RAADETS DIREKTIV 94/33/EF af 22. juni 1994 om beskyttelse af unge paa arbejdspladsen
RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 118 A,
under henvisning forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (2),
i henhold til fremgangsmaade i traktatens artikel 189 C (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
I henhold til traktatens artikel 118 A skal Raadet ved udstedelse af direktiver vedtage minimumsforskrifter med henblik paa at forbedre navnlig arbejdsmiljoeet for at sikre et bedre beskyttelsesniveau for arbejdstagernes sikkerhed og sundhed;
i henhold til naevnte artikel skal det i disse direktiver undgaas, at der paalaegges administrative, finansielle og retlige byrder af en saadan art, at de haemmer oprettelse og udvikling af smaa og mellemstore virksomheder;
i faellesskabspagten om arbejdstagernes grundlaeggende arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder, der blev vedtaget af stats- og regeringscheferne for elleve medlemsstater paa Det Europaeiske Raads samling den 9. december 1989 i Strasbourg, hedder det bl. a.:
»20. Med forbehold af gunstigere regler for unge, bl. a. saadanne, der gennem uddannelse sikrer de paagaeldende adgang til arbejdsmarkedet, og med forbehold af undtagelser for visse former for lettere arbejde, maa minimumsalderen for adgangen til at udfoere erhvervsarbejde ikke vaere lavere end den alder, hvor skolepligten ophoerer, og under ingen omstaendigheder lavere end 15 aar;
22. Der skal traeffes de noedvendige foranstaltninger med henblik paa at udforme de for unge arbejdstagere gaeldende arbejdsretlige regler saaledes, at de stemmer overens med de unges behov for personlig udvikling, erhvervsuddannelse og adgang til beskaeftigelse.
Isaer skal arbejdstiden for arbejdstagere under 18 aar begraenses - idet denne begraensning ikke maa kunne omgaas gennem overarbejde - og natarbejde forbydes, bortset fra visse former for beskaeftigelse, der fastsaettes i de nationale retsforskrifter.«
der boer tages hensyn til Den Internationale Arbejdsorganisations principper om beskyttelse af unge under arbejdet, herunder om mindstealderen for adgang til beskaeftigelse;
Europa-Parlamentet opregner i sin beslutning om boernearbejde (4) aspekterne i forbindelse med unges arbejde, og understreger bl. a. virkningerne paa deres sundhed, sikkerhed og fysiske og intellektuelle udvikling, samtidig med at der peges paa noedvendigheden af, at der vedtages et direktiv om harmonisering af de forskellige medlemsstaters lovgivning paa dette omraade;
ifoelge artikel 15 i Raadets direktiv 89/391/EOEF af 12. juni 1989 om ivaerksaettelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet (5) skal saerligt foelsomme risikogrupper beskyttes mod farer, som for dem er saerligt alvorlige;
boern og unge skal betragtes som saerlige risikogrupper, og der skal traeffes foranstaltninger med hensyn til deres sikkerhed og sundhed;
boerns saarbarhed kraever, at medlemsstaterne indfoerer forbud mod, at de arbejder, og soerger for, at mindstealderen for adgang til beskaeftigelse eller arbejde ikke er lavere end den alder, hvor den obligatoriske fuldtidsundervisning i henhold til national lovgivning ophoerer og under ingen omstaendigheder lavere end 15 aar; undtagelser fra forbuddet mod boerns arbejde maa kun kunne tillades i saerlige tilfaelde og paa de betingelser, der er fastsat i dette direktiv; undtagelserne maa under ingen omstaendigheder gaa ud over boernenes skolegang eller deres udbytte af den modtagne undervisning;
de saerlige omstaendigheder, der goer sig gaeldende ved overgangen fra barndom til voksenliv noedvendiggoer, at de 15-17-aariges arbejde noeje reguleres og beskyttes;
enhver arbejdsgiver boer sikre de unge arbejdsvilkaar, som er tilpasset deres alder;
arbejdsgiverne boer ivaerksaette de noedvendige foranstaltninger for at beskytte de unges sikkerhed og sundhed paa grundlag af en vurdering af de risici, som arbejdet frembyder for dem;
medlemsstaterne boer beskytte de unge mod de saerlige risici, der skyldes deres manglende erfaring, manglende bevidsthed om eksisterende eller potentielle risici eller det forhold, at de endnu ikke er fuldt udviklede;
medlemsstaterne boer saaledes forbyde, at unge beskaeftiges med det arbejde, der er omhandlet i dette direktiv;
indfoerelsen af minimumsforskrifter for tilrettelaeggelse af arbejdstiden vil forbedre de unges arbejdsvilkaar;
de unges maksimale arbejdstid skal noeje begraenses, og der skal indfoeres forbud mod, at unge udfoerer natarbejde, bortset fra visse former for beskaeftigelse, der fastsaettes i de nationale retsforskrifter;
medlemsstaterne boer traeffe passende foranstaltninger til sikring af, at arbejdstiden for 15-17-aarige, som gaar i skole, ikke skader deres evne til at drage nytte af undervisningen;
den tid, som de unge, der arbejder i en virksomhed som led i en ordning med teoretisk og/eller praktisk vekseluddannelse eller med praktik, bruger paa undervisning, skal regnes med til arbejdstiden;
for at sikre de unges sikkerhed og sundhed boer de have minimumshvileperioder - dagligt, ugentligt og aarligt - og passende pauser;
hvad angaar den ugentlige hviletid boer der tages behoerigt hensyn til de forskellige kulturelle, etniske, religioese og andre faktorer i medlemsstaterne; hver enkelt medlemsstat traeffer endelig afgoerelse om, hvorvidt og i hvilket omfang soendagen skal medregnes i den ugentlige hviletid;
relevant arbejdserfaring kan bidrage til at opfylde et maal om at forberede de unge til arbejds- og voksenlivet, hvis der drages omsorg for, at det ikke er til skade for deres sikkerhed, sundhed og udvikling;
selv om de muligheder for fravigelser og begraensninger, der fastsaettes i naervaerende direktiv, synes noedvendige i forbindelse med visse aktiviteter og saerlige situationer, boer de ikke anvendes paa en saadan maade, at de strider mod principperne i det system, der er indfoert til beskyttelse af unge;
dette direktiv udgoer en konkret del af gennemfoerelsen af den sociale dimension inden for det indre marked;
den konkrete gennemfoerelse af det beskyttelsessystem, der er omhandlet i dette direktiv, kraever, at medlemsstaterne anvender en raekke foranstaltninger, der skal vaere effektive og rimelige;
ivaerksaettelsen af en raekke af dette direktivs bestemmelser frembyder saerlige vanskeligheder for en medlemsstat for saa vidt angaar dens system for beskyttelse af unge paa arbejdspladsen; denne medlemsstat boer derfor gives en passende periode, i hvilken den kan undlade at gennemfoere de paagaeldende bestemmelser -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
AFSNIT I
Artikel 1
Formaal
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at forbyde boerns arbejde.
