Kommissionens beslutning
af 22. december 1999
om den statsstøtte, som Italien påtænker at yde Fiat Auto SpA til virksomheden Mirafiori Meccanica (Torino)
(meddelt under nummer K(1999) 5211)
(Kun den italienske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2000/514/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler(1), og
ud fra følgende betragtninger:
I. Sagsforløb
(1) I tidsrummet oktober-december 1997 anmeldte Italien under henvisning til traktatens artikel 88, stk. 3, seks forslag til statsstøtte til Fiat Auto SpA (i det følgende benævnt "Fiat"), og herunder investeringsstøtten til motorfabrikken Fiat Mirafiori Meccanica (i det følgende benævnt "Fiat Mirafiori") (Torino - Piemonte), der blev registreret under nr. 838/97. De italienske myndigheder blev anmodet om yderligere oplysninger, som der måtte rykkes for flere gange, for at Kommissionen kunne få de oplysninger, der var nødvendige, for at den kunne træffe en beslutning. Den 23. april 1998 blev der afholdt et møde med repræsentanter for Italien og Fiat, hvor disse blev mindet om de procedurer, der gælder for behandlingen af denne sag. Ved brev af 20. november 1998 besvarede de italienske myndigheder delvist Kommissionens spørgsmål.
(2) Ved brev af 2. marts 1999 underrettede Kommissionen Italien om, at den den 3. februar 1999 havde besluttet at indlede proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, over for nævnte støtteforanstaltninger, og pålagde samtidig Italien pligt til inden for en måned at fremsende alle de dokumenter og oplysninger, som var nødvendige, for at Kommissionen kunne vurdere, om den påtænkte støtte var forenelig med fællesmarkedet. I tilfælde af manglende svar ville Kommissionen vedtage en beslutning på grundlag af de oplysninger, den var i besiddelse af.
(3) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2). Kommissionen anmodede også eventuelle berørte parter om at fremsætte bemærkninger. Der er ikke indløbet bemærkninger fra disse.
(4) Repræsentanter for Kommissionen rejste til Mirafiori den 24. februar 1999 for bl.a. at drøfte denne sag.
(5) Efter den 9. april 1999 at have anmodet om en længere svarfrist sendte de italienske myndigheder ved brev af 16. april 1999 Kommissionen de oplysninger, der var nødvendige, for at den kunne færdigbehandle de seks sager.
(6) Nye undersøgelser underbyggede Kommissionens tvivl bl.a. med hensyn til, hvorvidt den påtænkte støtte var nødvendig. Ved brev af 14. juni 1999 underrettede Kommissionen derpå Italien om, at den den 26. maj 1999 havde besluttet at udvide den procedure, der var blevet iværksat den 3. februar 1999, og pålagde samtidig Italien pligt til inden for en måned at fremsende alle de dokumenter og oplysninger, som var nødvendige, for at Kommissionen kunne vurdere, om den påtænkte støtte var forenelig med fællesmarkedet. I tilfælde af manglende svar ville Kommissionen vedtage en beslutning på grundlag af de oplysninger, den var i besiddelse af.
(7) Kommissionens beslutning om at udvide proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3). Kommissionen anmodede også eventuelle berørte parter om at fremsætte bemærkninger. Der er ikke indløbet bemærkninger fra disse.
II. Udførlig beskrivelse af støtten
(8) Den påtænkte støtte tager sigte på Fiat, som kontrolleres af Fiat SpA. Fiat-gruppen er repræsenteret i automobilsektoren ved tre selskaber: Fiat Auto, som fremstiller personbiler, IVECO, som fremstiller erhvervskøretøjer, og Magneti Marelli, som fremstiller komponenter.
(9) Fiat ejer virksomheder i bl.a. Italien, Polen, Tyrkiet og Sydamerika. I 1998 fremstillede Fiat 2,9 mio. automobiler(4) af mærkerne Alfa Romeo, Ferrari, Fiat, Lancia og Maserati, og heraf 1,6 mio. i Europa. Af denne produktion sælges omkring halvdelen på det indenlandske marked, omkring en tredjedel i de øvrige medlemsstater, og resten uden for Fællesskabet.
(10) Fiat Auto agter at investere i Mirafiori-virksomheden, der ligger i et område, der er støtteberettiget i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), med en maksimal regionalstøtte på 10 % NSÆ for større virksomheder.
