KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 27. december 2004
om ændring af beslutning 2001/497/EF for at indføre en alternativ standardkontrakt om overførsel af personoplysninger til tredjelande
(meddelt under nummer K(2004) 5271)
(EØS-relevant tekst)
(2004/915/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (1), særlig artikel 26, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
For at gøre det nemmere at overføre data fra Fællesskabet bør de registeransvarlige være i stand til at foretage internationale dataoverførsler i henhold til et enkelt sæt databeskyttelsesregler. I mangel af sådanne internationalt vedtagne databeskyttelsesregler er standardkontraktbestemmelser imidlertid en god løsning for at overføre personoplysninger fra alle medlemsstater i henhold til et fælles regelsæt. Kommissionens beslutning 2001/497/EF af 15. juni 2001 om standardkontraktbestemmelser for overførsel af personoplysninger til tredjelande i henhold til direktiv 95/46/EF (2) indeholder derfor standardkontraktbestemmelser, der giver en tilstrækkelig beskyttelse ved overførsel af personoplysninger til tredjelande.
(2)
Dels er erfaringerne blevet betydeligt udbygget siden vedtagelsen af denne beslutning, dels har en gruppe erhvervssammenslutninger (3) fremlagt alternative standardkontraktbestemmelser, der ved hjælp af andre metoder skal givesamme databeskyttelsesniveau som de første standardkontraktbestemmelser, der er fastsat i beslutning 2001/497/EF.
(3)
Anvendelsen af standardkontraktbestemmelser i forbindelse med internationale dataoverførsler er frivillig, eftersom sådanne bestemmelser kun er én ud af flere muligheder i henhold til direktiv 95/46/EF for på lovlig vis at overføre personoplysninger til et tredjeland, og dataeksportører i Fællesskabet og dataimportører i tredjelandene bør således frit kunne vælge en af de to standardkontrakter eller et helt tredje retsgrundlag for dataoverførslen. Da hver standardkontrakt udgør et særskilt dokument, bør dataeksportørerne dog ikke kunne foretage ændringer i disse kontrakter eller kombinere alle eller en del af standardkontraktbestemmelserne.
(4)
Formålet med de standardkontraktbestemmelser, der fremlægges af erhvervssammenslutningerne, er at fremme anvendelsen af kontraktbestemmelser blandt de berørte aktører ved hjælp af alternative mekanismer som f.eks. mere fleksible kontrolbestemmelser og mere detaljerede regler om ret til indsigt.
(5)
Som et alternativ til et system baseret på solidarisk hæftelse som foreskrevet i beslutning 2001/497/EF indeholder de standardkontraktbestemmelser, der nu fremlægges, desuden ansvarsregler, der bygger på princippet om fornøden omhu, hvor dataeksportøren og dataimportøren er erstatningsansvarlige over for de registrerede ved overtrædelse af deres respektive kontraktforpligtelser. Dataeksportøren kan også drages til ansvar for ikke på passende vis at have bestræbt sig på at fastslå, om dataimportøren er i stand til at opfylde sine retlige forpligtelser i henhold til bestemmelserne (culpa in eligendo), og den registrerede kan anlægge sag mod dataeksportøren i denne henseende. Håndhævelsen af bestemmelse I, litra b), i de nye standardkontraktbestemmelser er af særlig betydning i denne henseende, især i forbindelse med dataeksportørens mulighed for at foretage kontrol af dataimportørens databehandlingsfaciliteter eller for at anmode om dokumentation for, at dataimportøren råder over tilstrækkelige finansielle ressourcer til at opfylde sine forpligtelser.
(6)
Hvad angår de registreredes påberåbelse af tredjemandsløftet bliver dataeksportøren i højere grad inddraget i behandlingen af de registreredes klager, således at dataeksportøren er forpligtet til at tage kontakt til dataimportøren og om nødvendigt at gennemtvinge kontrakten inden for den normale frist på en måned. Hvis dataeksportøren nægter at gennemtvinge kontrakten, og dataimportørens overtrædelse af standardkontraktbestemmelserne ikke ophører, kan den registrerede påberåbe sig standardkontrakten over for dataimportøren og i sidste instans anlægge sag mod denne i en medlemsstat. Denne accept af værneting og samtykke til at efterkomme en afgørelse, truffet af en kompetent domstol eller databeskyttelsesmyndighed, præjudicerer imidlertid ikke processuelle rettigheder for dataimportører i et tredjeland, f.eks. retten til at indgive appel.
