RAADETS DIREKTIV af 16. juni 1975 om bortskaffelse af olieaffald
(75/439/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artiklerne 100 og 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (2), og
ud fra foelgende betragtninger:
Forskelle mellem de bestemmelser om bortskaffelse af olieaffald, som allerede finder anvendelse eller er under forberedelse i de forskellige medlemsstater, kan skabe ulige konkurrencevilkaar og kan dermed direkte indvirke paa det faelles markeds funktion; der boer derfor paa dette omraade foretages en indbyrdes tilnaermelse af lovgivningerne i henhold til artikel 100 i traktaten;
det synes noedvendigt, at denne indbyrdes tilnaermelse ledsages af en handling fra Faellesskabet for gennem en mere omfattende ordning at gennemfoere et af Faellesskabets maal paa omraadet for miljoebeskyttelse; med henblik herpaa boer der derfor fastsaettes visse saerlige bestemmelser; da traktaten ikke indeholder fornoeden hjemmel hertil, maa artikel 235 i traktaten bringes i anvendelse;
al lovgivning om bortskaffelse af olieaffald boer som et af sine vigtigste maal have beskyttelse af miljoeet mod skadelige virkninger, som skyldes udtoemning, opbevaring og behandling af dette affald;
genanvendelse af olieaffald kan i vid udstraekning bidrage til en braendstofforsyningspolitik;
De europaeiske Faellesskabers handlingsprogram paa miljoeomraadet (3), fremhaever betydningen af problemet om bortskaffelse af olieffald uden skadelige virkninger for miljoeet;
maengden af olieaffald og navnlig emulsioner er steget i Faellesskabet;
et effektivt og sammenhaengende behandlingssystem for dette affald, som ikke haemmer samhandelen inden for Faellesskabet, og som ikke paavirker konkurrencevilkaarene, boer anvendes paa alle dissee produkter, ogsaa paa de produkter, som kun delvis bestaar af olie, og boer foreskrive behandling af disse uden skadelige virkninger paa oekonomisk tilfredsstillende vilkaar;
et saadant system boer foreskrive behandling, udtoemning, opbevaring og indsamling af olieaffald og et system for meddelelse af tilladelser for virksomheder, som bortskaffer dette affald, samt i visse tilfaelde obligatorisk indsamling og/eller bortskaffelse af dette affald saavel som passende kontrolprocedurer;
i det tilfaelde, hvor visse virksomheder forpligtes til at indsamle og/eller bortskaffe olieaffald boer den del af de dertil anvendte udgifter, der ikke daekkes af deres indtaegter, kunne refunderes ved godtgoerelser, som bl. a. kan finansieres ved en afgift paa nye aller regenererede olier -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I dette direktiv forstaas ved olieaffald alle halvtflydende eller flydende affaldsprodukter, der helt eller delvist bestaar af mineralolie eller syntetisk olie, herunder olieholdigt bundfald fra beholdere, vandolie blandinger og emulsioner.
Artikel 2
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger, for at sikre indsamling og bortskaffelse af olieaffald uden skadelige virkninger.
Artikel 3
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for, at bortskaffelse af olieaffald saa vidt muligt sker ved genanvendelse (regenerering og/eller forbraending med andre formaal end tilintetgoerelse).
Artikel 4
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at forbyde:
1. enhver udtoemning af olieaffald i fersk overfladevand, grundvand, kystnaere vandomraader og roerledninger;
2. enhver opbevaring og/eller udtoemning af olieaffald, der medfoerer skadelige virkninger for jordbunden og ukontrolleret udtoemning af reststoffer fra forarbejdning af olieaffald;
3. enhver behandling af olieaffald, der fremkalder luftforurening, som overstiger det ved gaeldende bestemmelser fastsatte niveau.