(11) Foranstaltningen tager sigte på produktion af Torque-motorer til indbygning i Fiat-biler (segment B og C), der produceres i Italien og uden for Den Europæiske Union. Investeringen, der i alt andrager 468,4 mia. ITL (ca. 242 mio. EUR), bygger på følgende tidsplan
TABELPOSITION
(12) Der er gennemført mange nyskabelser inden for Torque-motorer både med hensyn til selve produktet og med hensyn til fremstillingsprocessen. Mirafiori-virksomheden blev valgt, fordi man - med visse ændringer - kunne anvende en del af de eksisterende produktionslinjer og dermed begrænse projektinvesteringsomkostningerne.
(13) Der ydes regionalstøtte, nominelt på 30,3 mia. ITL (16 mio. EUR), som led i en allerede godkendt ordning, jf. lov nr. 488/92. Den diskonterede støtteintensitet er på 4,6 %.
(14) Der er ikke planlagt andre tilskud til projektet.
(15) I forbindelse med iværksættelsen af proceduren den 3. februar 1999 gav Kommissionen på flere punkter udtryk for tvivl om, hvorvidt den påtænkte støtte var forenelig med fællesmarkedet, bl.a. med hensyn til projektets mobilitet og nødvendigheden af den anmeldte støtte. Hertil kom, at Kommissionen på daværende tidspunkt ikke kunne konstatere, at der forelå forhold, der eventuelt kunne gøre det berettiget at yde investeringsstøtte til fornyelse eller miljøbeskyttelsesstøtte. Kommissionen konkluderede derfor på grundlag af de oplysninger, den lå inde med, at der ikke forelå forhold, som kunne gøre det berettiget at bringe en af de i traktatens artikel 87, stk. 3, omhandlede undtagelsesbestemmelser i anvendelse over for denne støtte.
(16) Efter indledningen af proceduren den 3. februar 1999 har det vist sig, at det område, som Fiat Mirafiori ligger i, først fra og med marts 1995 er blevet støtteberettiget. Det pågældende projekt blev imidlertid indledt allerede i 1994, og forud for dette tidspunkt - formodentligt omkring 1993 - er der blevet gennemført forundersøgelser, beliggenhedsundersøgelser osv. Investeringsbeslutningen er således blevet truffet inden da, dvs. senest i 1993-1994, på et tidspunkt hvor det område, som virksomheden Fiat Mirafiori er beliggende i, ikke var støtteberettiget. I forbindelse med udvidelsen af proceduren gav Kommissionen derfor udtryk for alvorlig tvivl med hensyn til, hvorvidt investor havde kunnet forvente regionalstøtte til finansieringen af projektet. Støtten kan derfor ikke betragtes som nødvendig for gennemførelsen af investeringerne i Fiat Mirafiori.
(17) Både i forbindelse med iværksættelsen af proceduren og i beslutningen om udvidelse heraf pålagde Kommissionen Italien pligt til inden for en måned at fremsende alle de dokumenter og oplysninger, som var nødvendige, for at Kommissionen kunne vurdere, om den påtænkte støtte var forenelig med fællesmarkedet. I tilfælde af manglende svar ville Kommissionen vedtage en beslutning på grundlag af de oplysninger, den var i besiddelse af.
III. Bemærkninger fra Italien
(18) Efter den 9. april 1999 at have anmodet om en længere svarfrist med henblik på redegørelsen i forbindelse med proceduren af 3. februar 1999 fremsendte de italienske myndigheder ved brev af 16. april Kommissionen de oplysninger, der var nødvendige for at kunne færdigbehandle sagen.
(19) Den italienske regering fremsendte en redegørelse for de beliggenhedsundersøgelser, der var iværksat af Fiat i tidsrummet 1993-1994, inden Fiat Mirafiori-virksomheden blev udvalgt. De produktionssteder, der overvejedes, var Biesko-Biala i Polen, en fabrik ejet af Tofas-selskabet i Tyrkiet, og et produktionssted tilhørende Cormec-gruppen i Argentina. Disse produktionssteder havde den fordel, at deres lønomkostninger var lavere end i Italien, samtidig med at de gav god produktions- og kvalitetsgaranti. Tofas og Cormec ejedes ikke udelukkende af Fiat, hvilket indebar en alvorlig risiko for et strategisk projekt som Torque-projektet, og valget, for så vidt angik placeringen, stod derfor alene mellem Fiat Mirafiori og Biesko-Biala.
