RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 42 og 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) På grund af et samspil af forskellige faktorer og de heraf følgende ændringer befinder frugt- og grøntsagssektoren sig i en ny situation, som producenterne må tilpasse sig; grundreglerne for den fælles markedsordning for denne sektor bør derfor have et andet sigte; da denne ordning er blevet ændret gentagne gange, siden den oprindelig blev vedtaget, bør der for klarheden skyld vedtages en ny forordning;
(2) i den nye forordning vil det være hensigtsmæssigt at indsætte de væsentligste bestemmelser i følgende forordninger: Rådets forordning (EØF) nr. 3285/83 af 14. november 1983 om almindelige bestemmelser for udvidelse af anvendelsesområdet for visse regler, der er udstedt af producentorganisationer for frugt og grøntsager (4), Rådets forordning (EØF) nr. 1319/85 af 23. maj 1985 om udbygning af kontrolordningen vedrørende anvendelsen af fællesskabsforskrifterne for frugt og grøntsager (5), Rådets forordning (EØF) nr. 2240/88 af 19. juli 1988 om fastsættelse for så vidt angår ferskner, citroner og appelsiner af gennemførelsesbestemmelserne til artikel 16b i forordning (EØF) nr. 1035/72 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (6), Rådets forordning (EØF) nr. 1121/89 af 27. april 1989 om indførelse af en interventionstærskel for æbler og blomkål (7) og Rådets forordning (EØF) nr. 1198/90 af 7. maj 1990 om oprettelse af en fortegnelse over citrusfrugtdyrkningsarealer i Fællesskabet (8); disse forordninger bør derfor ophæves;
(3) en klassificering af produkterne efter bindende fælles normer, der gælder for frugt og grøntsager, som enten afsættes inden for Fællesskabet eller udføres til tredjelande, udgør en referenceramme, der bidrager til loyal samhandel og markedsgennemsigtighed, ligesom ordningen betyder, at produkter, der ikke er af tilfredsstillende kvalitet, fjernes fra markedet; overholdelse af disse normer medvirker således til at gøre selve produktionen mere rentabel;
(4) med henblik på forenkling bør der under hensyntagen til de normer, der er fastlagt inden for De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (ECE/FN), fastlægges normer for de frugter og grøntsager, som har en vis betydning for markedet; det er nødvendigt at fastlægge de nærmere betingelser for, hvorledes de internationale normer kan tilpasses Fællesskabets særlige behov;
(5) ordningen med normer kan kun få fuld virkning, hvis normerne uden undtagelse anvendes i alle afsætningsled og ab produktionsområdet; der kan dog fastsættes undtagelser for visse transaktioner, som enten er meget marginale og punktvise eller finder sted ved begyndelsen af markedsføringen, eller for produkter til forarbejdning; der bør endvidere tages hensyn til muligheden for vareknaphed og for et usædvanligt stort udbud; for at kunne sikre den kvalitet, normerne kræver, må ansvaret for, at de overholdes, påhvile produktindehaveren; navnlig forbrugerkravene hvad angår frugternes og grøntsagernes kendetegn nødvendiggør, at mærkningen omfatter oplysninger om produkternes oprindelse helt frem til detailhandelsleddet;
(6) ved produktionen og afsætningen af frugt og grøntsager bør der tages hensyn til miljøet, både med hensyn til dyrkningspraksis og ved forvaltningen af udtjent materiale og bortskaffelsen af produkter, som er tilbagekøbt fra markedet; der bør navnlig tages hensyn til beskyttelse af vandkvaliteten, opretholdelse af den biologiske mangfoldighed samt landskabspleje;
(7) producentorganisationerne udgør grundelementet i den fælles markedsordning, idet de varetager en decentraliseret forvaltning af ordningen; da efterspørgslen i stigende grad koncentreres, er det mere end nogen sinde en økonomisk nødvendighed, at udbuddet koncentreres inden for disse organisationer for at styrke producenternes markedsposition; sammenslutningen bør ske på frivilligt grundlag og motiveres af den fordel, der kan opnås på grund af omfanget og effektiviteten af de tjenester, producentorganisationerne kan yde deres medlemmer; det er ikke meningen, at der skal gribes ind i leveringer til organisationer for specialiserede produkter, som bestod inden denne forordnings ikrafttræden;
(8) en producentorganisation skal anerkendes af medlemsstaten, for at den kan bidrage til virkeliggørelsen af den fælles markedsordnings mål, og anerkendelsen kræver, at organisationen opfylder en række betingelser, som den ved sine vedtægter forpligter sig selv og sine medlemmer til at overholde; ønsker producentsammenslutninger at opnå status som producentorganisation efter denne forordning, bør der kunne indrømmes dem en overgangsperiode, i hvilken der kan ydes finansiel støtte fra medlemsstaten og fra Fællesskabet, såfremt sammenslutningerne påtager sig og overholder visse forpligtelser;
(9) der bør gælde en overgangsperiode for de producentorganisationer, der allerede er anerkendt ifølge forordning (EØF) nr. 1035/72 (9), men som ikke straks kan opfylde de krav for at opnå anerkendelse, der er fastsat i nærværende forordning; disse organisationer bør godtgøre, at de har forudsætninger for at kunne gennemføre den fornødne omlægning;
(10) for at sikre, at producentorganisationerne handler ansvarsfuldt, især i forbindelse med deres finansielle beslutninger, og at de offentlige midler, der anvendes til organisationerne, udnyttes langsigtet, bør det fastsættes, på hvilke betingelser disse midler kan anvendes; medfinansiering af driftsfonde, som etableres af producentorganisationerne, vil være en hensigtsmæssig løsning;
(11) for at sikre driftsfondenes eksistens og korrekte funktion er det nødvendigt, at producentorganisationerne overtager hele den pågældende produktion fra deres medlemmer;
(12) med henblik på styring af Fællesskabets udgifter bør der lægges loft over støtten til de producentorganisationer, som opretter en driftsfond;
(13) i områder, hvor producenterne kun er organiseret i ringe grad, bør der kunne ydes supplerende nationale økonomiske bidrag; for medlemsstater, der er særlig ugunstigt stillet i strukturel henseende, bør Fællesskabet kunne refundere disse bidrag via EF-støtterammen;
(14) for at styrke producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf yderligere og for at sikre, at markedet har den ønskede stabilitet, bør medlemsstaterne på bestemte betingelser kunne pålægge alle de producenter i et område, der ikke er medlem, at følge de regler, som organisationen eller sammenslutningen i det pågældende område har fastsat for sine medlemmer, især reglerne vedrørende produktion, afsætning og miljøbeskyttelse; nogle af de udgifter, der er forbundet med reglernes udvidede anvendelse, bør, når de er dokumenteret, kunne pålægges de pågældende producenter, eftersom disse drager fordel af virkningerne;
(15) brancheorganisationer, der er dannet på initiativ af individuelle eller allerede sammensluttede erhvervsdrivende, og som repræsenterer en betydelig del af erhvervskategorierne inden for frugt- og grøntsagssektoren, kan bidrage til en bedre hensyntagen til de faktiske forhold på markedet og fremme en udvikling i den økonomiske adfærd, der tilsigter en forbedring af kendskabet til og tilrettelæggelsen af produktionen samt præsentationen og afsætningen af produkterne; eftersom disse brancheorganisationers virke generelt kan bidrage til, at målene i traktatens artikel 39 og navnlig i denne forordning nås, bør medlemsstaterne, når de forskellige former for indsats er fastlagt, have mulighed for at give en specifik anerkendelse til de organisationer, der godtgør, at de er repræsentative, og som gennemfører aktioner, der er gunstige for ovennævnte mål; bestemmelserne om udvidet anvendelse af de regler, producentorganisationerne eller sammenslutningerne har fastsat, og den delvise dækning af de udgifter, som denne udvidede anvendelse medfører, bør også gælde for branchevirksomhed, da der sigtes mod ensartede mål;
(16) for at stabilisere priserne er det ønskeligt, at producentorganisationerne kan intervenere på markedet, især ved at beslutte, at bestemte produktmængder ikke udbydes til salg i bestemte perioder; sådanne tilbagekøb må ikke kunne opfattes som en afsætningsmulighed, der træder i stedet for markedsføring; derfor bør fællesskabsfinansieringen af disse tilbagekøb kun omfatte en bestemt procentdel af produktionen, og der bør kun ydes en nedsat fællesskabsgodtgørelse, uden at dette i øvrigt berører anvendelsen af driftsfondene; med henblik på forenkling bør der anvendes en fælles lineær fællesskabsgodtgørelse for hvert produkt; for at nedsættelsen kan blive sammenlignelig i omfang for produkterne som helhed, er en vis differentiering påkrævet;
(17) interventionen kan kun få fuld virkning, hvis de produkter, der er tilbagekøbt fra markedet, ikke på ny bringes ind i den for sådanne produkter sædvanlige handel; det bør derfor fastlægges, hvilke forskellige bestemmelses- eller anvendelsesformer der opfylder denne betingelse, idet det så vidt muligt undgås, at de tilbagekøbte produkter destrueres;
(18) den nye forvaltning af tilbagekøb gør det samtidig muligt at ophæve de gældende bestemmelser om konsekvenserne i tilfælde af tærskeloverskridelse; princippet bør dog opretholdes i en overgangsperiode, og Kommissionen bør have beføjelse til at anvende det, hvis det bliver påkrævet;
(19) ved forordning (EF) nr. 3290/94 (10) fastsættes de tilpasninger og overgangsforanstaltninger, der er nødvendige inden for landbrugssektoren med henblik på gennemførelsen af de aftaler, som er indgået som led i de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden, herunder en ny ordning for samhandelen med tredjelande med frugt og grøntsager; bestemmelserne i bilag XIII til forordning (EF) nr. 3290/94 bør medtages i nærværende forordning; når produkterne indføres til Fællesskabet til forarbejdningsindustrien, sælges de imidlertid ikke i kommission; indgangsprisen kan da konstateres på grundlag af andre elementer end ansættelse af en fast værdi; der bør fastsættes yderligere bestemmelser herom;
(20) den fælles markedsordnings bestemmelser skal overholdes af alle de erhvervsdrivende, de gælder for, da deres virkning ellers fordrejes med alle de følger, dette vil få både for de offentlige midler og for konkurrencen mellem de erhvervsdrivende; der bør derfor oprettes et særligt EF-inspektørkorps for sektoren; af såvel budgetmæssige som effektivitetsmæssige grunde bør korpset bestå af embedsmænd fra Kommissionen og eventuelt andre embedsmænd; der må desuden fastsættes fællesskabssanktioner, så den nye ordning kan blive anvendt ens i hele Fællesskabet;
(21) en af de afgørende forudsætninger for en korrekt forvaltning af den fælles markedsordning er et nøjagtigt kendskab til markedet; der bør derfor træffes de fornødne foranstaltninger i denne forbindelse;
(22) det indre marked kan ikke fungere korrekt, hvis visse former for støtte ydes; de bestemmelser i traktaten, der gør det muligt at vurdere medlemsstaternes støtteforanstaltninger og forbyde dem, der er uforenelige med det fælles marked, bør derfor anvendes inden for den sektor, der er omfattet af denne forordning;
(23) i forbindelse med den fælles markedsordning for frugt og grøntsager bør der på passende måde tages hensyn til de mål, der er fastsat i traktatens artikel 39 og 110;
(24) for at lette iværksættelsen af foranstaltningerne i denne forordning bør der fastlægges en procedure for et snævert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen inden for en forvaltningskomité;
(25) for at imødegå særligt ugunstige konjunkturer for nødder er det nødvendigt, at der ydes et fast støttebeløb for nødder, som høstes i produktionsårene 1997/1998, 1998/1999 og 1999/2000 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Ved denne forordning oprettes der en fælles markedsordning for frugt og grøntsager.
2. Markedsordningen gælder for følgende produkter:
TABELPOSITION
3. Produktionsåret for de i stk. 2 nævnte produkter fastsættes om nødvendigt efter proceduren i artikel 46.
AFSNIT I Klassificering af produkterne
Artikel 2
1. Produkter, der er bestemt til levering i frisk tilstand til forbrugeren, kan klassificeres ud fra et system af normer.
2. Normerne for de friske frugter og grøntsager, der er opført i bilag I, vedtages efter proceduren i artikel 46 for gennemførelsen af den fælles markedsordning. Der tages med henblik herpå hensyn til de ECE/FN-normer, som er anbefalet af Arbejdsgruppen vedrørende Normer for Letfordærvelige Produkter og Kvalitetsforbedring under Den Økonomiske Kommission for Europa.
Indtil der er vedtaget nye normer, finder de normer, som er fastlagt i henhold til artikel 2 i forordning (EØF) nr. 1035/72, fortsat anvendelse.
3. Kommissionen kan efter proceduren i artikel 46 udvide listen i bilag I til også at omfatte andre produkter.
Artikel 3
1. Indehavere af produkter, som der er fastsat normer for, må kun udstille disse produkter med henblik på salg, udbyde dem til salg, sælge, levere eller i øvrigt bringe dem i handelen inden for Fællesskabet, såfremt de er i overensstemmelse med disse normer. Produktindehaveren er ansvarlig for overensstemmelse med normerne.
Medlemsstaterne kan fritage følgende produkter fra at være undergivet normer eller bestemte nationale bestemmelser:
a) produkter, der udstilles med henblik på salg, udbydes til salg, sælges, leveres eller i øvrigt af producenten bringes i handelen på engroshandelscentre, navnlig produktionsmarkeder, beliggende i dyrkningsområdet
b) produkter, der fra disse engroshandelscentre sendes til sorterings-, emballerings- eller lagervirksomheder inden for samme dyrkningsområde.
Såfremt andet afsnit bringes i anvendelse, underretter den pågældende medlemsstat Kommissionen herom og giver den meddelelse om de foranstaltninger, den har truffet i så henseende.
2. Følgende produkter er ikke undergivet normer inden for dyrkningsområdet:
a) produkter, som af producenten sælges eller leveres til sorterings- og emballeringsvirksomheder eller til lagervirksomheder, eller som fra producentens bedrift sendes til disse virksomheder
b) produkter, som fra lagervirksomheder sendes til sorterings- og emballeringsvirksomheder.
3. Følgende produkter er ikke undergivet normer:
a) produkter, som sendes til forarbejdningsvirksomheder, idet der dog eventuelt efter proceduren i artikel 46 fastsættes minimumskrav til kvaliteten af produkter, som er bestemt til industriel forarbejdning
b) produkter, som af producenten på hans bedrift overdrages til forbrugeren til dennes personlige brug
c) efter en afgørelse, som Kommissionen på anmodning af en medlemsstat har truffet efter proceduren i artikel 46, produkter fra et bestemt område, som sælges i detailhandelen i dette område for at tilgodese en velkendt lokal forbrugstradition.
4. Det skal godtgøres, at de produkter, der er omhandlet i stk. 2 og stk. 3, litra a), opfylder de fastlagte betingelser, navnlig med hensyn til deres anvendelse.
Artikel 4
Er der produkter, der er i overensstemmelse med normerne, som følge af en ekstrem mangel ikke tilstrækkelige til at dække forbrugerbehovet, eller overstiger de langt dette som følge af et usædvanligt stort udbud, træffes der for en begrænset periode og efter proceduren i artikel 46 foranstaltninger, der afviger fra anvendelsen af disse normer, under overholdelse af Fællesskabet internationale forpligtelser.
Artikel 5
1. De angivelser, som i henhold til normerne kræves med hensyn til mærkning, skal med letlæselig og synlig skrift være anbragt på en af emballagens sider, enten som et direkte påtryk, der ikke kan slettes, eller som en etiket, der indgår i selve pakken eller er solidt fastgjort til denne.
2. For produkter, som afsendes uemballeret, løst læsset i et transportmiddel, skal de i stk. 1 omhandlede angivelser være anført i et dokument, som ledsager varen, eller på en seddel, der er anbragt synligt i transportmidlet.
Artikel 6
Tilbydes produkterne i detailhandelen i emballage, skal de angivelser, som er fastsat med hensyn til mærkning, være anbragt tydeligt og letlæseligt.
For færdigpakkede produkter i henhold til direktiv 79/112/EØF (11) skal foruden de angivelser, der er foreskrevet i de fælles normer, nettovægten anføres. For produkter, som normalt sælges stykvis, er der dog ikke pligt til at anføre nettovægten, når antallet af stykker klart kan ses og let kan tælles gennem indpakningen, eller, hvis dette ikke er tilfældet, når antallet er anført i mærkningen.
Produkterne kan tilbydes uden emballage, såfremt detailhandleren forsyner de til salg udbudte produkter med et skilt, som med meget tydelig og letlæselig skrift angiver de i normerne foreskrevne oplysninger vedrørende:
- sort
- produktets oprindelse
- klasse.
Artikel 7
Til konstatering af, om produkter, som der er fastlagt normer for, opfylder bestemmelserne i artikel 3-6, foretager de af de enkelte medlemsstater udpegede organer i alle handelsled samt under transporten en kontrol ved hjælp af stikprøver i overensstemmelse med bestemmelserne i afsnit VI.
Kontrollen skall fortrinsvis finde sted forud for transporten fra dyrkningsområderne, ved produktets emballering eller ved dets indladning.
Medlemsstaterne giver de øvrige medlemsstater og Kommissionen meddelelse om, hvilke organer de har udpeget som ansvarlige for kontrollen.
Artikel 8
1. Produkter, som der er fastlagt normer for, må kun indføres fra tredjelande, hvis de er i overensstemmelse med disse normer eller normer af mindst tilsvarende art.
2. Artikel 3-7 anvendes for produkter, som er indført til Fællesskabet efter opfyldelse af formaliteterne ved indførsel i henhold til de gældende fællesskabsbestemmelser for indførsel.
Artikel 9
1. Produkter, som der er fastlagt normer for, må kun udføres til tredjelande, hvis de er i overensstemmelse med disse normer.
Under hensyntagen til kravene på destinationsmarkederne kan der dog indrømmes undtagelser efter proceduren i artikel 46.
2. For produkter, som er bestemt til udførsel til tredjelande, skal det, inden de forlader Fællesskabets toldområde, kontrolleres, at de er i overensstemmelse med normerne.
Artikel 10
Foranstaltninger, der skal sikre en ensartet anvendelse af bestemmelserne i dette afsnit, vedtages efter proceduren i artikel 46.
Foranstaltningerne kan for produkter, som skal indføres til Fællesskabet, omfatte godkendelse af officielle kontroltjenester i eksporttredjelandet.
AFSNIT II Producentorganisationer
Artikel 11
1. I denne forordning forstås ved »producentorganisation« en juridisk person:
a) der er oprettet på initiativ af producenter af følgende kategorier af de i artikel 1, stk. 2, opførte produkter:
i) frugt og grøntsager
ii) frugt
iii) grøntsager
iv) produkter bestemt til forarbejdning
v) citrusfrugter
vi) nødder
vii) svampe
b) som navnlig har det formål:
1) at sikre planlægning af produktionen og tilpasning til efterspørgslen, navnlig hvad angår mængde og kvalitet
2) at fremme koncentrationen af udbuddet og markedsføringen af medlemmernes produktion
3) at reducere produktionsomkostningerne og regulere produktionspriserne
4) at fremme dyrkningsformer, produktionsmetoder og affaldshåndteringer, der er miljøvenlige, navnlig hvad angår beskyttelse af kvaliteten af vand, jord og landskab og bevarelse og/eller fremme af biologisk mangfoldighed
c) hvis vedtægter bl.a. forpligter de tilsluttede producenter til:
1) at anvende de regler, producentorganisationen har vedtaget for kendskab til produktionen, for produktion, for afsætning og for miljøbeskyttelse
2) for så vidt angår produktion af hver af de i litra a) nævnte produktkategorier i en given bedrift kun at være medlem af én enkelt af de i litra a) nævnte producentorganisationer
3) at afsætte hele deres produktion af de pågældende produkter gennem producentorganisationen.
Hvis producentorganisationen tillader det, kan producenter, der er medlem, dog på vilkår, som fastsættes af organisationen:
- foretage salg fra deres bedrift direkte til forbrugeren til dennes personlige brug af højst 25 % af deres produktion for så vidt angår producentorganisationer for frugt og grøntsager som nævnt i litra a), nr. i), og af højst 20 % for så vidt angår producenter, der er medlem af andre former for producentorganisationer, og derudover
- selv eller gennem en anden producentorganisation, der er udpeget af deres egen producentorganisation, afsætte produkter, som udgør en beskeden mængde i forhold til den mængde, der kan afsættes gennem deres egen producentorganisation
- gennem en anden producentorganisation, der er udpeget af deres egen producentorganisation, afsætte produkter, som på grund af deres kendetegn ikke normalt hører med til deres egen organisations forretningsmæssige aktiviteter
- efter proceduren i artikel 46 få tilladelse til undtagelsesvis, i aftagende grad og som en overgangsforanstaltning indtil den 31. december 1999 at indgå direkte kontrakter med forarbejdningsvirksomheder for visse produkter
4) at give producentorganisationen de oplysninger, den ønsker til statistiske formål, og som bl.a. kan vedrøre areal, høst, udbytte og direkte salg
5) at betale de vedtægtsbestemte finansielle bidrag til iværksættelse og finansiering af driftsfonden, jf. artikel 15
d) hvis vedtægter har bestemmelser:
1) om nærmere regler for fastlæggelse, vedtagelse og ændring af bestemmelserne i litra c), nr. 1
2) om, at medlemmerne skal erlægge de finansielle bidrag, der er nødvendige til finansieringen af producentorganisationen
3) til sikring af, at de tilsluttede producenter på demokratisk vis udøver kontrol med deres organisation og dens beslutninger
4) om sanktioner såvel for overtrædelse af de vedtægtsbestemte forpligtelser, bl.a. manglende betaling af finansielle bidrag, som for overtrædelse af producentorganisationens regler
5) om optagelse af nye medlemmer, herunder en minimumsperiode for medlemskab
6) om de regnskabsmæssige og budgetmæssige regler, der kræves, for at organisationen kan fungere, og
e) som er anerkendt af den pågældende medlemsstat i henhold til stk. 2.
