt af myndighederne, og som udpeges af den erhvervsdrivende eller organisationen. Disse organer skal opfylde kriterierne i europæisk standard EN/45011.
- når det drejer sig om en organisation, hvilke foranstaltninger der vil blive truffet over for et medlem, som ikke overholder specifikationerne.
Medlemsstaterne kan beslutte, at kontrol udført af det uvildige organ kan erstattes af kontrol udført af en myndighed. Myndigheden skal i så fald have det fornødne kvalificerede personale og tilstrækkelige ressourcer til at udføre kontrollen.
Omkostningerne ved kontrol i henhold til denne afdeling afholdes af den erhvervsdrivende eller den organisation, der anvender mærkningsordningen.
2. For at en specifikation kan godkendes, skal myndighederne ved en grundig undersøgelse af de specifikationsoplysninger, der er omhandlet i stk. 1, have opnået sikkerhed for, at den påtænkte mærkningsordning, og navnlig kontrolordningen, er pålidelig og fungerer efter hensigten. Myndighederne afviser at godkende specifikationer, der ikke gør det muligt at fastslå en sammenhæng mellem på den ene side identifikationen af slagtekroppen, fjerdingen eller kødstykkerne og på den anden side det enkelte dyr eller, hvis dette er tilstrækkeligt til at sikre nøjagtigheden af oplysningerne på det mærke, der skal kontrolleres, de pågældende dyr.
Specifikationer, der giver mulighed for mærker med misvisende eller uklare oplysninger, afvises ligeledes.
3. Hvis produktionen og/eller afsætningen af oksekødet finder sted i to eller flere medlemsstater, undersøger og godkender myndighederne i de pågældende medlemsstater de indsendte specifikationer, såfremt de deri anførte oplysninger vedrører foranstaltninger, der foregår på deres respektive områder. I så fald anerkender medlemsstaterne de godkendelser, der er udstedt af andre medlemsstater.
Specifikationen anses for at være godkendt af myndighederne, hvis ansøgningen hverken er blevet afslået eller godkendt, og der ikke er fremsat ønske om yderligere oplysninger inden for et tidsrum, som fastsættes efter proceduren i artikel 23, stk. 2, og som løber fra dagen efter indsendelsen af ansøgningen.
4. Hvis myndighederne i alle berørte medlemsstater godkender den indsendte specifikation, har den erhvervsdrivende eller organisationen ret til at mærke oksekød, forudsat at mærkerne er forsynet med de pågældendes navn eller identifikationslogo.
5. Uanset stk. 1-4 kan Kommissionen efter proceduren i artikel 23, stk. 2, fastsætte en fremskyndet eller forenklet procedure for godkendelse i særlige tilfælde, navnlig i forbindelse med oksekød i små detailpakker eller primære oksekødsudskæringer i enkeltpakninger, der er mærket i en medlemsstat efter en godkendt specifikation og indført til en anden medlemsstats område, på betingelse af, at der ikke er tilføjet nogen oplysninger til den oprindelige mærkning.
6. En medlemsstat beslutter, at navnet på et eller flere af dens områder ikke må benyttes, når dette navn
- kan give anledning til forveksling eller til kontrolvanskeligheder
- er forbeholdt oksekød efter forordning (EØF) nr. 2081/92.
Hvis der foreligger tilladelse dertil, suppleres navnet på området med navnet på medlemsstaten.
7. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om anvendelsen af denne artikel og især om de oplysninger, der er angivet på mærkerne. Kommissionen underretter de andre medlemsstater i den i artikel 23, stk. l, litra b), nævnte forvaltningskomité for okseød herom, og der kan eventuelt efter proceduren i artikel 23, stk. 2, fastsættes regler for disse oplysninger, og der kan især pålægges begrænsninger.
Artikel 17
Frivillig mærkning af oksekød fra tredjelande
1. Finder oksekødsproduktionen helt eller delvis sted i et tredjeland, har de erhvervsdrivende og organisationerne ret til at mærke oksekødet i henhold til denne afdeling, hvis de ud over at overholde artikel 16 har fået godkendt deres specifikationer af de myndigheder, som hvert enkelt tredjeland har udpeget til det formål.
2. For at en godkendelse, der er udstedt af et tredjeland, er gyldig i Fællesskabet, skal tredjelandet i forvejen have givet Kommissionen meddelelse om:
- hvilken myndighed tredjelandet har udpeget
- hvilke procedurer og kriterier myndigheden skal anvende, når den undersøger specifikationen
- hver enkelt erhvervsdrivende og organisation, som har fået godkendt en specifikation af myndigheden.
Kommissionen sender disse meddelelser til medlemsstaterne.
Konkluderer Kommissionen på grundlag af ovennævnte meddelelser, at de procedurer og/eller kriterier, der anvendes i et tredjeland, ikke kan ligestilles med de normer, der er fastsat i denne forordning, beslutter den efter samråd med det pågældende tredjeland, at dette lands godkendelser ikke er gyldige i Fællesskabet.
Artikel 18
Sanktioner
Viser det sig, at en erhvervsdrivende eller en organisation ikke overholder den i artikel 16, stk. 1, omhandlede specifikation, kan medlemsstaten trække retten til at mærke oksekødet, jf. artikel 16, stk. 2, tilbage eller stille yderligere krav, som den erhvervsdrivende eller organisationen skal opfylde for at beholde godkendelsen, uden at dette i øvrigt berører de foranstaltninger, der træffes af organisationen selv eller af det kontrolorgan, der er omhandlet i artikel 16.