De soerger paa de i dette direktiv fastsatte betingelser for, at mindstealderen for adgang til beskaeftigelse eller arbejde ikke er lavere end den alder, hvor den obligatoriske fuldtidsundervisning ophoerer, og under ingen omstaendigheder lavere end 15 aar.
2. Medlemsstaterne soerger for, at de 15-17-aariges arbejde reguleres noeje og beskyttes paa de betingelser, der er fastsat i dette direktiv.
3. Medlemsstaterne soerger generelt for, at alle arbejdsgivere sikrer de unge arbejdsbetingelser, som er tilpasset deres alder.
Medlemsstaterne soerger for at beskytte de unge mod oekonomisk udnyttelse og mod ethvert arbejde, der kan skade deres sikkerhed, sundhed eller fysiske, psykiske, moralske eller sociale udvikling eller gribe forstyrrende ind i deres uddannelse.
Artikel 2
Anvendelsesomraade
1. Dette direktiv gaelder for enhver person under 18 aar, hvis arbejdskontrakt eller ansaettelsesforhold er defineret i den gaeldende lovgivning i en medlemsstat og/eller omfattet af en gaeldende lovgivning i en medlemsstat.
2. Medlemsstaterne kan ved lov eller administrative bestemmelser fastsaette, at dette direktiv ikke finder anvendelse paa lejlighedsvist eller kortvarigt arbejde inden for de graenser og paa de betingelser, de fastsaetter ved lov eller administrative bestemmelser, for saa vidt angaar:
a) arbejde, der udfoeres i en privat husholdning, eller
b) arbejde, der hverken anses for skadeligt eller farligt for unge, i familievirksomheden.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv forstaas ved
a) ung: enhver person under 18 aar som naevnt i artikel 2, stk. 1
b) barn: enhver ung under 15 aar eller enhver ung, som stadig foelger en obligatorisk fuldtidsundervisning, der er paabudt ved national lov
c) 15-17-aarig: enhver ung, der er fyldt 15 aar, men endnu ikke 18 aar, og som ikke laengere foelger en obligatorisk fuldtidsundervisning, der er paabudt ved national lov
d) lettere arbejde: ethvert arbejde, der paa grund af de involverede opgavers art eller de saerlige forhold, under hvilke de skal udfoeres:
i) ikke vil kunne skade boerns sikkerhed, sundhed eller udvikling, og
ii) ikke er af en saadan art, at det kan gaa ud over deres skolegang, deres deltagelse i erhvervsorienterings- eller erhvervsuddannelsesprogrammer, der er godkendt af den kompetente myndighed, eller deres mulighed for at faa udbytte af den modtagne undervisning
e) arbejdstid: ethvert tidsrum, i hvilket den unge er paa arbejde og staar til raadighed for arbejdsgiveren under udfoerelsen af sin beskaeftigelse eller sine opgaver i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis
f) hviletid: ethvert tidsrum, der ikke er arbejdstid.
Artikel 4
Forbud mod boernearbejde
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at forbyde, at boern udfoerer arbejde.
2. Under hensyn til maalsaetningerne i artikel 1 kan medlemsstaterne ved lov eller administrative bestemmelser fastsaette, at forbud mod boerns arbejde ikke finder anvendelse paa:
a) boern, der udoever de aktiviteter, der er naevnt i artikel 5
b) boern, der er fyldt 14 aar, og som arbejder i en virksomhed som led i en ordning med vekseluddannelse eller praktik, hvis dette arbejde udfoeres i overensstemmelse med de betingelser, den kompetente myndighed har fastsat
c) boern, der er fyldt 14 aar, og som udfoerer andet lettere arbejde end det, der er omhandlet i artikel 5; andet lettere arbejde end det, der er omhandlet i artikel 5, kan dog udfoeres af boern paa 13 aar i et begraenset antal timer om ugen og i bestemte arbejdskategorier, som bestemt i national lovgivning.
3. Medlemsstater, der benytter muligheden i stk. 2, litra c), fastsaetter arbejdsbetingelserne for det paagaeldende lettere arbejde under iagttagelse af bestemmelser i dette direktiv.
Artikel 5
Kulturelle og lignende aktiviteter
1. Boern maa kun antages til at optraede i aktiviteter af kulturel eller kunstneriske art, sportsarangementer eller reklameforanstaltninger, hvis der forud indhentes en tilladelse hertil, som udstedes af den kompetente myndighed i de enkelte tilfaelde.
2. Medlemsstaterne fastsaetter ved lov eller administrative bestemmelser betingelserne for boerns arbejde i de i stk. 1 naevnte tilfaelde og betingelserne for denne forhaandstilladelse, for saa vidt aktiviteterne:
i) ikke vil kunne skade boernenes sikkerhed, sundhed eller udvikling, og
ii) ikke er af en saadan art, at det kan gaa ud over deres skolegang, deres deltagelse i erhvervsorienterings- eller erhvervsuddannelsesprogrammer, der er godkendt af den kompetente myndighed, eller deres mulighed for at faa udbytte af den modtagne undervisning.
3. Som undtagelse fra fremgangsmaaden i stk. 1, kan medlemsstaterne ved lov eller administrative bestemmelser og paa betingelser, de fastsaetter, give tilladelse til, at boern, der er fyldt 13 aar, kan beskaeftiges med at optraede i aktiviteter af kulturel eller kunstnerisk art, sportsarrangementer eller reklameforanstaltninger.
4. Medlemsstater med en saerlig godkendelsesordning for modelbureauer, for saa vidt angaar boerns aktiviteter, kan bevare denne ordning.
AFSNIT II
Artikel 6
Arbejdsgiverens almindelige forpligtelser
1. Med forbehold af artikel 4, stk. 1, traeffer arbejdsgiveren de noedvendige foranstaltninger til beskyttelse af de unges sikkerhed og sundhed og tager navnlig hensyn til de saerlige risici, der er naevnt i artikel 7, stk. 1.
