KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1526/98 af 16. juli 1998 om ændring af forordning (EØF) nr. 752/93 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 3911/92 om udførsel af kulturgoder
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3911/92 af 9. december 1992 om udførsel af kulturgoder (1), ændret ved forordning (EF) nr. 2469/96 (2), særlig artikel 7,
efter at have hørt Det Rådgivende Udvalg for Kulturgoder, og
ud fra følgende betragtninger:
For at undgå unødvendigt administrativt arbejde er det tilrådeligt at indføre begrebet åbne tilladelser for ansvarlige personers eller organisationers midlertidige udførsel af kulturgoder til anvendelse og/eller udstilling i tredjelande;
de medlemsstater, der ønsker at drage fordel af disse faciliteter, bør kunne gøre dette, for så vidt angår deres egne kulturgoder, personer og organisationer; de betingelser, der skal opfyldes, er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; medlemsstaterne bør kunne vælge at anvende åbne tilladelser eller lade være og fastlægge de betingelser, der skal opfyldes for udstedelse af dem;
det er nødvendigt at fastlægge bestemmelser for disse tilladelsers udseende, så de hurtigt kan genkendes og anvendes hvorsomhelst i EF;
bestemmelserne i artikel 10 om fælles forsendelser er ikke længere nødvendige -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Kommissionens forordning (EØF) nr. 752/93 (3) ændres således:
1) Artikel 1 affattes således:
»Artikel 1
1. Der findes tre typer tilladelser til udførsel af kulturgoder, som udstedes og anvendes i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 3911/92, i det følgende kaldet »grundforordningen«, og denne gennemførelsesforordning:
- standardtilladelsen
- den specifikke åbne tilladelse
- den generelle åbne tilladelse.
2. Anvendelsen af udførselstilladelserne berører på ingen måde de forpligtelser, der er forbundet med udførselsformaliteterne eller de dertil knyttede dokumenter.«
2) Artikel 2 bliver til artikel 1, stk. 3.
3) Der indsættes en ny artikel 2:
»Artikel 2
1. Standardtilladelsen skal normalt anvendes for enhver udførsel, der er omfattet af grundforordningen. Imidlertid kan medlemsstaterne hver især beslutte, om de ønsker at udstede specifikke eller generelle åbne tilladelser, som kan anvendes i stedet for standardtilladelsen, hvis de særlige betingelser, der gælder for dem, er opfyldt, jf. artikel 10 og 13.
2. En specifik åben tilladelse dækker en bestemt persons eller organisations gentagne midlertidige udførsel af et bestemt kulturgode, jf. artikel 10.
3. En generel åben tilladelse dækker enhver midlertidig udførsel af et hvilket som helst af de kulturgoder, der indgår som led i et museums eller anden institutions faste udstilling, jf. artikel 13.
4. En medlemsstat kan når som helst tilbagekalde enhver specifik eller generel åben tilladelse, hvis de betingelser, hvorpå den er udstedt, ikke længere er til stede. Den underretter straks Kommissionen, hvis den udstedte tilladelse ikke leveres tilbage og vil kunne anvendes uregelmæssigt. Kommissionen underretter straks de øvrige medlemsstater herom.
5. Medlemsstaterne kan indføre enhver rimelig foranstaltning på deres nationale territorium, som de finder nødvendig for at kontrollere anvendelsen af deres egne åbne licenser.«
4) Der indsættes et nyt afsnit II, der indeholder artikel 3-9 i den eksisterende form:
»AFSNIT II
Standardtilladelsen«
5) I begyndelsen af artikel 3, stk. 1, indsættes følgende:
»Standardtilladelser udstedes på den formular, der findes som model i bilag I.«
6) Der indsættes et nyt afsnit III; artikel 10 i den eksisterende form udgår og artikel 11 i den eksisterende form bliver til artikel 17:
»AFSNIT III
Åbne licenser
KAPITEL 1
Specifikke åbne tilladelser
Artikel 10
1. Specifikke åbne tilladelser kan udstedes for et specifikt kulturgode, som eventuelt udføres midlertidigt fra EF på regelmæssigt grundlag med henblik på anvendelse og/eller udstilling i et tredjeland. Kulturgodet skal være ejet af den særlige person eller organisation, der anvender og/eller udstiller godet, eller være i vedkommendes lovlige besiddelse.
2. En tilladelse kan kun udstedes, hvis myndighederne finder det godtgjort, at den pågældende person eller organisation kan stille alle de garantier, der betragtes som nødvendige for, at godet tilbagesendes til EF i god stand, og at godet kan beskrives eller mærkes på en sådan måde, at der ikke ved den midlertidige udførsel kan være nogen tvivl om, at det udførte gode er det, der er beskrevet i den specifikke åbne tilladelse.