AFDELING III
Almindelige bestemmelser
Artikel 19
Gennemførelsesbestemmelser
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette afsnit vedtages efter forvaltningsproceduren i artikel 23, stk. 2. Disse foranstaltninger omfatter navnlig:
a) størrelsen af en gruppe af dyr som omhandlet i artikel 13, stk. 2, litra a)
b) hakket oksekød, oksekødsafpuds eller opskåret oksekød som omhandlet i artikel 14
c) særlige oplysninger, som kan anføres på mærkerne
d) de foranstaltninger, der kræves for at lette overgangen fra anvendelsen af forordning (EF) nr. 820/97 til anvendelsen af dette afsnit II
e) de foranstaltninger, der kræves til løsning af specifikke praktiske problemer. Sådanne foranstaltninger kan, hvis der foreligger en behørig begrundelse herfor, fravige visse dele af dette afsnit II.
Artikel 20
Udpegning af myndigheder
Medlemsstaterne udpeger den eller de myndigheder, der er ansvarlige for at gennemføre dette afsnit, senest den 14. oktober 2000.
Artikel 21
Senest den 14. august 2003 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport og eventuelt forslag om udvidelse af denne forordnings anvendelsesområde til at omfatte forarbejdede produkter, der indeholder oksekød, og oksekødsprodukter.
AFSNIT III
Fælles bestemmelser
Artikel 22
1. Medlemsstaterne træffer alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at denne forordning overholdes. Denne kontrol foregriber ikke eventuel kontrol, som Kommissionen udøver i henhold til artikel 9 i forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95.
Eventuelle sanktioner, som medlemsstaterne pålægger brugerne, skal stå i forhold til overtrædelsens alvor. Sanktionerne kan, når det er berettiget, omfatte restriktioner med hensyn til at flytte dyrene til eller fra den pågældende brugers bedrift.
2. Kommissionens sagkyndige skal sammen med myndighederne:
a) kontrollere, om medlemsstaterne overholder bestemmelserne i denne forordning
b) foretage kontrol på stedet for at sikre sig, at kontrollen udføres i henhold til denne forordning.
3. En medlemsstat, på hvis område der føres kontrol, yder Kommissionens sagkyndige den bistand, de måtte ønske for at kunne udføre deres opgaver.
Resultatet af kontrollen skal drøftes med den pågældende medlemsstats myndigheder, før der udarbejdes en endelig rapport, som rundsendes.
4. Mener Kommissionen, at resultatet af kontrollen taler for det, tages situationen op til behandling i Den Stående Veterinærkomité, jf. artikel 23, stk. 1, litra c). Kommissionen kan træffe de nødvendige afgørelser efter proceduren i artikel 23, stk. 3.
5. Kommissionen følger udviklingen. Den kan, på baggrund heraf efter proceduren i artikel 23, stk. 3, ændre eller ophæve de afgørelser, der er nævnt i stk. 4.
6. Gennemførelsesbestemmelser til denne artikel vedtages om nødvendigt efter proceduren i artikel 23, stk. 3.
Artikel 23
1. Kommissionen bistås:
a) ved iværksættelsen af artikel 10 af Komitéen for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, jf. artikel 11 i Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999(18)
b) ved iværksættelsen af artikel 19 af Forvaltningskomitéen for Oksekød nedsat ved artikel 42 i Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999(19)
c) ved iværksættelsen af artikel 22 af Den Stående Veterinærkomité nedsat ved Rådets afgørelse 68/361/EØF(20).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Fristen i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til en måned.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
4. Komitéerne vedtager selv deres forretningsorden.
Artikel 24
1. Forordning (EF) nr. 820/97 ophæves.
2. Henvisninger til forordning (EF) nr. 820/97 betragtes som henvisninger til nærværende forordning og skal læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilaget.
Artikel 25
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes på oksekød, der stammer fra dyr, der er slagtet efter den 1. september 2000.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. juli 2000.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000
ze dne 17. července 2000
o systému identifikace a evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 37 a 152 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 19 nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a evidence skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [5], stanoví, že by měl být zaveden systém povinného označování hovězího masa, který je závazný pro všechny členské státy od 1. ledna 2000. Tentýž článek rovněž stanoví, že na základě návrhu Komise by před tímto datem měla přijata obecná pravidla pro tento povinný systém.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 2772/1999 ze dne 21. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k systému povinného označování hovězího masa [6], stanoví, že uvedená obecná pravidla se použijí pouze dočasně během nejdéle osmiměsíčního období, a to od 1. února do 31. srpna 2000.
(3) V zájmu jasnosti je vhodné zrušit nařízení (ES) č. 820/97 a nahradit ho tímto nařízením.
(4) V důsledku nestability trhu s hovězím masem a s výrobky z hovězího masa, kterou způsobila krizová situace v souvislosti s bovinní spongiformní encefalopatií, má transparentnost podmínek produkce a uvádění na trh příslušných produktů, zejména pokud jde o zpětné vysledování, pozitivní vliv na spotřebu hovězího masa. Za účelem udržet a posílit důvěru spotřebitelů v hovězí maso a za účelem vyvarovat se klamání spotřebitelů je nezbytné vytvořit rámec, který spotřebitelům zpřístupní informace pomocí dostatečného a jasného označení produktu.
(5) Za tímto účelem je nutné, aby byl pro jednotlivé fáze produkce jednak zaveden účinný systém identifikace a evidence skotu a jednak pro jednotlivé fáze uvádění na trh zvláštní systém označování Společenství v odvětví hovězího masa založený na objektivních kritériích.
(6) Na základě záruk, které mohou být díky tomuto zlepšení poskytnuty, bude rovněž dodržovány některé požadavky veřejného zájmu, zejména pokud jde o ochranu lidského zdraví a zdraví zvířat.