2. Arbejdsgiveren ivaerksaetter foranstaltningerne i stk. 1 paa grundlag af en vurdering af de risici, som arbejdet frembyder for de unge.
Vurderingen skal foretages, inden de unge tiltraeder arbejdet, og hver gang der sker en vaesentlig aendring af arbejdsvilkaarene; den skal isaer vedroere:
a) arbejdsstedets og arbejdspladsens udstyr og indretning
b) arten, graden og varigheden af udsaettelsen for fysiske, biologiske og kemiske agenser
c) indretningen, valget og anvendelsen af arbejdsudstyr, herunder isaer agenser, maskiner, apparater og anlaeg, samt haandteringen heraf
d) tilrettelaeggelsen af arbejdsprocesserne og arbejdsgangen og samspillet mellem disse (organiseringen af arbejdet)
e) de unges niveau med hensyn til oplaering og instruktion.
Hvis denne vurdering viser, at der er risiko for de unges sikkerhed, fysiske eller psykiske sundhed eller udvikling, sikres det, at der med regelmaessige mellemrum foretages en gratis, relevant undersoegelse og kontrol af de unges helbred, jf. dog direktiv 89/391/EOEF.
Den gratis helbredsundersoegelse og -kontrol kan gennemfoeres inden for rammerne af et nationalt sundhedssystem.
3. Arbejdsgiveren skal goere de unge bekendt med eventuelle risici, samt med alle de foranstaltninger, der er truffet med hensyn til deres sikkerhed og sundhed.
Endvidere skal arbejdsgiveren goere boernenes foraeldre eller vaerger bekendt med eventuelle risici samt med alle de foranstaltninger, der er truffet med hensyn til boernenes sikkerhed og sundhed.
4. Arbejdsgiveren skal inddrage de beskyttelses- og forebyggelsestjenester, der er omhandlet i artikel 7 i direktiv 89/391/EOEF, i planlaegningen, gennemfoerelsen og kontrollen af de sikkerheds- og sundhedsforhold, der gaelder i forbindelse med unges arbejde.
Artikel 7
Unges saarbarhed - Arbejdsforbud
1. Medlemsstaterne soerger for, at unge beskyttes mod de saerlige risici for deres sikkerhed, sundhed og udvikling, der skyldes de unges manglende erfaring, manglende bevidsthed om eksisterende eller potentielle risici eller det forhold, at de endnu ikke er fuldt udviklede.
2. Med forbehold af artikel 4, stk. 1, forbyder medlemsstaterne, at unge beskaeftiges med:
a) arbejde, der objektivt set overstiger deres fysiske eller psykiske ydeevne
b) arbejde, der medfoerer skadelig udsaettelse for giftige stoffer, kraeftfremkaldende stoffer, stoffer, som foraarsager arvelige genetiske skader, stoffer, som foraarsager fosterskader, eller stoffer, som paa anden maade kan foraarsage kroniske skader for mennesker
c) arbejde, der medfoerer udsaettelse for skadelig straaling
d) arbejde, der indebaerer en ulykkesrisiko, som unge maa antages ikke at kunne erkende eller afvaerge paa grund af manglende sans for sikkerhedsaspekterne eller manglende erfaring eller uddannelse, eller
e) arbejde, der paa grund af ekstrem kulde eller varme, eller paa grund af stoej eller rystelser bringer deres sundhed i fare.
Arbejde, der vil kunne indebaere saerlige risici for unge som anfoert i stk. 1, er blandt andet:
- arbejde, der indebaerer skadelig udsaettelse for de fysiske, biologiske og kemiske agenser, der er omhandlet i punkt I i bilaget, og
- de processer og det arbejde, der er naevnt i punkt II i bilaget.
3. For de 15-17-aarige kan medlemsstaterne ved lov eller administrative bestemmelser tillade undtagelser fra stk. 2, naar de er noedvendige for de 15-17-aariges erhvervsuddannelse, og paa betingelse af, at deres sikkerhed og sundhed beskyttes, fordi arbejdet udfoeres under tilsyn af en kompetent person som omhandlet i artikel 7 i direktiv 89/391/EOEF, og med forbehold af, at den beskyttelse, naevnte direktiv giver, er sikret.
AFSNIT III
Artikel 8
Arbejdstid
1. Medlemsstater, der benytter muligheden i artikel 4, stk. 2, litra b) eller c), traeffer de noedvendige foranstaltninger for at begraense boerns arbejdstid til:
a) otte timer om dagen og 40 timer om ugen for boern, der arbejder i en virksomhed som led i en ordning med vekseluddannelse eller praktik
b) to timer pr. undervisningsdag og tolv timer om ugen for saa vidt angaar arbejde, der udfoeres i undervisningsperioden, men uden for undervisningstiden, hvis dette ikke er forbudt i henhold til national lovgivning eller i strid med nationalt praksis;
den daglige arbejdstid maa dog under ingen omstaendigheder overstige syv timer; denne graense kan haeves til otte timer for boern, der er fyldt 15 aar
c) syv timer om dagen og 35 timer om ugen for saa vidt angaar arbejde, der udfoeres i en skolefri periode paa mindst en uge; disse graenser kan haeves til otte timer om dagen og 40 timer om ugen for boern, der er fyldt 15 aar
d) syv timer om dagen og 35 timer om ugen for saa vidt angaar lettere arbejde, der udfoeres af boern, der ikke laengere foelger en obligatorisk fuldtidsundervisning, der er paabudt ved national lov.
2. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at begraense 15-17-aariges arbejdstid til otte timer om dagen og 40 timer om ugen.
3. Den tid, som unge, der arbejder i en virksomhed som led i en ordning med teoretisk og/eller praktisk vekseluddannelse eller praktik, bruger paa undervisning, regnes med til arbejdstiden.
4. Hvis en ung er ansat af flere arbejdsgivere, laegges alle de praesterede arbejdsdage og arbejdstimer sammen.
5. Medlemsstaterne kan ved lov eller administrative bestemmelser tillade undtagelser fra stk. 1, litra a), og stk. 2 i saerlige tilfaelde, eller hvis dette af objektive grunde er berettiget.
Medlemsstaterne fastsaetter ved lov eller administrative bestemmelser betingelserne, begraensningerne og reglerne for ivaerksaettelsen af saadanne undtagelser.