(7)
For imidlertid at undgå, at denne større fleksibilitet misbruges, bør der fastsættes bestemmelser, der giver databeskyttelsesmyndighederne mulighed for nemmere at forbyde eller suspendere dataoverførsler, der foretages på grundlag af de nye standardkontraktbestemmelser, når dataeksportøren nægter på passende vis at gennemtvinge kontrakten over for dataimportøren, eller når dataimportøren nægter at samarbejde efter bedste evne med de kompetente datatilsynsmyndigheder.
(8)
Anvendelsen af standardkontraktbestemmelser berører ikke anvendelsen af nationale bestemmelser, der vedtages i medfør af direktiv 95/46/EF eller direktiv 2002/58/EF (4) om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikation (direktiv om beskyttelse af privatlivets fred og elektronisk kommunikation), især for så vidt angår fremsendelse af kommerciel kommunikation med henblik på direkte markedsføring.
(9)
De garantier, som de fremlagte standardkontraktbestemmelser giver, kan på dette grundlag anses for tilstrækkelige i henhold til artikel 26, stk. 2, i direktiv 95/46/EF.
(10)
Den udtalelse (5), som gruppen vedrørende beskyttelse af personer i forbindelse med behandling af personoplysninger, der er nedsat ved artikel 29 i direktiv 95/46/EF, har afgivet om det beskyttelsesniveau, der opnås ved hjælp af de fremlagte standardkontraktbestemmelser, er blevet taget i betragtning ved udarbejdelsen af denne beslutning.
(11)
For at vurdere gennemførelsen af ændringerne til beslutning 2001/497/EF, bør Kommissionen foretage en evaluering heraf tre år efter, at de er blevet meddelt medlemsstaterne.
(12)
Beslutning 2001/497/EF bør ændres i overensstemmelse hermed.
(13)
De i denne beslutning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 31 i direktiv 95/46/EF -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
I beslutning nr. 2001/497/EF foretages følgende ændringer:
(1)
I artikel 1 indsættes følgende stykke:
»Registeransvarlige kan vælge mellem standardkontrakt I eller II i bilaget. De må dog ikke ændre disse bestemmelser eller kombinere bestemte bestemmelser eller de to kontrakter.«
(2)
Artikel 4, stk. 2 og 3, affattes således:
»2. Når den registeransvarlige yder tilstrækkelige garantier på grundlag af standardkontrakt II i bilaget, kan de kompetente databeskyttelsesmyndigheder i forbindelse med stk. 1 gøre brug af deres beføjelser til at forbyde eller suspendere datastrømmen:
a)
når dataimportøren nægter at samarbejde efter bedste evne med databeskyttelsesmyndighederne eller at opfylde de forpligtelser, der tydeligt fremgår af kontrakten
b)
når dataeksportøren nægter på passende vis at gennemtvinge kontrakten over for dataimportøren inden for den normale frist på en måned, efter at dataeksportøren har modtaget en meddelelse fra den kompetente databeskyttelsesmyndighed.
Dataimportøren vil i forbindelse med første afsnit ikke blive anset for at nægte at samarbejde efter bedste evne eller at gennemtvinge kontrakten, når et sådant samarbejde eller en sådan gennemtvingelse er i strid med de obligatoriske krav i den nationale lovgivning, som dataimportøren er underlagt, og som ikke er mere vidtgående end, hvad der er nødvendigt i et demokratisk samfund på basis af en af de grunde, der er nævnt i artikel 13, stk. 1, i direktiv 95/46/EF, særlig sanktioner i henhold til international og/eller national lovgivning, oplysningspligt i skattesager eller oplysningspligt til bekæmpelse af hvidvaskning af penge.
Samarbejde skal i forbindelse med første afsnit, litra a), forstås således, at det især omfatter, at dataimportøren giver adgang til sine databehandlingsfaciliteter med henblik på kontrol eller retter sig efter en anbefaling fra databeskyttelsesmyndigheden i Fællesskabet.
3. Forbud eller suspension i henhold til stk. 1 og 2 ophæves straks, når grundene til forbuddet eller suspenderingen ikke længere eksisterer.
4. Når medlemsstaterne vedtager foranstaltninger i overensstemmelse med stk. 1, 2 og 3, underretter de straks Kommissionen, som underretter de øvrige medlemsstater.«.