2. Medlemsstaterne anerkender producentsammenslutninger, der anmoder herom, som producentorganisationer i henhold til denne forordning, såfremt:
a) de opfylder betingelserne i stk. 1 og i den henseende bl.a. godtgør, at de repræsenterer et mindste antal producenter og en mindste mængde af den markedsegnede produktion, som fastlægges efter proceduren i artikel 46
b) de frembyder tilstrækkelig garanti med hensyn til gennemførelsen, varigheden og effektiviteten af deres indsats
c) de reelt gør det muligt for deres medlemmer at opnå fornøden teknisk bistand til anvendelse af miljøvenlige dyrkningsmetoder
d) de reelt dels stiller sådanne tekniske faciliteter til rådighed for deres medlemmer, som er nødvendige til oplagring, emballering og afsætning af produkterne, dels sikrer en passende handels-, regnskabs- og budgetmæssig forvaltning af de opgaver, de påtager sig.
3. Som producentorganisationer i henhold til denne forordning kan medlemsstaterne tillige anerkende andre producentorganisationer end dem, der er omhandlet i stk. 1, litra a), som bestod inden denne forordnings ikrafttræden, og som inden nærværende forordnings iværksættelse var anerkendt i henhold til forordning (EØF) nr. 1035/72.
Når medlemsstaterne anerkender ovennævnte producentorganisationer i medfør af første afsnit, finder betingelserne i stk. 1, bortset fra litra a) og, hvis relevant, litra c), nr. 2, og i stk. 2 anvendelse.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne:
a) træffer beslutning om anerkendelse senest tre måneder efter indgivelsen af ansøgningen med samtlige støttedokumenter
b) kontrollerer regelmæssigt, om producentorganisationerne overholder betingelserne for anerkendelse, og anvender, hvis dette ikke er tilfældet, sanktionerne over for disse organisationer og træffer om nødvendigt beslutning om tilbagekaldelse af anerkendelsen
c) giver inden to måneder Kommissionen meddelelse om alle beslutninger om udstedelse, nægtelse eller tilbagekaldelse af anerkendelser.
2. Reglerne for, hvordan og hvor ofte medlemsstaterne aflægger beretning til Kommissionen om producentorganisationernes aktiviteter, vedtages efter proceduren i artikel 46.
Kommissionen sikrer ved kontrol efter afsnit VI, at artikel 11 og stk. 1, litra b), i nærværende artikel overholdes, og den anmoder på grundlag af kontrollen eventuelt medlemsstaterne om at tilbagekalde udstedte anerkendelser.
Artikel 13
1. Producentorganisationer, der inden nærværende forordnings ikrafttræden er anerkendt i henhold til forordning (EØF) nr. 1035/72, og som ikke uden en overgangsperiode kan anerkendes i henhold til artikel 11 i nærværende forordning, er omfattet af bestemmelserne i afsnit IV i de to år, der følger efter nærværende forordnings ikrafttræden, såfremt de pågældende organisationer fortsat opfylder betingelserne i de relevante artikler i forordning (EØF) nr. 1035/72.
2. Den i stk. 1 omhandlede periode på to år kan forlænges til fem år, hvis den pågældende organisation:
a) senest på en given dato inden udløbet af den i stk. 1 nævnte periode forelægger en handlingsplan for anerkendelse i henhold til artikel 11, stk. 2, for medlemsstaten, som enten skal godkende den eller afvise den
b) i forbindelse med fremlæggelsen af planen godtgør, at den har oprettet en driftsfond, jf. artikel 15
c) forpligter sig til at gennemføre handlingsplanen, inden de fem år er gået, idet den ved manglende gennemførelse udsætter sig for sanktioner, der fastlægges af medlemsstaten.
3. En producentorganisation, som ikke længere opfylder betingelserne i stk. 2, mister uanset årsagen og tidspunktet sin status på de betingelser, der er fastsat i artikel 12, stk. 1, litra b).
Anvendelsen af første afsnit berører dog ikke de individuelle rettigheder, som producentorganisationen måtte have erhvervet i medfør af forordning (EØF) nr. 1035/72.
Artikel 14
1. Der kan indrømmes producentsammenslutninger, som er nye, eller som ikke inden nærværende forordnings ikrafttræden er anerkendt i henhold til forordning (EØF) nr. 1035/72, en overgangsperiode på højst fem år til at opfylde betingelserne i artikel 11.
Med henblik herpå forelægger de medlemsstaten en anerkendelsesplan med en tidsplan, hvis godkendelse bevirker, at den i første afsnit nævnte frist på fem år begynder, idet godkendelsen gælder som en foreløbig anerkendelse.
2. I de fem år, der følger efter datoen for den foreløbige anerkendelse, kan medlemsstaterne yde de i stk. 1 omhandlede producentsammenslutninger:
a) støtte for at fremme deres oprettelse og forenkle deres administration
b) støtte, som ydes direkte eller gennem kreditinstitutter, i form af særlige lån til delvis dækning af de investeringer, der er nødvendige for anerkendelsen, og som er opført som sådanne i den anerkendelsesplan, der er nævnt i stk. 1, andet afsnit.
3. Den i stk. 2 nævnte støtte refunderes af Fællesskabet i overensstemmelse med artikel 52, stk. 2 og 3.
4. Inden medlemsstaten giver den foreløbige anerkendelse, underretter den Kommissionen om sin hensigt og de finansielle følger heraf.
5. At en producentsammenslutning forelægger medlemsstaten en anerkendelsesplan, indebærer for sammenslutningen, at den forpligter sig til at underkaste sig national kontrol og fællesskabskontrol ifølge afsnit VI, navnlig hvad angår den korrekte forvaltning af de offentlige midler.
6. Medlemsstaterne anvender sanktionerne over for producentsammenslutninger, som ikke overholder deres forpligtelser.
7. De gennemførelsesbestemmelser til denne artikel, som vedtages i henhold til artikel 48, skal omfatte bestemmelser, som sikrer, at den støtte, der betales til de portugisiske producentorganisationer, udtrykt i procent af værdien af den produktion, producentorganisationen har markedsført, ikke er mindre end støtten i henhold til forordning (EØF) nr. 746/93 (12).
Artikel 15
1. På de i denne artikel fastsatte betingelser ydes der finansiel fællesskabsstøtte til producentorganisationer, som opretter en driftsfond.
Denne fond finansieres af finansielle bidrag fra de producenter, der er medlem, på grundlag af de frugt- og grøntsagsmængder, som reelt er markedsført, eller værdien heraf, og af den finansielle støtte, der er nævnt i første afsnit.
2. Den i stk. 1 nævnte driftsfond har følgende formål:
a) finansiering efter stk. 3 af tilbagekøb fra markedet
b) finansiering af et driftsprogram, der er forelagt de nationale myndigheder og godkendt efter artikel 16, stk. 1.
Fonden kan dog helt eller delvis anvendes til finansiering af den handlingsplan, producentorganisationerne fremlægger, jf. artikel 13.
3. Driftsfonden kan kun anvendes til finansiering af tilbagekøb fra markedet, hvis der foreligger et driftsprogram, som er godkendt af de kompetente nationale myndigheder. Anvendelsen kan ske på en eller flere af følgende måder:
a) udbetaling af godtgørelse ved tilbagekøb af produkter, der ikke er nævnt i bilag II, og som opfylder de gældende normer, dersom sådanne normer er vedtaget i medfør af artikel 2
b) ydelse af et tillæg til EF-tilbagekøbsgodtgørelsen.
Medlemsstaterne kan fastsætte loftet for godtgørelsen eller tillæggene, uden at beløbet for de således fastsatte tillæg sammen med beløbet for fællesskabsgodtgørelsen ved tilbagekøb overstiger grænserne for de maksimale tilbagekøbspriser, der anvendes for produktionsåret 1995/96 i overensstemmelse med artikel 16, stk. 3a, artikel 16a og 16b og artikel 18, stk. 1, litra a), første led, i forordning (EØF) nr. 1035/72.
Den del af driftsfonden, der kan anvendes til finansiering af tilbagekøb, må ikke overstige 60 % det første år, 55 % det andet år, 50 % det tredje år, 45 % det fjerde år, 40 % det femte år og 30 % fra det sjette år regnet fra den dato, hvor de nationale myndigheder har godkendt det første driftsprogram, som den pågældende producentorganisation har forelagt for myndighederne, og som disse har godkendt.
De i artikel 23, stk. 3, 4 og 5, fastsatte begrænsninger finder anvendelse på de tilbagekøb, der er nævnt i første afsnit, litra a), i nærværende stykke.
4. Det i stk. 2, litra b), nævnte driftsprogram skal:
a) omfatte flere af de formål, der er nævnt i artikel 11, stk. 1, litra b), og endvidere også nogle af følgende: forbedre produkternes kvalitet, øge deres handelsværdi, iværksætte salgsfremmende foranstaltninger over for forbrugerne, etablere driftsgrene med økologiske produkter, fremme integreret produktion eller andre miljøvenlige produktionsmetoder og nedbringe tilbagekøbene
b) omfatte foranstaltninger til fremme af, at producenter, der er medlem, anvender miljøvenlige teknikker både inden for dyrkningspraksis og ved forvaltningen af udtjent materiale.
Ved miljøvenlige teknikker forstås navnlig sådanne, der gør det muligt at nå de mål, der er fastsat i artikel 1, litra a), b) og c), i forordning (EØF) nr. 2078/92 (13)
c) i finansieringsbestemmelserne fastsætte de fornødne tekniske og menneskelige midler til at sikre kontrollen med overholdelsen af normerne og bestemmelserne om plantesundhed og tilladte maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer.
5. Den i stk. 1 nævnte finansielle støtte er lig med beløbet for de i samme stykke nævnte finansielle bidrag, der faktisk er betalt, idet den dog begrænses til 50 % af beløbet for de udgifter, der reelt er afholdt efter stk. 2.
Denne procentsats forhøjes til 60 %, hvis et program eller en del af et driftsprogram forelægges:
a) enten af flere producentorganisationer i Fællesskabet, der udøver deres virksomhed i forskellige medlemsstater, for tværnationale foranstaltninger, bortset fra de i stk. 2, litra a), nævnte transaktioner
b) eller af en eller flere producentorganisationer for foranstaltninger, der skal gennemføres af en branche.
Den finansielle støtte kan dog højst udgøre 4 % af værdien af hver producentorganisations afsatte produktion, hvis den samlede finansielle støtte udgør mindre end 2 % af alle producentorganisationers omsætning. For at sikre, at denne grænse overholdes, udbetales der et forskud på 2 %, og reststøtten udbetales, så snart det samlede beløb for støtteansøgningerne er kendt. Fra 1999 forhøjes satsen på 4 % til 4,5 %, og satsen for den samlede omsætning forhøjes fra 2 % til 2,5 %.
6. For regioner i Fællesskabet, hvor producenterne kun er organiseret i ringe grad, kan medlemsstaterne på behørigt begrundet anmodning få adgang til at yde producentorganisationerne en national finansiel støtte, som ikke må overstige halvdelen af producenternes finansielle bidrag. Denne støtte skal lægges til driftsfonden.
For medlemsstater, i hvilke mindre end 15 % af frugt- og grøntsagsproduktionen afsættes gennem producentorganisationerne, og hvor produktionen af frugt og grøntsager udgør mindst 15 % af den samlede landbrugsproduktion, kan den i første afsnit omhandlede støtte efter anmodning fra vedkommende medlemsstat refunderes af Fællesskabet via EF-støtterammen.
Artikel 16
1. Det i artikel 15, stk. 2, litra b), nævnte driftsprogram forelægges for de nationale myndigheder, som godkender det, afviser det eller kræver det ændret under iagttagelse af bestemmelserne i nærværende forordning.
Medlemsstaterne fastsætter nationale regler for udarbejdelse af betingelserne for de i artikel 15, stk. 4, litra b), omhandlede foranstaltninger. De fremsender udkastet til sådanne regler til Kommissionen, som kan kræve det ændret inden for en frist på tre måneder, hvis den konstaterer, at udkastet ikke gør det muligt at nå de mål, der er fastsat i traktatens artikel 130 R og i Det Europæiske Fællesskabs program for politik og handling i forbindelse med miljøet og bæredygtig udvikling.
2. Producentorganisationerne meddeler senest inden årets udgang medlemsstaten et overslag over driftsfonden for det følgende år og fremlægger passende dokumentation, der er baseret på overslaget i driftsprogrammet, udgifterne for det igangværende år og eventuelt for de forudgående år samt, i givet fald, på vurderinger af produktionsmængder for det følgende år. Medlemsstaten meddeler inden den 1. januar det følgende år producentorganisationen et overslag over den finansielle støtte inden for de i artikel 15, stk. 5, fastsatte lofter.
Udbetalingerne af den finansielle støtte foretages på grundlag af de udgifter, der er afholdt til de aktioner, som er nævnt i driftsprogrammet. Til disse aktioner kan der ydes forskud, forudsat der stilles garanti eller sikkerhed.
I begyndelsen af hvert år og senest den 31. januar meddeler producentorganisationen medlemsstaten det endelige beløb for udgifterne i det foregående år med behørig dokumentation for at modtage resten af den finansielle fællesskabsstøtte.
3. En sammenslutning af producentorganisationer, som er anerkendt af den pågældende medlemsstat, kan træde i stedet for sine medlemmer ved forvaltningen af deres driftsfonde, jf. artikel 15, stk. 1, samt ved udarbejdelsen, iværksættelsen og forelæggelsen af de driftsprogrammer, der er nævnt i artikel 15, stk. 2, litra b). I så fald modtager sammenslutningen den finansielle støtte og foretager de i stk. 2 i nærværende artikel nævnte meddelelser.
4. Driftsprogrammet og dets finansiering enten af producenterne og producentorganisationerne eller af fællesskabsmidler er flerårig inden for mindst tre år og højst fem år.
5. At en producentorganisation eller, jf. stk. 3, en sammenslutning af producentorganisationer forelægger medlemsstaten et driftsprogram, indebærer, at denne organisation eller sammenslutning forpligter sig til at underkaste sig national kontrol og fællesskabskontrol efter afsnit VI, bl.a. for så vidt angår korrekt forvaltning af de offentlige midler.
Artikel 17
Hvis den fælles markedsordnings almindelige instrumenter ikke er tilstrækkelige eller er uegnede for produkter nævnt i artikel 1, stk. 2, der er af stor økonomisk, økologisk, lokal eller regional betydning, og som er udsat for varige vanskeligheder på fællesskabsmarkedet, navnlig på grund af en stærk international konkurrence, kan der efter proceduren i artikel 46 vedtages særlige foranstaltninger til fremme af disse produkters konkurrenceevne og deres afsætning.
Artikel 18
1. Såfremt en producentorganisation eller sammenslutning af producentorganisationer, der har vedtaget de samme regler, og som udøver sin virksomhed i et bestemt økonomisk område, anses for at være repræsentativ for produktionen og producenterne af et givet produkt i dette område, kan den pågældende medlemsstat efter anmodning fra denne organisation eller sammenslutning forpligte de producenter, der er etableret i området, og som ikke er medlem af en af de ovennævnte organisationer, til at anvende:
a) reglerne i artikel 11, stk. 1, litra c), nr. 1
b) de regler, organisationen eller sammenslutningen har fastsat for tilbagekøb,
under forudsætning af at disse regler:
- har været anvendt i mindst et produktionsår
- er anført i den udtømmende liste i bilag III
- er gjort bindende for højst tre produktionsår.
2. I denne artikel forstås ved »økonomisk område« et geografisk område, der omfatter dyrkningsområder, som grænser op til eller ligger nær ved hinanden, og som har ensartede produktions- og afsætningsvilkår.
3. En producentorganisation eller en sammenslutning af producentorganisationer anses for at være repræsentativ efter artikel 1, hvis den omfatter mindst to tredjedele af producenterne i det økonomiske område, hvor den virker, og mindst to tredjedele af produktionen i dette område.
4. Regler, der bliver gjort bindende for alle producenter i et bestemt økonomisk område:
a) må ikke skade andre producenter, hverken i medlemsstaten eller i Fællesskabet
b) gælder ikke, medmindre det specielt er tilsigtet, for produkter, som leveres til forarbejdning ifølge en kontrakt, der er underskrevet inden produktionsårets begyndelse, undtagen hvad angår reglerne for kendskab til produktionen, jf. stk. 1, litra a)
c) må ikke stride mod fællesskabsforskrifterne og de nationale forskrifter.
5. Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om de regler, de har gjort bindende for alle producenter i et bestemt økonomisk område. Disse regler offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende, C-udgaven.
Kommissionen beslutter, at medlemsstaten skal tilbagekalde den udvidelse af reglernes anvendelsesområde, den har vedtaget:
a) hvis den konstaterer, at en sådan udvidelse medfører, at konkurrencen udelukkes inden for en væsentlig del af det indre marked, eller at den frie samhandel skades, eller at målene i traktatens artikel 39 bringes i fare
b) hvis den konstaterer, at traktatens artikel 85, stk. 1, finder anvendelse på den aftale, vedtagelse eller samordnede praksis, for hvilken udvidelsen er vedtaget. Kommissionens beslutning vedrørende denne aftale, vedtagelse eller samordnede praksis anvendes først fra tidspunktet for konstateringen
c) hvis den på grundlag af den efterfølgende kontrol i henhold til afsnit VI konstaterer, at bestemmelserne i nærværende artikel ikke er overholdt.
6. Anvendes stk. 1, kan den pågældende medlemsstat på grundlag af dokumentation beslutte, at de producenter, der ikke er medlem, skal bidrage til at betale organisationen eller efter omstændighederne sammenslutningen den del af de finansielle bidrag, som de producenter, der er medlem, betaler, og som anvendes til at dække:
a) de administrative omkostninger i forbindelse med den i stk. 1 omhandlede ordning
b) de udgifter til forskning, markedsundersøgelser og salgsfremmende foranstaltninger, som organisationen eller sammenslutningen gennemfører, og som hele områdets produktion drager fordel af.
7. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen den i stk. 2 nævnte liste over økonomiske områder. Senest en måned efter meddelelsen godkender Kommissionen listen eller træffer efter samråd med den pågældende medlemsstat beslutning om de ændringer, medlemsstaten skal foretage heri. Den godkendte liste offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende, C-udgaven.
AFSNIT III Brancheorganisationer og brancheaftaler
Artikel 19
1. I denne forordning forstås ved »anerkendt brancheorganisation«, i det følgende benævnt »brancheorganisation«, en juridisk person:
a) der er en sammenslutning af repræsentanter for erhvervsaktiviteter inden for produktion og/eller afsætning og/eller forarbejdning af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2
b) der er oprettet på initiativ af alle eller en del af de organisationer eller sammenslutninger, den består af
c) der i en eller flere af Fællesskabets regioner udøver en række af nedenstående aktiviteter, under hensyntagen til forbrugernes interesser:
- forbedring af kendskabet til og gennemsigtigheden af produktionen og markedet
- medvirken til en bedre koordinering af markedsføringen af frugt og grøntsager, bl.a. ved markedsforskning eller markedsundersøgelser
- udarbejdelse af standardkontrakter, der er i overensstemmelse med fællesskabsforskrifterne
- bedre udnyttelse af værdien af frugt og grøntsager
- informationer og forskning, der er nødvendig for produktionsomlægning til produkter, som er bedre tilpasset markedets behov og forbrugernes smag og ønsker, navnlig hvad angår produktkvalitet og miljøbeskyttelse
- forskning i metoder, der gør det muligt at begrænse anvendelsen af plantebeskyttelsesmidler og andre rå- og hjælpestoffer, samtidig med at produktkvaliteten sikres, og jorden og vandet beskyttes
- udvikling af metoder og midler til forbedring af produktkvaliteten
- bedre udnyttelse og beskyttelse af økologisk landbrug, oprindelsesbetegnelser, kvalitetsmærker og geografiske betegnelser
- fremme af integreret produktion eller andre miljøvenlige produktionsmetoder
- for så vidt angår de regler for produktion og afsætning, som er opregnet i bilag III, fastsættelse af strengere regler end de nationale forskrifter eller fællesskabsforskrifterne
d) der er anerkendt ifølge stk. 2.