Artikel 5
Saafremt de i artiklerne 2, 3 og 4 fastsatte maal ikke kan naas paa anden vis, traeffer medlemsstaterne de foranstaltninger, der er noedvendige, for at en eller flere virksomheder foretager indsamling og/eller bortskaffelse af det olieaffald, som de faar tilbudt fra indehavere eventuelt i det omraade, som i givet fald tildeles dem af den kompetente myndighed.
Artikel 6
For at overholde de i henhold til artikel 4 fastsatte forholdsregler boer alle virksomheder, som bortskaffer olieaffald, opnaa tilladelse.
Denne gives af den kompetente myndighed, om fornoedent efter at der er foretaget en undersoegelse af anlaeggene; myndigheden skal fastsaette de betingelser, som de tekniske forhold kraever.
Artikel 7
Alle, der ligger inde med olieaffald, skal, hvis de ikke er i stand til at overholde de i henhold til artikel 4 trufne foranstaltninger, stille affaldet til raadighed for en eller flere af de i artikel 5 naevnte virksomheder.
Artikel 8
Indehavere af visse maengder olieaffald, som indeholder urenheder, der overstiger visse procentsatser, skal behandle det og oplagre det saerskilt.
De kompetente myndigheder fastsaetter de i foregaaende afsnit omhandlede maengder og procentsatser, eventuelt efter produktkategorier.
Artikel 9
De virksomheder, som indsamler og/eller bortskaffer olieaffald, skal udfoere dette, saaledes at der ikke paafoeres vand, luft eller jord skader, som kan undgaas.
Artikel 10
Enhver virksomhed, som indsamler og/eller bortskaffer mere end en bestemt maengde olieaffald, som skal fastsaettes af hver medlemsstat, og som ikke maa overstige 500 liter om aaret, skal:
- foere en fortegnelse over maengde, kvalitet, oprindelse og lokalisering saavel som overdragelse og modtagelse og samtidig angive datoerne herfor og/eller
- meddele den kompetente myndighed disse oplysninger paa dennes anmodning.
Medlemsstaterne kan fastsaette den i foerste led omhandlede maengde olieaffald i forhold til den tilsvarende maengde ny olie, der beregnes ifoelge en rimelig omregningskoefficient.
Artikel 11
Alle virksomheder, som bortskaffer olieaffald, skal efter anmodning fra de kompetente myndigheder meddele disse alle oplysninger om bortskaffelse, eller oplagring af olieaffald eller reststoffer deraf.
Artikel 12
De i artikel 6 omhandlede virksomheder kontrolleres med mellemrum af den kompetente myndighed, isaer for saa vidt angaar overholdelse af betingelserne for tilladelsen.
Artikel 13
Til gengaeld for de forpligtelser, som medlemsstaterne i henhold til artikel 5 paalaegger de virksomheder, der foretager indsamling og/eller bortskaffelse, kan disse virksomheder faa tildelt en godtgoerelse for dette. Denne godtgoerelse maa ikke overstige de aarlige udaekkede omkostninger, der faktisk konstateres hos virksomhederne, idet der tages hensyn til, at disse opnaar en rimelig fortjeneste.
Ovennaevnte godtgoerelse maa ikke skabe betydelige fordrejninger af konkurrencevilkaarene eller kunstige handelsmoenstre for produkter.
Artikel 14
Godtgoerelsen kan bl. a. finansieres ved afgifter, der paalaegges de produkter, som efter anvendelse omdannes til olieaffald, eller selve olieaffaldet.
Finansiering af godtgoerelsen skal vaere i overensstemmelse med »forureneren betaler«-princippet.
Artikel 15
Hver medlemsstat meddeler med mellemrum Kommissionen sin tekniske viden og erfaringer og resultater fra anvendelse af de i henhold til dette direktiv trufne bestemmelser.
Kommissionen fremsender en samlet oversigt over disse oplysninger til medlemsstaterne.
Artikel 16
Hvert tredje aar udarbejder medlemsstaterne en rapport om forholdene i forbindelse med bortskaffelse af olieaffald i deres land, og fremsender den til Kommissionen.