3. En tilladelse kan ikke være gyldig i en periode på over fem år.
Artikel 11
Tilladelsen forelægges til støtte for en skriftlig udførselsangivelse eller skal i andre tilfælde efter anmodning kunne forelægges sammen med kulturgoderne med henblik på kontrol.
De kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor tilladelsen forelægges, kan anmode om at få den oversat til medlemsstatens officielle sprog. I så tilfælde afholdes udgifterne hertil af tilladelsens indehaver.
Artikel 12
1. Det toldsted, der er bemyndiget til at acceptere udførselsangivelsen, sikrer sig, at de forelagte goder er dem, der er beskrevet i udførselstilladelsen, og at der henvises til denne tilladelse i rubrik 44 i udførselsangivelsen, hvis en skriftlig angivelse er påkrævet.
2. Hvis en skriftlig angivelse er påkrævet, skal tilladelsen vedhæftes genpart 3 i det administrative enhedsdokument og ledsage goderne til udgangstoldstedet i EF's toldområde. Hvis genpart 3 i det administrative enhedsdokument stilles til eksportørens eller dennes repræsentants disposition, stilles tilladelsen også til rådighed for denne med henblik på anvendelse ved en senere lejlighed.
KAPITEL 2
Generelle åbne tilladelser
Artikel 13
1. Generelle åbne tilladelser kan udstedes til museer eller andre institutioner til at dække midlertidig udførsel af ethvert af de goder, der hører til den faste samling, som eventuelt udføres midlertidigt fra EF på regelmæssigt grundlag med henblik på udstilling i et tredjeland.
2. En tilladelse kan kun udstedes, hvis myndighederne finder det godtgjort, at institutionen kan stille alle de garantier, der betragtes som nødvendige for, at godet kan sendes tilbage til EF i god stand. Tilladelsen kan anvendes til at dække en hvilken som helst kombination af goder i den faste samling ved enhver tænkelig midlertidig udførselstransaktion. Den kan anvendes til en række forskellige kombinationer af goder enten efter hinanden eller samtidig.
3. En tilladelse kan ikke være gyldig i en periode på over fem år.
Artikel 14
Tilladelsen forelægges til støtte for udførselsangivelsen.
De kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor tilladelsen forelægges, kan anmode om at få den oversat til medlemsstatens officielle sprog. I så tilfælde afholdes udgifterne hertil af tilladelsens indehaver.
Artikel 15
1. Det toldsted, der er bemyndiget til at acceptere udførselsangivelsen, sikrer sig, at tilladelsen forelægges sammen med en fortegnelse over de goder, der udføres, og som også er beskrevet i udførselsangivelsen. Fortegnelsen forelægges på papir med institutionens brevhoved, og hver side skal underskrives af en af personerne fra institutionen og med angivelse af dennes navn i tilladelsen. Hver side stemples med institutionens stempel, som ligeledes er påført tilladelsen. Der henvises til tilladelsen i rubrik 44 i udførselsangivelsen.
2. Tilladelsen vedhæftes genpart 3 i det administrative enhedsdokument og ledsager forsendelsen til udgangstoldstedet i EF's toldområde. Hvis genpart 3 i det administrative enhedsdokument stilles til eksportørens eller dennes repræsentants disposition, stilles tilladelsen også til rådighed for denne med henblik på anvendelse ved en senere lejlighed.
KAPITEL 3
Formularer til tilladelserne
Artikel 16
1. Specifikke åbne tilladelser udstedes på den formular, der er vist som model i bilag II.
2. Generelle åbne tilladelser udstedes på den formular, der er vist som model i bilag III.
3. Formularen til tilladelsen trykkes på et eller flere af EF's officielle sprog.
4. Tilladelsens format er 210 × 297 mm, idet der tillades en maksimumstolerance på minus 5 mm og plus 8 mm for længden. Der anvendes hvidt, træfrit, skrivefast papir med en vægt på mindst 55 g/m2. Forsiden af originalen skal være forsynet med et lyseblåt guillocheret bundtryk, som gør enhver forfalskning med mekaniske eller kemiske midler synlig.
5. Det andet ark af licensen, som ikke skal være forsynet med guillocheret bundtryk, er udelukkende til eksportørens eget brug eller til dennes bogholderi.
Den pågældende medlemsstat foreskriver, hvilken ansøgningsformular der skal anvendes.
6. Medlemsstaterne kan forbeholde sig ret til selv at trykke formularerne til tilladelserne eller lade dem trykke af godkendte trykkerier. I sidstnævnte tilfælde skal godkendelsen fremgå af hvert enkelt formular. Hver formular skal være påtrykt trykkeriets navn og adresse eller et kendetegn, som gør det muligt at identificere dette. Det skal ydermere være påtrykt eller påstemplet et løbenummer i identifikationsøjemed.