(20) Den påtænkte regionalstøtte er ikke tilstrækkelig til at udligne de yderligere omkostninger, der følger af beslutningen om at placere investeringen i Fiat Mirafiori, men den har utvivlsomt været en tilskyndende faktor ved vedtagelsen af den endelige beslutning.
(21) For det andet henviser Italien til specifikke omstændigheder i forbindelse med gennemførelsen af lov nr. 488/92, og herunder navnlig bestemmelsernes tilbagevirkende kraft for så vidt angår investeringens tilladelighed.
(22) For det tredje påpegede de italienske myndigheder, at investeringen blev påbegyndt i maj-juni 1994. De tidligere datoer, bl.a. demonteringen af de gamle anlæg i januar 1993 og "spending"-foranstaltningen i maj 1993 vedrørte fjernelsen af den gamle produktionslinje med henblik på opstillingen af en fabrikationslinje til fremstilling af Torque-motorer. De italienske myndigheder mener ikke, at disse omkostninger vedrører det foreliggende projekt, da det under alle omstændigheder var nødvendigt at tømme fabrikshallerne, uanset hvor investeringen i Torque-motorerne skulle placeres.
(23) For det fjerde forelagde Italien uddybende oplysninger til lønsomhedsanalysen og markedsundersøgelsen.
(24) Som reaktion på den beslutning om at igangsætte proceduren, som Kommissionen havde truffet den 26. maj 1999, fremsendte Italien den 20. juli 1999 et brev, hvori der gjordes rede for følgende to punkter: på den ene side godkendelsesproceduren i den nye støtteordning og forbindelsen til støtten, og på den anden side støtteansøgningens overholdelse af de formelle krav.
IV. Vurdering af støtten
(25) Den anmeldte foranstaltning over for Fiat er statsstøtte som defineret i traktatens artikel 87, stk. 1. Den finansieres nemlig af staten eller ved hjælp af statsmidler. Da den udgør en ikke ubetydelig del af finansieringen af projektet, truer den desuden med at fordreje konkurrencen i Den Europæiske Union til fordel for Fiat i forhold til andre virksomheder, der ikke modtager støtte. Hertil kommer, at markedet for personbiler og motorer hertil præges af en meget stor samhandel mellem medlemsstaterne.
(26) Den pågældende støtte tager sigte på en virksomhed, der arbejder med fremstilling og samling af personbiler samt fremstilling af motorer hertil. Virksomheden udgør således en del af automobilsektoren i den betydning, hvormed dette ord er defineret i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til motorkøretøjsindustrien(5) (i det følgende benævnt "rammebestemmelserne").
(27) Støtten, der blev anmeldt den 1. december 1997, ydes som led i en allerede godkendt ordning, jf. lov nr. 488/92. Det fremgår af Fællesskabets bestemmelser for statsstøtte til automobilindustrien, at støtte, som de offentlige myndigheder planlægger at yde til et individuelt projekt på grundlag af en godkendt støtteordning med sigte på en virksomhed, der er aktiv inden for automobilsektoren, skal anmeldes, inden støtten udbetales, jf. traktatens artikel 88, stk. 3, dersom blot en af følgende maksimumsgrænser overskrides, dvs.:
- dersom projektets samlede omkostninger er på 50 mio. EUR eller derover
- dersom det samlede beløb fra statsstøtte og støtte fra andre fællesskabsordninger til projekter er på 5 mio. EUR eller derover.
(28) Både de samlede projektomkostninger og det samlede støttebeløb overstiger anmeldelsesgrænserne. Ved at anmelde den støtte, som de påtænker at yde til Fiat Mirafiori, har de italienske myndigheder således overholdt de bestemmelser, der er fastsat i traktatens artikel 88, stk. 3.