Artikel 9
Natarbejde
1. a) Medlemsstater, der benytter muligheden i artikel 4, stk. 2, litra b) eller c), traeffer de noedvendige foranstaltninger for at forbyde boerns arbejde mellem kl. 20 og kl. 6.
b) Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at forbyde 15-17-aariges arbejde mellem kl. 22 og kl. 6 eller mellem kl. 23 og kl. 7.
2. a) Medlemsstaterne kan ved lov eller administrative bestemmelser for saerlige aktivitetssektorer tillade, at 15-17-aarig arbejder i den i stk. 1, litra b), naevnte periode, i hvilken natarbejde er forbudt.
I saa tilfaelde traeffer medlemsstaterne passende foranstaltninger med henblik paa, at den 15-17-aarige er under opsyn af en voksen i tilfaelde, hvor et saadant opsyn er noedvendigt for at beskytte den 15-17-aarige.
b) Hvis litra a) anvendes, er arbejde mellem kl. 24 og kl. 4 dog forbudt.
Medlemsstaterne kan dog i nedenstaaende tilfaelde ved lov eller administrative bestemmelser tillade 15-17-aariges arbejde i den periode, i hvilken natarbejde er forbudt, hvis dette af objektive grunde er berettiget, og saafremt der gives dem en passende kompenserende hvileperiode, og formaalene i artikel 1 ikke anfaegtes:
- arbejde, der udfoeres inden for soefart eller fiskeri
- arbejde, der udfoeres i de vaebnede styrker eller ved politiet
- arbejde, der udfoeres paa hospitaler eller lignende institutioner
- deltagelse i aktiviteter af kulturel eller kunstnerisk art, sportsarrangementer eller reklameforanstaltninger.
3. 15-17-aarige skal, inden de begynder at udfoere natarbejde og derefter med jaevne mellemrum, have tilbudt en gratis helbredsundersoegelse og bedoemmelse af deres arbejdsevne, medmindre de kun undtagelsesvis arbejder i den periode, i hvilken natarbejde er forbudt.
Artikel 10
Hviletid
1. a) De medlemsstater, der benytter muligheden i artikel 4, stk. 2, litra b) eller c), traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at boern for hver periode paa 24 timer har en sammenhaengende hvileperiode paa mindst 14 timer.
b) Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at 15-17-aarige for hver periode paa 24 timer har en sammenhaengende hvileperiode paa mindst tolv timer.
2. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger med henblik paa for hver syvdagesperiode at sikre, at
- boern, over for hvilke de benytter muligheden i artikel 4, stk. 2, litra b) eller c), og
- 15-17-aarige
har en hvileperiode paa mindst to dage, om muligt i sammenhaeng.
Hvis det af tekniske eller organisatoriske grunde er berettiget, kan den mindste hvileperiode nedsaettes, men den maa under ingen omstaendigheder vaere paa under 36 timer i sammenhaeng.
Den mindste hvileperiode i foerste og andet afsnit omfatter i princippet soendagen.
3. Medlemsstaterne kan ved lov eller administrative bestemmelser tillade, at den i stk. 1 og 2 omhandlede mindste hvileperiode afbrydes i forbindelse med aktiviteter, der er kendetegnet ved flere kortere arbejdsperioder eller af kort varighed i loebet af dagen.
4. For de 15-17-aarige kan medlemsstaterne ved lov eller administrative bestemmelser tillade undtagelser fra stk. 1, litra b), og stk. 2 i nedenstaaende tilfaelde, hvis dette af objektive grunde er berettiget, saafremt der gives de 15-17-aarige en passende kompenserende hvileperiode, og formaalene i artikel 1 ikke anfaegtes:
a) arbejde, der udfoeres inden soefart eller fiskeri
b) arbejde, der udfoeres i de vaebnede styrker eller ved politiet
c) arbejde, der udfoeres paa hospitaler eller lignende institutioner
d) arbejde, der udfoeres inden for landbruget
e) arbejde, der udfoeres i turistsektoren eller i hotel- og restaurationssektoren
f) aktiviteter, der er kendetegnet ved flere kortere arbejdsperioder i loebet af dagen.
Artikel 11
AArlig hvileperiode
Medlemsstater, der benytter muligheden i artikel 4, stk. 2, litra b) eller c), soerger for, at boern, som foelger en obligatorisk fuldtidsundervisning, der er paabudt ved national lov, saa vidt muligt har en helt arbejdsfri periode i loebet af skoleferien.
Artikel 12
Pauser
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at unge har en pause paa mindst 30 minutter, om muligt sammenhaengende, hvis den daglige arbejdstid overstiger 4 1/2 time.
Artikel 13
15-17-aariges arbejde i tilfaelde af force majeure
Medlemsstaterne kan ved lov eller administrative bestemmelser tillade undtagelser fra artikel 8, stk. 2, artikel 9, stk. 1, litra b), artikel 10, stk. 1, litra b), og for saa vidt angaar 15-17-aarige, artikel 12, hvis der er tale om arbejde under de forhold, der er omhandlet i artikel 5, stk. 4, i direktiv 89/391/EOEF, saafremt dette arbejde er midlertidigt, skal udfoeres omgaaende, der ikke er voksne arbejdstagere til raadighed, og der gives de paagaeldende 15-17-aarige tilsvarende kompenserende hvileperioder inden for tre uger.
AFSNIT IV
Artikel 14
Foranstaltninger
Medlemsstaterne fastsaetter, hvilke foranstaltninger der skal finde anvendelse i tilfaelde af overtraedelse af de bestemmelser, der vedtages for at ivaerksaette dette direktiv; foranstaltningerne skal vaere effektive og staa i et rimeligt forhold til overtraedelsen.
Artikel 15
Tilpasning af bilaget
Den tekniske tilpasning af bilaget som foelge af den tekniske udvikling, udviklingen inden for internationale bestemmelser og specifikationer samt indvundne erfaringer paa det omraade, som direktivet daekker, foretages efter fremgangsmaaden i artikel 17 i direktiv 89/391/EOEF.
Artikel 16
Opretholdelse af beskyttelsesniveauet
Uanset medlemsstaternes ret til at tilpasse de forskellige bestemmelser paa omraadet for beskyttelse af unge efter udviklingen, for saa vidt dette direktivs minimumskrav overholdes, udgoer gennemfoerelsen af direktivet ikke en gyldig begrundelse for at saenke det generelle niveau for beskyttelse af unge.