7. Medlemsstaterne er ansvarlige for at træffe enhver foranstaltning, der er nødvendig for at undgå forfalskning af tilladelserne. De muligheder for identifikation, medlemsstaterne har valgt at benytte sig af, meddeles Kommissionens tjenestegrene, der videresender disse til de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater.
8. Tilladelserne skal udfyldes ad mekanisk eller elektronisk vej. I særlige tilfælde kan de udfyldes med blokbogstaver skrevet med sort kuglepen. I tilladelserne må der ikke findes raderinger, overskrevne ord eller andre rettelser.«
7) Der indsættes et nyt afsnit IV, der indeholder artikel 17:
»AFSNIT IV
Almindelige bestemmelser«
8) Det eksisterende bilag bliver til bilag I.
9) Bilag I til denne forordning indsættes som bilag II.
10) Bilag II til denne forordning indsættes som bilag III.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. september 1998.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. juli 1998.
Nařízení Komise (ES) č. 1526/98
ze dne 16. července 1998,
kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 752/93, kterým se stanoví způsob provádění nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 o vývozu kulturních statků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 ze dne 9. prosince 1992 o vývozu kulturních statků [1], pozměněné nařízením (ES) č. 2469/96 [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro kulturní statky,
vzhledem k tomu, že z důvodu vyloučení nadbytečné administrativy je vhodné zavést pojem otevřené povolení pro dočasný vývoz kulturních statků odpovědnými osobami nebo organizacemi pro použití a/nebo vystavení ve třetí zemi;
vzhledem k tomu, že členským státům, které si přejí využít takových možností, by mělo být umožněno takto učinit ve vztahu k jejich kulturním statkům, osobám a organizacím; že podmínky, které musí být splněny se mohou v různých členských státech lišit; že členským státům by měla být dána možnost výběru, zda otevřená povolení použijí či nikoli, a stanovit podmínky pro jejich vydávání;
vzhledem k tomu, že je nezbytné přijmout ustanovení týkající se vzhledu takových povolení, aby mohla být snadno uznána a požívána kdekoliv v rámci Společenství;
vzhledem k tomu, že ustanovení článku 10 týkající se společného tranzitu nejsou nadále nezbytná,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Komise (EHS) č. 752/93 [3] se mění tímto způsobem:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Zavádí se tři typy povolení k vývozu kulturních statků, která jsou vydávána a používána v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 3911/92 (dále jen "základní nařízení") a s tímto prováděcím nařízením:
- standardní povolení,
- zvláštní otevřené povolení,
- obecné otevřené povolení,
2. Používání vývozních povolení se nijak nedotýká povinností spojených s vývozními formalitami nebo se souvisejícími dokumenty."
2. Článek 2 se označuje jako čl. 1 odst. 3.
3. Vkládá se nový článek:
"Článek 2
1. Standardní povolení se běžně použije pro každý vývoz podléhající základnímu nařízení. Každý z příslušných členských státu však může rozhodnout, zda si přeje vydávat jakákoliv zvláštní nebo obecná otevřená povolení, která mohou být použita místo standardního povolení, pokud jsou splněny zvláštní podmínky vztahující se k nim, vymezené v článcích 10 a 13.
2. Zvláštní otevřené povolení zahrnuje opakovaný dočasný vývoz zvláštního kulturního statku určitou osobou nebo organizací, v souladu s ustanoveními článku 10.
3. Obecné otevřené povolení zahrnuje jakýkoliv dočasný vývoz takových kulturních statků, které tvoří součást stálé sbírky muzea nebo jiné instituce, v souladu s ustanoveními článku 13.
4. Členský stát může kdykoliv zrušit jakékoliv zvláštní nebo obecné povolení, pokud podmínky, za kterých bylo toto povolení vydáno nejsou nadále splňovány. Členský stát neprodleně uvědomí Komisi, jestliže vydané povolení není obnoveno a mohlo by být použito protiprávně. Komise ihned uvědomí ostatní členské státy.
5. Členské státy mohou zavést jakákoliv přiměřená opatření, která považují za nezbytná na svém vnitrostátním území ke sledování používání svých vlastních otevřených povolení."
4. Zavádí se nový oddíl II, který obsahuje stávající články 3 až 9:
"ODDÍL II
Standardní povolení"
5. Na začátku čl. 3 odst. 1 se vkládá toto:
"Standardní povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je uveden v příloze I."