(7) Výsledkem bude zvýšení důvěry spotřebitelů v jakost hovězího masa a výrobků z hovězího masa, zachování vyšší úrovně ochrany veřejného zdraví a posílení trvalé stability trhu s hovězím masem.
(8) Čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [7] stanoví, že zvířata určená pro obchod uvnitř Společenství musí být identifikována v souladu s požadavky právních předpisů Společenství a musí být evidována takovým způsobem, který umožní zpětně zjištění zemědělského podniku, střediska nebo organizace původu nebo chovu. Tyto systémy identifikace a evidence by do 1. ledna 1993 měly být rozšířeny i na přesuny zvířat na území každého členského státu.
(9) Článek 14 směrnice Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [8], stanoví, že identifikace a evidence těchto zvířat podle čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 90/425/EHS musí být s výjimkou případu jatečních zvířat a evidovaných koňovitých vykonány po provedení uvedených kontrol.
(10) Správa některých režimů podpor Společenství v oblasti zemědělství vyžaduje individuální identifikaci některých druhů hospodářských zvířat. Systémy identifikace a evidence proto musí být vhodné pro použití a kontrolu takových individuálních identifikačních opatření.
(11) Za účelem správného používání tohoto nařízení je nutné zajistit rychlou a účinnou výměnu informací mezi členskými státy. Ustanovení Společenství, která se k tomu vztahují, byla stanovena nařízením Rady (EHS) č. 1468/81 ze dne 19. května 1981 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění správného používání celních a zemědělských právních předpisů [9] a směrnicí Rady 89/608/EHS ze dne 21. listopadu 1989 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění správného používání veterinárních a zootechnických právních předpisů (89/608/EHS) [10].
(12) Současná pravidla týkající se identifikace a evidence skotu byla stanovena směrnicí Rady 92/102/EHS ze dne 27. listopadu 1992 o identifikaci a evidenci zvířat [11] a nařízením (ES) č. 820/97. Zkušenosti ukázaly, že provádění směrnice 92/102/EHS pro skot nebylo zcela uspokojivé a vyžaduje další zlepšení. Je proto nutné přijmout zvláštní pravidla pro skot, aby se posílila ustanovení uvedené směrnice.
(13) Za účelem zavedení zlepšeného identifikačního systému, který má být přijat, je nutné neklást nadměrné požadavky na producenty ve smyslu administrativních formalit. Pro její provádění musí být stanoveny reálné lhůty.
(14) Pro účely rychlého a přesného vysledování zvířat v rámci kontroly režimu podpor Společenství by měl každý členský stát vytvořit vnitrostátní počítačovou databázi, která bude zaznamenávat totožnost zvířete, všechny zemědělské podniky na jeho území a přesuny zvířat v souladu se směrnicí Rady 97/12/ES ze dne 17. března 1997, kterou se mění a aktualizuje směrnice 64/432/EHS o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [12], která objasňuje veterinární požadavky týkající se této databáze.
(15) Je důležité, aby každý členský stát přijal veškerá opatření, která mohou být případně nezbytná pro co nejrychlejší zajištění plné funkčnosti vnitrostátní počítačové databáze.
(16) Je rovněž vhodné přijmout opatření s cílem vytvořit technické podmínky zaručující nejlepší možné spojení producenta s databází a komplexní využití databází.
(17) S cílem vysledovat přesuny skotu by měla být zvířata označena ušní značkou v každém uchu a doprovázena zvířecím pasem během jakéhokoli přesunu. Vlastnosti ušní značky a zvířecího pasu by měly být stanoveny na úrovni Společenství. Zvířecí pas by měl být zpravidla vydán pro každé zvíře, kterému byla přidělena ušní značka.
(18) Zvířata dovážená ze třetích zemí podle směrnice 91/496/EHS by měla podléhat stejným požadavkům na identifikaci.
(19) Každé zvíře by mělo po celý život mít svou ušní značku.
(20) Komise prošetřuje na základě prací prováděných Společným výzkumným střediskem možnost využití elektronických prostředků pro identifikaci zvířat.
(21) Chovatelé zvířat, s výjimkou přepravců, by měli vést aktualizovanou evidenci zvířat chovaných v zemědělském podniku. Vlastnosti evidence by měly být stanoveny na úrovni Společenství. Příslušný orgán by měl mít na vyžádání přístup k těmto evidencím.
(22) Členské státy mohou rozložit náklady plynoucí z těchto opatření na celé odvětví hovězího masa.
(23) Je vhodné stanovit příslušný orgán nebo příslušné orgány pro používání jednotlivých hlav tohoto nařízení.
(24) Je vhodné zavést systém povinného označování hovězího masa, který je závazný pro všechny členské státy. Podle tohoto povinného systému by měli hospodářské subjekty a organizace, které uvádějí na trh hovězí maso, uvádět na štítku údaje o hovězím mase a o místě poražení zvířete nebo zvířat, ze kterého/kterých toto hovězí maso pochází.
(25) Systém povinného označování hovězího masa by měl být rozšířen od 1 ledna 2002. Podle tohoto povinného systému by měly hospodářské subjekty a organizace, které uvádějí na trh hovězí maso, uvádět na štítku i údaje o původu, zejména místo narození, výkrmu a porážky zvíře nebo zvířata, ze kterého/kterých hovězí maso pochází.
(26) Doplňující údaje k údajům o místě narození, výkrmu a porážky zvíře nebo zvířata, ze kterého/kterých hovězí maso pochází, mohou být uvedeny podle systému nepovinného označování hovězího masa.
(27) Systém nepovinného označování založený na původu by měl být v platnosti od 1. ledna 2002, přičemž se rozumí, že doplňující údaje o přesunech skotu ve Společenství se vyžadují pouze u zvířat narozených po 31. prosinci 1997.