(29) I traktatens artikel 87, stk. 2, anføres forskellige former for støtte, der er forenelige med traktaten. Støttens art og formål samt investeringernes geografiske placering gør, at nævnte artikels litra a), b) og c), ikke kan finde anvendelse på foranstaltningen. Artikel 87, stk. 3, indeholder en liste over, hvilke støtteforanstaltninger der kan betragtes som forenelige med fællesmarkedet. Spørgsmålet om foreneligheden skal vurderes ud fra Fællesskabet som helhed og ikke ud fra et rent nationalt synspunkt. For at sikre, at fællesmarkedet fungerer korrekt, og at det i traktatens artikel 3, litra g), fastsatte princip overholdes, må man anlægge en snæver fortolkning af undtagelsesbestemmelserne i artikel 87, stk. 3. For så vidt angår undtagelsesbestemmelserne i artikel 87, stk. 3, litra b) og d), er det klart, at den pågældende støtte ikke tager sigte på et projekt af fælles interesse eller et projekt, der skal afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i Italiens økonomi, fremme kulturen eller bevare kulturarven. Med hensyn til undtagelsesbestemmelserne i artikel 87, stk. 3, litra a) og c), er kun litra c) relevant, eftersom det område, som Mirafiori ligger i, kun er støtteberettiget i medfør af artikel 87, stk. 3, litra c), og aldrig har modtaget støtte i medfør af artikel 87, stk. 3, litra a).
(30) For at tage stilling til, om den påtænkte regionale støtte er forenelig med fællesmarkedet i kraft af undtagelsesbestemmelserne i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), må Kommissionen således kontrollere, om de betingelser, der er opstillet i Fællesskabets rammebestemmelser, er opfyldt.
(31) Det følger af rammebestemmelserne, at Kommissionen under alle omstændigheder skal kontrollere, om den tildelte støtte står i forhold til de problemer, der søges løst, og om støtten er nødvendig for projektets gennemførelse. Begge disse kriterier, dvs. såvel proportionalitetskriteriet som nødvendighedskriteriet, skal være opfyldt, for at Kommissionen kan give tilladelse til, at der ydes statsstøtte inden for automobilsektoren(6).
(32) Da spørgsmålet om, hvorvidt støtten står i forhold til formålet, sædvanligvis afgøres på grundlag af en lønsomhedsanalyse, kan Kommissionen i det her foreliggende tilfælde nøjes med at undersøge, om nødvendighedskriteriet er opfyldt.
(33) Ved iværksættelsen af proceduren konstaterede Kommissionen, at der forelå særlige omstændigheder i forbindelse med Italiens godkendelse af den i lov 488/92 omhandlede ordning. På samme måde som i de beslutninger, der blev truffet den 18. november 1997(7), den 30. september 1998(8) og den 7. april 1998(9), kunne Kommissionen konstatere, at der i forbindelse med iværksættelsen af lov nr. 488/92 forelå meget specifikke forhold, der kan forklare, hvorfor der gik så lang tid mellem iværksættelsen af projektet, starten på serieproduktionen af de automobiler, der omfattes af ordningen, støtteansøgningen i 1996 og anmeldelsen i december 1997. En undersøgelse af, hvorvidt støtten var nødvendig for at placere projektet i Fiat Mirafiori, kan imidlertid ikke baseres på denne analyse alene. Kommissionen må herudover kontrollere følgende aspekter:
- hvorvidt regionalstøtten reelt er indgået i den finansielle analyse af projektet, og beliggenhedsundersøgelsen i valget af Mirafiori
- hvorvidt projektet reelt opfylder mobilitetskravet.
(34) Kommissionen må på hvert enkelt punkt kontrollere, om Italien har forelagt tilstrækkelige beviser til støtte for sine påstande, ud fra en snæver tolkning af undtagelsesbestemmelserne i artikel 87, stk. 3, og de anmodninger om yderligere oplysninger, som Kommissionen fremsendte den 3. februar 1999 og den 26. maj 1999.
(35) Det fremgår af brevet fra de italienske myndigheder af 16. april 1999, at projektet blev igangsat i maj/juni 1994, at maskinerne blev bestilt i marts/april 1994, og at de første leverancer blev modtaget i løbet af andet halvår af 1994. Kommissionen drager heraf den logiske konklusion, at den beliggenhedsundersøgelse, der fik Fiat til at vælge Fiat Mirafiori, blev gennemført mellem 1993 og april 1994. Denne opfattelse bekræftes af Italiens brev af 20. juli 1999.