6. Připojuje se nový oddíl III, stávající článek 10 se vypouští a stávající článek 11 se označí jako článek 17:
"ODDÍL III
Otevřená povolení
KAPITOLA 1
Zvláštní otevřená povolení
Článek 10
1. Zvláštní otevřená povolení mohou být vydávána pro určitý kulturní statek, který je pravidelně dočasně vyvážen ze Společenství za účelem použití a/nebo vystavení ve třetí zemi. Kulturní statek musí být vlastněn určitou osobou nebo organizací, která dotyčný statek používá nebo vystavuje, nebo výše uvedená osoba nebo organizace musí být jeho oprávněným držitelem.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná osoba nebo organizace poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby kulturní statek byl navrácen do Společenství v dobrém stavu, a že uvedený statek může být popsán nebo označen tak, aby v okamžiku dočasného vývozu nevznikly pochybnosti, že kulturní statek, který je vyvážen je ten popsaný ve zvláštním otevřeném povolení.
3. Doba platnosti povolení nemůže přesáhnout pět let.
Článek 11
Povolení je předloženo společně s písemným vývozním prohlášením nebo, v jiných případech, musí být na požádání předloženo spolu s kulturními statky ke kontrole.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo, mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků takového členského státu. V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 12
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby předložené kulturní statky byly ty, které jsou popsány ve vývozním povolení, a aby na výše uvedené povolení byl učiněn odkaz v kolonce 44 vývozního prohlášení, pokud je písemné prohlášení vyžadováno.
2. Pokud je písemné prohlášení vyžadováno, musí být povolení přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního prostoru Společenství. Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
KAPITOLA 2
Obecná otevřená povolení
Článek 13
1. Obecná otevřená povolení mohou být vydána muzeím nebo jiným institucím pro dočasný vývoz kteréhokoliv z kulturních statků, který patří do jejich stálé sbírky a je pravidelně dočasně vyvážen ze Společenství za účelem vystavení ve třetí zemi.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná instituce poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby byl tento kulturní statek navrácen do Společenství v dobrém stavu. Povolení může být použito pro jakékoliv kombinace kulturních statků ve stálé sbírce při jakékoliv jednotlivé příležitosti dočasného vývozu. Může být použito pro skupiny různých kombinací kulturních statků buď postupně nebo souběžně.
3. Povolení nesmí mít platnost delší než pět let.
Článek 14
Povolení musí být předloženo společně s vývozním prohlášením.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků, takového členského státu. V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 15
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby povolení bylo předloženo společně se seznamem vyvážených kulturních statků, které jsou také popsány ve vývozním prohlášení. Seznam musí být vypracován na hlavičkovémpapíře příslušného orgánu a každá strana podepsána jednou z osob patřících k orgánu a jmenovaných na povolení. Každá strana musí být rovněž orazítkována razítkem orgánu, stejným jako je na povolení. V kolonce 44 vývozního prohlášení musí být učiněn odkaz na povolení.
2. Povolení musí být přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního prostoru Společenství. Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
KAPITOLA 3
Formuláře pro povolení
Článek 16
1. Zvláštní otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze II.
2. Obecná otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze III.
3. Formulář povolení je vytištěn v jednom nebo více úředních jazycích Společenství.
4. Povolení má rozměry 210 x 297 mm, je povolena tolerance délky nejvýše o 5 mm méně nebo o 8 mm více. Použitý papír musí být bílý, bezdřevý, upravený pro psaní, s hmotností nejméně 55 g/m2. Papír musí mít světle modrý gravírovaný podtisk, na kterém je viditelné každé mechanicky nebo chemicky provedené padělání.
5. Druhý list povolení, který nemá gravírovaný podtisk slouží pouze pro vlastní potřebu nebo záznamy vývozce.
Formu žádosti určí příslušné členské státy.
6. Členské státy si mohou vyhradit právo tisku formulářů povolení nebo je mohou nechat vytisknout schválenými tiskárnami. Ve druhém z uvedených případů musí každý formulář nést odkaz týkající se takového schválení. Na každém formuláři musí být název a adresa tiskárny nebo značka, podle které může být tiskárna identifikována. Každý formulář musí rovněž mít pořadové číslo, buď vytištěné nebo vyražené, podle kterého může být identifikován.
7. Členské státy jsou odpovědné za přijetí nezbytných opatření k zamezení padělání povolení. Prostředky identifikace přijaté členskými státy za tímto účelem jsou oznámeny Komisi, která o nich uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
8. Povolení musí být vyplněno mechanickými nebo elektronickými prostředky. Za výjimečných okolností mohou být vyplněna černým kuličkovým perem velkými tiskacími písmeny. Nic v nich nesmí v nich být mazáno, přepisováno nebo jinak upravováno."
7. Připojuje se nový oddíl IV obsahující článek 17:
"ODDÍL IV
Obecná ustanovení"
8. Stávající příloha se označí jako příloha I.
9. Příloha I tohoto nařízení se vkládá jako příloha II.
10. Příloha II tohoto nařízení se vkládá jako příloha III.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmý den po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. září 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. července 1998.