(3)
Artikel 5, første punktum, affattes således:
»Kommissionen evaluerer gennemførelsen af denne beslutning på grundlag af alle tilgængelige oplysninger tre år efter, at medlemsstaterne har fået meddelt beslutningen og enhver ændring heraf.«.
(4)
Bilaget ændres således:
1.
Titlen »STANDARDKONTRAKTBESTEMMELSER« erstattes med »STANDARDKONTRAKT I«.
2.
Teksten i bilaget til denne beslutning indsættes.
Artikel 2
Denne beslutning anvendes fra den 1. april 2005.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. december 2004.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2001/497/ES, pokud jde o zavedení alternativního souboru standardních smluvních doložek pro předávání osobních údajů do třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(2004) 5271)
(Text s významem pro EHP)
(2004/915/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (1), a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Za účelem usnadnění toků údajů ze Společenství je žádoucí, aby správci údajů byli schopni globálně předávat údaje podle jednotného souboru pravidel ochrany údajů. Neexistují-li normy globální ochrany údajů, poskytují standardní smluvní doložky důležitý nástroj umožňující předávání osobních údajů ze všech členských států podle společného souboru pravidel. Rozhodnutí Komise 2001/497/ES ze dne 15. června 2001 o standardních smluvních doložkách pro předávání osobních údajů do třetích zemí podle směrnice 95/46/ES (2) proto stanoví modelový soubor standardních smluvních doložek, který zajišťuje dostatečná ochranná opatření pro předávání údajů do třetích zemí.
(2)
Od přijetí uvedeného rozhodnutí bylo získáno mnoho zkušeností. Navíc koalice podnikatelských asociací (3) předložila soubor alternativních standardních smluvních doložek navržených tak, aby zajišťovaly úroveň ochrany údajů shodnou s úrovní zajišťovanou souborem standardních smluvních doložek stanovených rozhodnutím 2001/497/ES, i když používá odlišné mechanismy.
(3)
Jelikož je používání standardních smluvních doložek pro mezinárodní předávání údajů dobrovolné, neboť standardní smluvní doložky jsou podle směrnice 95/46/ES pouze jednou z několika možností pro zákonné předávání osobních údajů do třetí země, vývozci údajů ve Společenství a dovozci údajů ve třetích zemích by měli mít možnost si svobodně zvolit kterýkoli ze souborů standardních smluvních doložek nebo pro předávání údajů zvolit nějaký jiný právní základ. Jelikož každý soubor jako celek tvoří model, nemělo by však být vývozcům údajů dovoleno tyto soubory měnit, ani je nijak zcela nebo částečně slučovat.
(4)
Standardní smluvní doložky předložené podnikatelskými asociacemi mají za cíl zvýšit používání smluvních doložek ze strany hospodářských subjektů pomocí mechanismů, jako jsou pružnější požadavky na provádění kontrol či podrobnější pravidla pro právo na přístup.
(5)
Mimoto, jako alternativu k systému společné a nerozdílné odpovědnosti podle rozhodnutí 2001/497/ES, obsahuje soubor, který je nyní předkládán, odpovědnostní režim založený na závazcích povinné péče, v němž jsou vývozce údajů a dovozce údajů odpovědni vůči subjektům údajů za vlastní porušení svých smluvních povinností; vývozce údajů je také odpovědný tehdy, pokud nevyvine přiměřené úsilí k tomu, aby určil, že je dovozce údajů schopen dostát svým právním závazkům vyplývajícím z doložek (culpa in eligendo) a subjekt údajů může v této souvislosti věc proti vývozci údajů předložit soudu. Vynucení doložky I písm. b) nového souboru standardních smluvních doložek je v tomto ohledu zvláště důležité, konkrétně ve spojení s možností vývozce údajů provádět kontroly v prostorách dovozců údajů nebo požadovat důkaz o dostatečných finančních zdrojích ke splnění jejich odpovědností.
(6)
Pokud jde o uplatňování práv oprávněné třetí strany ze strany subjektů údajů, je zajištěna větší angažovanost vývozce údajů při řešení stížností subjektů údajů, přičemž vývozce údajů je povinen se spojit s dovozcem údajů a, pokud je to nutné, vynutit splnění smlouvy v průběhu obvyklého období jednoho měsíce. Pokud by vývozce údajů odmítl splnění smlouvy vynutit a porušování smlouvy dovozcem údajů by stále pokračovalo, pak subjekt údajů může vynutit splnění doložek proti dovozci údajů a případně jej žalovat v členském státě. Tímto přijetím soudní příslušnosti a souhlasem dostát rozhodnutí příslušného soudu nebo úřadu pro ochranu údajů nejsou dotčena procesní práva dovozců údajů usazených ve třetích zemích, jako je právo na podání opravných prostředků.