Artikel 17
Afsluttende bestemmelser
1. a) Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 22. juni 1996 eller sikrer senest paa denne dato, at arbejdsmarkedets parter indfoerer de noedvendige bestemmelser ved overenskomster, idet medlemsstaterne skal traeffe alle noedvendige foranstaltninger for til enhver tid at kunne garantere de resultater, som dette direktiv foreskriver.
b) Det Forenede Kongerige kan dog i en periode paa fire aar fra den i litra a) fastsatte dato undlade at gennemfoere artikel 8, stk. 1, litra b), foerste afsnit, for saa vidt angaar den ugentlige maksimale arbejdstid, samt artikel 8, stk. 2, og artikel 9, stk. 1, litra b), og stk. 2.
Kommissionen forelaegger en rapport om virkningerne af denne bestemmelse.
Raadet, der traeffer afgoerelse paa de i traktaten fastsatte betingelser, beslutter, om ovennaevnte periode skal forlaenges.
c) Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen herom.
2. Naar medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 omhandlede love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de allerede har udstedt, eller som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.
4. Medlemsstaterne forelaegger hvert femte aar Kommissionen en rapport om den praktiske gennemfoerelse af bestemmelserne i dette direktiv, med angivelse af arbejdsmarkedsparternes synspunkter.
Kommissionen underretter Europa-Parlamentet, Raadet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg herom.
5. Kommissionen forelaegger med regelmaessige mellemrum Europa-Parlamentet, Raadet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg en rapport om anvendelsen af dette direktiv under hensyntagen til stk. 1, 2, 3 og 4.
Artikel 18
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 22. juni 1994.
Směrnice Rady 94/33/ES
ze dne 22. června 1994
o ochraně mladistvých pracovníků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 118a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že článek 118a Smlouvy stanoví, že Rada přijímá směrnice určující minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí a k zabezpečení vyšší úrovně ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků;
vzhledem k tomu, že podle uvedeného článku by tyto směrnice neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků;
vzhledem k tomu, že Charta Společenství o základních sociálních právech pracovníků, kterou na zasedání Evropské rady ve Štrasburku dne 9. prosince 1989 přijaly hlavy států a předsedové vlád jedenácti členských států, uvádí zejména v bodech 20 a 22:
"20. Aniž jsou dotčeny předpisy, které jsou pro mladistvé příznivější, zejména předpisy zajišťující jejich přípravu na povolání pomocí odborného vzdělávání, a s výhradou odchylek omezených na některé lehké práce, nesmí být minimální věk pro vstup do práce nižší než věk skončení povinné školní docházky a v žádném případě nižší než 15 let.
22. Musí být přijata nezbytná opatření s cílem upravit předpisy pracovního práva platné pro mladistvé, aby odpovídaly požadavkům na jejich vývoj a potřebám jejich odborného vzdělávání a přístupu k zaměstnání.
Zejména musí být omezena délka pracovní doby pracovníků mladších osmnácti let, aniž by bylo možné toto omezení obejít odvoláním se na práci přesčas, a zakázána noční práce, s výjimkou některých zaměstnání stanovených ve vnitrostátních právních předpisech.";
vzhledem k tomu, že je vhodné brát v úvahu zásady Mezinárodní organizace práce týkající se ochrany mladistvých pracovníků, včetně zásad týkajících se minimálního věku pro vstup do zaměstnání nebo do práce;
vzhledem k tomu, že ve svém usnesení o práci dětí [4] shrnuje Evropský parlament různá hlediska práce mladistvých a zejména zdůrazňuje účinky na zdraví, bezpečnost a tělesný a duševní vývoj a trvá na nezbytnosti přijmout směrnici, která bude harmonizovat vnitrostátní právní předpisy v této oblasti;
vzhledem k tomu, že článek 15 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti práce a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5] stanoví, že zvláště ohrožené rizikové skupiny musí být chráněny proti nebezpečím, která je zvlášť ohrožují;
vzhledem k tomu, že za zvláště rizikové skupiny je třeba považovat děti a dospívající a že je třeba přijmout opatření týkající se jejich bezpečnosti a zdraví;
vzhledem k tomu, že zranitelnost dětí vyžaduje, aby členské státy zakázaly jejich práci a zajistily, aby minimální věk pro vstup do zaměstnání nebo práce nebyl nižší než věk skončení povinné školní docházky stanovené vnitrostátními právními předpisy a v žádném případě nižší než 15 let; že odchylky od zákazu práce dětí se připouštějí pouze ve zvláštních případech a za podmínek stanovených touto směrnicí; že za žádných okolností se tyto odchylky nesmějí dotknout pravidelné školní docházky a práva na vzdělávání;
vzhledem k tomu, že zvláštní povaha přechodu z dětství do dospělosti vyžaduje přesnou právní úpravu a ochranu práce dospívajících;
vzhledem k tomu, že všichni zaměstnavatelé musí mladistvým zaručit pracovní podmínky přizpůsobené jejich věku;
vzhledem k tomu, že zaměstnavatelé musí přijmout opatření nezbytná na ochranu bezpečnosti a zdraví mladistvých na základě hodnocení rizik pro mladistvé spojených s jejich prací;
vzhledem k tomu, že členské státy musí mladistvé chránit proti zvláštním rizikům vyplývajícím z nedostatku zkušeností, neznalosti stávajících nebo možných rizik, nebo jejich nezralosti;
vzhledem k tomu, že členské státy musí zakázat práci mladistvých v případě prací stanovených touto směrnicí;
vzhledem k tomu, že pracovní podmínky mladistvých může zlepšit přijetí přesných minimálních požadavků na úpravu pracovní doby;
vzhledem k tomu, že maximální délka pracovní doby mladistvých musí být přísně omezena a noční práce mladistvých musí být zakázána, s výjimkou některých zaměstnání stanovených vnitrostátními právními předpisy;
vzhledem k tomu, že by členské státy měly přijmout vhodná opatření, aby se pracovní doba dospívajících, kteří plní školní docházku, nedotkla jejich schopnosti využívat poskytovanou školní výuku;
vzhledem k tomu, že čas, jejž věnují vzdělávání mladiství, kteří pracují v rámci střídavého systému teoretického a praktického vzdělávání nebo v rámci stáže v podniku, musí být započítán jako pracovní doba;
vzhledem k tomu, že k zajištění své bezpečnosti a ochrany zdraví musí mít mladiství nárok na minimální dobu odpočinku (denní, týdenní a roční) a přiměřené přestávky v práci;
vzhledem k tomu, že pokud jde o dobu odpočinku v týdnu, je nutné řádně přihlédnout k různorodosti kulturních, etnických, náboženských a jiných činitelů v členských státech; že zvláště přísluší členskému státu, aby s konečnou platností rozhodl, zda a v jaké míře má být neděle součástí doby odpočinku v týdnu;
vzhledem k tomu, že vhodná pracovní zkušenost může přispět k dosažení cíle připravit mladistvé na pracovní a společenský život dospělých za předpokladu, že se vyloučí jakékoli ohrožení jejich bezpečnosti, zdraví a vývoje;
vzhledem k tomu, že se některé odchylky od zákazů a omezení stanovených touto směrnicí mohou jevit pro určité činnosti nebo zvláštní situace nevyhnutelné, avšak jejich uplatňování se nesmí dotknout zásad zavedeného systému ochrany;
vzhledem k tomu, že tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že provedení systému ochrany stanoveného touto směrnicí vyžaduje, aby členské státy zavedly systém účinných a přiměřených opatření;
vzhledem k tomu, že provedení některých ustanovení této směrnice působí jednomu členskému státu zvláštní obtíže pro jeho systém ochrany mladistvých v práci; že je tedy vhodné připustit, že tento členský stát nemusí po určitou dobu dotčená opatření zavádět,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
Článek 1
Účel
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zákaz práce dětí.