2. Hvis strukturerne i en medlemsstat berettiger dertil, kan medlemsstaterne anerkende organisationer, der anmoder herom, og som er etableret på deres område, som brancheorganisationer i henhold til denne forordning, såfremt:
a) de udøver deres aktiviteter i en eller flere regioner i dette område
b) de repræsenterer en betydelig andel af produktionen og/eller afsætningen og/eller forarbejdningen af frugt og grøntsager og af forarbejdede frugter og grøntsager i den eller de pågældende regioner, og, i tilfælde af at de dækker flere regioner, såfremt de fremlægger bevis for en mindste repræsentativitet for hver af de erhvervsgrene, de repræsenterer, i hver af de pågældende regioner
c) de varetager flere af de i stk. 1, litra c), nævnte aktiviteter
d) de ikke selv foretager hverken produktion, forarbejdning eller afsætning af frugt og grøntsager eller af forarbejdede frugter og grøntsager
e) de ikke udøver nogen af de aktiviteter, der er omhandlet i artikel 20, stk. 3.
3. Inden anerkendelsen meddeler medlemsstaterne Kommissionen, hvilke brancheorganisationer der har ansøgt om anerkendelse, og giver alle relevante oplysninger om, hvor repræsentative de er, hvilke aktiviteter de udøver, samt alle øvrige oplysninger, der er nødvendige for en vurdering.
Kommissionen kan gøre indsigelse mod anerkendelsen inden for en frist på to måneder regnet fra det tidspunkt, hvor den får meddelelsen.
4. Medlemsstaterne:
a) træffer beslutning om anerkendelse senest tre måneder efter indgivelsen af ansøgningen med samtlige støttedokumenter
b) kontrollerer regelmæssigt, om brancheorganisationerne overholder betingelserne for anerkendelse, og anvender, hvis dette ikke er tilfældet, sanktionerne over for disse organisationer og træffer om nødvendigt beslutning om tilbagekaldelse af anerkendelsen
c) tilbagekalder anerkendelsen:
i) hvis betingelserne for anerkendelse i henhold til denne forordning ikke længere er til stede
ii) hvis brancheorganisationen overtræder et eller flere af forbuddene i artikel 20, stk. 3, uden at dette i øvrigt berører strafforfølgning i medfør af national lovgivning
iii) hvis brancheorganisationen ikke foretager den påbudte meddelelse som omhandlet i artikel 20, stk. 2
d) giver inden for to måneder Kommissionen meddelelse om alle beslutninger om udstedelse, nægtelse eller tilbagekaldelse af anerkendelser.
5. Reglerne for, hvordan og hvor hyppigt medlemsstaterne aflægger beretning til Kommissionen om brancheorganisationernes aktiviteter, vedtages efter proceduren i artikel 46.
Kommissionen sikrer sig ved kontrol efter afsnit VI, at stk. 2 og stk. 4, litra b), overholdes, og kan på grundlag af kontrollen anmode medlemsstaterne om at tilbagekalde udstedte anerkendelser.
6. Anerkendelsen indebærer tilladelse til at varetage de i stk. 1, litra c), anførte aktiviteter på de i denne forordning fastsatte betingelser.
7. Kommissionen foranlediger offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende, C-udgaven, af anerkendte brancheorganisationer med angivelse af det økonomiske område eller området for deres virksomhed samt deres aktiviteter i henhold til artikel 21. Tilbagekaldelse af anerkendelser offentliggøres ligeledes.
Artikel 20
1. Som en undtagelse fra artikel 1 i forordning nr. 26 (14) finder traktatens artikel 85, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler, vedtagelser og samordnet praksis vedtaget af anerkende brancheorganisationer med henblik på gennemførelse af de i artikel 19, stk. 1, litra c), opregnede aktiviteter.
2. Stk. 1 finder kun anvendelse på betingelse af:
- at aftalerne, vedtagelserne og den samordnede praksis er meddelt Kommissionen, og
- at Kommissionen ikke inden for en frist på to måneder regnet fra meddelelsen af alle de oplysninger, der er nødvendige for en vurdering, har erklæret aftalerne, vedtagelserne eller den samordnede praksis for uforenelig med fællesskabsbestemmelserne.
De omhandlede aftaler, vedtagelser og en sådan samordnet praksis må først bringes i anvendelse efter udløbet af denne frist.
3. Aftaler, vedtagelser og samordnet praksis erklæres under alle omstændigheder for uforenelige med fællesskabsforskrifterne, hvis de:
- kan medføre nogen form for opdeling af markederne i Fællesskabet
- kan bevirke, at den fælles markedsordning ikke fungerer tilfredsstillende
- kan medføre en konkurrenceforvridning, som ikke er absolut nødvendig for opnåelsen af de mål for den fælles landbrugspolitik, der tilsigtes med brancheforanstaltningen
- omfatter fastsættelse af priser, uden at dette dog indskrænker anvendelsen af foranstaltninger, som brancheorganisationer vedtager i henhold til specifikke ordninger fastsat ved fællesskabsforskrifterne
- kan medføre forskelsbehandling eller udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de pågældende produkter.
4. Konstaterer Kommissionen efter udløbet af den i stk. 2, andet led, omhandlede frist på to måneder, at betingelserne for anvendelsen af denne forordning ikke er opfyldt, vedtager den en beslutning, ved hvilken det erklæres, at traktatens artikel 85, stk. 1, finder anvendelse på den pågældende aftale, vedtagelse eller samordnede praksis.
Kommissionens beslutning kan ikke have virkning fra en dato, som ligger forud for datoen for beslutningens meddelelse til den pågældende brancheorganisation, medmindre denne har givet unøjagtige oplysninger eller har misbrugt den i stk. 1 omhandlede undtagelse.
5. For flerårige aftaler gælder den forudgående meddelelse for det første år også for aftalens følgende år; i dette tilfælde kan Kommissionen dog på eget initiativ eller på anmodning af en anden medlemsstat til enhver tid afgive en udtalelse om manglende overensstemmelse, jf. stk. 4.
Artikel 21
1. Hvis en brancheorganisation, der udøver sin virksomhed i en eller flere bestemte regioner i en medlemsstat, for et bestemt produkt anses for at være repræsentativ for produktionen og/eller afsætningen og/eller forarbejdningen af dette produkt, kan den pågældende medlemsstat efter anmodning fra organisationen i en begrænset periode forpligte de i regionen/regionerne etablerede erhvervsdrivende - uanset om de er individuelle - som ikke er medlem af organisationen, til at følge bestemte aftaler, vedtagelser eller en bestemt samordnet praksis, som der er opnået enighed om inden for organisationen.
2. En brancheorganisation anses for at være repræsentativ efter stk. 1, når den omfatter mindst to tredjedele af produktionen og/eller afsætningen og/eller forarbejdningen af det eller de pågældende produkter i den eller de pågældende regioner i en medlemsstat. Dækker en ansøgning om at udvide reglernes anvendelsesområde flere regioner, skal brancheorganisationen fremlægge bevis for en mindste repræsentativitet for hver af de erhvervsgrene, den repræsenterer, i hver af de pågældende regioner.
3. De regler, hvis anvendelsesområde kan søges udvidet:
a) må kun vedrøre et af følgende emneområder:
- kendskab til produktionen og markedet
- strengere regler for produktion end dem, der i givet fald er fastsat i fællesskabsforskrifterne og de nationale forskrifter
- udarbejdelse af standardkontrakter, som er i overensstemmelse med forskrifterne
- regler for afsætning
- regler for miljøbeskyttelse
- foranstaltninger til salgsfremme og bedre udnyttelse af produktionen
- indsats for beskyttelse af økologisk landbrug, oprindelsesbetegnelser, kvalitetsmærker og geografiske betegnelser.
Reglerne i andet, fjerde og femte led må kun være de i bilag III anførte
b) skal have været gældende i mindst ét produktionsår
c) må kun være bindende i højst tre produktionsår
d) må ikke skade andre erhvervsdrivende, hverken i medlemsstaten eller i Fællesskabet.
Artikel 22
1. Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om de regler, de har gjort bindende for alle erhvervsdrivende i en eller flere regioner. Reglerne offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende, C-udgaven.
Inden ovennævnte offentliggørelse underretter Kommissionen den i artikel 45 omhandlede komité om enhver meddelelse om udvidelse af brancheaftalerne.
Kommissionen beslutter i de i artikel 18, stk. 5, andet afsnit, omhandlede tilfælde, at medlemsstaten skal tilbagekalde den udvidelse af reglerne, den har vedtaget.
2. Udvides reglerne til at omfatte et eller flere produkter, og er en eller flere af de i artikel 21, stk. 3, litra a), nævnte aktiviteter, der varetages af en anerkendt brancheorganisation, af generel økonomisk interesse for erhvervsdrivende, hvis virksomhed har forbindelse med det eller de pågældende produkter, kan den medlemsstat, der har udstedt anerkendelsen, beslutte, at individuelle erhvervsdrivende eller sammenslutninger, som ikke er medlem af organisationen, men som drager fordel af disse aktiviteter, over for organisationen helt eller delvis skal udrede de finansielle bidrag, medlemmerne betaler, såfremt bidragene skal dække de udgifter, som er en direkte følge af varetagelsen af de pågældende aktiviteter.
AFSNIT IV Interventionsordning
Artikel 23
1. Producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf kan undlade at udbyde produkter, som er leveret af medlemmerne, til salg, idet de selv afgør, hvilke af de i artikel 1 nævnte produkter, hvilke mængder og hvilke perioder der skal være omfattet.
2. Producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf skal disponere over de i henhold til stk. 1 tilbagekøbte produkter på en sådan måde, at den normale afsætning af de pågældende produkter ikke hindres, og således at miljøet beskyttes, navnlig vandets og landskabets kvalitet.
3. Anvendes stk. 1, betaler producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf for hvert af de produkter, der er opført i bilag II, og som er i overensstemmelse med normerne, de producenter, der er medlem, den EF-tilbagekøbsgodtgørelse, der er fastsat i henhold til artikel 26, for indtil 10 % af den markedsførte mængde.
Loftet på 10 % i første afsnit anvendes for den mængde af hvert produkt, der afsættes udelukkende af medlemmerne af den pågældende producentorganisation eller, i tilfælde af anvendelse af artikel 11, stk. 1, litra c), af en anden organisation, men eksklusive tilbagekøb, der foretages efter artikel 24.
4. Loftet på 10 % i stk. 3 gælder fra det sjette produktionsår regnet fra denne forordnings ikrafttrædelsesdato. De tilbagekøb, der foretages i overgangsperioden i de fem foregående produktionsår, må i det første, andet, tredje, fjerde og femte produktionsår højst omfatte henholdsvis 50 %, 45 %, 40 %, 30 % og 20 % af den markedsførte produktion som fastsat efter proceduren i artikel 46.
For citrusfrugter er procentsatsen dog 35 % i det første produktionsår, 30 % i det andet, 25 % i det tredje, 20 % i det fjerde og 15 % i det femte.
Bestemmelserne i stk. 3, andet afsnit, anvendes på dette stykke.
5. Den i stk. 3 og 4 nævnte sats på 10 % er et gennemsnit over en treårsperiode med en årlig margen for overskridelse på 3 %.
6. For æbler og pærer nedsættes grænsen på 10 % i stk. 3, 4 og 5 i denne artikel og i artikel 24 til 8,5 %.
For meloner og vandmeloner finder grænsen på 10 % anvendelse fra produktionsåret 1997/98.
Artikel 24
For de produkter, der er nævnt i bilag II, skal producentorganisationerne lade artikel 23 gælde for de landbrugere, der ikke er medlem af nogen af de i denne forordning omhandlede organisationer, og som anmoder herom. EF-tilbagekøbsgodtgørelsen nedsættes dog med 10 %. Endvidere tages der ved det betalte beløb, på grundlag af dokumentation, hensyn til de samlede tilbagekøbsudgifter, der afholdes af medlemmerne. Godtgørelsen kan højst ydes for 10 % af landbrugerens markedsførte produktion.
Artikel 25
Producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf giver alle oplysninger om anvendelse af artikel 23 og 24, navnlig om foranstaltningerne til beskyttelse af miljøet ved tilbagekøb, til de kompetente nationale myndigheder, der meddeler dem til Kommissionen.
De oplysninger, der skal meddeles, vedtages om fornødent efter proceduren i artikel 46.
Medlemsstaterne fastsætter nationale regler for udarbejdelse af betingelserne for miljøvenlige tilbagekøbsmetoder. De fremsender udkastet til sådanne regler til Kommissionen, som kan kræve det ændret inden for en frist på tre måneder, hvis den konstaterer, at udkastet ikke gør det muligt at nå de mål, der er fastsat i traktatens artikel 130 R og i Det Europæiske Fællesskabs femte program for politik og handling i forbindelse med miljøet og bæredygtig udvikling.
Artikel 26
1. EF-tilbagekøbsgodtgørelsen for de enkelte produkter fremgår af bilag V.
2. EF-tilbagekøbsgodtgørelsen er et enhedsbeløb, der gælder for hele Fællesskabet.
Artikel 27
1. Hvis markedet for et produkt, der er nævnt i bilag II, er ramt af eller kan forudses at blive ramt af generel og strukturel uligevægt, som medfører eller kan medføre for store tilbagekøb efter artikel 23, fastsættes der efter proceduren i artikel 46 inden begyndelsen af produktionsåret for dette produkt en interventionstærskel, hvis overskridelse, der vurderes for hvert produkt på grundlag af tilbagekøbene i et produktionsår eller en tilsvarende periode eller ud fra den gennemsnitlige intervention i flere produktionsår, gør producenterne finansielt medansvarlige.
En overskridelse af interventionstærsklen medfører, at EF-tilbagekøbsgodtgørelsen nedsættes for det følgende produktionsår. Denne nedsættelse tages ikke i betragtning i senere produktionsår.
2. Efter proceduren i artikel 46 vedtages:
a) følgerne af tærskeloverskridelsen for hvert af de berørte produkter
b) om fornødent den nedsatte EF-tilbagekøbsgodtgørelse og gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel.
3. Denne artikel anvendes kun for de fem produktionsår, der følger efter nærværende forordnings ikrafttræden.
Artikel 28
1. Medlemsstaterne underretter for hver markedsdag i hvert af de pågældende produktionsår Kommissionen om de noteringer, som konstateres på deres repræsentative produktionsmarkeder for bestemte produkter, der fastlægges med hensyn til handelskendetegn såsom sort eller type, klasse, størrelsessortering og emballering.
2. Fortegnelsen over disse markeder og de i stk. 1 nævnte produkter samt den hyppighed, hvormed oplysningerne skal indberettes, vedtages efter proceduren i artikel 46.
Som repræsentative efter stk. 1 anses de af medlemsstaternes markeder, på hvilke der i hele produktionsåret eller i et af de tidsafsnit, hvori produktionsåret er opdelt, afsættes en væsentlig del af den indenlandske produktion af et givet produkt.
Artikel 29
1. Medlemsstaterne yder den i artikel 26 fastsatte EF-tilbagekøbsgodtgørelse til de producentorganisationer eller sammenslutninger heraf, der har gennemført tilbagekøb i henhold til artikel 23 og 24, og som skal udbetale godtgørelsen til deres medlemmer eller til landbrugere, som ikke er medlem.
Udbetalingerne sker på betingelser, der vedtages efter proceduren i artikel 46.
2. EF-tilbagekøbsgodtgørelsen udbetales, uden at de eventuelle økonomiske følger af en overskridelse af en interventionstærskel berøres heraf.
Godtgørelsen nedsættes desuden med de nettoindtægter, de produkter, der er tilbagekøbt fra markedet, har givet producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf.
3. For de produkter, producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf ikke kan disponere over til et af de anvendelsesformål, som er nævnt i artikel 30, stk. 1, er ydelse af EF-tilbagekøbsgodtgørelsen afhængig af, at produkterne anvendes i overensstemmelse med de bestemmelser, medlemsstaterne vedtager i henhold til de øvrige bestemmelser i artikel 30.
Artikel 30
1. De produkter, der inden for rammerne af artikel 23, stk. 1, er tilbagekøbt fra markedet og ikke er blevet solgt, afsættes på en af følgende måder:
a) for så vidt angår alle produkter:
- ved gratis uddeling til velgørende institutioner eller stiftelser, der har medlemsstaternes godkendelse til at tage sig af personer, som i henhold til deres lands lovgivning har ret til offentlig understøttelse, navnlig fordi de ikke råder over tilstrækkelige midler til deres underhold
- ved gratis uddeling til fængsler, feriekolonier, hospitaler og alderdomshjem, som medlemsstaterne udpeger, idet de træffer de nødvendige foranstaltninger, så disse mængder uddeles som supplement til de mængder, der normalt indkøbes af disse institutioner
- ved gratis uddeling uden for Fællesskabet gennem velgørende organisationer, der er godkendt hertil af medlemsstaterne, til fordel for trængende befolkningsgrupper i tredjelande
og subsidiært
- ved anvendelse til andre formål end ernæringsformål
- ved anvendelse som foderstoffer i frisk tilstand eller efter forarbejdning i foderstofindustrien
b) for så vidt angår frugt, ved gratis uddeling til skolebørn som supplement til de måltider, der serveres i skolekantinerne, samt til elever i skoler, som ikke råder over en kantine til servering af måltider
c) for så vidt angår æbler, pærer, ferskner, nektariner og blodferskner, ved forarbejdning til alkohol med en styrke på over 80 % vol. ved direkte destillation af produktet
d) for så vidt angår alle produkter, ved overdragelse af visse kategorier af produkterne til forarbejdningsindustrien, på betingelse af, at dette ikke fører til konkurrencefordrejninger for de pågældende industrier i Fællesskabet eller for de indførte produkter. Der træffes beslutning om anvendelsen af denne bestemmelse efter proceduren i artikel 46.
2. Kan intet af de i stk. 1 nævnte anvendelsesformål komme på tale, kan de tilbagekøbte produkter komposteres eller underkastes en af den pågældende medlemsstat godkendt biologisk nedbrydningsproces.
3. Gratis uddeling ifølge stk. 1, litra a), første, andet og tredje led, og litra b), foretages af de relevante producentorganisationer under medlemsstaternes tilsyn.
Med hensyn til gratis uddeling af frugt til skolebørn kan Kommissionen dog inden for rammerne af foranstaltningerne vedrørende forskning og salgsfremstød tage initiativ til og ansvaret for lokale pilotaktioner.
4. Medlemsstaterne bidrager til at formidle kontakt mellem producentorganisationerne og de velgørende foreninger eller andre organisationer, som kan anvende de produkter, der er tilbagekøbt fra markedet inden for deres område, til en af de former for gratis uddeling, der er nævnt i stk. 1, litra a) og b).
5. Overdragelse af produkterne til foderstofindustrien foretages, som det skønnes mest hensigtsmæssigt af det organ, der er udpeget af den pågældende medlemsstat.
Destillation i henhold til stk. 1, litra c), foretages af destillationsvirksomhederne, enten for egen regning eller for det organs regning, som udpeges af den pågældende medlemsstat. I begge tilfælde gennemfører det nævnte organ transaktionerne på den måde, det skønner mest hensigtsmæssig.
6. Fællesskabet afholder på betingelser, der skal fastsættes efter proceduren i artikel 13 i forordning (EØF) nr. 729/70 (15), dels transportudgifterne i forbindelse med gratis uddeling efter stk. 1, litra a), dels sorterings- og emballeringsomkostningerne i forbindelse med gratis uddeling af æbler og citrusfrugter, når uddelingen foretages over et længere tidsrum som led i kontraktlige aftaler mellem producentorganisationer og de velgørende foreninger eller andre organer, der er nævnt i stk. 3.
7. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, særlig dem, der vedrører gratis uddeling og overdragelse af tilbagekøbte produkter, samt dem, der gør det muligt at undgå, at destillation af tilbagekøbte produkter skaber forstyrrelser på markedet for alkohol, vedtages efter proceduren i artikel 46.
AFSNIT V Ordning for samhandelen med tredjelande
Artikel 31
1. Ved indførsel til eller udførsel fra Fællesskabet af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter kan der kræves fremlagt en import- eller eksportlicens.
Import- eller eksportlicensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder herom, uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette i øvrigt anfægter anvendelsen af artikel 36 og 37.
Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. Licensudstedelsen kan gøres betinget af, at der stilles sikkerhed for opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre indførslen eller udførslen inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden fortabes helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun delvis har fundet sted inden for nævnte frist, undtagen i tilfælde af force majeure.
2. Import- og eksportlicensernes gyldighedsperiode og de øvrige gennemførelsesbestemmelser til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 46.
Artikel 32
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i den fælles toldtarif for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter.
2. Afhænger anvendelsen af toldsatserne i den fælles toldtarif af indgangsprisen for det indførte parti, skal rigtigheden af denne pris kontrolleres ved hjælp af en fast importværdi, som beregnes af Kommissionen for hvert enkelt oprindelsesland og hvert enkelt produkt på grundlag af et vejet gennemsnit af priserne på de pågældende produkter på medlemsstaternes repræsentative importmarkeder eller på andre markeder, hvis det er relevant.