(28) Systém povinného označování hovězího masa by se měl vztahovat i na hovězí maso dovážené do Společenství. Mělo by se však vzít v úvahu, že hospodářské subjekty nebo organizace ze třetích zemí nemusí mít k dispozici všechny údaje, které jsou požadovány pro označování hovězího masa vyprodukovaného ve Společenství. Je proto nezbytné stanovit minimum údajů, u kterých musí třetí země zajistit, aby byly na štítku uvedeny.
(29) Hospodářským subjektů nebo organizacím, které vyrábějí a uvádějí na trh mleté maso a které nejsou schopny poskytnout všechny údaje požadované podle systému povinného označování hovězího masa, musí být uděleny výjimky umožňující poskytnout pouze minimum údajů.
(30) Cílem označování je poskytnout co největší transparentnost při uváděné hovězího masa na trh.
(31) Ustanovení tohoto nařízení se nesmí dotknout nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [13].
(32) Pro všechny údaje jiné než ty, které spadají pod systém povinného označování hovězího masa, by měl být také vytvořen systém Společenství pro označování hovězího masa, a s ohledem na různorodost popisů hovězího masa uváděného na trh ve Společenství je nejpřijatelnějším řešením vznik systému nepovinného označování hovězího masa. Účinnost takového systému nepovinného označování závisí na možnosti vysledování jakéhokoli označeného hovězího masa zpět ke zvířeti nebo zvířatům, z nichž pochází označené maso. Opatření pro označování přijatá hospodářskými subjekty nebo organizacemi by měla podléhat zadávacím podmínkám, které by měly být předány příslušnému orgánu ke schválení. Hospodářské subjekty a organizace by měly být oprávněny označovat hovězí maso pouze tehdy, pokud štítek obsahuje jejich jméno nebo jejich identifikační logo. Příslušné orgány členských států by měly být v případě pochybení oprávněny odebrat jejich schválení jakýmkoli zadávacím podmínkám. Za účelem zajistit uznání zadávacích podmínek označování v celém Společenství je nutné zavést výměnu informací mezi členskými státy.
(33) Hospodářské subjekty a organizace, které dovážejí do Společenství hovězí maso ze třetích zemí, mohou rovněž usilovat o označování svých produktů podle systému nepovinného označování. Měla by být přijata ustanovení, která by pokud možno zaručila, aby opatření pro označování dováženého hovězího masa byla stejně spolehlivá jako opatření pro označování hovězího masa ze Společenství.
(34) Přechod od opatření podle hlavy II nařízení (ES) č. 820/97 k opatřením tohoto nařízení může působit potíže, kterými se toto nařízení nezabývá. S cílem vyřešit tento problém by měla mít Komise možnost přijmout nezbytná přechodná opatření. Komise by také měla být oprávněna řešit v případě potřeby specifické praktické problémy.
(35) Aby byla zaručena spolehlivost opatření stanovených tímto nařízením, je nutné zavázat členské státy k povinnosti provádět odpovídající a účinná kontrolní opatření. Těmito kontrolami by neměly být dotčeny žádné kontroly, které může provádět Komise analogicky podle článku 9 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [14].
(36) V případě porušení ustanovení tohoto nařízení by měly být uloženy přiměřené sankce.
(37) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999, o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (1999/468/ES) [15],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
Identifikace a evidence skotu
Článek 1
1. Každý členský stát vytvoří v souladu s touto hlavou systém identifikace a evidence skotu.
2. Tato hlava se použije, aniž jsou dotčeny příslušné právní předpisy Společenství stanovené pro účely eradikace nebo tlumení nákaz a aniž je dotčena směrnice 91/496/EHS a nařízení (EHS) č. 3508/92 [16]. Směrnice 92/102/EHS, která se vztahuje výhradně na skot, však nadále nepoužije od data, ke kterému musí být zvířata identifikována v souladu s touto hlavou.
Článek 2
Pro účely této hlavy se rozumí:
- "zvířetem" skot ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) a c) směrnice 64/432/EHS [17],
- "zemědělským podnikem" jakékoli zařízení, stavba nebo v případě chovu pod širým nebem místo na území stejného členského státu, kde jsou zvířata ve smyslu tohoto nařízení držena, chována nebo kde se s nimi zachází,
- "držitelem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba odpovědná za zvířata trvale nebo dočasně, během přepravy nebo na trhu,
- "příslušným orgánem" ústřední orgán nebo orgány členského státu příslušný(é) a pověřený(é) prováděním veterinárních kontrol a prováděním této hlavy, nebo v případě kontroly prémií orgány pověřené prováděním nařízení (EHS) č. 3508/92.
Článek 3
Systém identifikace a evidence skotu zahrnuje toto:
a) ušní značky pro individuální identifikaci zvířat;
b) počítačové databáze;
c) zvířecí pasy;
d) jednotlivé evidence vedené v každém zemědělském podniku.
Komise a příslušný orgán dotyčného členského státu mají přístup ke všem informacím spadajícím do této hlavy. Členské státy a Komise přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby všechny příslušné strany včetně organizací spotřebitelů majících zájem a uznaných členským státem měly přístup k těmto údajům, pokud je zaručena důvěrnost a ochrana údajů předepsaná vnitrostátními právními předpisy.
Článek 4
1. Všechna zvířata zemědělského podniku, která jsou narozena po 31. prosinci 1997 nebo jsou po tomto datu určena pro obchod uvnitř Společenství, by měla být identifikována ušní značkou schválenou příslušným orgánem a připevněnou na každé ucho. Obě ušní značky mají stejný identifikační kód, který umožní identifikovat každé zvíře a zemědělský podnik, kde se zvíře narodilo. Odchylně od výše uvedeného požadavku mohou být zvířata, která jsou narozena před 1. lednem 1998 nebo jsou po tomto datu určena pro obchod uvnitř Společenství, identifikována v souladu se směrnicí 92/102/EHS až do 1. září 1998.