(36) Kommissionen konstaterer endvidere, at det område, som Mirafiori lå i, først blev støtteberettiget ved udgangen af marts 1995, dvs. da visse områder omkring Torino, og heriblandt Mirafiori, fik status som støtteberettigede områder i medfør af artikel 87, stk. 3, litra c). Hertil kommer, som det fremgår af brevet af 20. juli 1999, at Italien først i september 1994 forelagde forslag til, hvilke regioner der skulle have status som støtteberettigede områder i henhold til nævnte bestemmelser.
(37) Investeringsbeslutningen er således blevet truffet på et tidspunkt, da det område, som Fiat Mirafiori ligger i, ikke var støtteberettiget.
(38) Denne vurdering ændres ikke af, at Fiat Mirafiori ligger i et mål 2-område eller af den påståede mulighed for at flytte maskiner fra et produktionssted til et andet i projektets indledende faser. Prøveserieproduktionen blev gennemført i januar-februar 1995, dvs. inden beslutningen om klassificering af området som støtteberettiget. Kommissionen noterer sig endvidere, at det fremgår af bilag 3, litra b), i Italiens brev af 20. november 1998, at Mirafiori-virksomheden allerede fra og med 1993 har arbejdet med komponenter til Torque-motorer, idet man bl.a. har ombygget produktionslinjer til fremstilling af motorblokke, krumtappe, plejlstænger, svinghjul og drivaksler til oliepumper.
(39) Kommissionen fastholder derfor, at muligheden for at opnå regionalstøtte reelt ikke har kunnet indgå i Fiats overvejelser vedrørende finansieringen af Mirafiori-pojektet. De italienske myndigheder har i øvrigt aldrig ført bevis for det modsatte.
(40) Selv hvis det antages, at muligheden for at opnå regionalstøtte faktisk indgik i virksomhedens overvejelser, har den alligevel implicit accepteret risikoen for ikke at kunne drage nytte heraf, da Kommissionen i henhold til Fællesskabets rammebestemmelser skal give forhåndstilladelse hertil.
(41) På det tidspunkt, hvor Fiat besluttede at foretage investeringen, og hvor der i finansieringen af Mirafiori-projektet blev taget hensyn til muligheden for eventuelt at få tildelt statsstøtte, var det i øvrigt Kommissionens praksis at kræve, at der skulle gennemføres en lønsomhedsanalyse med en sammenligning mellem den regionale virksomhed og et alternativt produktionssted beliggende i et område, der ikke var berettiget til fællesskabsstøtte, men hvor Fiat med sandsynlighed ville kunne gennemføre den pågældende investering. Italien og Fiat var allerede på daværende tidspunkt bekendt med denne praksis, f.eks. fra sagen vedrørende Fiat Mezzogiorno(10). Kommissionen har ikke oplysninger om, hvordan det produktionssted, der skulle sammenlignes med, blev valgt, men det mest sandsynlige alternativ er formodentligt en virksomhed i Midt- eller Norditalien. Kommissionens erfaring er, at det, hvis man havde foretaget en lønsomhedsanalyse med udgangspunkt heri, ville have været vanskeligt, for ikke at sige umuligt, at godtgøre, at Fiat Mirafiori havde handicap, og dermed at give tilladelse til regionalstøtte. Heller ikke på dette punkt har de italienske myndigheder ført bevis for, at Fiat reelt baserede sin beslutning om at foretage investeringen i Mirafiori på muligheden for at få regionalstøtte.
(42) Kommissionen skal i øvrigt her for fuldstændighedens skyld indskyde, at det først er med gennemførelsen af Fællesskabets rammebestemmelser, der trådte i kraft i januar 1998, dvs. ca. fire år efter Fiats investeringsbeslutning, at det er blevet muligt at foretage en sammenligning med en alternativ virksomhed i Polen (Biesko-Biala eller Tichy), således som Italien ønsker i det her foreliggende tilfælde.
(43) Endelig skal Kommissionen påpege, at en medlemsstat ikke - og da slet ikke en virksomhed - legitimt kan basere sig på en formodning om, at en given region vil blive klassificeret som støtteberettiget i medfør af traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), så længe Kommissionen ikke har truffet beslutning herom.