Der kan dog efter proceduren i artikel 46 vedtages særlige bestemmelser til kontrol af indgangspriserne ved indførsel af produkter, som hovedsagelig er bestemt til forarbejdning.
3. Hvis den oplyste indgangspris for det pågældende parti er højere end den faste importværdi forhøjet med en margen, der fastsættes i overensstemmelse med stk. 5, og som højst må være 10 % over den faste værdi, skal der deponeres en sikkerhed, som svarer til importtolden, og som fastsættes på grundlag af den faste importværdi.
4. Hvis indgangsprisen for det pågældende parti ikke oplyses i forbindelse med toldbehandlingen, afhænger anvendelsen af toldsatserne i den fælles toldtarif af den faste importværdi eller af anvendelsen af de relevante bestemmelser i toldforskrifterne på betingelser, der fastlægges i overensstemmelse med stk. 5.
5. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 46.
Artikel 33
1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for Fællesskabets marked af indførsel af nogle af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter pålægges indførsel til satsen i den fælles toldtarif af et eller flere af disse produkter en tillægsimporttold, hvis betingelserne i artikel 5 i den aftale om landbrug (16), der er indgået som led i de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden, er opfyldt, undtagen i tilfælde, hvor der ikke er risiko for, at indførslen skaber forstyrrelser på Fællesskabets marked, eller virkningerne ikke står i forhold til det mål, der søges opnået.
2. De udløsningspriser, under hvilke der kan pålægges en tillægsimporttold, er dem, Fællesskabet meddeler Verdenshandelsorganisationen.
De mængder, der skal overskrides, for at der pålægges en tillægsimporttold, fastlægges navnlig på grundlag af indførslen til Fællesskabet i de tre år, der går forud for det år, hvor de i stk. 1 nævnte skadelige virkninger opstår eller vil kunne opstå.
3. De importpriser, der tages i betragtning ved pålæggelse af en tillægsimporttold, fastlægges på grundlag af cif-importpriserne for den pågældende sending.
Med henblik herpå kontrolleres cif-importpriserne på grundlag af de repræsentative priser for det pågældende produkt på verdensmarkedet eller Fællesskabets importmarked.
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 46. De omfatter navnlig:
a) de produkter, for hvilke der anvendes tillægsimporttold i henhold til artikel 5 i den landbrugsaftale, der er nævnt i stk. 1 i nærværende artikel
b) de øvrige kriterier, som er nødvendige for at sikre, at stk. 1 anvendes i overensstemmelse med artikel 5 i nævnte aftale.
Artikel 34
1. De toldkontingenter for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, der følger af de aftaler, der er indgået som led i de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden, åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter proceduren i artikel 46.
2. Forvaltningen af kontingenterne kan gennemføres efter en af følgende metoder eller ved en kombination af disse metoder:
a) en metode, der er baseret på den kronologiske rækkefølge af indgivelsen af ansøgninger (efter »først til mølle«-princippet)
b) en metode, der går ud på fordeling i forhold til de mængder, der er indgivet ansøgning for (efter den såkaldte metode med »samtidig behandling«)
c) en metode, hvor der tages hensyn til de traditionelle handelsstrømme (efter den såkaldte metode med »traditionelle/nye mønstre«).
Der kan fastsættes andre metoder. De må ikke medføre forskelsbehandling af de berørte erhvervsdrivende.
3. Forvaltningsmetoden skal, når det er relevant, tage hensyn til forsyningsbehovene på Fællesskabets marked og nødvendigheden af at sikre ligevægten på dette marked, idet der dog kan tages udgangspunkt i metoder, der tidligere er blevet anvendt til forvaltning af kontingenter svarende til dem, der er omhandlet i stk. 1, jf. dog de rettigheder, der følger af de aftaler, der er indgået som led i handelsforhandlingerne under Uruguay-runden.
4. De i stk. 1 omhandlede bestemmelser fastsætter åbning af årlige kontingenter, fastlægger om nødvendigt, med en hensigtsmæssig tidsfordeling, den forvaltningsmetode, der skal anvendes, og omfatter, hvis dette er relevant:
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted og oprindelse
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og disses gyldighedsperiode.
Artikel 35
1. For at muliggøre en økonomisk set betydelig udførsel af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter på grundlag af priserne for disse produkter i den internationale handel og inden for de grænser, der følger af aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228, kan forskellen mellem disse priser og priserne i Fællesskabet i fornødent omfang udlignes ved en eksportrestitution.
2. For tildeling af de mængder, der kan udføres med restitution, skal den fremgangsmåde, der fastlægges, være:
a) den, der passer bedst til produktets art og til situationen på det pågældende marked, således at de disponible ressourcer udnyttes så effektivt som muligt under hensyn til EF-eksportens effektivitet og struktur, uden at dette dog må føre til forskelsbehandling mellem små og store erhvervsdrivende
b) den, der administrativt set er mindst byrdefuld for de erhvervsdrivende under hensyn til de forvaltningsmæssige krav
c) af en sådan art, at der ikke sker nogen form for forskelsbehandling mellem de berørte erhvervsdrivende.
3. Restitutionen er ens for hele Fællesskabet.
Når situationen i den internationale handel eller særlige krav på visse markeder gør det nødvendigt, kan restitutionen for et bestemt produkt differentieres efter det pågældende produkts destination.
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 46. Fastsættelsen sker med regelmæssige mellemrum.
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige mellemrum, kan om fornødent ændres af Kommissionen i løbet af en mellemliggende periode på begæring af en medlemsstat eller på Kommissionens eget initiativ.
4. Restitutionerne fastsættes under hensyn til:
a) situationen og den forventede udvikling med hensyn til:
- priserne for frugt og grøntsager på Fællesskabets marked og de disponible mængder
- priserne i den internationale handel
b) de laveste omkostninger i forbindelse med afsætning og transport fra Fællesskabets markeder til Fællesskabets havne eller øvrige eksportsteder samt omkostningerne i forbindelse med transport mv. til bestemmelseslandet
c) det økonomiske aspekt i forbindelse med den påtænkte udførsel
d) de begrænsninger, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 228.
5. De i stk. 1 nævnte gældende priser på Fællesskabets marked fastsættes under hensyn til de priser, som med henblik på udførsel viser sig at være de gunstigste.
De i stk. 1 nævnte gældende priser i den internationale handel fastsættes under hensyn til:
a) noteringerne på tredjelandenes markeder
b) de gunstigste importpriser i de tredjelande, der er bestemmelseslande, ved indførsel fra andre tredjelande
c) de i de eksporterende tredjelande konstaterede producentpriser
d) tilbudspriserne ved Fællesskabets grænse.
6. Restitutionen ydes kun på begæring og mod fremlæggelse af den pågældende eksportlicens.
7. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes, er det, der gælder på dagen for licensansøgningen, og, hvis der er tale om en differentieret restitution, som samme dag gælder:
a) for den i licensen angivne destination
b) for den faktiske destination, hvis denne afviger fra den destination, der er anført i licensen. I så fald må beløbet ikke overstige det beløb, der gælder for den i licensen angivne destination.
For at undgå misbrug af fleksibiliteten i dette stykke kan der træffes passende foranstaltninger.
8. Stk. 6 og 7 kan efter proceduren i artikel 46 fraviges for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, hvis der ydes restitutioner for disse i forbindelse med fødevarehjælp.
9. Restitutionen betales, når det godtgøres, at produkterne:
- er udført fra Fællesskabet
- har oprindelse i Fællesskabet og
- hvis der er tale om en differentieret restitution, har nået den destination, der er anført i licensen, eller en anden destination, for hvilken der har været fastsat en restitution, uden at dette berører stk. 7, litra b). Undtagelser fra denne bestemmelse kan dog fastsættes efter proceduren i artikel 46, såfremt der fastlægges betingelser, der frembyder tilsvarende garantier.
10. Overholdelse af de mængdemæssige begrænsninger, der er en følge af de aftaler, der er indgået i henhold til traktatens artikel 228, sikres på grundlag af de eksportlicenser, der udstedes for de deri fastsatte referenceperioder, og som gælder for de pågældende produkter.
For så vidt angår overholdelsen af de forpligtelser, der følger af de aftaler, der er indgået som led i handelsforhandlingerne under Uruguay-runden, berøres eksportlicensernes gyldighed ikke af referenceperiodens udløb.
11. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, herunder bestemmelser vedrørende genfordeling af de ikke tildelte eller ikke opbrugte mængder, der kan udføres, vedtages efter proceduren i artikel 46.
Artikel 36
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning eller vedtaget i henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt ved indførsel af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter fra tredjelande:
- opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told
- anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning.
2. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, optages i den fælles toldtarif.
Artikel 37
1. Der kan i samhandelen med tredjelande anvendes egnede foranstaltninger, hvis markedet inden for Fællesskabet for et eller flere af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter på grund af indførsel eller udførsel rammes eller trues af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i fare.
Disse foranstaltninger kan kun anvendes, enten indtil den faktiske forstyrrelse eller truslen herom er ophørt, eller indtil de mængder, der er trukket ud af handelen eller er opkøbt, er formindsket mærkbart.
Rådet, der træffer afgørelse på forslag af Kommissionen efter afstemningsproceduren i traktatens artikel 43, stk. 2, vedtager de generelle gennemførelsesbestemmelser til dette stykke og fastsætter de tilfælde, hvor medlemsstaterne kan træffe beskyttelsesforanstaltninger, samt grænserne herfor.
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks finder anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage efter begæringens modtagelse.
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan med kvalificeret flertal bekræfte, ændre eller annullere den pågældende foranstaltning.
4. Denne artikel anvendes under iagttagelse af de forpligtelser, der følger af de internationale aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2.
AFSNIT VI National kontrol og fællesskabskontrol
Artikel 38
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre kontrollen med overholdelsen af fællesskabsforskrifterne for markederne for frugt og grøntsager, navnlig inden for de områder, der er anført i bilag IV.
2. Når det er relevant at foretage kontrol i form af stikprøver, skal medlemsstaterne gennem arten og hyppigheden af de foretagne prøver og på grundlag af risikoanalyser sørge for, at kontrollen er repræsentativ for den kontrollerede foranstaltning og for hele deres område, samt at den står i et passende forhold til mængden af de frugt- og grøntsagsprodukter, der markedsføres eller opbevares med henblik på markedsføring.
Modtagere af de offentlige midler skal kontrolleres systematisk, uden at kontrollen på andre områder berøres heraf.
3. Kommissionen og medlemsstaterne påser, at de ansvarlige instanser råder over et tilstrækkeligt stort, kvalificeret og erfarent personale til effektivt at kunne udføre kontrollen af navnlig de i bilag IV anførte områder.
Artikel 39
1. Uden at dette i øvrigt berører den kontrol, de nationale myndigheder foretager i henhold til artikel 38, kan Kommissionen i samarbejde med de kompetente instanser i den pågældende medlemsstat gennemføre kontrol på stedet eller anmode en medlemsstat om at gøre det, for at sikre, at fællesskabsforskrifterne for markederne for frugt og grøntsager anvendes ensartet, navnlig på de i bilag IV anførte områder.
2. Kommissionen giver på forhånd den pågældende medlemsstat skriftlig meddelelse om, hvad den planlagte kontrol gælder, hvorfor og hvor den gennemføres, og på hvilken dato den begynder samt om inspektørernes identitet og beføjelser.
Artikel 40
1. Til gennemførelse af bestemmelserne i artikel 39 oprettes der et særligt inspektørkorps for markederne for frugt og grøntsager sammensat af embedsmænd fra Kommissionen med den fornødne faglige viden, uddannelse og erfaring til at gennemføre deres opgaver og eventuelt embedsmænd, der på anmodning af Kommissionen og med den pågældende medlemsstats samtykke udpeges blandt det personale, der er omhandlet i artikel 38, stk. 3, med henblik på deltagelse i særlige undersøgelser.
2. Det særlige inspektørkorps udfører følgende opgaver under ledelse af Kommissionen:
a) deltagelse i kontrol, som tilrettelægges og gennemføres af medlemsstaternes ansvarlige instanser
b) gennemførelse på Kommissionens initiativ af den i artikel 39 omhandlede kontrol, som den pågældende medlemsstats embedsmænd opfordres til at deltage i
c) evaluering af de etablerede nationale kontrolordninger, udførte procedurer og opnåede resultater
d) indsamling af alle oplysninger om de retlige eller andre foranstaltninger, de kompetente myndigheder har truffet for at forbedre overholdelsen af fællesskabsforskrifterne for markederne for frugt og grøntsager
e) udvikling af samarbejdet og informationsudvekslingen mellem instanserne i de forskellige medlemsstater med henblik på at medvirke til, at forskrifterne for markederne for frugt og grøntsager anvendes ensartet, og at lette omsætningen af sektorens produkter.
3. Kommissionen underretter i god tid, inden den kontrol, der er omhandlet i stk. 2, litra b), påbegyndes, den ansvarlige instans i den medlemsstat, på hvis område kontrollen skal finde sted.
4. Kommissionen fastlægger selv de steder, hvor dens kontrol skal foretages, og fastsætter i samarbejde med de pågældende medlemsstater de praktiske bestemmelser vedrørende kontrollen.
Artikel 41
1. Kontrollen i henhold til artikel 40, stk. 2, litra b), gennemføres i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 729/70.
Kommissionens inspektører udviser under deres kontrolvirksomhed en optræden, som er forenelig med de regler og den praksis, der gælder for faget i den pågældende medlemsstat, og de har tavshedspligt.
2. Kommissionen opretter relevante kontakter med den kompetente instanser i medlemsstaterne med henblik på i fællesskab at udarbejde kontrolprogrammer. Medlemsstaterne samarbejder med Kommissionen, så den lettere kan løse denne opgave.
3. Kommissionen sender snarest muligt en meddelelse om resultaterne af inspektørernes arbejde til den pågældende medlemsstats kompetente instans. I meddelelsen gøres der rede for de vanskeligheder og overtrædelser af den gældende bestemmelser for markederne for frugt og grøntsager, der måtte være konstateret.
4. Den pågældende medlemsstat meddeler snarest muligt Kommissionen, hvilke foranstaltninger den har truffet for at bringe de pågældende vanskeligheder og overtrædelser til ophør.
Artikel 42
Enhver uregelmæssighed, som konstateres i forbindelse med en kontrol, og som kunne få finansielle følger for EUGFL, Garantisektionen, behandles efter bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 595/91 (17). Den medlemsstat, på hvis område uregelmæssigheden er konstateret, skal foretage den indberetning, der er fastsat i artikel 3 i nævnte forordning.
Enhver ukorrekt anvendelse af fællesskabsreglerne fra en medlemsstats side, som konstateres i forbindelse med Kommissionens kontrol, og som kunne få finansielle følger for EUGFL, Garantisektionen, behandles efter bestemmelserne i artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning (EØF) nr. 729/70.
AFSNIT VII Almindelige bestemmelser
Artikel 43
Medmindre andet er bestemt i denne forordning, finder traktatens artikel 92, 93 og 94 anvendelse på produktionen og afsætningen af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter.
Artikel 44
1. Medlemsstaterne og Kommissionen udveksler de oplysninger, der er nødvendige for anvendelsen af denne forordning. Det fastlægges efter proceduren i artikel 46, hvilke oplysninger der skal udveksles. Efter samme procedure vedtages de nærmere bestemmelser vedrørende meddelelse og udbredelse af disse oplysninger.
2. De i stk. 1 omhandlede oplysninger skal mindst omfatte oplysninger om de dyrkede arealer og de mængder, der høstes, afsættes eller ikke markedsføres i henhold til artikel 23.
Oplysningerne indsamles:
- af producentorganisationerne for så vidt angår disses medlemmer, jf. dog artikel 11 og 19
- af medlemsstaternes ansvarlige instanser for så vidt angår de producenter, som ikke er medlem af nogen af de organisationer, der er omhandlet i denne forordning. Den pågældende medlemsstat kan helt eller delvis overdrage denne opgave til en eller flere producentorganisationer.
3. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre indsamlingen af de i stk. 2 nævnte oplysninger; de sikrer endvidere, at oplysningerne er korrekte, at de underkastes statistisk behandling, og at de regelmæssigt indberettes til Kommissionen. De fastsætter bestemmelser om anvendelse af sanktioner, hvis de pågældende opgaver ikke udføres som foreskrevet som følge af uacceptable forsinkelser eller systematisk forsømmelighed. De giver Kommissionen meddelelse om foranstaltningerne.
4. Kommissionen underretter regelmæssigt på den mest hensigtsmæssige måde medlemsstaterne om de i stk. 1 omhandlede oplysninger samt om de konklusioner, den har draget på grundlag heraf. Gennemførelsesbestemmelserne fastlægges efter proceduren i artikel 46.
Artikel 45
Der nedsættes en forvaltningskomité for friske frugter og grøntsager, i det følgende benævnt »komitéen«, som består af repræsentanter for medlemsstaterne og har en repræsentant for Kommissionen som formand.
Artikel 46
1. Når der henvises til proceduren i denne artikel, indbringer formanden sagen for komitéen, enten på eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstats repræsentant.
2. Kommissionens repræsentant forelægger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Komitéen afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Den udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under afstemninger i komitéen tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse.
b) Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af komitéen afgivne udtalelse, underrettes Rådet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. Kommissionen kan i så fald udsætte gennemførelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgørelse om, i et tidsrum på højst en måned regnet fra datoen for denne underretning.
Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden for en frist på en måned.
Artikel 47
Komitéen kan undersøge ethvert andet spørgsmål, som formanden forelægger den enten på eget initiativ eller på begæring af en medlemsstats repræsentant.
Artikel 48
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning, herunder også de finansielle og ikke finansielle administrative sanktioner vedtages efter proceduren i artikel 46, afhængigt af, hvilke behov der gør sig gældende i sektoren.
Artikel 49
Ved anvendelsen af denne forordning skal der på passende måde tages hensyn til både de i traktatens artikel 39 og artikel 110 fastsatte mål.
Artikel 50
Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger til at straffe overtrædelser af denne forordning og forebygge og bekæmpe svig.
Artikel 51
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de love og administrative bestemmelser, som de vedtager med henblik på anvendelsen af eller i henhold til denne forordning, senest en måned efter deres vedtagelse. Det samme gælder for ændringer af disse bestemmelser.
Artikel 52
1. Udgifterne i forbindelse med udbetalingen af EF-tilbagekøbsgodtgørelsen og med fællesskabsfinansieringen af driftsfonden, af særforanstaltningerne efter artikel 17 og artikel 53, 54 og 55 samt af de kontrolforanstaltninger, som udføres af de eksperter fra medlemsstaterne, der er stillet til rådighed for Kommissionen i henhold til artikel 40, stk. 1, betragtes som interventioner til regulering af landbrugsmarkederne efter artikel 1, stk. 2, litra b), i forordning (EØF) nr. 729/70.
2. Støtte, som ydes af medlemsstaterne i henhold til artikel 14 og 15, stk. 6, sidste afsnit, udgør en fælles aktion, jf. artikel 2, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 4256/88 (18). De skal indgå i de overslag over de årlige udgifter, der er omhandlet i artikel 31, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2328/91 (19).
Artikel 1, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2328/91 gælder for støtte, der er nævnt i nærværende stykke.
Udbetalingen af støtten foregår i overensstemmelse med artikel 21 i Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 (20). Betalingen af restbeløbet eller refusionen sker dog ud over betingelserne i stk. 4 i nævnte artikel på grundlag af:
a) en erklæring om de udgifter, medlemsstaterne har afholdt i et kalenderår, og
b) en rapport om anvendelsen af foranstaltningerne i det pågældende kalenderår udarbejdet ifølge artikel 25, stk. 4, i nævnte forordning
som forelægges for Kommissionen inden den 1. juli i det efterfølgende år.
3. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til stk. 2 efter høring af den komité, der er nævnt i artikel 29 i forordning (EØF) nr. 4253/88.
4. Bestemmelserne i afsnit VI anvendes, uden at dette berører anvendelsen af forordning (EØF) nr. 4045/89 (21).
Artikel 53
De rettigheder, som producentorganisationerne inden denne forordnings ikrafttræden har erhvervet i henhold til artikel 14 og afsnit IIa i forordning (EØF) nr. 1035/72, består, indtil de udløber.
Artikel 54
1. Fællesskabet deltager med op til 50 % i finansieringen af aktioner, der tager sigte på at øge og forbedre forbruget og anvendelsen af nødder i Fællesskabet.
2. De i stk. 1 omhandlede aktioner har til formål:
- at forbedre produkternes kvalitet, navnlig ved at foretage markedsundersøgelser og finde nye anvendelsesmuligheder, herunder midler til at tilpasse produktionen hertil
- indførelse af nye pakningsmåder
- udsendelse af råd om markedsføring til de forskellige virksomheder inden for sektoren
- afholdelse af og deltagelse i messer og andre handelsforanstaltninger.