Odchylně od prvního pododstavce mohou být zvířata, která jsou narozena před 1. lednem 1998 nebo jsou po tomto datu určena pro obchod uvnitř Společenství se záměrem okamžité porážky, identifikována v souladu se směrnicí 92/102/EHS až do 1. září 1999.
Skot určený pro kulturní a sportovní události (s výjimkou veletrhů a výstav) může být místo ušních značek označen identifikačním systémem, který skýtá rovnocenné záruky a který je schválen Komisí.
2. Ušní značka připevněná ve lhůtě, kterou stanoví členský stát po narození zvířete a každopádně předtím, než zvíře opustí zemědělský podnik, ve kterém se zvíře narodilo. Tato lhůta nesmí být delší než 30 dní do 31. prosince 1999 a delší než 20 dní po tomto datu.
Komise však může na žádost členského státu a postupem podle čl. 23 odst. 2 stanovit, za jakých okolností mohou členské státy tuto lhůtu prodloužit.
Žádné zvíře narozené po 31. prosinci 1997 nesmí opustit zemědělský podnik, pokud není identifikováno v souladu s ustanoveními tohoto článku.
3. Všechna zvířata dovážená ze třetí země, která prošla kontrolami podle směrnice 91/496/EHS a která zůstávají na území Společenství, jsou ve lhůtě, kterou má stanovit členský stát, a která není delší než 20 dní od uvedených kontrol, v každém případě před opuštěním zemědělského podniku, identifikována v zemědělském podniku určení ušní značkou, která splňuje požadavkům tohoto článku,.
Není však nutné identifikovat zvíře, pokud jsou zemědělským podnikem určení jatka členského státu, kde jsou takové kontroly provedeny, a zvíře je poraženo během 20 dní po provedení kontroly.
Původní identifikace provedená třetí zemí se zaznamená do počítačové databáze podle článku 5 nebo, pokud není tato databáze ještě plně funkční, do evidencí podle článku 3 společně s identifikačním kódem přiděleným členským státem určení.
4. Všechna zvířata z jiného členského státu se ponechají jejich původní ušní značku.
5. Žádná ušní značka nemůže být odebrána nebo nahrazena bez souhlasu příslušného orgánu.
6. Ušní značky jsou přiděleny zemědělskému podniku, rozděleny a připevněny na zvířata postupem podle příslušného orgánu.
7. Nejpozději 31. prosince 2001 rozhodnou Evropský parlament a Rada na základě zprávy Komise doprovázené jakýmikoli návrhy a v souladu s postupem podle článku 95 Smlouvy o možnosti zavedení elektronického identifikace na základě pokroku dosaženého v této oblasti.
Článek 5
Příslušný orgán členských států vytvoří počítačovou databázi v souladu s články 14 a 18 směrnice 64/432/EHS.
Počítačové databáze jsou plně funkční nejpozději od 31. prosince 1999 a od té doby uchovávají všechny údaje požadované podle výše uvedené směrnice.
Článek 6
1. Od 1. ledna 1998 vydá příslušný orgán pro každé zvíře, které má být identifikováno podle článku 4, zvířecí pas, a to do 14 dní od oznámení jeho narození, nebo v případě zvířat dovezených ze třetích zemí do 14 dní od oznámení jejich nové identifikace příslušným členským státem podle čl. 4 odst. 3. Za stejných podmínek může příslušný orgán vydat zvířecí pas pro zvířata z jiného členského státu. V tomto případě je zvířecí pas doprovázející zvíře při jeho dovozu odevzdán příslušnému orgánu, který ho vrátí členskému státu, který ho vydal.
Komise však může na žádost členského státu a postupem podle čl. 23 odst. 2 stanovit, za jakých okolností mohou členské státy tuto lhůtu prodloužit.
2. Zvířecí pas doprovází zvíře při každém jeho přesunu.
3. Odchylně od první věty odstavce 1 a od odstavce 2 členské státy:
- které disponují počítačovou databázi, kterou Komise považuje za plně funkční v souladu s článkem 5, mohou stanovit, že zvířecí pas může být vydán pouze pro zvířata určená pro obchod uvnitř Společenství a že zvířecí pas doprovází tato zvířata pouze v případě, když se přesunují z území příslušného členského státu na území jiného členského státu; a v tomto případě obsahuje zvířecí pas údaje založené na počítačové databázi.
V těchto členských státech je zvířecí pas doprovázející zvíře dovážené z jiného členského státu odevzdán při dovozu zvířete příslušnému orgánu;
- mohou až do 1. ledna 2000 povolit vydání společných zvířecích pasů pro stáda, která se přesunují uvnitř příslušného členského státu, pokud mají zvířata z těchto stád stejný původ a stejné místo určení a jsou doprovázena veterinárním osvědčením.
4. V případě smrti zvířete vrátí jeho chovatel zvířecí pas příslušnému orgánu, a to do sedmi dnů po smrti zvířete. Pokud je zvíře posláno na jatka, je provozovatel jatek odpovědný za vrácení zvířecího pasu příslušnému orgánu.
5. V případě zvířat vyvážených do třetích zemí je zvířecí pas odevzdán posledním chovatelem zvířete příslušnému orgánu v místě vývozu.