(7)
Aby se však předešlo zneužívání této dodatečné flexibility, je vhodné stanovit, aby úřady pro ochranu údajů mohly snadněji zakázat nebo pozastavit předávání údajů na základě nového souboru standardních smluvních doložek v těch případech, kdy vývozce údajů odmítá přijmout odpovídající opatření k vynucení plnění smluvních závazků ze strany dovozce údajů nebo pokud dovozce údajů odmítá spolupracovat v dobré víře s příslušnými orgány dozoru nad ochranou údajů.
(8)
Standardní smluvní doložky se budou využívat, aniž je dotčeno používání vnitrostátních předpisů přijatých podle směrnice 95/46/ES nebo podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (4), zvláště pokud jde o posílání obchodních sdělení pro účely přímého marketingu.
(9)
Na tomto základě mohou být ochranná opatření obsažená v předložených standardních smluvních doložkách považována za dostatečná ve smyslu čl. 26 odst. 2 směrnice 95/46/ES.
(10)
Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů, zřízená podle článku 29 směrnice 95/46/ES, předložila stanovisko (5) k úrovni ochrany poskytované podle předložených standardních smluvních doložek, k němuž bylo přihlédnuto.
(11)
V zájmu posouzení uplatňování změn rozhodnutí 2001/497/ES je vhodné, aby je Komise tři roky po jejich oznámení členským státům vyhodnotila.
(12)
Rozhodnutí 2001/497/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(13)
Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 31 směrnice 95/46/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2001/497/ES se mění takto:
1.
V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„Správci údajů mohou volit mezi soubory I a II v příloze. Nesmí však měnit doložky ani kombinovat jednotlivé doložky či soubory.“
2.
V článku 4 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
„2. Pro účely odstavce 1 jsou příslušné orgány pro ochranu údajů oprávněny, pokud správce údajů stanoví odpovídající ochranná opatření na základě standardních smluvních doložek obsažených v souboru II v příloze, uplatnit svou stávající pravomoc, aby zakázaly nebo pozastavily toky údajů v jednom z následujících případů:
a)
dovozce údajů odmítá spolupracovat v dobré víře s orgány pro ochranu údajů nebo dostát svým jednoznačným závazkům podle smlouvy;
b)
vývozce údajů odmítá přijmout vhodná opatření pro vynucení splnění smlouvy ze strany dovozce údajů v průběhu obvyklého období jednoho měsíce po upozornění vývozce údajů příslušným orgánem pro ochranu údajů.
Pro účely prvního pododstavce nezahrnuje odmítnutí dovozce údajů v rozporu s dobrou vírou nebo odmítnutí dovozce údajů vynutit splnění smlouvy případy, ve kterých by se spolupráce nebo vynucování plnění dostaly do konfliktu se závaznými požadavky vnitrostátních právních předpisů platných pro dovozce údajů, které nepřekračují rámec toho, co je v demokratické společnosti nezbytné na základě jednoho ze zájmů uvedených v čl. 13 odst. 1 směrnice 95/46/ES, přičemž se jedná zejména o sankce stanovené v mezinárodních a/nebo vnitrostátních aktech, požadavků na daňové vykazování nebo požadavků na vykazování v zájmu boje proti praní špinavých peněz.
Pro účely prvního pododstavce bodu a) může spolupráce zahrnovat zejména umožnění kontroly zařízení na zpracování údajů dovozce údajů nebo povinnost řídit se radami orgánu dozoru nad ochranou údajů ve Společenství.
3. Zákaz či pozastavení podle odstavců 1 a 2 musí být odvolány ihned poté, co pominou důvody pro zákaz nebo pozastavení.
4. Jakmile členské státy přijmou opatření podle odstavců 1, 2 a 3, informují neprodleně Komisi, která informace předá ostatním členským státům.“
3.
V článku 5 se první věta nahrazuje tímto:
„Komise vyhodnotí uplatňování tohoto rozhodnutí na základě dostupných informací tři roky po jeho oznámení a oznámení jeho případných změn členským státům.“
4.
Příloha se mění takto:
1.
Za nadpis se vkládá slovo „SOUBOR I“.
2.
Doplňuje se text uvedený v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. dubna 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 27. prosince 2004.