3. Kommissionen fastlægger aktionerne i stk. 2 efter proceduren i artikel 46 eller definerer nye aktioner.
Artikel 55
For hasselnødder, der høstes i produktionsårene 1997/98, 1998/99 og 1999/2000, ydes der et tilskud på 15 ECU/100 kg til producentorganisationer, der er anerkendt i henhold til forordning (EØF) nr. 1035/72 eller i henhold til nærværende forordning, og som i 1997 iværksætter en plan for forbedring af kvaliteten som omhandlet i artikel 14d i forordning (EØF) nr. 1035/72 eller et driftsprogram som omhandlet i nærværende forordning.
Artikel 56
Kommissionen forelægger senest den 31. december 2000 Rådet en rapport om, hvorledes denne forordning virker, eventuelt ledsaget af relevante forslag.
Artikel 57
Skal der træffes foranstaltninger for at lette overgangen fra den gamle ordning til den ordning, der indføres ved nærværende forordning, træffes disse efter proceduren i artikel 46.
Artikel 58
1. Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 1997. Afsnit IV finder dog først anvendelse for de enkelte produkter i bilag I fra begyndelsen af produktionsåret 1997/98.
2. Forordning (EØF) nr. 1035/72, (EØF) nr. 3285/83, (EØF) nr. 1319/85, (EØF) nr. 2240/88, (EØF) nr. 1121/89 og (EØF) nr. 1198/90 ophæves med virkning fra tidspunktet for iværksættelsen af de tilsvarende bestemmelser i nærværende forordning.
Henvisninger til de ophævede forordninger gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilag VI.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 28. oktober 1996.
Nařízení Rady (ES) č. 2200/96
ze dne 28. října 1996
o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že se v současné době z důvodu různých změn odvětví ovoce a zeleniny dostává do nové situace, které se producenti musí přizpůsobovat; že je proto nutné změnit zaměření základních pravidel společné organizace trhu v tomto odvětví; že s ohledem na četné změny, kterými organizace trhu od svého zavedení prošla, je třeba z důvodů přehlednosti přijmout nové nařízení;
(2) vzhledem k tomu, že je žádoucí včlenit do tohoto nového nařízení základní ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 3285/83 ze dne 14. listopadu 1983, kterým se stanoví obecná pravidla pro rozšíření působnosti některých pravidel stanovených organizacemi producentů v odvětví ovoce a zeleniny [4], hlavní ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1319/85 ze dne 23. května 1985 o posílení kontroly provádění ustanovení Společenství v odvětví ovoce a zeleniny [5], hlavní ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2240/88 ze dne 19. července 1988, kterým se stanoví pro broskve, citrony a pomeranče prováděcí pravidla k článku 16b nařízení (EHS) č. 1035/72 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [6], hlavní ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1121/89 ze dne 27. dubna 1989 o zavedení intervenčního prahu pro jablka a květák [7] a hlavní ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1198/90 ze dne 7. května 1990, kterým se zavádí rejstřík pěstitelů citrusů ve Společenství [8]; že je proto třeba tato nařízení zrušit;
(3) vzhledem k tomu, že třídění produktů podle společných závazných norem pro ovoce a zeleninu uváděné na trh uvnitř Společenství nebo vyvážené do třetích zemí tvoří referenční rámec přispívající k poctivému obchodování, průhlednosti trhu a vyloučení produktů neuspokojivé jakosti z trhu; že dodržování norem tak přispívá ke zvyšování rentability produkce;
(4) vzhledem k tomu, že v zájmu zjednodušení je žádoucí přijmout normy pro ovoce a zeleninu s poměrně velkým významem na trhu, které by vycházely z norem přijatých v rámci Evropské hospodářské komise OSN (EHK/OSN); že je nezbytné stanovit podmínky, za kterých mohou být mezinárodní normy přizpůsobeny zvláštním potřebám Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že používání norem nemůže být plně účinné, pokud normy nejsou s určitými výjimkami používány ve všech stadiích obchodu a při odesílání z oblasti produkce; že však mohou být stanoveny výjimky pro některé velice okrajové a přesně vymezené činnosti nebo činnosti na začátku obchodního řetězce nebo pro produkty určené k průmyslovému zpracování; že je třeba rovněž vzít v úvahu možnost slabé nebo výjimečně bohaté produkce; že v zájmu zajištění jakosti požadované normami musí být držitel produktu zodpovědný za dodržování norem; že zejména požadavky spotřebitelů na vlastnosti ovoce a zeleniny vyžadují, aby označení produktů na štítku obsahovalo údaj o původu produktů až do stadia maloobchodního prodeje;
(6) vzhledem k tomu, že produkce a uvádění ovoce a zeleniny na trh musí brát ohled na životní prostředí v oblasti pěstitelských postupů, nakládání s odpadovým materiálem a zničení produktů stažených z trhu, zejména v oblasti ochrany jakosti vod, zachování biologické rozmanitosti a úpravy krajiny;
(7) vzhledem k tomu, že organizace producentů jsou základními prvky společné organizace trhu, jejíž decentralizované fungování na své úrovni zajišťují; že z důvodu stále se zvyšující koncentrace poptávky je koncentrace nabídky uvnitř těchto organizací více než předtím hospodářskou nutností k posílení postavení producentů na trhu; že tato koncentrace musí být uskutečňována na základě dobrovolnosti a užitečnosti podle rozsahu a účinnosti služeb, které může organizace producentů poskytnout svým členům; že se nejedná o ohrožení dodávek produktů organizacím zaměřeným na zvláštní produkty, které existovaly před vstupem tohoto nařízení v platnost;
(8) vzhledem k tomu, že organizace producentů, která je schopna přispívat k dosažení cílů společné organizace trhu, může být členským státem uznána pouze tehdy, splňuje-li určité požadavky, které kladou organizaci samotné a jejím členům stanovy; že seskupením producentů, které mají zájem o získání statutu organizací producentů, musí být v souladu s tímto nařízením poskytnuto přechodné období, v jehož průběhu jim může být při splnění určitých podmínek poskytnuta finanční podpora na vnitrostátní úrovni a na úrovni Společenství;
(9) vzhledem k tomu, že je žádoucí poskytnout přechodné období organizacím producentů, které byly již uznány podle nařízení (EHS) č. 1035/72 [9], které však v danou chvíli nemohou plnit podmínky tohoto nařízení pro získání uznání; že tyto organizace musí být schopny prokázat svou způsobilost k provedení nezbytné změny zaměření;
(10) vzhledem k tomu, že ke zvýšení odpovědnosti organizací producentů zejména při přijímání rozhodnutí v oblasti finanční a za účelem řádné správy veřejných prostředků, jež jsou jim přidělovány, a jejich přizpůsobení budoucím požadavkům, je třeba stanovit podmínky, za jakých mohou být tyto prostředky využívány; že spolufinancování z provozních fondů vytvořených organizacemi producentů představuje vhodné řešení;
(11) vzhledem k tomu, že zřízení a řádné fungování provozních fondů vyžadují, aby si organizace producentů vzaly na starost celkovou produkci ovoce a zeleniny svých členů;
(12) vzhledem k tomu, že za účelem kontroly výdajů Společenství musí být stanovena hranice podpory poskytované organizacím producentů, které zřizují provozní fond;
(13) vzhledem k tomu, že v oblastech, ve kterých je organizace produkce slabá, je třeba umožnit poskytnutí dodatečných vnitrostátních finančních příspěvků; že v případě členských států, které jsou z hlediska struktur obzvláště znevýhodněny, musí být tyto příspěvky uhraditelné Společenstvím ze režimu podpor Společenství;
(14) vzhledem k tomu, že za účelem dalšího posílení činnosti organizací producentů nebo jejich sdružení a za účelem zajištění žádoucí stability trhu je třeba umožnit členským státům, aby za určitých podmínek rozšířily na producenty dané oblasti, kteří nejsou jejich členy, pravidla týkající se zejména produkce, uvádění na trh a ochrany životního prostředí, přijatá členy organizace nebo sdružení dotyčné oblasti; že v případě, že je poskytnuto řádné odůvodnění, musí být určité náklady vzniklé z tohoto rozšíření pravidel účtovatelné dotyčným producentům, jelikož ti jsou poživateli výhod plynoucích z tohoto rozšíření;
(15) vzhledem k tomu, že meziodvětvové organizace vytvořené z podnětu samostatných nebo již seskupených hospodářských subjektů, představují-li významnou část různých profesních kategorií v odvětví ovoce a zeleniny, jsou schopny přispět k chování zohledňujícímu situaci na trhu a usnadnit obchodní přístup, který zlepší výkazy o produkci, to znamená organizaci produkce, prezentaci produktů a jejich uvádění na trh; že jelikož činnost těchto organizací je schopna celkově přispět k dosažení cílů článku 39 Smlouvy, a zejména cílů tohoto nařízení, je třeba, jakmile dojde k vymezení příslušných druhů činností, umožnit členským státům udělit zvláštní uznání těm organizacím, které prokáží dostatečnou reprezentativnost a jejichž činnost se zaměřuje na uskutečňování výše uvedených cílů; že uvedená ustanovení o rozšíření působnosti pravidel přijatá organizacemi nebo jejich sdruženími a o podílu na nákladech vyplývajících z tohoto rozšíření se musí vzhledem k podobnosti sledovaných cílů použít i na meziodvětvové organizace;
(16) vzhledem k tomu, že v zájmu stabilizace kurzů je žádoucí, aby organizace producentů mohly intervenovat na trhu, zejména tím, že se rozhodnou nenabízet k prodeji určitá množství produktů v určitých obdobích; že stažení produktů nesmí být považováno za alternativu k uvádění na trh; že tedy financování stažení ze strany Společenství musí být omezeno jednak pouze na stanovené procento produkce, jednak na nízkou vyrovnávací platbu Společenství, aniž by bylo dotčeno použití provozních fondů k tomuto účelu; že v zájmu zjednodušení je vyrovnávací platba ze strany Společenství stanovena jednotnou paušální sazbou pro každý produkt; že k dosažení srovnatelného snížení u všech produktů jsou nezbytná určitá rozlišení;
(17) vzhledem k tomu, že intervenční opatření mohou být plně účinná jen tehdy, pokud produkty stažené z trhu nejsou opět uvedeny do běžného obchodního oběhu; že je třeba stanovit různé způsoby jejich využití a zabránit tím v nejvyšší možné míře jejich zničení;
(18) vzhledem k tomu, že tento nový způsob řízení stahování umožňuje zároveň zrušit závazná ustanovení týkající se důsledků překročení prahových množství; že je však rozumné zachovat základní zásadu těchto ustanovení během přechodného období a zmocnit Komisi v případě potřeby jednat na základě této zásady;
(19) vzhledem k tomu, že Rada přijala na základě nařízení (ES) č. 3290/94 [10] úpravy a přechodná opatření potřebná v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, zejména nové úpravy obchodu se třetími zeměmi v odvětví ovoce a zeleniny; že ustanovení přílohy XIII nařízení (ES) č. 3290/94 jsou začleněna do tohoto nařízení; že však v případě, že jsou produkty dováženy do Společenství za účelem průmyslového zpracování, nejsou prodány v komisním prodeji; že tudíž ověření vstupní ceny může být provedeno na jiném základě než na základě paušální hodnoty; že je tudíž třeba příslušná ustanovení v tomto ohledu doplnit;
(20) vzhledem k tomu, že pravidla společné organizace trhu musí být dodržována všemi hospodářskými subjekty, na které se pravidla použijí, protože v opačném případě bude jejich účinek narušen se všemi důsledky, které z toho plynou, ať už se jedná o použití veřejných prostředků nebo o hospodářskou soutěž mezi hospodářskými subjekty; že je tedy třeba zřídit zvláštní sbor inspektorů Společenství pro toto odvětví; že jak z rozpočtových důvodů, tak z důvodů účinnosti musí být tento sbor tvořen úředníky Komise a popřípadě i jinými pracovníky; že je rovněž třeba stanovit sankce Společenství, aby bylo zajištěno jednotné uplatňování nové úpravy v celém Společenství;
(21) vzhledem k tomu, že jedním z nezbytných prvků řádného řízení společné organizace trhu je důkladná znalost trhu; že je tudíž třeba stanovit za tímto účelem nezbytná opatření;
(22) vzhledem k tomu, že fungování jednotného trhu by poskytováním určité podpory bylo ohroženo; že je tedy třeba, aby ustanovení Smlouvy umožňující přezkoumání podpor poskytnutých členskými státy a umožňující zákaz podpor neslučitelných se společným trhem byla rozšířena tak, aby pokrývala odvětví uvedené v tomto nařízení;
(23) vzhledem k tomu, že společná organizace trhu v tomto odvětví musí současně a vhodným způsobem zohledňovat cíle stanovené v článcích 39 a 110 Smlouvy;
(24) vzhledem k tomu, že pro usnadnění provádění tohoto nařízení je třeba stanovit postup zavedení úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí v rámci řídícího výboru;
(25) vzhledem k tomu, že za účelem řešení obzvláště nepříznivé situace v odvětví lískových oříšků je důležité poskytnout paušální podporu na lískové oříšky sklizené v hospodářských letech 1997/98, 1998/99 a 1999/2000,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto nařízením se zřizuje společná organizace trhu s ovocem a zeleninou.
2. Společná organizace zahrnuje tyto produkty:
Kód KN | Popis zboží |
070200 | Rajčata, čerstvá nebo chlazená |
0703 | Cibule, šalotka, česnek, pór a jiná cibulová zelenina, čerstvá nebo chlazená |
0704 | Zelí, květák, kapusta kadeřavá, kedluben a podobné jedlé rostliny rodu Brassica, čerstvé nebo chlazené |
0705 | Hlávkový salát (Lactuca sativa) a čekanka (Cichorium spp.), čerstvé nebo chlazené |
0706 | Mrkev, vodnice, tuřín, salátová řepa, kozí brada, bulvový celer, ředkvička a podobné jedlé kořeny, čerstvé nebo chlazené |
070700 | Okurky a nakládačky, čerstvé nebo chlazené |
0708 | Luštěniny, též vyluštěné, čerstvé nebo chlazené |
ex0709 | Ostatní zelenina, čerstvá nebo chlazená s výjimkou zeleniny uvedené v podpoložkách 07096091, 07096095, 07096099, 07099031, 07099039 a 07099060 |
ex0802 | Ostatní skořápkové ovoce, čerstvé nebo sušené, též bez skořápky nebo vyloupané, s výjimkou arekových (nebo betelových) ořechů a kola ořechů uvedených v podpoložce 08029030 |
08030011 | Banány plantejny, čerstvé |
ex08030090 | Banány plantejny, sušené |
08042010 | Fíky, čerstvé |
08043000 | Ananas |
080440 | Avokádo |
08045000 | Kvajava, mango a mangostany |
0805 | Citrusové plody, čerstvé nebo sušené |
08061021080610290806103008061040080610500806106108061069 | Stolní vinné hrozny, čerstvé |
080700 | Melouny (včetně melounů vodních) a papáje, čerstvé |
0808 | Jablka, hrušky a kdoule, čerstvé |
0809 | Meruňky, třešně a višně, broskve (včetně nektarinek), švestky a trnky, čerstvé |
0810 | Ostatní ovoce, čerstvé |
0813503108135039 | Směsi tvořené výhradně ze suchého skořápkového ovoce uvedeného v položkách 0801 a 0802 |
12121010 | Svatojánský chléb |
3. Hospodářské roky produktů uvedených v odstavci 2 se stanoví v případě potřeby v souladu s postupem podle článku 46.
HLAVA I
Třídění produktů
Článek 2
1. Produkty určené k dodání spotřebiteli v čerstvém stavu mohou být tříděny podle systému norem.
2. Normy pro čerstvé ovoce a zeleninu zahrnuté v příloze I se přijmou postupem podle článku 46 pro provádění společné organizace trhu. Za tím účelem se zohlední normy EHK/OSN doporučené pracovní skupinou Evropské hospodářské komise pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zlepšování jejich jakosti.
Až do přijetí nových norem se použijí normy vymezené článkem 2 nařízení (EHS) č. 1035/72.
3. Komise může postupem podle článku 46 rozšířit seznam uvedený v příloze I o další produkty.
Článek 3
1. Držitel produktů, pro které byly přijaty normy jakosti, může tyto produkty vystavovat za účelem prodeje, nabízet je k prodeji, prodat nebo je dodávat či jakýmkoli jiným způsobem uvádět na trh uvnitř Společenství pouze tehdy, jestliže jsou v souladu s těmito normami. Držitel je odpovědný za dodržení těchto norem.
Členské státy však smějí od požadavků na dodržení norem jakosti nebo některých jejich ustanovení osvobodit:
a) produkty vystavené za účelem prodeje, nabízené k prodeji, prodávané, dodávané nebo jakýmkoli jiným způsobem uváděné producentem na velkoobchodní trhy, a zejména na trhy producentů přímo v pěstitelské oblasti;
b) produkty zasílané z těchto velkoobchodních trhů do obalových úpraven a balíren nebo skladovacích zařízení v téže pěstitelské oblasti.
V případě použití druhého pododstavce o tom příslušný členský stát uvědomí Komisi a sdělí jí opatření, která k tomu účelu přijal.
2. Dodržení norem jakosti v rámci jedné pěstitelské oblasti se nevyžaduje u:
a) produktů prodávaných nebo dodávaných producentem do obalových úpraven a balíren nebo do skladovacích zařízení nebo zasílaných do těchto zařízení z podniku producenta;
b) produktů zasílaných ze skladovacích zařízení do obalových úpraven a balíren.
3. Dodržení norem jakosti se nevyžaduje u:
a) produktů zasílaných do zpracovatelských podniků, pokud nejsou postupem podle článku 46 stanovena minimální kritéria jakosti pro produkty určené k průmyslovému zpracování;
b) produktů přenechaných producentem v místě jeho podniku spotřebiteli pro jeho osobní spotřebu;
c) produktů z určité oblasti, které se prodávají v maloobchodě této oblasti k uspokojení proslulé tradiční místní spotřeby na základě rozhodnutí Komise přijatého na žádost členského státu postupem podle článku 46.
4. U produktů uvedených v odstavci 2 a odst. 3 písm. a) je nutno prokázat, že dané produkty splňují stanovené podmínky, zejména pokud jde o jejich zamýšlené použití.
Článek 4
V případech, kdy v důsledku krajního nedostatku nebo výjimečně bohaté nabídky nejsou produkty vyhovující normám jakosti s to pokrýt spotřebitelskou poptávku nebo ji naopak značně převyšují, přijmou se ve shodě s mezinárodními závazky Společenství a postupem podle článku 46 na omezenou dobu opatření odchylná od uvedených norem.
Článek 5
1. Údaje požadované normami v oblasti označování musí být uvedeny čitelně a viditelně na jedné straně obalu, a to buď tak, že zde budou vytištěny nesmazatelným písmem, nebo prostřednictvím štítku, který tvoří nedílnou součást obalu nebo je k obalu dobře připevněn.
2. U odesílaného volně loženého zboží nakládaného přímo na dopravní prostředek, musí být údaje zmíněné v odstavci 1 uvedeny v dokladu provázejícím zboží nebo na vývěsce viditelně umístěné uvnitř dopravního prostředku.
Článek 6
Pokud jsou produkty v rámci maloobchodního prodeje nabízeny balené, musí být údaje požadované pro označování čitelné a viditelné.
U produktů nabízených v hotových obalech ve smyslu směrnice 79/112/EHS [11] musí být kromě údajů stanovených obecnými normami vyznačena i čistá hmotnost. V případě produktů běžně prodávaných na kusy se však uvedení čisté hmotnosti nevyžaduje, pokud je počet kusů dobře viditelný a lehce spočitatelný zvenčí, nebo není-li tomu tak, pokud je tento počet uveden na štítku.
Produkty smějí být nabízeny nebalené, pokud je maloobchodní prodejce opatří tabulkou s dobře viditelnými a čitelnými údaji, jež jsou stanoveny normami a týkají se:
- odrůdy,
- původu produktu,
- třídy jakosti.
Článek 7
Za účelem zjištění, zda produkty, na něž se vztahují normy jakosti, splňují ustanovení článků 3 až 6, provádějí subjekty pověřené jednotlivými členskými státy ve všech etapách uvádění na trh a během přepravy v souladu s hlavou VI kontroly shody na základě odebraných vzorků.
Nejvhodnější je tyto kontroly provádět před odesláním produktů z pěstitelské oblasti v době, kdy jsou baleny nebo nakládány.
Členské státy sdělí ostatním členským státům a Komisi názvy subjektů pověřených kontrolou.
Článek 8
1. Produkty, na něž se vztahují normy, smějí být dovezeny ze třetích zemí jen tehdy, vyhovují-li těmto normám nebo normám alespoň rovnocenným.
2. Články 3 až 7 se použijí na produkty dovážené do Společenství po splnění dovozních formalit v souladu s stávajícími pravidly Společenství.
Článek 9
1. Produkty, na které se vztahují normy, smějí být vyvezeny do třetích zemí jen tehdy, vyhovují-li těmto normám.
S přihlédnutím k požadavkům trhu, pro které je zboží určeno, však smějí být postupem podle článku 46 povoleny odchylky.