Zajistí za podmínek stanovených touto směrnicí, aby minimální věk pro přijetí do zaměstnání nebo práce nebyl nižší než minimální věk skončení povinné školní docházky stanovené vnitrostátními právními předpisy a v žádném případě nižší než patnáct let.
2. Členské státy zajistí, aby práce dospívajících byla přísně upravena a chráněna podle podmínek stanovených touto směrnicí.
3. Členské státy obecně zajistí, aby všichni zaměstnavatelé zaručovali mladistvým pracovní podmínky odpovídající jejich věku.
Zajistí, aby mladiství byli chráněni proti hospodářskému zneužívání a proti jakékoli práci, která by mohla škodit jejich bezpečnosti, zdraví nebo tělesnému, duševnímu, morálnímu nebo společenskému vývoji nebo ohrozit jejich vzdělávání.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na všechny osoby mladší 18 let, které uzavřely pracovní smlouvu nebo jsou v pracovním poměru, které upravuje právo některého členského státu nebo které se tímto právem řídí.
2. Členské státy mohou právními nebo správními předpisy stanovit, že se tato směrnice nevztahuje v mezích a za podmínek, které stanoví právní nebo správní předpisy, na příležitostné nebo krátkodobé práce zahrnující:
a) domácí službu v soukromé domácnosti, nebo
b) práci v rodinném podniku považovanou za práci, která neškodí mladistvým, neohrožuje je ani pro ně není nebezpečná.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "mladistvými" rozumějí všechny osoby mladší osmnácti let uvedené v čl. 2 odst. 1;
b) "dětmi" rozumějí všichni mladiství, kteří nedosáhli věku patnácti let nebo kteří stále plní povinnou školní docházku uloženou vnitrostátními právními předpisy;
c) "dospívajícími" rozumějí všichni mladiství starší než patnáct let, ale mladší než osmnáct let, kteří již neplní povinnou školní docházku uloženou vnitrostátními právními předpisy;
d) "lehkými pracemi" rozumějí jakékoli práce, které vzhledem k vlastní povaze úkolů, které zahrnují, a zvláštním podmínkám, za kterých jsou tyto úkoly prováděny:
i) nemohou škodit bezpečnosti, zdraví ani vývoji dítěte a
ii) nemohou ohrozit jeho pravidelnou školní docházku, jeho účast v programech přípravy na povolání nebo vzdělávacích programech schválených příslušným orgánem ani jeho schopnost využívat poskytovanou školní výuku;
e) "pracovní dobou" rozumí jakákoli doba, během které je mladistvý v souladu s právními předpisy nebo zvyklostmi v práci k dispozici zaměstnavateli a vykonává činnost nebo své povinnosti;
f) "dobou odpočinku" rozumí jakákoli doba, která není pracovní dobou.
Článek 4
Zákaz práce dětí
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zákaz práce dětí.
2. S ohledem na cíle uvedené v článku 1 mohou členské státy právními nebo správními předpisy stanovit, že se zákaz práce dětí nevztahuje na:
a) děti, které vykonávají činnosti uvedené v článku 5;
b) děti ve věku nejméně čtrnáct let, které pracují v rámci střídavého vzdělávacího systému nebo v rámci stáže v podniku, pokud je tato práce vykonávána za podmínek stanovených příslušným orgánem;
c) děti ve věku nejméně čtrnáct let, které vykonávají lehké práce jiné, než které jsou uvedeny v článku 5; lehké práce jiné, než které jsou uvedeny v článku 5, mohou vykonávat i děti ve věku třináct let, avšak po omezený počet hodin týdně a pouze druhy práce vymezené vnitrostátními právními předpisy.
3. Členské státy, které využijí možnosti uvedené v odst. 2 písm. c), určí při dodržení ustanovení této směrnice pracovní podmínky vztahující se na uvedené lehké práce.
Článek 5
Kulturní a obdobné činnosti
1. Zaměstnávání dětí pro vystupování v kulturních, uměleckých, sportovních nebo reklamních činnostech podléhá získání předběžného povolení vydaného příslušným orgánem pro každý jednotlivý případ.
2. Členské státy určí právními nebo správními předpisy pracovní podmínky dětí v případech uvedených v odstavci 1 a podrobnosti řízení o vydání předběžného povolení za podmínky, že činnosti:
i) nemohou škodit bezpečnosti, zdraví ani vývoji dítěte a
ii) nemohou ohrozit jeho pravidelnou školní docházku, jeho účast v programech přípravy na povolání nebo programech pro odborné vzdělávání schválených příslušným orgánem ani jeho schopnost využívat poskytované školní výuky.
3. Odchylně od postupu stanoveného v odstavci 1 mohou členské státy právními nebo správními předpisy povolit za podmínek, které stanoví, zaměstnávání dětí pro vystupování v kulturních, uměleckých, sportovních nebo reklamních činnostech pro děti, které dosáhly třinácti let.
4. Členské státy, které upravují zvláštní schvalovací systém týkající činností dětí v modelingových agenturách, mohou tento systém zachovat.