Článek 7
1. Každý chovatel zvířat, s výjimkou přepravců:
- vede aktualizovanou evidenci,
- jakmile je počítačová databáze plně funkční, nahlásí příslušnému orgánu veškeré přesuny zvířat ze zemědělského podniku a do zemědělského podniku a všechna narození a úhyny zvířat v v zemědělském podniku spolu s daty těchto událostí, a to ve lhůtě stanovené členským státem v rozmezí tří až sedmi dnů od výskytu události. Komise však může na žádost členského státu a postupem podle čl. 23 odst. 2 stanovit, za jakých okolností mohou členské státy tuto lhůtu prodloužit, a rovněž může stanovit zvláštní pravidla pro přemisťování skotu při vyhánění na letní pastviny v různých horských oblastech.
2. V souladu s článkem 6 vyplní každý chovatel zvířete zvířecí pas bezprostředně po dovozu zvířete do zemědělského podniku a bezprostředně před odvozem zvířete ze zemědělského podniku a zajistí, aby zvířecí pas zvíře doprovázel.
3. Každý chovatel poskytne na žádost příslušného orgánu veškeré informace o původu, identifikaci a případně i místa určení zvířat, která vlastnil, choval, přepravoval, uvedl na trh nebo porazil.
4. Evidence je ve formátu schváleném příslušným orgánem, je veden ručně nebo na počítači a měl by být na žádost příslušného orgánu kdykoliv k dispozici během minimálního období, které určí příslušný orgán a které nesmí být kratší než tři roky.
Článek 8
Členské státy určí orgán příslušný pro zajištění dodržování této hlavy. Členské státy uvědomí o existenci tohoto orgánu ostatní členské státy a Komisi.
Článek 9
Členské státy mohou požadovat po chovatelích náhradu nákladů vynaložených na systémy podle článku 3 a kontroly stanovené v této hlavě.
Článek 10
Prováděcí pravidla k této hlavě se přijmou řídícím postupem podle čl. 23 odst. 2. Tato opatření se týkají zejména:
a) ustanovení o ušních značkách;
b) ustanovení o zvířecím pasu;
c) ustanovení o evidenci;
d) minimální kontroly, které mají být provedeny;
e) používání správních postihů;
f) přechodných opatření nezbytných pro snadnější používání této hlavy.
HLAVA II
Označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa
Článek 11
Hospodářské subjekty nebo organizace podle článku 12, které
- je na základě oddílu I této hlavy povinny označovat hovězí maso na všech fázích uvádění na trh,
- si na základě oddílu II této hlavy přejí označovat hovězí maso v místě prodeje takovým způsobem, aby byly poskytnuty informace jiné než ty, které jsou stanoveny článkem 13 týkající se některých vlastností nebo podmínek produkce označeného masa nebo zvířete, ze kterého pochází,
tak učiní v souladu s touto hlavou.
Tato hlava se použije, aniž jsou dotčeny příslušné právní předpisy Společenství, zejména pokud jde o hovězí maso.
Článek 12
Pro účely této hlavy se rozumí:
- "hovězím masem" všechny produkty kódů KN 0201, 0202, 02061095 a 02062991,
- "označováním" připevňování štítku na jednotlivý kus nebo jednotlivé kusy masa nebo na jejich obal nebo v případě nebalených produktů poskytnutí příslušných informací v písemné a viditelné formě spotřebiteli v místě prodeje,
- "organizací" skupina hospodářských subjektů ze stejného odvětví nebo z různých odvětví obchodu s hovězím masem.
ODDÍL I
Systém povinného označování hovězího masa ve společenství
Článek 13
Obecná pravidla
1. Hospodářské subjekty a organizace, které uvádějí hovězí maso na trh ve Společenství, ho označí v souladu s tímto článkem.
Systém povinného označování zaručuje vztah jednak mezi identifikací jatečně upravených těl, čtvrtí jatečně upravených těl nebo kusů masa a jednak mezi jednotlivým zvířetem nebo, pokud to dostačuje k ověření pravdivosti údajů na štítku, příslušnou skupinou zvířat.
2. Štítek obsahuje tyto údaje:
a) referenční číslo nebo referenční kód zajišťující vztah mezi masem a zvířetem nebo zvířaty. Tímto číslem může být identifikační číslo jednotlivého zvířete, ze kterého hovězí maso pochází, nebo identifikační číslo skupiny zvířat;
b) schvalovací číslo jatek, ve kterých bylo zvíře nebo skupina zvířat poražena, a členský stát nebo třetí země, ve kterém se jatka nacházejí. Údaj zní: "Poraženo v (název členského státu nebo třetí země) (schvalovací číslo)";
c) schvalovací číslo bourárny, která provedla bourání jatečně upraveného těla nebo skupiny jatečně upravených těl, a členský stát nebo třetí země, ve které se bourárna nachází. Údaj zní: "Bouráno v (název členského státu nebo třetí země) (schvalovací číslo)".
3. Členské státy, jejichž systému identifikace a evidence skotu podle hlavy I poskytuje dostatek údajů, mohou do 31. prosince 2001 rozhodnout, že u hovězího masa ze zvířat narozených, chovaných a poražených na jejich území musí být na štítcích povinně uvedeny také doplňující údaje.
4. Povinný systém ve smyslu odstavce 3 nesmí vést k narušení obchodu mezi členskými státy.
Prováděcí pravidla platná v členských státech, které zamýšlejí použít odstavec 3, vyžadují předchozí schválení Komisí.
5. a) Od 1. ledna 2002 uvedou hospodářské subjekty a organizace na štítcích:
i) členský stát nebo třetí zemi narození;
ii) členské státy nebo třetí země, kde probíhal výkrm;
iii) členský stát nebo třetí země, kde byla provedena porážka;
b) Pokud však hovězí maso pochází ze zvířat narozených, chovaných a poražených:
i) ve stejném členském státě, údaj zní: "Původ: (název členského státu)";
ii) ve stejné třetí zemi, údaj zní: "Původ: (název třetí země)".