2. Produkty určené k vývozu do třetích zemí podléhají kontrole shody s normami před opuštěním celního území Společenství.
Článek 10
Opatření zajišťující jednotné používání ustanovení této hlavy se přijímají postupem podle článku 46.
U produktů určených k dovozu do Společenství mohou taková opatření spočívat ve schválení vydaném úředními kontrolními útvary vyvážející třetí země.
HLAVA II
Organizace producentů
Článek 11
1. Pro účely tohoto nařízení se "organizací producentů" rozumí každá právnická osoba,
a) která je založena z podnětu producentů těchto tříd produktů uvedených v čl. 1 odst. 2:
i) ovoce a zelenina;
ii) ovoce;
iii) zelenina;
iv) produkty určené k průmyslovému zpracování;
v) citrusové plody;
vi) skořápkové ovoce;
vii) houby;
b) která má za cíl zejména:
1. zajistit plánování produkce a její přizpůsobení poptávce, zejména pokud jde o jakost a množství;
2. podporovat koncentraci nabídky a uvádění produktů vyprodukovaných jejími členy na trh;
3. snižovat produkční náklady a zajišťovat stálost cen producentů;
4. podporovat používání pěstitelských postupů, produkčních technologií a postupů nakládání s odpady šetrných k životnímu prostředí, zejména za účelem ochrany jakosti vod, půdy a krajiny, ochrany a/nebo podpory biologické rozmanitosti;
c) jejíž stanovy zavazují členy této organizace producentů zejména k tomu, že:
1. uplatňují pravidla přijatá organizací producentů ohledně znalosti produkce, produkci samotné, uvádění produktů na trh a o ochraně životního prostředí;
2. jsou členem pouze jedné organizace producentů uvedené v písmenu a), pokud jde o produkci jedné z tříd produktů uvedených v písmenu a) daným podnikem;
3. prodávají svou veškerou produkci prostřednictvím organizace producentů.
Pokud však to organizace producentů povolí a za podmínek, které stanoví, členové této organizace producentů mohou:
- prodat přímo ve svých podnicích spotřebitelům pro jejich osobní spotřebu nejvýše 25 % své produkce, pokud jsou členy organizace producentů ovoce a zeleniny uvedené v písm. a) bodu i), a nejvýše 20 %, pokud jsou členy jiných druhů organizací producentů, a kromě toho
- uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, množství produktů, jejichž objem je ve srovnání s objemem uváděným na trh jejich vlastní organizací nepatrný;
- uvádět na trh prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, produkty, které svou povahou v zásadě nejsou pokryty obchodními aktivitami jejich vlastní organizace;
- postupem podle článku 46 mít oprávnění uzavírat v případě některých produktů odchylným způsobem přímé smlouvy se zpracovatelskými podniky sestupně a po dobu přechodného období do 31. prosince 1999;
4. poskytovat údaje požadované organizací producentů ke statistickým účelům, zejména pokud jde o pěstitelské plochy, sklizená množství, výnosy a přímé prodeje;
5. platit finanční příspěvky stanovené ve stanovách pro potřebu zřízení a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 15;
d) jejíž stanovy stanoví:
1. postupy stanovení, přijetí a změny pravidel uvedených v písm. c) bodě 1;
2. předepisování finančních členských příspěvků nezbytných k financování organizace producentů;
3. pravidla umožňující členům organizace producentů kontrolovat demokratickým způsobem svou organizaci a její rozhodnutí;
4. sankce za porušení buď povinností vyplývajících ze stanov, zejména za neplacení finančních příspěvků, nebo pravidel stanovených organizací producentů;
5. pravidla přijímání nových členů, zejména minimální dobu členství;
6. účetní a rozpočtová pravidla nezbytná pro fungování organizace;
e) která byla uznána dotyčným členským státem na základě odstavce 2.
2. Členské státy pro účely tohoto nařízení uznají jakožto organizace producentů všechna seskupení producentů, která o takové uznání požádají, pod podmínkou, že:
a) splňují požadavky stanovené v odstavci 1 a prokáží, vedle jiných zdůvodnění, že sdružují minimální počet producentů a pokrývají minimální objem tržní produkce, stanovený postupem podle článku 46;
b) skýtají dostatečnou záruku provádění, trvalosti a účinnosti jejich činností;
c) své členy účinně připravují na získávání technické pomoci nezbytné pro používání pěstitelských postupů šetrných k životnímu prostředí;
d) svým členům účinně poskytují technické prostředky nezbytné ke skladování, obalové úpravě a uvádění produktů na trh a zajišťují řádné obchodní a rozpočtové řízení úkolů, jež na sebe převzali.
3. Členské státy mohou pro účely tohoto nařízení uznat jakožto organizace producentů také jiné organizace producentů než ty, které jsou uvedeny v odst. 1 písm. a), které již existovaly před vstupem tohoto nařízení v platnost a které byly uznány podle nařízení (EHS) č. 1035/72 přede dnem používání tohoto nařízení.
Pokud členské státy na základě prvního pododstavce uznají výše zmíněné organizace producentů, použijí se požadavky uvedené v odstavci 1, s výjimkou písmene a) a podle vhodnosti požadavky uvedené v odst. 1 písm. c) bodu 2 a v odstavci 2.
Článek 12
1. Členské státy:
a) rozhodnou o tom, zda organizaci producentů udělí uznání ve lhůtě tří měsíců od podání žádosti doložené všemi odůvodněními;
b) provádějí v pravidelných intervalech kontroly, zda organizace producentů dodržují podmínky uznání, přičemž v případě nedodržení ukládají těmto organizacím sankce a rozhodují, tam kde je to nezbytné, o odebrání jejich uznání;
c) sdělují Komisi ve lhůtě dvou měsíců každé rozhodnutí o udělení či odebrání uznání nebo zamítnutí žádosti o ně.
2. Podmínky, za kterých členské státy podávají zprávy Komisi o činnostech organizací producentů, a četnost těchto zpráv se stanoví postupem podle článku 46.
Komise se kontrolami prováděnými v souladu s hlavou VI ujistí o dodržování článku 11 a odst. 1 písm. b) tohoto článku a na základě těchto kontrol popřípadě členské státy vyzve k odebrání udělených uznání.
Článek 13
1. Organizace producentů uznané podle nařízení (EHS) č. 1035/72 před vstupem tohoto nařízení v platnost, které nemohou podle článku 11 tohoto nařízení obdržet uznání bez přechodného období, smějí pokračovat v činnosti podle ustanovení hlavy IV po dobu dvou let následujících po vstupu tohoto nařízení v platnost, pokud nadále splňují požadavky příslušných článků nařízení (EHS) č. 1035/72.
2. Období dvou let zmíněné v odstavci 1 může být prodlouženo na období pěti let, pokud dotyčná organizace producentů:
a) ke stanovenému dni před koncem období dvou let zmíněného v odstavci 1 předloží členskému státu akční plán s cílem dosáhnout uznání podle čl. 11 odst. 2; členský stát jej musí buď přijmout, nebo zamítnout;
b) při předkládání svého akčního plánu prokáže, že zřídila provozní fond uvedený v článku 15;
c) zaváže se pod hrozbou sankcí stanovených členským státem provést svůj akční plán před uplynutím období pěti let.
3. Organizace producentů, které z jakéhokoliv důvodu a v jakémkoli okamžiku přestaly plnit podmínky stanovené v odstavci 2, pozbývají svůj status za podmínek stanovených v čl. 12 odst. 1 písm. b).
Použitím prvního pododstavce však nejsou dotčena jednotlivá práva, kterých mohla organizace producentů nabýt v souladu s nařízením (EHS) č. 1035/72.
Článek 14
1. Novým seskupením producentů nebo těm seskupením, která nebyla uznána podle nařízení (EHS) č. 1035/72 před vstupem tohoto nařízení v platnost, může být přiznáno přechodné období v délce trvání nejvýše pěti let, během něhož musí splnit podmínky stanovené v článku 11.
Za tímto účelem předloží příslušnému členskému státu plán odstupňovaného uznání, jehož přijetím začíná období pěti let stanovené v prvním pododstavci a které představuje předběžné uznání.
2. Členské státy mohou seskupením producentů uvedeným v odstavci 1 v průběhu pěti let, které následují po dni předběžného uznání, poskytnout:
a) podporu určenou k pobídce jejich vytváření a k usnadnění jejich administrativní činnosti;
b) podporu poskytovanou buď přímo, nebo prostřednictvím peněžních ústavů formou zvláštních půjček určených k pokrytí části investic nezbytných k dosažení uznání a stanovených k tomuto účelu v plánu uznání uvedeném v odst. 1 druhém pododstavci.
3. Podpora uvedená v odstavci 2 je hrazena Společenstvím v souladu s čl. 52 odst. 2 a 3.
4. Před udělením předběžného uznání členský stát uvědomí Komisi o svých záměrech a jejich finančních důsledcích.
5. Předložení plánu uznání členskému státu seskupením producentů znamená pro toto seskupení závazek, že se podrobí vnitrostátním kontrolám a kontrolám Společenství prováděným v souladu s hlavou VI, zejména pokud jde o řádné hospodaření s veřejnými prostředky.
6. Členské státy ukládají seskupením producentů, které neplní své závazky, sankce.
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku, stanovená podle článku 48, musí zahrnovat ustanovení, která zajistí, že podpora vyplácená portugalským organizacím producentů, vyjádřená procentem hodnoty tržní produkce dotyčné organizace producentů, nebude nižší než podpora vyplývající z nařízení (EHS) č. 746/93 [12].
Článek 15
1. Finanční podpora Společenství se poskytuje za podmínek stanovených v tomto článku organizacím producentů, které zřizují provozní fond.
Do tohoto fondu plynou finanční příspěvky vybírané od členů dotyčné organizace producentů na základě množství nebo hodnoty ovoce a zeleniny skutečně uvedených na trh a finanční podpora uvedená v prvním pododstavci.
2. Provozní fondy uvedené v odstavci 1 se používají:
a) k financování stažení produktů z trhu za podmínek uvedených v odstavci 3;
b) k financování operačního programu předloženého příslušným vnitrostátním orgánům a jimi schváleného podle čl. 16 odst. 1.
Takové fondy však mohou být také zcela nebo zčásti využity k financování akčního plánu předloženého organizacemi producentů, uvedeného v článku 13.
3. Užití provozního fondu k financování stažení produktů z trhu je přípustné pouze tehdy, byl-li provozní fond schválen příslušnými vnitrostátními orgány. Financování se provádí jedním nebo oběma následujícími způsoby:
a) vyrovnávací platbou za stažení produktů, které nejsou uvedeny v příloze II a které vyhovují příslušným normám, pokud byly takové normy přijaty na základě článku 2;
b) poskytnutím příplatku k vyrovnávací platbě Společenství za stažení.
Členské státy mohou stanovit maximální výši vyrovnávací platby nebo příplatku, aniž by však výše takto stanoveného příplatku přičtená k částce vyrovnávací platby Společenství za stažení přesáhla výši maximálních cen za stažení uplatňovaných v hospodářském roce 1995/96 v souladu s čl. 16 odst. 3 písm. a), čl. 16 písm. a), čl. 16 písm. b) a čl. 18 odst. 1 písm. a) první odrážkou nařízení (EHS) č. 1035/72.
Část provozního fondu, která může být použita k financování stažení, nesmí přesáhnout 60 % v prvním, 55 % ve druhém, 50 % ve třetím, 45 % ve čtvrtém, 40 % v pátém roce a 30 % od šestého roku dále počínaje dnem schválení prvního operačního programu předloženého dotyčnou organizací producentů příslušným vnitrostátním orgánům a jimi schváleného.
Meze stanovené v čl. 23 odst. 3, 4 a 5 se použijí na stažení produktů uvedené v prvním pododstavci písm. a) tohoto odstavce.
4. Operační program uvedený v odst. 2 písm. b) musí:
a) sledovat několik cílů uvedených v čl. 11 odst. 1 písm. b) a jiné, zahrnující zejména: zlepšování jakosti produktů, zvyšování jejich obchodní hodnoty, propagaci produktů u spotřebitelů, vytvoření sortimentu ekologických produktů, podporu integrované produkce nebo jiných metod produkce šetrných k životnímu prostředí, omezení stahování produktů;
b) zahrnovat opatření vedoucí k rozvoji využívání technologií šetrných k životnímu prostředí členy organizací producentů, pokud jde jak o pěstitelské postupy tak o nakládání s odpadovým materiálem.
"Technologiemi šetrnými k životnímu prostředí" se rozumějí zejména ty, které dovolují dosáhnout cílů uvedených v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (EHS) č. 2078/92 [13];
c) v rámci finančních ustanovení předvídat technické a lidské zdroje nezbytné k zajištění kontroly dodržování norem, rostlinolékařských předpisů a nejvyšších přípustných hodnot reziduí.
5. Finanční podpora uvedená v odstavci 1 se rovná částce finančních příspěvků uvedených v tomtéž odstavci, které byly skutečně zaplaceny, avšak omezené na 50 % skutečných výdajů vzniklých podle odstavce 2.
Tato procentní sazba se zvyšuje na 60 %, pokud jsou operační program nebo část operačního programu předloženy:
a) buď několika organizacemi producentů ze Společenství, činnými v různých členských státech na přeshraničních činnostech s výjimkou činností uvedených v odst. 2 písm. a);
b) nebo jednou nebo několika organizacemi producentů zapojenými do činnosti vedené na meziodvětvovém základě.
Finanční podpora je však omezena na 4 % hodnoty produkce uvedené na trh každou organizací producentů, pokud celková výše finanční podpory představuje méně než 2 % celkového obratu všech organizací producentů. K zajištění dodržení této meze se vyplatí záloha ve výši 2 % a zbytek podpory se poskytne tehdy, je-li znám celkový objem žádostí o podporu. Od roku 1999 se hodnota 4 % zvýší na 4,5 % a celkové procento z obratu se zvýší ze 2 % na 2,5 %.
6. V těch regionech Společenství, kde je stupeň organizovanosti producentů obzvláště nízký, mohou být členské státy na základě řádně odůvodněné žádosti pověřeny, aby vyplatily organizacím producentů vnitrostátní finanční podporu rovnající se nejvýše polovině finančních příspěvků producentů. Tato podpora se vloží do provozního fondu.
Členským státům, v nichž se prostřednictvím organizací producentů uvádí na trh méně než 15 % produkce ovoce a zeleniny a v nichž produkce ovoce a zeleniny představuje nejméně 15 % celkové zemědělské produkce, může být podpora uvedená v prvním pododstavci na žádost dotyčného členského státu uhrazena Společenstvím prostřednictvím rámce podpory Společenství.
Článek 16
1. Operační program uvedený v čl. 15 odst. 2 písm. b) se předkládá příslušným vnitrostátním orgánům, které jej musí schválit, zamítnout nebo požádat o jeho úpravu v souladu s tímto nařízením.
Členské státy stanoví vnitrostátní rámec pro vypracování obecných podmínek vztahujících se k opatřením uvedeným v čl. 15 odst. 4 písm. b). Návrh takového rámce předloží Komisi, která ve lhůtě tří měsíců může požadovat jeho úpravu, jestliže shledá, že tento návrh neumožňuje dosažení cílů stanovených v článku 130r Smlouvy a v programu politiky a akcí Společenství v oblasti životního prostředí a trvale udržitelného rozvoje.
2. Nejpozději do konce každého roku sdělí organizace producentů členskému státu předpokládanou výši provozního fondu na následující rok a předloží náležité odůvodnění založené na odhadech operačního programu, výdajích za probíhající rok a - je-li to možné - za předchozí roky, a v případě potřeby na předpokládaném množství produkce v následujícím roce. Členský stát do 1. ledna následujícího roku sdělí organizaci producentů předpokládanou výši finanční podpory ve shodě s mezemi stanovenými v čl. 15 odst. 5.
Platby finanční podpory se uskutečňují na základě výdajů vzniklých v souvislosti s činnostmi spadajícími do operačního programu. Na tytéž činnosti mohou být vyplaceny zálohy pod podmínkou složení záruky nebo jistoty.
Na začátku každého roku a nejpozději do 31. ledna organizace producentů sdělí členskému státu konečnou výši výdajů za uplynulý rok doloženou podpůrnými doklady, aby tak mohly obdržet zůstatek finanční podpory Společenství.
3. Sdružení organizací producentů uznané příslušným členským státem může zastoupit své členy pro účely řízení jejich provozních fondů ve smyslu čl. 15 odst. 1 a pro účely vypracování, provádění a předkládání operačních programů uvedených v čl. 15 odst. 2 písm. b). V takových případech toto sdružení přijímá finanční podporu a podává sdělení uvedená v odstavci 2 tohoto článku.
4. Operační programy a jejich financování producenty a organizacemi producentů na jedné straně a z fondů Společenství na straně druhé jsou nejméně tříleté a nejvýše pětileté.
6. Předložení operačního programu členskému státu organizací producentů nebo případně sdružením organizací producentů podle odstavce 3 představuje ze strany této organizace nebo sdružení závazek podrobit se vnitrostátním kontrolám a kontrolám Společenství v souladu s hlavou VI, zejména pokud jde o řádné hospodaření s veřejnými prostředky.
Článek 17
V případě, kdy se běžné nástroje společné organizace trhu ukážou nedostatečnými nebo nevhodnými pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2, které mají velký hospodářský nebo ekologický význam na místní nebo oblastní úrovni a které čelí dlouhodobým potížím na trhu Společenství, zejména způsobeným silnou mezinárodní konkurencí, mohou být postupem podle článku 46 přijata zvláštní opatření ke zvýšení konkurenceschopnosti těchto produktů a k jejich propagaci.
Článek 18
1. V případech, kdy organizace producentů nebo sdružení organizací producentů, které přijaly stejná pravidla a které působí ve vymezeném hospodářském obvodu, jsou u daného produktu považovány za reprezentativní pro produkci a producenty této oblasti, může dotyčný členský stát na žádost této organizace nebo sdružení stanovit níže uvedená pravidla závazná pro producenty sídlící v této oblasti, kteří nejsou členy jedné z uvedených organizací:
a) pravidla uvedená v čl. 11 odst. 1 písm. c) bodě 1;
b) pravidla přijatá organizací nebo sdružením, pokud jde o stahování produktů,
za předpokladu, že tato pravidla:
- se používají již nejméně jeden hospodářský rok,
- jsou zahrnuta v úplném seznamu v příloze III,
- jsou závazná pro období nejvýše tří hospodářských roků.
2. Pro účely tohoto článku se "hospodářským obvodem" rozumí zeměpisné území tvořené přilehlými nebo sousedními pěstitelskými oblastmi, v nichž jsou pěstitelské i obchodní podmínky stejnorodé.
3. Organizace producentů nebo sdružení organizací producentů se považuje za reprezentativní ve smyslu odstavce 1, pokud sdružuje nejméně dvě třetiny producentů hospodářského obvodu, ve kterém působí, a pokud pokrývá nejméně dvě třetiny jeho produkce.
4. Pravidla, která jsou stanovena jako závazná pro všechny producenty ve vymezeném hospodářském obvodu:
a) nesmějí způsobit újmu jiným producentům členského státu nebo Společenství;
b) se nepoužijí, s výjimkou případů, kdy se jich přímo týkají, na produkty dodané k průmyslovému zpracování v rámci smlouvy podepsané před začátkem hospodářského roku s výjimkou pravidel znalosti produkce uvedených v odst. 1 písm. a);
c) nesmějí být v rozporu se stávajícími pravidly Společenství a vnitrostátními pravidly.
5. Členské státy neprodleně sdělí Komisi pravidla, která stanovily jako závazná pro všechny producenty vymezeného hospodářského obvodu. Tato pravidla se zveřejní v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství.
Komise rozhodne, že členský stát musí zrušit rozšíření působnosti pravidel, o kterém rozhodl:
a) zjistí-li, že dané rozšíření vylučuje hospodářskou soutěž v podstatné části vnitřního trhu nebo že ohrožuje volný obchod nebo že jsou ohroženy cíle článku 39 Smlouvy;
b) zjistí-li, že čl. 85 odst. 1 Smlouvy je použitelný na dohodu, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, o kterých bylo rozhodnuto, že se rozšíří na další producenty. Rozhodnutí Komise, pokud jde o tuto dohodu, toto rozhodnutí nebo toto jednání ve vzájemné shodě se použije teprve ode dne takového zjištění;
c) zjistí-li na základě kontrol provedených dodatečně podle hlavy VI, že nebyla dodržena ustanovení tohoto článku.
6. Použije-li se odstavec 1, může dotyčný členský stát na základě předložených dokladů rozhodnout, že producenti, kteří nejsou členy organizace nebo sdružení organizací, musí uhradit dotyčné organizaci, popřípadě sdružení organizací část finančních příspěvků zaplacených členy organizace producentů, pokud jsou používány k uhrazení:
a) administrativních nákladů vyplývajících z použití pravidel uvedených v odstavci 1;
b) nákladů na výzkum, studie trhu a propagaci prodeje vynaložených organizací nebo sdružením, ze kterých mají prospěch všichni producenti daného hospodářského obvodu.