ODDÍL II
Článek 6
Obecné povinnosti zaměstnavatele
1. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 1, přijme zaměstnavatel opatření nezbytná pro ochranu bezpečnosti a zdraví mladistvých a vezmepři tom zejména v úvahu zvláštní rizika uvedená v čl. 7 odst. 1.
2. Zaměstnavatel provede opatření stanovená v odstavci 1 na základě vyhodnocení rizik pro mladistvé v souvislosti s jejich prací.
Vyhodnocení musí být provedeno před tím, než mladistvý zahájí práci, a při každé zásadní změně pracovních podmínek a musí se zaměřit zejména na:
a) vybavení a uspořádání pracoviště a pracovního místa;
b) povahu, stupeň a dobu expozice fyzikálním, biologickým a chemickým činitelům;
c) uspořádání, výběr a používání pracovních pomůcek, zejména činitelů, strojních zařízení, přístrojů a strojů, a zacházení s nimi;
d) uspořádání pracovních postupů a průběhu práce a jejich vzájemné působení (organizaci práce);
e) úroveň vzdělávání a informování mladistvých.
Pokud toto hodnocení ukáže, že existuje riziko pro bezpečnost, tělesné nebo duševní zdraví nebo vývoj mladistvých, musí být pravidelně zajištěno bezplatné a odpovídající vyšetření a dohled nad zdravotním stavem, aniž je dotčena směrnice 89/391/EHS.
Bezplatné vyšetření a dohled nad zdravotním stavem mohou tvořit součást státního systému zdravotní péče.
3. Zaměstnavatel informuje mladistvé o možných rizicích a o všech opatřeních přijatých v oblasti bezpečnosti a zdraví mladistvých.
O možných rizicích a o všech opatřeních přijatých v oblasti bezpečnosti a zdraví dětí dále informuje zákonné zástupce dětí.
4. Zaměstnavatel spojí ochranné a preventivní služby uvedené v článku 7 směrnice 89/391/EHS s plánováním, uplatňováním a kontrolou podmínek bezpečnosti a zdraví v oblasti práce mladistvých.
Článek 7
Zranitelnost mladistvých − zákazy práce
1. Členské státy zajistí, aby byli mladiství chráněni před zvláštními riziky pro bezpečnost, zdraví a vývoj, které jsou důsledkem jejich nedostatku zkušeností, neznalosti stávajících nebo možných rizik nebo jejich nezralosti.
2. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 1, zakáží proto členské státy práci mladistvých v případě prací, které:
a) objektivně přesahují jejich tělesné nebo duševní schopnosti;
b) zahrnují škodlivou expozici karcinogenům, toxickým činitelům, činitelům, které způsobují poškození dědičných vlastností, které mají škodlivé účinky na plod v těle matky nebo které mají jakýkoli jiný chronický škodlivý účinek na lidské zdraví;
c) zahrnují škodlivou expozici záření;
d) představují rizika úrazů, u kterých můžeme předpokládat, že mladiství toto riziko vzhledem k nedostatku smyslu pro bezpečnost nebo nedostatku zkušeností nebo vzdělání nemohou rozeznat nebo předvídat nebo
e) ohrožují zdraví z důvodu mimořádné zimy nebo tepla, hluku nebo vibrací.
Práce, které mohou představovat zvláštní rizika pro mladistvé ve smyslu odstavce 1, zahrnují zejména:
- práce, při kterých dochází ke škodlivé expozici fyzikálním, biologickým a chemickým činitelům uvedeným v části I přílohy, a
- postupy a práce uvedené v části II přílohy.
3. Členské státy mohou právními nebo správními předpisy povolit pro dospívající odchylky od odstavce 2, pokud jsou nezbytné pro jejich odborné vzdělávání a za podmínky, že ochrana jejich bezpečnosti a zdraví bude zajištěna tím, že práce budou vykonávány pod dohledem příslušné osoby ve smyslu článku 7 směrnice 89/391/EHS a s výhradou zajištění ochrany poskytované uvedenou směrnicí.
ODDÍL III
Článek 8
Pracovní doba
1. Členské státy, které využijí možnosti uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. b) nebo c), přijmou opatření nezbytná pro omezení pracovní doby dětí:
a) na osm hodin denně a čtyřicet hodin týdně pro děti, které pracují v rámci střídavého vzdělávacího systému nebo v rámci stáže v podniku;
b) na dvě hodiny ve vyučovací den a na dvanáct hodin týdně pro práce vykonávané během školního období mimo hodiny školní výuky, pokud je právní předpisy nebo zvyklosti nezakazují;
denní pracovní doba nesmí v žádném případě přesáhnout sedm hodin; toto omezení lze změnit na osm hodin pro děti, které dosáhly věku patnáct let;
c) na sedm hodin denně a třicet pět hodin týdně pro práce vykonávané po dobu nejméně jednoho týdne, kdy není školní výuka; tato omezení lze změnit na osm hodin denně a čtyřicet hodin týdně pro děti, které dosáhly věku patnáct let;
d) na sedm hodin denně a třicet pět hodin týdně pro lehké práce vykonávané dětmi, které již neplní povinnou školní docházku uloženou vnitrostátními právními předpisy.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro omezení pracovní doby dospívajících na osm hodin denně a čtyřicet hodin týdně.
3. Čas věnovaný vzdělávání mladistvého, který pracuje v rámci střídavého vzdělávacího systému nebo v rámci stáže v podniku, se zahrnuje do pracovní doby.
4. Je-li mladistvý zaměstnán více zaměstnavateli, pracovní dny a pracovní hodiny se sčítají.
5. Členské státy mohou právními nebo správními předpisy povolit odchylky od odst. 1 písm. a) a odstavce 2 buď jako výjimku, nebo pokud pro to jsou objektivní důvody.
Členské státy určí právními nebo správními předpisy podmínky, omezení a podrobnosti zavádění těchto odchylek.
Článek 9
Noční práce
1. a) Členské státy, které využijí možnosti uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. b) nebo c), přijmou opatření nezbytná pro zákaz práce dětí mezi dvacátou hodinou a šestou hodinou.
b) Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zákaz práce dospívajících buď mezi dvacátou druhou hodinou a šestou hodinou, nebo mezi dvacátou třetí hodinou a sedmou hodinou.
2. a) Členské státy mohou právními nebo správními předpisy povolit práci dospívajících během zakázané doby noční práce podle odst. 1 písm. b) pro zvláštní odvětví činnosti.