(44) På denne baggrund konkluderer Kommissionen, at den italienske regering ikke har ført tilstrækkeligt bevis for, at Fiat faktisk har betragtet ydelse af regionalstøtte som en forudsætning for at vælge Fiat Mirafiori som produktionssted. Den anmeldte regionalstøtte er dermed ikke nødvendig for at realisere de i traktatens artikel 87, stk. 3, omhandlede målsætninger.
(45) For det andet følger det af ovennævnte rammebestemmelser, at den støttemodtagende virksomhed for at vise, at regionalstøtte er nødvendig, må føre klart bevis for, at der findes et andet sted, hvor projektet eller dele heraf kan virkeliggøres med økonomisk udbytte. Hvis den påtænkte investering ikke kan gennemføres på et andet - nyt eller allerede bestående - produktionssted i den pågældende koncern, vil virksomheden nemlig under alle omstændigheder skulle gennemføre projektet på det eneste mulige produktionssted, også selv om der ikke ydes støtte. Med de nugældende rammebestemmelser har en sådan undersøgelse af projektets mobilitet fået langt større betydning end tidligere. For Kommissionen er det ikke et spørgsmål om at vurdere en teoretisk mulighed, men om at kontrollere, om investor både havde kunnet og villet placere projektet på det alternative sted, hvis ikke der var blevet ydet regionalstøtte.
(46) Italiens oplysninger herom er fortsat mangelfulde. Kommissionen har kun fået tilsendt en kort redegørelse, hvoraf det fremgår, at to (Cormec og Tofas) af de tre muligheder (Cormec i Argentina, Tofas i Tyrkiet og Fiat Auto Polonia) er blevet forkastet på grund af for store risici(11). Den polske løsning indebar imidlertid store fordele i forhold til Fiat Mirafiori, bl.a. for så vidt angår lønomkostninger.
(47) Kommissionen fastholder, at muligheden for at placere projektet i Polen ikke var så indlysende på det tidspunkt, da man traf investeringsbeslutningen, dvs. 1993-1994, som de italienske myndigheder hævder i dag. Til eksempel kan nævnes, at den industrielle risiko ikke var ubetydelig i en periode, hvor Fiat Auto i Polen var midt i en omorganisering. Denne faktor, som Italien kort kommer ind på, men derefter afviser, må ikke undervurderes i forbindelse med et strategisk projekt som Torque-projektet. Det ville have været vanskeligt at organisere produktionen med den transport af skrøbelige komponenter mellem Italien og Polen, der kræves(12), idet det lokale komponentleverandørnet ikke var så udbygget, som det er i dag. For øvrigt omfatter Fiats nuværende motorproduktion i Polen kun to forholdsvis gamle modeller, nemlig en motor på 652 cm3 og en motor på 900 cm3.
(48) Nu forholder det sig imidlertid således, at den italienske regering kun har sendt Kommissionen fragmentariske oplysninger om, hvorvidt det ville være teknisk muligt at fremstille Torque-motoren i Biesko-Biala under optimale omstændigheder, og så godt som ingen oplysninger om, hvorvidt Fiat reelt havde planer om at flytte den pågældende investering til Polen.
(49) Kommissionen fastslår derfor, at Italien ikke har godtgjort, at projektet opfylder mobilitetskravet. Da der ikke findes noget realistisk alternativt produktionssted, må det konkluderes, at den anmeldte regionalstøtte ikke er nødvendig for at realisere de i traktatens artikel 87, stk. 3, omhandlede målsætninger.
(50) De andre støttemålsætninger, som den italienske regering har henvist til, såsom miljøbeskyttelse og innovation, er aldrig blev uddybet med en nærmere redegørelse til trods for Kommissionens gentagne anmodninger om yderligere oplysninger. Kommissionen har derfor ikke haft mulighed for at tage stilling til, hvorvidt støtten eventuelt tager sigte på miljøbeskyttelses- og innovationsforanstaltninger.
V. Konklusion
(51) Den regionalstøtte, som de italienske myndigheder påtænker at yde til Fiat Mirafiori, er ikke nødvendig for at realisere de i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), omhandlede målsætninger, dvs. fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner. Støtten er dermed uforenelig med fællesmarkedet -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den statsstøtte, som Italien påtænker at yde Fiat Auto SpA til virksomheden Mirafiori Meccanica (Torino), er uforenelig med fællesmarkedet.
Støtten må derfor ikke udbetales.
Artikel 2
Senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning underretter Italien Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 1999.