7. Členské státy sdělí Komisi seznam hospodářských obvodů uvedených v odstavci 2. Komise ve lhůtě jednoho měsíce od tohoto sdělení seznam schválí nebo po konzultaci s dotyčným členským státem rozhodne o úpravách, které v něm tento členský stát musí provést. Schválený seznam se zveřejní v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství.
HLAVA III
Meziodvětvové organizace a dohody
Článek 19
1. Pro účely tohoto nařízení se "uznanou meziodvětvovou organizací" (dále jen "meziodvětvová organizace") rozumí každá právnická osoba, která:
a) sdružuje zástupce hospodářských činností spojených s produkcí a/nebo obchodem a/nebo zpracováním produktů uvedených v čl. 1 odst. 2;
b) vznikla z podnětu všech nebo části organizací nebo sdružení, které ji tvoří;
c) provádí v jednom nebo více regionech Společenství několik z následujících činností s ohledem na zájmy spotřebitelů:
- zlepšování znalosti a průhlednosti produkce a trhu,
- přispívání k lepší koordinaci uvádění ovoce a zeleniny na trh, zejména prostřednictvím výzkumu nebo studií trhu,
- vypracovávání vzorů smluv slučitelných s právními předpisy Společenství,
- účinnější marketing vyprodukovaného ovoce a zeleniny,
- poskytování údajů a provádění výzkumu nezbytného ke změně zaměření produkce na produkty lépe vyhovující požadavkům trhu a chuti a očekáváním spotřebitelů, zejména pokud jde o jakost produktů a ochranu životního prostředí,
- hledání postupů omezujících používání prostředků na ochranu rostlin a jiných průmyslových prostředků a zajišťujících jakost produktů a ochranu půdy a vod,
- vyvíjení metod a nástrojů ke zlepšení jakosti produktů,
- uplatňování a ochrana ekologické zemědělské produkce a používání označení původu, značek jakosti a zeměpisných údajů,
- propagace integrované produkce nebo jiných ekologicky zaměřených metod produkce,
- vymezení pravidel týkajících se produkce a uvádění produktů na trh stanovených v příloze III, která jsou přísnější než právní předpisy Společenství nebo vnitrostátní předpisy;
d) byla uznána dotyčným členským státem za podmínek stanovených v odstavci 2.
2. Opodstatňují-li to struktury členského státu, mohou členské státy uznat za meziodvětvové organizace ve smyslu tohoto nařízení všechny organizace založené na svém území, které o uznání vhodným způsobem požádají, za předpokladu, že:
a) provádějí svou činnost v jedné nebo více oblastech tohoto území;
b) představují významný podíl produkce a/nebo obchodu a/nebo zpracování ovoce a zeleniny a produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny v dotyčné oblasti nebo oblastech a v případě, že se jedná o více oblastí, prokážou minimální úroveň reprezentativnosti každého z těch odvětví, která sdružují, v každé dané oblasti;
c) provádějí několik opatření uvedených v odst. 1 písm. c);
d) samy se nezabývají produkcí ani zpracováním ani uváděním ovoce a zeleniny nebo produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny na trh;
e) neprovádějí žádnou z činností uvedených v čl. 20 odst. 3.
3. Před poskytnutím uznání členské státy Komisi oznámí meziodvětvové organizace, které předložily žádost o uznání se všemi potřebnými údaji o reprezentativnosti těchto organizací a jejich různých činnostech společně se všemi dalšími skutečnostmi potřebnými k vyhodnocení.
Komise může vznést námitky vůči uznání ve lhůtě dvou měsíců od oznámení.
4. Členské státy:
a) rozhodnou o udělení uznání ve lhůtě tří měsíců od podání žádosti doložené všemi podpůrnými doklady;
b) provádějí v pravidelných intervalech kontroly, aby se ujistily, zda meziodvětvové organizace plní náležitosti a podmínky uznání, v případě neplnění ukládají těmto organizacím sankce a v případě potřeby rozhodují o odebrání jejich uznání;
c) odeberou uznání, pokud:
i) náležitosti a podmínky stanovené tímto nařízením pro udělení uznání již nejsou plněny;
ii) meziodvětvová organizace poruší jeden nebo více ze zákazů stanovených v čl. 20 odst. 3, aniž jsou dotčeny jiné trestní následky vyplývající z vnitrostátního práva;
iii) meziodvětvová organizace nedodrží oznamovací povinnost uvedenou v čl. 20 odst. 2;
d) sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců každé rozhodnutí o udělení či odebrání uznání nebo zamítnutí žádosti o ně.
5. Podmínky, za kterých členské státy podávají zprávy Komisi o činnostech meziodvětvových organizací, a četnost těchto zpráv se vypracuje postupem podle článku 46.
Komise se kontrolami prováděnými v souladu s hlavou VI ujistí o dodržování odstavce 2 a odst. 4 písm. b) a na základě těchto kontrol popřípadě požádá členské státy o odebrání udělených uznání.
6. Uznání představuje oprávnění provádět opatření uvedená v odst. 1 písm. c) v souladu s podmínkami tohoto nařízení.
7. Komise se postará o zveřejnění uznaných meziodvětvových organizací v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství s uvedením hospodářské sféry nebo oblasti jejich činností a činností prováděných ve smyslu článku 21. Odebrání uznání se rovněž zveřejňují.
Článek 20
1. Odchylně od článku 1 nařízení č. 26 [14] se čl. 85 odst. 1 Smlouvy nepoužije na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě uznaných meziodvětvových organizací, které byly určeny k provádění opatření uvedených v čl. 19 odst. 1 písm. c).
2. Odstavec 1 se použije pouze za předpokladu, že:
- dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě byly oznámeny Komisi a
- Komise ve lhůtě dvou měsíců od oznámení všech potřebných skutečností neshledá, že uvedené dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě nejsou neslučitelné s právními předpisy Společenství.
Uvedené dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě nesmějí být prováděny před uplynutím lhůty uvedené v prvním pododstavci druhé odrážce.
3. Za odporující právním předpisům Společenství se v každém případě prohlásí dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které:
- mohou vést v jakékoli formě k rozdělení trhů uvnitř Společenství,
- mohou poškodit řádné fungování společné organizace trhů,
- mohou způsobit narušení hospodářské soutěže, která nejsou z hlediska dosažení cílů společné zemědělské politiky, které sleduje opatření meziodvětvové organizace, nezbytná,
- zahrnují stanovení cen, aniž jsou dotčena opatření přijatá meziodvětvovými organizacemi v rámci používání zvláštních ustanovení právních předpisů Společenství,
- mohou způsobit diskriminaci nebo vyloučit hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů.
4. Zjistí-li Komise po uplynutí lhůty dvou měsíců uvedené v odst. 2 prvním pododstavci druhé odrážce, že podmínky používání tohoto nařízení nejsou plněny, přijme rozhodnutí prohlašující, že čl. 85 odst. 1 Smlouvy se použije na dotyčnou dohodu, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě.
Uvedené rozhodnutí Komise nenabývá účinku přede dnem jeho oznámení dotyčné meziodvětvové organizaci, pokud však tato meziodvětvová organizace neposkytla nesprávné údaje nebo nezneužila výjimky stanovené v odstavci 1.
5. V případě víceletých dohod je předchozí oznámení za první rok platné pro následující roky dohody; v tomto případě však Komise může z vlastního podnětu nebo na žádost jiného členského státu kdykoliv vydat stanovisko o neslučitelnosti za podmínek uvedených v odstavci 4.
Článek 21
1. V případě, že je meziodvětvová organizace působící v jedné nebo více stanovených oblastech členským státem považována za reprezentativní, pokud jde o produkci a/nebo obchod a/nebo zpracování daného produktu, může dotyčný členský stát na žádost této organizace stanovit určité dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, sjednané v rámci této organizace, jako závazné na omezenou dobu i pro jiné hospodářské subjekty působící v dotyčné oblasti nebo oblastech, a to jak jednotlivce, tak i skupiny, kteří nejsou členy této organizace.
2. Meziodvětvová organizace je považována za reprezentativní ve smyslu odstavce 1, pokud odpovídá alespoň za dvě třetiny produkce a/nebo obchodu a/nebo zpracování dotyčného produktu nebo produktů v dotyčné oblasti nebo oblastech členského státu. V případě, že žádost o rozšíření působnosti pravidel zahrnuje více oblastí, meziodvětvová organizace musí prokázat minimální úroveň reprezentativnosti každého z těch odvětví, která sdružuje, v každé z dotyčných oblastí.
3. Pravidla, u kterých smí být požadováno rozšíření jejich působnosti na další hospodářské subjekty:
a) se smějí týkat pouze jednoho z těchto cílů:
- znalost produkce a trhu,
- přísnější pravidla produkce než ta stanovená právními předpisy Společenství nebo vnitrostátními právními předpisy,
- vypracovávání vzorů smluv slučitelných s právními předpisy Společenství,
- pravidla uvádění produktů na trh,
- pravidla ochrany životního prostředí,
- opatření na podporu a marketing produktů,
- opatření na podporu ekologických zemědělských produktů a používání označení původu, značek jakosti a zeměpisných údajů.
Pravidla uvedená ve druhé, čtvrté a páté odrážce se nesmějí lišit od pravidel uvedených v příloze III;
b) musí být použitelná již nejméně jeden hospodářský rok;
c) smějí být stanovena jako závazná na období nejvýše tří hospodářských roků;
d) nesmějí způsobit újmu jiným hospodářským subjektům členského státu nebo Společenství.
Článek 22
1. Členské státy neprodleně sdělí Komisi pravidla, která stanovily jako závazná pro všechny hospodářské subjekty jedné oblasti nebo více stanovených oblastí. Tato pravidla budou zveřejněna v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství.
Před výše uvedeným zveřejněním Komise uvědomí výbor stanovený v článku 45 o každém oznámení o rozšíření působnosti meziodvětvových dohod.
Komise rozhodne, že členský stát musí zrušit rozšíření působnosti pravidel, o nichž tento stát rozhodl, v případech uvedených v čl. 18 odst. 5 druhém pododstavci.
2. V případech, kdy je působnost pravidel rozšířena na jeden nebo více produktů a kdy je jedna nebo více činností uvedených v čl. 21 odst. 3 písm. a) prováděna uznanou meziodvětvovou organizací a kdy jsou pravidla v obecném hospodářském zájmu těch hospodářských subjektů, jejichž činnosti jsou spojeny s jedním nebo více dotyčnými produkty, může členský stát, který udělil uznání, rozhodnout, že jednotlivci nebo seskupení, kteří nejsou členy organizace, kteří však mají z těchto činností prospěch, uhradí veškeré finanční příspěvky zaplacené jejími členy nebo jejich část v rozsahu, v jakém jsou tyto příspěvky určeny k pokrytí nákladů vzniklých v důsledku provozování dotyčných činností.
HLAVA IV
Intervenční režim
Článek 23
1. Organizace producentů a jejich sdružení se mohou rozhodnout, že nebudou nabízet k prodeji produkty uvedené v čl. 1 odst. 2, dodávané jejich členy v množstvích a v obdobích, která uznají za vhodná.
2. Místo určení produktů stažených z trhu podle článku 1 musí být organizacemi producentů nebo jejich sdruženími stanoveno tak, aby nenarušilo normální odbyt dotyčných produktů, a musí brát ohled na životní prostředí, zejména pokud se jedná o jakost vod a krajiny.
3. V případě, že se na libovolný produkt uvedený v příloze II, který vyhovuje normám, použije odstavec 1, organizace producentů nebo jejich sdružení vyplatí svým členům vyrovnávací platbu Společenství za stažení stanovenou podle článku 26 až do výše 10 % z množství uvedeného na trh.
Mez 10 % stanovená v prvním pododstavci se použije na množství každého produktu uvedené na trh výhradně členy dotyčné organizace producentů nebo jiné organizace v případě použití čl. 11 odst. 1 písm. c), ale nezahrnuje stažení provedená podle článku 24.
4. Mez 10 % stanovená v odstavci 3 se použije od šestého hospodářského roku následujícího po dni vstupu v platnost tohoto nařízení. Stažení uskutečněná v průběhu přechodného období pěti předcházejících hospodářských let nesmějí přesáhnout následující procentní sazby produkce uvedené na trh, která je vymezena postupem podle článku 46: 50 % v prvním hospodářském roce, 45 % ve druhém, 40 % ve třetím, 30 % ve čtvrtém a 20 % v pátém hospodářském roce.
V případě všech citrusových plodů však tato procenta činí: 35 % v prvním hospodářském roce, 30 % ve druhém, 25 % ve třetím, 20 % ve čtvrtém a 15 % v pátém hospodářském roce.
Ustanovení odst. 3 druhého pododstavce se použijí na tento odstavec.
5. Procentní sazba 10 % uvedená v odstavci 3 a 4 se rovná ročnímu průměru tříletého období s ročním rozpětím pro překročení 3 %.
6. U jablek a hrušek se mez 10 % uvedená v odstavci 3, 4 a 5 tohoto článku a v článku 24 nahrazuje mezí 8,5 %.
Počínaje hospodářským rokem 1997/98 se na melouny cukrové a melouny vodní uplatní mez 10 %.
Článek 24
U produktů uvedených v příloze II umožní organizace producentů pěstitelům, kteří nejsou členy žádného uskupení ve smyslu tohoto nařízení, využívat, pokud o to požádají, ustanovení článku 23. Vyrovnávací platba Společenství za stažení se však sníží o 10 %. Mimo to se ve vyplácené částce zohlední celkové náklady na stažení, jež nesou členové uskupení, pokud jsou tyto náklady podloženy. Uvedená vyrovnávací platba nesmí být poskytnuta na objem větší než 10 % produkce uvedené pěstitelem na trh.
Článek 25
Organizace producentů nebo jejich sdružení oznámí veškeré skutečnosti týkající se použití článků 23 a 24, a zejména opatření přijatá k zajištění postupů šetrných k životnímu prostředí v souvislosti se stahováním produktů, příslušným vnitrostátním orgánům, které je sdělí Komisi.
Skutečnosti, které mají být oznámeny, se v případě potřeby stanoví postupem podle článku 46.
Členské státy stanoví vnitrostátní rámec pro vypracování všeobecných podmínek týkajících se metod stažení šetrných k životnímu prostředí. Návrh takového rámce předají Komisi, která si ve lhůtě tří měsíců může vyžádat jeho úpravu, jestliže zjistí, že tento návrh neumožňuje dosáhnout cílů stanovených v článku 130r Smlouvy a v programu politiky a akcí Společenství, pokud se jedná o životní prostředí a trvale udržitelný rozvoj.
Článek 26
1. Vyrovnávací platba Společenství za stažení jednotlivých produktů je stanovena v příloze V.
2. Vyrovnávací platba Společenství za stažení je jednotnou částkou platnou na celém území Společenství.
Článek 27
1. Postihne-li trh s produktem uvedeným v příloze II všeobecná strukturální nevyváženost, která má nebo by mohla mít za následek příliš vysoký objem stažení uvedený v článku 23, nebo mohla-li by ho postihnout, stanoví se postupem podle článku 46 před začátkem hospodářského roku pro tento produkt intervenční práh, za jehož překročení ponese finanční odpovědnost producent; překročení se určí pro jednotlivé produkty na základě stažení uskutečněných v průběhu hospodářského roku nebo odpovídajícího období nebo na základě průměru objemů intervencí uskutečněných během několika hospodářských let.
Překročení intervenčního prahu má za následek snížení vyrovnávací platby Společenství za stažení v následujícím hospodářském roce. Toto snížení nelze převést na následující hospodářské roky.
2. Postupem podle článku 46 se stanoví:
a) následky překročení prahu pro každý produkt;
b) v případě potřeby snížená vyrovnávací platba Společenství za stažení a prováděcí předpisy k tomuto článku.
3. Tento článek se použije pouze na dobu pěti hospodářských let následujících po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 28
1. Členské státy sdělí Komisi pro každý tržní den v průběhu trvání každého daného hospodářského roku kurzy určitých produktů s vymezenými obchodními znaky, jako jsou odrůda nebo typ, třída, velikost a balení, zjištěné na jejich reprezentativních producentských trzích.
2. Seznam trhů a produktů zmíněných v odstavci 1 a častost sdělení údajů se stanoví postupem podle článku 46.
Za reprezentativní ve smyslu odstavce 1 se považují trhy členských států, na které je významná část vnitrostátní produkce daného produktu uváděna po celý hospodářský rok nebo v průběhu jednoho z období, na něž je hospodářský rok rozdělen.
Článek 29
1. Členské státy vyplatí vyrovnávací platbu Společenství za stažení stanovenou v článku 26 organizacím producentů nebo jejich sdružením, které provedly stažení za podmínek uvedených v článku 23 a 24 a které jsou povinny vyplatit tuto vyrovnávací platbu svým členům nebo pěstitelům, kteří nejsou jejich členy.
Platby se provádějí způsobem, jež bude stanoven postupem podle článku 46.
2. Vyrovnávací platba Společenství za stažení se vyplácí, aniž je dotčeno případné uplatnění kteréhokoli z finančních následků vyplývajících z překročení intervenčního prahu.
Vyrovnávací platba se kromě toho sníží o čisté příjmy organizací producentů nebo jejich sdružení z produktů stažených z trhu.
3. Pokud organizace producentů nebo jejich sdružení nemohou zaslat produkty k jednomu z míst určení uvedených v čl. 30 odst. 1, vyrovnávací platba Společenství za stažení se poskytne pouze tehdy, je-li místo určení produktů v souladu se směrnicemi vydanými členským státem na základě zbývajících ustanovení článku 30.
Článek 30
1. S produkty staženými z trhu podle čl. 23 odst. 1, které se neprodaly, se naloží takto:
a) všechny produkty:
- bezplatné rozdělení mezi dobročinné organizace a nadace schválené k tomuto účelu členskými státy, určené k tomu, aby pomáhaly osobám, kterým je právo na podporu z veřejných prostředků přiznáno vnitrostátním právem, zejména proto, že se jim nedostává nezbytných životních prostředků,
- bezplatné rozdělení mezi nápravná zařízení a dětské prázdninové tábory jakož i nemocnice a domovy důchodců určené členskými státy, které přijmou všechna opatření nezbytná k tomu, aby takto přidělená množství doplňovala množství běžně nakupovaná těmito zařízeními,
- bezplatné rozdělení mimo území Společenství prostřednictvím dobročinných organizací schválených k tomuto účelu členskými státy ve prospěch potřebného obyvatelstva třetích zemí
a druhotně
- použití k jiným účelům než k výživě,
- použití v čerstvém stavu nebo po zpracování krmivářským průmyslem k výživě zvířat;
b) ovoce: bezplatné rozdělení mezi děti ve školách mimo pravidelné stravování podávané ve školních jídelnách a žáky škol, které nemají školní jídelny poskytující pravidelnou stravu;
c) jablka, hrušky, broskve, nektarinky: zpracování na líh s obsahem vyšším než 80 % objemových přímou destilací produktu;
d) všechny produkty: postoupení některých tříd jakosti zpracovatelskému průmyslu za předpokladu, že tím nedojde k narušení hospodářské soutěže v rámci dotyčných průmyslových odvětví uvnitř Společenství nebo ve vztahu k dováženým produktům. Provádění tohoto ustanovení se upraví postupem podle článku 46.
2. V případech, kdy žádné z míst určení uvedených v odstavci 1 není možné, mohou být stažené produkty určeny ke zkompostování nebo k procesům biologického odbourání schváleným dotyčným členským státem.
3. Bezplatná rozdělení uvedená v odst. 1 písm. a) první, druhé a třetí odrážce a v odst. 1 písm. b) jsou organizována dotčenými organizacemi producentů pod dohledem členských států.
Pokud však jde o bezplatné rozdělení ovoce mezi děti ve školách, Komise může v rámci výzkumné a propagační činnosti převzít iniciativu a zodpovědnost za provádění místních pilotních projektů.
4. Členské státy napomáhají k navázání styků mezi organizacemi producentů a dobročinnými organizacemi a jinými subjekty, které mohou projevit zájem o využití produktů stažených z trhu na jejich území, za účelem uplatnění jednoho ze způsobů bezplatného rozdělení, uvedených v odst. 1 písm. a) a b).
5. Postoupení produktů krmivářskému průmyslu se provádí nejvhodnějším způsobem prostřednictvím agentury stanovené dotčeným členským státem.
Destilaci uvedenou v odst. 1 písm. c) provádějí lihovary samy nebo jménem subjektu stanoveného dotyčným členským státem. V obou případech tento subjekt provede dané činnosti co nejvhodnějším způsobem.
6. Společenství za podmínek stanovených postupem podle článku 13 nařízení (EHS) č. 729/90 [15] hradí náklady na přepravu spojené s bezplatným rozdělováním stanoveným v odst. 1 písm. a) a náklady na třídění a balení spojené s bezplatným rozdělováním jablek a citrusových plodů, pokud je posledně uvedené rozdělování časově rozloženo v souladu se smlouvami uzavřenými mezi organizacemi producentů a dobročinnými organizacemi nebo zařízeními uvedenými v odstavci 3.