Článek 14
Odchylky od systému povinného označování
Odchylně od čl. 13 odst. 2 písm. b) a c) a od čl. 13 odst. 5 písm. a) bodů i) a ii) uvádí hospodářský subjekt nebo organizace, která vyrábí mleté hovězí maso, na štítku slova "Vyrobeno v (název členského státu nebo třetí země)" podle toho, kde bylo maso vyrobeno, a "Původ", pokud příslušný stát nebo příslušné státy nejsou státem, kde bylo maso vyrobeno.
Povinnost stanovená v čl. 13 odst. 5 písm. a) bodu iii) se použije pro uvedené maso od data použití tohoto nařízení.
Příslušné hospodářské subjekty nebo organizace však mohou na štítek k mletému hovězímu masu doplnit:
- jeden nebo více údajů stanovených v článku 13, a/nebo
- datum výroby masa.
Na základě dosavadních zkušeností a s ohledem na požadavky mohou být přijata podobná ustanovení pro bourané maso a pro hovězí odřezky postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 15
Povinné označování hovězího masa ze třetích zemí
Odchylně od článku 13 je hovězí maso dovážené do Společenství, pro které nejsou dostupné všechny informace stanovené v článku 13, postupem podle článku 17 opatřeno štítkem s údaji "Původ: mimo ES" a "Poraženo v: (jméno třetí země)".
ODDÍL II
Systém nepovinného označování
Článek 16
Obecná pravidla
1. Pokud jde o štítky obsahující údaje jiné než údaje stanovené v oddíle I této hlavy, zašle každý hospodářský subjekt nebo organizace zadávací podmínky ke schválení příslušnému orgánu členského státu, ve kterém probíhá produkce nebo prodej příslušného hovězího masa. Příslušný orgán může rovněž stanovit zadávací podmínky k použití v příslušném členském státě, pokud jejich použití není povinné.
Zadávací podmínky nepovinného označování uvádějí:
- údaje, které mají být uvedeny na štítku,
- opatření, která mají být přijata k zajištění pravdivosti údajů,
- kontrolní systém, který se použije ve všech fázích produkce a prodeje, včetně kontrol, které mají být prováděny nezávislým subjektem uznaným příslušným orgánem a stanoveným hospodářským subjektem nebo organizací. Tyto subjekty splňují kritéria stanovená evropskou normou EN/45011,
- v případě organizace opatření, která mají být přijata ve vztahu k jakémukoli členu, který by nedodržel zadávací podmínky.
Členské státy mohou rozhodnout, že kontroly prováděné nezávislým subjektem mohou být nahrazeny kontrolami prováděnými příslušným orgánem. Příslušný orgán má v takovém případě k dispozici kvalifikovaný personál a zdroje nezbytné k provedení požadovaných kontrol.
Náklady spojené s kontrolami stanovenými v tomto oddíle nese hospodářský subjekt nebo organizace používající systém označování.
2. Schválení zadávacích podmínek závisí na tom, zda příslušný orgán na základě důkladného prošetření jejich jednotlivých údajů podle odstavce 1 nabude přesvědčení, že plánovaný systém označování a zejména systém kontrol mohou řádně a spolehlivě fungovat. Příslušný orgán zamítne všechny zadávací podmínky, které nezajišťují vztah jednak mezi identifikací jatečně upravených těl, jatečně upravených čtvrtí nebo kusů masa a jednotlivým zvířetem nebo, pokud to dostačuje k ověření pravdivosti údajů na štítku, příslušnou skupinou zvířat.
Zadávací podmínky, které stanovují štítky s klamavými nebo nedostatečně jasnými údaji, jsou rovněž zamítnuty.
3. Pokud produkce a/nebo prodej hovězího masa probíhá ve dvou a více členských státech, příslušné orgány členských států prošetří a schválí jim předložené zadávací podmínky, pokud se jejich jednotlivé údaje vztahují k činnostem probíhajícím na jejich vlastním území. V takovém případě by každý příslušný členský stát měl uznat schválení udělená jiným příslušným členským státem.
Pokud ve lhůtě, která má být stanovena postupem podle čl. 23 odst. 2 a která začíná dnem následujícím po dni podání žádosti, nebylo schválení zamítnuto nebo uděleno, nebo pokud nebyly vyžádány doplňující údaje, považuje příslušný orgán zadávací podmínky za schválené.
4. Pokud příslušné orgány všech příslušných členských států schválí předložené zadávací podmínky, jsou příslušný hospodářský podnik nebo organizace pověřeny označovat hovězí maso pod podmínkou, že štítek obsahuje jejich jméno nebo logo.
5. Odchylně od odstavců 1 až 4 může Komise postupem podle čl. 23 odst. 2 v některých případech stanovit zrychlený nebo zjednodušený schvalovací postup, zejména pro hovězí maso v malých maloobchodních baleních nebo pro vysoce jakostní kusy hovězího masa v jednotlivých baleních, které jsou označeny v některém členském státě v souladu se schválenými zadávacími podmínkami a přivezeny na území jiného členského státu, pokud nebyl na jejich původní štítek přidán žádný údaje.
6. Členský stát může rozhodnout, že nesmí být používán název jednoho nebo více jeho regionů, zejména pokud název regionu:
- by mohl vést k záměně nebo potížím při kontrole,
- je vyhrazen pro hovězí maso v rámci nařízení (EHS) č. 2081/92.
Pokud je to povoleno, je název regionu doplněn názvem členského státu.