V tomto případě členské státy přijmou vhodná opatření, aby zajistily, že dospívající je pod dohledem dospělého, pokud je tento dohled pro ochranu dospívajícího nezbytný.
b) Uplatní-li se písmeno a), zůstává práce i nadále zakázána mezi půlnocí a čtyřmi hodinami.
Členské státy však mohou právními nebo správními předpisy povolit práci dospívajících během doby zákazu noční práce, pokud to vyžadují objektivní důvody a za podmínky, že dospívajícím bude poskytnuta náhradou vhodná doba odpočinku a že nebudou zpochybněny cíle stanovené v článku 1, v těchto případech:
- práce vykonávané v odvětví námořní dopravy nebo rybolovu,
- práce vykonávané v ozbrojených silách nebo u policie,
- práce vykonávané v nemocnicích nebo obdobných zařízeních,
- kulturní, umělecké, sportovní nebo reklamní činnosti.
3. Před případným přidělením na noční práci a poté v pravidelných odstupech mají dospívající nárok na bezplatné lékařské vyšetření a vyšetření své způsobilosti, ledaže má práce během zákazu noční práce výjimečnou povahu.
Článek 10
Doba odpočinku
1. a) Členské státy, které využijí možnosti uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. b) nebo c), přijmou nezbytná opatření k zajištění, aby děti měly za každých dvacet čtyři hodin nárok na nepřetržitý odpočinek po dobu alespoň čtrnácti hodin.
b) Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění, aby dospívající měli za každých dvacet čtyři hodin nárok na nepřetržitý odpočinek po dobu alespoň dvanácti hodin.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby za každých sedm dní:
- děti, vůči kterým využily možnosti uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. b) nebo c), a
- dospívající
měli nárok na odpočinek po dobu alespoň dvou dnů, pokud možno následujících po sobě.
Z technických nebo organizačních důvodů může být minimální doba odpočinku snížena, ale v žádném případě nesmí být kratší než třicet šest po sobě následujících hodin.
Minimální doba odpočinku uvedená v prvním a druhém pododstavci zpravidla zahrnuje neděli.
3. Členské státy mohou právními nebo správními předpisy stanovit, že minimální doba odpočinku uvedená v odstavcích 1 a 2 může být přerušována u činností, které se vyznačují dělenými nebo krátkými pracovními obdobími během dne.
4. Členské státy mohou právními nebo správními předpisy pro dospívající stanovit odchylky od odst. 1 písm. b) a odstavce 2, pokud to vyžadují objektivní důvody a za podmínky, že bude dospívajícím poskytnuta náhradou vhodná doba odpočinku a že nebude zpochybněn účel stanovený v článku 1, v těcho případech:
a) práce vykonávané v odvětví námořní dopravy nebo rybolovu;
b) práce vykonávané v ozbrojených silách nebo u policie;
c) práce vykonávané v nemocnicích nebo obdobných zařízeních;
d) práce vykonávané v zemědělství;
e) práce vykonávané v odvětví cestovního ruchu nebo v odvětví hotelů, restaurací a kaváren;
f) činnosti, kde se vyznačují dělenými pracovními obdobími během dne.
Článek 11
Roční odpočinek
Členské státy, které využívají možnosti uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. b) nebo c), dbají, aby období, ve kterém se nevykonává žádná práce, bylo podle možností zahrnuto do školních prázdnin dětí, které plní povinnou školní docházku podle vnitrostátních právních předpisů.
Článek 12
Přestávky v práci
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění, aby mladiství, pokud jejich denní pracovní doba přesahuje čtyři a půl hodiny, měli nárok na přestávku po dobu alespoň třiceti minut, pokud možno po sobě následujících.
Článek 13
Práce dospívajících v případě vyšší moci
Členské státy mohou právními nebo správními předpisy povolit odchylky od čl. 8 odst. 2, od čl. 9 odst. 1 písm. b), od čl. 10 odst. 1 písm. b) a v případě práce dospívajících od článku 12 pro práce vykonávané za okolností uvedených v čl. 5 odst. 4 směrnice 89/391/EHS, za podmínky, že jsou tyto práce dočasné a nesnesou odkladu, že dospělí pracovníci nejsou k dispozici a že dospívajícím budou poskytnuty odpovídající náhradní doby odpočinku ve lhůtě tří týdnů.
ODDÍL IV
Článek 14
Opatření
Každý členský stát určí veškerá nezbytná opatření, která se uplatní v případě nedodržení předpisů přijatých k provedení této směrnice; tato opatření musí být účinná a přiměřená.
Článek 15
Úpravy přílohy
Ryze technické úpravy přílohy související s technickým pokrokem, se změnami v mezinárodních předpisech nebo specifikacích nebo poznatcích v oblasti působnosti této směrnice se přijímají postupem podle článku 17 směrnice 89/391/EHS.
Článek 16
Ustanovení o nesnížení úrovně ochrany
Aniž je dotčeno právo členských států na rozvoj, s ohledem na vývoj okolností, různých předpisů v oblasti ochrany mladistvých, pokud jsou dodržovány minimální požadavky stanovené touto směrnicí, neodůvodňuje provádění této směrnice snížení obecné úrovně ochrany mladistvých.
Článek 17
Závěrečná ustanovení
1. a) Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 22. června 1996 nebo zajistí, aby nejpozději k tomuto dni sociální partneři zavedli nezbytná opatření prostřednictvím dohod, přičemž členské státy musí přijmout všechna opatření, aby mohly kdykoli zaručit výsledky stanovené touto směrnicí.
b) Po dobu čtyř let ode dne uvedeného v písmenu a) není Spojené království povinno provádět čl. 8 odst. 1 písm. b) první pododstavec, pokud jde o ustanovení o maximální týdenní pracovní době, a čl. 8 odst. 2 a čl. 9 odst. 1 písm. b) a odst. 2.
Komise předloží zprávu o účincích tohoto ustanovení.
Rada rozhodne za podmínek stanovených Smlouvou, zda má být výše uvedené období prodlouženo.
c) Členské státy o nich neprodleně uvědomí Komisi.
2. Opatření podle odstavce 1 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
4. Každých pět let předloží členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.
Komise o tom uvědomí Evropský parlament, Radu a Hospodářský a sociální výbor.
5. Komise podává pravidelně Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o provádění této směrnice s ohledem na odstavce 1, 2, 3 a 4.
Článek 18
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 22. června 1994.