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku, a zejména ta, která se týkají bezplatného rozdělování a postoupení produktů stažených z trhu, a ta, která mají zabránit narušení trhu s alkoholem v důsledku destilace stažených produktů, se stanoví postupem podle článku 46.
HLAVA V
Obchod se třetími zeměmi
Článek 31
1. Při dovozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 do Společenství nebo při vývozu těchto produktů ze Společenství lze vyžadovat předložení dovozní nebo vývozní licence.
Členské státy vydají licenci každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství a aniž tím jsou dotčena opatření přijatá k provádění článků 36 a 37.
Licence je platná na celém území Společenství. Vydání licence může být podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny nebo vyvezeny během doby platnosti licence; s výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadne, jestliže se v uvedené lhůtě dovoz nebo vývoz neuskuteční, nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
2. Doba platnosti dovozních a vývozních licencí a další prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 46.
Článek 32
1. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, uplatňují se na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 celní sazby společného celního sazebníku.
2. Závisí-li použití celních sazeb společného celního sazebníku na vstupní ceně dovezené zásilky, prověřuje se skutečná výše této ceny pomocí paušální dovozní hodnoty vypočítané Komisí podle původu a podle produktu na základě váženého průměru cen dotyčného produktu na reprezentativních trzích Společenství, popřípadě na jiných trzích.
Postupem podle článku 46 však mohou být přijaty zvláštní předpisy pro prověřování vstupních cen dovážených produktů určených především ke zpracování.
3. Je-li udaná vstupní cena dotyčné zásilky vyšší než paušální dovozní hodnota zvýšená o cenové rozpětí stanovené podle odstavce 5, které nesmí překročit paušální hodnotu o více než 10 %, musí být složena jistota ve výši dovozního cla stanoveného na základě paušální dovozní hodnoty.
4. Není-li vstupní cena dotyčné zásilky udána v době celního odbavení, závisí použití společného celního sazebníku na paušální dovozní hodnotě nebo na použití příslušných ustanovení celních předpisů, a to za podmínek, jež budou stanoveny podle odstavce 5.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 46.
Článek 33
1. Aby se vyloučily nebo potlačily nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některých produktů uvedených v čl. 1 odst. 2, podléhá dovoz jednoho nebo více těchto produktů s celní sazbou stanovenou ve společném celním sazebníku dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 5 Dohody o zemědělství [16] uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, kromě případů, že dovozy naruší trh Společenství, nebo kdyby účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené.
2. Dodatečné clo lze uložit při dovozech za ceny nižší než jsou spouštěcí ceny, jež Společenství předá Světové obchodní organizaci.
Spouštěcí objemy, při jejichž překročení se ukládá dodatečné dovozní clo, se stanoví zejména na základě dovozů do Společenství uskutečněných v období tří let, které předchází roku, v němž se projeví nebo v němž hrozí, že se projeví, nepříznivé účinky uvedené v odstavci 1.
3. Dovozní ceny, které je nutné brát v úvahu při uložení dodatečného dovozního cla, se stanoví na základě dovozních cen CIF dané zásilky.
Dovozní ceny CIF se pro tento účel prověřují na základě reprezentativních cen daného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství s tímto produktem.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 46. Tato pravidla se týkají zejména:
a) produktů, na něž se ukládají dodatečná dovozní cla v souladu s článkem 5 Dohody o zemědělství zmíněné v odstavci 1 tohoto článku;
b) ostatních kritérií nezbytných k zajištění toho, aby byl odstavce 1 používán v souladu s článkem 5 uvedené dohody.
Článek 34
1. Celní kvóty pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 vyplývající z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, jsou otevřeny a spravovány podle prováděcích pravidel stanovených postupem podle článku 46.
2. Kvóty mohou být spravovány jedním z následujících způsobů nebo jejich kombinací:
a) způsob založený na časovém pořadí podaných žádostí (podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě");
b) způsob rozdělování kvót úměrně k požadovanému množství v době podání žádosti (tzv. způsob "souběžného zkoumání");
c) způsob přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. způsob "tradičních dovozců/nových žadatelů").
Mohou být stanoveny i jiné vhodné způsoby. Tyto způsoby nesmí vést k jakékoli diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Přijatý způsob správy vezme v případě potřeby v úvahu požadavky na zásobování trhu Společenství a nutnost zachovat rovnováhu na tomto trhu, přičemž může vycházet ze způsobů používaných v minulosti u kvót odpovídajících kvótám v odstavci 1, a to aniž jsou dotčena práva vyplývající z obchodních dohod uzavřených v rámci obchodních jednání Uruguayského kola.
4. Prováděcí pravidla uvedená v odstavci 1 stanoví otevírání kvót na jednoletém základě a, je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení, určí způsob správy, který se má použít, a případně zahrnou:
a) záruky vztahující se na povahu a původ produktu a místo, odkud je dovezen;
b) ustanovení o uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a) a
c) podmínky pro vydávání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
Článek 35
1. V míře nezbytné pro vývoz hospodářsky významného množství produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 na základě cen těchto produktů v mezinárodním obchodě a v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy, může být rozdíl mezi těmito cenami a cenami platnými v rámci Společenství pokryt vývozní náhradou.
2. Pro přidělování množství, která lze vyvézt s náhradou, se stanoví postup, který:
a) je nejvhodnější pro povahu produktu a situaci na daném trhu, umožňuje nejúčinnější využití dostupných zdrojů a zohledňuje efektivnost a strukturu vývozů ze Společenství, aniž by však vedl k diskriminaci mezi malými a velkými hospodářskými subjekty;
b) je s přihlédnutím k požadavkům na správu pro hospodářské subjekty administrativně nejméně náročný;
c) vyhýbá se jakékoliv diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Náhrada je stejná pro celé Společenství.
Pokud to vyžaduje situace v mezinárodním obchodě nebo zvláštní požadavky určitých trhů, může být pro daný produkt náhrada rozlišena podle místa určení tohoto produktu.
Náhrady se stanoví postupem podle článku 46. Stanovení probíhá v pravidelných intervalech.
Náhrady stanovené v pravidelných intervalech může Komise v případě nutnosti na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu v mezidobí upravovat.
4. Při stanovení náhrad se berou v úvahu tyto skutečnosti:
a) stávající stav a předpokládaný vývoj:
- cen a dostupnosti ovoce a zeleniny na trhu Společenství,
- cen obvyklých v mezinárodním obchodě;
b) minimální náklady na uvedení produktů na trh a na jejich dopravu z trhů Společenství do přístavů nebo do jiných míst vývozu Společenství, jakož i náklady na dopravu do zemí určení;
c) hospodářské aspekty zamýšlených vývozů;
d) omezení vyplývající ze smluv uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy.
5. Ceny platné na trhu Společenství uvedené v odstavci 1 se stanoví s přihlédnutím k cenám, které se z hlediska vývozu jeví jako nejpříznivější.
Ceny platné v mezinárodním obchodě uvedené v odstavci 1 se stanoví s přihlédnutím:
a) ke kurzům zjištěným na trzích třetích zemí;
b) k nejpříznivějším cenám ve třetích zemích určení používaným při dovozu z jiných třetích zemí;
c) k cenám produktů zjištěným ve vyvážejících třetích zemích;
d) k nabídkovým cenám na hranici Společenství.
6. Náhrada se poskytuje pouze na základě žádosti a po předložení příslušné vývozní licence.
7. Výší náhrady je částka náhrady platná ke dni podání žádosti o licenci a v případě rozlišené náhrady je to částka, která je platná ke stejnému dni:
a) pro místo určení uvedené v licenci nebo
b) pro skutečné místo určení, pokud se liší od místa určení uvedeného v licenci. V tomto případě nesmí použitelná částka překročit částku, která je platná pro místo určení uvedené v licenci.
Aby se zamezilo zneužívání pružnosti ustanovení tohoto odstavce, mohou být přijata vhodná opatření.
8. Postupem podle článku 46 se lze odchýlit od odstavců 6 a 7 v případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 2, pro něž se poskytují náhrady v rámci potravinové pomoci.
9. Náhrada je vyplacena, jestliže se prokáže, že produkty:
- byly vyvezeny ze Společenství,
- mají původ ve Společenství a
- v případě rozlišené náhrady dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena, aniž je dotčen odst. 7 písm. b). Postupem podle článku 46 však mohou být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout rovnocenné záruky.
10. Dodržování omezení objemů vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy je zajišťováno prostřednictvím vývozních licencí vydaných na referenční období v nich uvedená a použitelných na dotyčné produkty.
S ohledem na dodržování závazků vyplývajících z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání nemá konec referenčního období vliv na platnost vývozních licencí.
11. Prováděcí pravidla k tomuto článku včetně ustanovení o přerozdělení dosud nepřidělených nebo nevyužitých množství, která lze vyvézt, se stanoví postupem podle článku 46.
Článek 36
1. Pokud toto nařízení nebo právní předpisy přijaté na jeho základě nestanoví jinak, je při dovozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 ze třetích zemí zakázáno:
- vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,
- uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
2. Na zařazení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání; celní nomenklatura vyplývající z používání tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
Článek 37
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v čl. 1 odst. 2 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 39 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi přijímána vhodná opatření.
Taková opatření smějí být v závislosti na jednotlivých případech používána pouze do doby, než toto narušení nebo nebezpečí narušení pomine nebo než se stažená nebo nakoupená množství podstatně sníží.
Rada na návrh Komise hlasovacím postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy stanoví obecná prováděcí pravidla k tomuto odstavci a určí, v jakých případech a v rámci jakých mezí mohou členské státy přijmout ochranná opatření.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která jsou sdělena členským státům a která jsou okamžitě použitelná. Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o kterém rozhodne Komise, může kterýkoliv členský stát do tří pracovních dnů ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotčené opatření potvrdit, změnit nebo zrušit.
4. Tento článek se použije v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených podle čl. 228 odst. 2 Smlouvy.
HLAVA VI
Vnitrostátní kontroly a kontroly Společenství
Článek 38
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění dodržování pravidel Společenství v odvětví ovoce a zeleniny, zejména v oblastech uvedených v příloze IV.
2. Tam, kde je vhodné provádět kontroly na základě odebraných vzorků, zajistí členské státy povahou a četností těchto kontrol a na základě rozboru rizik, aby kontroly byly přiměřené dotyčnému opatření, jak z hlediska celého jejich území tak i z hlediska objemu produktů odvětví ovoce a zeleniny uváděných na trh nebo držených za účelem jejich uvedení na trh.
Příjemci veřejných prostředků musí být podrobováni systematickým kontrolám, aniž je dotčeno provádění systematických kontrol v jiných oblastech.
3. Komise a členské státy zajistí, aby příslušné orgány měly k dispozici dostatečný počet zkušených pracovníků s odpovídající kvalifikací a zkušenostmi pro účinné provádění kontroly, zejména v oblastech uvedených v příloze IV.
Článek 39
1. Aniž je dotčena pravomoc vnitrostátních orgánů provádět kontroly podle článku 38, může Komise ve spolupráci s příslušnými orgány dotyčného členského státu provádět kontroly nebo požádat členský stát o provedení kontrol na místě v zájmu zajištění jednotného uplatňování pravidel Společenství týkajících se trhu s ovocem a zeleninou, zejména ve oblastech uvedených v příloze IV.
2. Komise předem a písemně uvědomí příslušný členský stát o předmětu, účelu a místě zamýšlených kontrol, dni jejich zahájení a totožnosti a funkci svých inspektorů.
Článek 40
1. Za účelem provádění ustanovení článku 39 zřídí Komise zvláštní sbor inspektorů pro odvětví ovoce a zeleniny, složený z úředníků Komise, kteří mají pro výkon těchto úkolů odpovídající technické znalosti, kvalifikaci a zkušenosti, a případně z pracovníků jmenovaných na žádost Komise a se souhlasem dotyčného členského státu, z pracovníků uvedených v čl. 38 odst. 3 podílejících se na zvláštních šetřeních.
2. Zvláštní sbor inspektorů vykonává pod vedením Komise tyto úkoly:
a) účastní se kontrol plánovaných a řízených příslušnými orgány členských států;
b) provádí z podnětu Komise kontroly uvedené v článku 39, k nimž jsou přizváni pracovníci dotyčného členského státu;
c) hodnotí vytvořené vnitrostátní kontrolní útvary, používané postupy a dosažené výsledky;
d) zjišťuje právní a jiná opatření přijatá příslušnými orgány za účelem zlepšení dodržování pravidel Společenství týkající se trhu s ovocem a zeleninou;
e) rozvíjí spolupráci a výměnu informací mezi příslušnými orgány členských států, aby tak přispěl k jednotnému používání pravidel na trhu s ovocem a zeleninou a usnadnil volný pohyb produktů z tohoto odvětví.
3. Pokud se jedná o kontroly prováděné podle odst. 2 písm. b), Komise uvědomí s dostatečným časovým předstihem před zahájením kontrolních úkonů příslušné orgány členského státu, na jehož území kontroly proběhnou.
4. Komise sama určí místa, kde mají být kontroly provedeny a ve spolupráci s dotyčným členským státem přijme praktická opatření.
Článek 41
1. Kontroly podle čl. 40 odst. 2 písm. b) se provádějí v souladu s čl. 9 odst.2 nařízení (EHS) č. 729/70.
Inspektoři Komise se v průběhu kontrol chovají v souladu s pravidly a odbornými postupy, kterými se musí úředníci dotyčného členského státu řídit, a zachovávají profesní tajemství.
2. Komise naváže vhodné kontakty s příslušnými orgány členských států za účelem společného vypracování programů kontrol. Členské státy spolupracují s Komisí, aby jí usnadnily splnění tohoto úkolu.
3. Komise sdělí příslušnému orgánu dotyčného členského státu neodkladně výsledky kontrol provedených jejími inspektory. Toto sdělení uvede všechny vzniklé potíže a zjištěná porušení pravidel týkajících se trhu s ovocem a zeleninou.
4. Dotyčný členský stát uvědomí Komisi v nejkratší možné lhůtě o opatřeních, která přijal s cílem odstranit tyto potíže nebo porušení.
Článek 42
Každá nesrovnalost, která je zjištěna během kontrol a která může mít finanční důsledky pro záruční sekci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), se řeší v souladu s nařízením (EHS) č. 595/91 [17]. Členský stát, na jehož území byla nesrovnalost zjištěna, musí učinit prohlášení uvedené v čl. 3 uvedeného nařízení.
Každé nesprávné uplatňování pravidel Společenství členským státem, které je zjištěno během kontrol Komise a které může mít finanční důsledky pro záruční sekci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), se řeší v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 729/70.
HLAVA VII
Obecná ustanovení
Článek 43
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, články 92, 93 a 94 Smlouvy se použijí na produkci a obchod s produkty uvedenými v čl. 1 odst. 2.
Článek 44
1. Členské státy a Komise si navzájem sdělují údaje nezbytné pro používání tohoto nařízení. Údaje, které je třeba sdělovat, se stanoví postupem podle článku 46. Pravidla sdělování a šíření údajů se stanoví týmž postupem.
2. Údaje uvedené v odstavci 1 musí zahrnovat alespoň údaje o obdělaných plochách a sklizených množstvích uvedených na trh nebo nenabízených k prodeji podle článku 23.
Tyto údaje shromažďují:
- organizace producentů, pokud se týkají jejích členů, aniž jsou dotčeny články 11 a 19,
- příslušné útvary členských států v případě producentů, kteří nejsou členy žádného uskupení podle tohoto nařízením. Dotyčný členský stát může tento úkol zcela nebo zčásti svěřit jedné nebo více organizacím producentů.
3. Členské státy přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění sběru údajů uvedených v odstavci 2, jejich přesnosti, statistického zpracování a pravidelného sdělování Komisi. Stanoví sankce v případech neodůvodněných prodlení při řádném plnění dotyčných úkolů nebo jejich soustavného zanedbávání. O těchto opatřeních uvědomí Komisi.
4. Komise členským státům pravidelně sděluje nejvhodnějšími prostředky údaje uvedené v odstavci 1 a závěry, které z takových údajů vyvozuje. Prováděcí pravidla k tomuto článku se přijímají postupem podle článku 46.
Článek 45
Zřizuje se Řídící výbor pro čerstvé ovoce a zeleninu (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Článek 46
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Při hlasování ve výboru je hlasům členských států přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě. V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout odlišné rozhodnutí.
Článek 47
Výbor může posoudit jakoukoli jinou otázku, kterou mu předloží jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 48
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení včetně peněžitých nebo nepeněžitých správních sankcí se stanoví postupem podle článku 46 s ohledem na zvláštní potřeby odvětví.
Článek 49
Toto nařízení musí být prováděno tak, aby se současně a vhodným způsobem zohlednily cíle stanovené v článcích 39 a 110 Smlouvy.
Článek 50
Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření k postihu porušení ustanovení tohoto nařízení a k předcházení a zamezení podvodům.
Článek 51
Právní a správní předpisy přijaté členskými státy k provádění tohoto nařízení nebo na jeho základě se sdělí Komisi nejpozději jeden měsíc po jejich přijetí. Totéž platí i pro změny výše uvedených předpisů.
Článek 52
1. Náklady spojené s platbou vyrovnávací platby Společenství za stažení produktů z trhu a s financováním provozního fondu Společenstvím, zvláštní opatření uvedená v článku 17 a v článcích 53, 54 a 55 a kontroly odborníků členských států zpřístupněné Komisi při použití čl. 40 odst. 1 se považují za intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 729/70.
2. Podpory poskytované členskými státy v souladu s článkem 14 a čl. 15 odst. 6 druhým pododstavcem se pokládají za společné akce ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4256/88 [18]. Jsou kryty předběžnými odhady ročních výdajů uvedenými v čl. 31 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2328/91 [19].
Ustanovení čl. 1 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2328/91 se použije na podporu stanovenou v tomto odstavci.
Podpora se vyplácí v souladu s článkem 21 nařízení (EHS) č. 4253/88 [20]. Platby zůstatku nebo náhrady se vedle podmínek uvedených v odst. 4 zmíněného článku zakládají na:
a) prohlášení o výdajích vzniklých členským státům v průběhu kalendářního roku a
b) zprávě o používání opatření v průběhu daného běžného roku, vypracovaném v souladu s čl. 25 odst. 4 uvedeného nařízení,
které se Komisi předkládají do 1. července následujícího roku.
3. Komise přijme prováděcí pravidla k odstavci 2 tohoto článku po konzultaci s výborem uvedeným v článku 29 nařízení (EHS) č. 4253/88.
4. Ustanovení hlavy VI se použijí, aniž je dotčeno provádění nařízení (EHS) č. 4045/892 [21].
Článek 53
Jakákoliv práva nabytá organizacemi producentů před vstupem tohoto nařízení v platnost na základě článku 14 a hlavy IIa nařízení (EHS) č. 1035/72 se zachovají až do jejich vyčerpání.
Článek 54
1. Společenství se podílí 50 % na financování opatření určených k rozvoji a zvýšení spotřeby a využití skořápkového ovoce ve Společenství.
2. Cílem opatření uvedených v odstavci 1 je
- podpora jakosti produktů zejména prostřednictvím zpracovávání studií trhu a hledáním nového využití včetně prostředků k odpovídajícímu přizpůsobení produkce,
- vývoj nových způsobů obalové úpravy,
- šíření marketingového poradenství mezi různými hospodářskými subjekty v uvedeném odvětví,
- organizování a účast na veletrzích a jiných obchodních událostech.
3. Komise postupem podle článku 46 blíže stanoví opatření zmíněná v odstavci 2 nebo vymezí nová opatření.
Článek 55
U lískových oříšků sklizených v průběhu hospodářských roků 1997/98, 1998/99 a 1999/2000 se poskytuje podpora ve výši 15 ECU na 100 kg organizacím producentů uznaným podle nařízení (EHS) č. 1035/72 nebo podle tohoto nařízení, které budou během roku 1997 provádět plán zlepšování jakosti ve smyslu článku 14d nařízení č. 1035/72 nebo operační program ve smyslu tohoto nařízení.
Článek 56
Nejpozději do 31. prosince 2000 podá Komise Radě zprávu o fungování tohoto nařízení, k níž případně připojí vhodné návrhy.
Článek 57
Jsou-li pro usnadnění přechodu od předchozí úpravy k úpravě stanovené tímto nařízením nezbytná určitá opatření, přijmou se postupem podle článku 46.
Článek 58
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 1997. Hlava IV se však v případě každého z produktů uvedených v příloze II použije teprve od počátku hospodářského roku 1997/98.
2. Zrušují se nařízení (EHS) č. 1035/72, (EHS) č. 3285/83, (EHS) č. 1319/85, (EHS) č. 2240/88, (EHS) č. 1121/89 a (EHS) č. 1198/90 ke dni, od něhož se použijí odpovídající ustanovení tohoto nařízení.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 28. října 1996.