7. Členské státy informují Komisi o používání tohoto článku a zejména o údajích na štítcích. Komise informuje ostatní členské státy prostřednictvím Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso čl. 23 odst. 1 písm. b), a pokud je to nutné, mohou být postupem podle čl. 23 odst. 2 stanovena pravidla pro tyto údaje, zejména mohou být zavedena omezení.
Článek 17
Systém nepovinného označování hovězího masa ze třetích zemí
1. Pokud je hovězí maso zcela nebo částečně produkováno ve třetí zemi, jsou hospodářské subjekty a organizace oprávněny označovat hovězí maso podle tohoto oddílu, pokud dodržují článek 16 a navíc získaly pro své zadávací podmínky schválení příslušného orgánu stanoveného pro tento účel každou z příslušných třetích zemí.
2. Aby bylo schválení udělené třetí zemí platné i ve Společenství, třetí země předem oznámí Komisi:
- příslušný orgán, který byl stanoven,
- postupy a kritéria, která mají příslušné orgány při přezkoumávání zadávacích podmínek dodržovat,
- každý hospodářský subjekt a organizaci, jejichž zadávací podmínky byly příslušným orgánem přijaty.
Komise předá tato oznámení členským státům.
Pokud Komise na základě uvedených oznámení dojde k závěru, že postupy a/nebo kritéria používaná ve třetí zemi neodpovídají standardům stanoveným tímto nařízením, rozhodne po konzultaci s příslušnou třetí zemí, že schválení udělená touto třetí zemí nejsou ve Společenství platná.
Článek 18
Sankce
Aniž je dotčeno jakékoli opatření přijaté organizací nebo nezávislým kontrolním subjektem stanoveným v článku 16, pokud je prokázáno, že hospodářský subjekt nebo organizace nedodržují zadávací podmínky podle čl. 16 odst. 1, mohou členské státy odejmout schválení stanovená v čl. 16 odst. 2 nebo nařídit doplňkové podmínky, které musejí být dodrženy, pokud má být schválení zachováno.
ODDÍL III
Obecná ustanovení
Článek 19
Prováděcí pravidla
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení se přijmou řídicím postupem podle čl. 23 odst. 2. Tato opatření se týkají zejména:
a) definice velikosti skupiny zvířat podle čl. 13 odst. 2 písm. a);
b) definice mletého hovězího masa, hovězího ořezu nebo bouraného hovězího masa podle článku 14;
c) definice zvláštních údajů, které mohou být uvedeny na štítcích;
d) opatření nezbytných pro usnadnění přechodu od používání nařízení (ES) č. 820/97 k používání této hlavy;
e) opatření nezbytných pro řešení konkrétních praktických problémů. Taková opatření se mohou, pokud jsou řádně odůvodněna, lišit od některých částí této hlavy.
Článek 20
Jmenování příslušných orgánů
Členské státy jmenují příslušný orgán nebo příslušné orgány zodpovědné za provádění této hlavy nejpozději do 14. října 2000.
Článek 21
Nejpozději do 14. srpna 2003 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu, případně spolu s vhodnými návrhy na rozšíření působnosti tohoto nařízení i na zpracované produkty obsahující hovězí maso a na výrobky z hovězího masa.
HLAVA III
Společná ustanovení
Článek 22
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění dodržování ustanovení tohoto nařízení. Prováděním stanovených kontrol nejsou dotčeny kontroly, které může provádět Komise podle článku 9 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95.
Jakékoli sankce, které uloží členský stát chovateli zvířat, by měly být přiměřené závažnosti porušení předpisů. Sankce mohou zahrnovat, pokud je to odůvodněné, omezení přesunu zvířat z a do zemědělského podniku příslušného chovatele.
2. Znalci Komise v součinnosti s příslušnými orgány:
a) ověří, zda členské státy splňují podmínky tohoto nařízení;
b) provádějí kontroly na místě, aby se přesvědčily, že byly kontroly provedeny v souladu s tímto nařízením.
3. Členský stát, na jehož území je kontrola na místě prováděna, poskytne znalcům Komise jakoukoli pomoc, kterou by mohli požadovat při provádění svých úkolů.
Výsledky provedených kontrol musí být projednány s příslušným orgánem příslušného členského státu před vypracováním závěrečné zprávy a jejímu dání do oběhu.
4. Pokud to Komise považuje s ohledem na výsledky kontrol považuje za odůvodněné, přezkoumá situaci v rámci Stálého veterinárního výboru podle čl. 23 odst. 1 písm. c). Může přijmout nezbytná rozhodnutí postupem podle čl. 23 odst. 3.
5. Komise sleduje vývoj situace: S ohledem na tento vývoj a postupem podle čl. 23 odst. 3 může změnit nebo zrušit rozhodnutí podle odstavce 4.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se v případě potřeby stanoví postupem podle čl. 23 odst. 3.
Článek 23
1. Komisi je nápomocen:
a) při provádění článku 10 Výbor Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu podle článku 11 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [18];
b) při provádění článku 19 Řídící výbor pro hovězí a telecí maso zřízený článkem 42 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 [19];
c) při provádění článku 22 Stálý veterinární výbor zřízený rozhodnutím Rady 68/361/EHS [20].
2. Pokud se odkazuje na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Období podle čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je stanoveno na jeden měsíc.
3. Pokud se odkazuje na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Období podle čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je stanoveno na tři měsíce.
4. Výbory přijmou své jednací řády.
Článek 24
1. Nařízení (ES) č. 820/97 se zrušuje.
2. Odkazy na nařízení (ES) č. 820/97 se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze.
Článek 25
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se na hovězí maso ze zvířat poražených 1. září 2000 a později.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. července 2000.