Artikel 17
Medlemsstaterne saetter de noedvendige foranstaltninger i kraft for at efterkomme dette direktiv inden 24 maaneder efter dets meddelelse og underretter straks Kommissionen herom.
Artikel 18
De bestemmelser, som medlemsstaterne vedtager i henhold til dette direktiv, kan gradvist anvendes paa de i artikel 6 omhandlede virksomheder, der allerede eksisterer ved dette direktivs meddelelse inden for en periode paa 4 aar fra denne meddelelse.
Artikel 19
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen ordlyden af de vigtigste nationale retsforskrifter, som de vedtager paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 20
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 16. juni 1975.
Směrnice Rady
ze dne 16. června 1975
o nakládání s odpadními oleji
(75/439/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 100 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že rozdíly mezi ustanoveními o nakládání s odpadními oleji, která se v různých členských státech již uplatňují nebo se připravují, mohou způsobit nerovné podmínky hospodářské soutěže, a tím může být přímo ovlivněno fungování společného trhu; je tudíž nezbytné sblížit v souladu s článkem 100 Smlouvy právní předpisy v této oblasti;
vzhledem k tomu, že se zdá, že toto sbližování právních předpisů musí být doprovázeno akcí Společenství, aby mohlo být jednoho z cílů Společenství v oblasti ochrany životního prostředí dosaženo rozsáhlejším nařízením; že by měla být za tímto účelem stanovena určitá konkrétní ustanovení; že by se měla uplatňovat ustanovení článku 235 Smlouvy, jelikož Smlouva nestanoví pravomoci požadované k tomuto účelu;
vzhledem k tomu, že jedním ze základních cílů všech ustanovení o nakládání s odpadními oleji by měla být ochrana životního prostředí před škodlivými účinky způsobenými vypouštěním, uložením nebo úpravou těchto olejů;
vzhledem k tomu, že recyklace odpadních olejů může přispívat k politice zásobování palivy;
vzhledem k tomu, že akční program Evropských společenství pro životní prostředí [3] podtrhuje význam problémů nakládání s odpadními oleji bez škodlivých účinků na životní prostředí;
vzhledem k tomu, že se ve Společenství zvýšilo množství odpadních olejů a zejména emulzí;
vzhledem k tomu, že by se na všechny výrobky, včetně výrobků, které jsou z oleje složeny pouze částečně, měl uplatňovat účinný a vnitřně propojený systém úpravy odpadních olejů, který nevytvoří ani překážky pro vnitřní trh v rámci Společenství, ani neovlivní hospodářskou soutěž, a tento systém by měl stanovit jejich bezpečnou úpravu za hospodářsky uspokojivých podmínek;
vzhledem k tomu, že takový systém by měl regulovat úpravu, vypouštění, ukládání a sběr odpadních olejů a stanovit systém vydávání povolení podnikům, které takové oleje sbírají a nakládají s nimi, povinný sběr takových olejů nebo nakládání s nimi v určitých případech a vhodné kontrolní postupy;
vzhledem k tomu, že v případech, kdy určité podniky jsou povinny sbírat odpadní oleje nebo s nimi nakládat, by měly být možné náhrady té části jejich nákladů, která se sběrem olejů nebo nakládáním s nimi souvisí a která není kryta jejich ziskem, a že tyto náhrady mohou být financovány mimo jiné příspěvky na prvotní nebo regenerované oleje,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se výrazem "odpadní oleje" rozumí polokapalný nebo kapalný použitý produkt, který zcela nebočástečně obsahuje minerální nebo syntetický olej, včetně olejových zbytků z nádrží, směsí oleje a vody a emulsí.
Článek 2
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění bezpečného sběru odpadních olejů a nakládání s nimi.
Článek 3
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zajištění, že nakládání s odpadními oleji bude pokud možno prováděno recyklací (regenerací nebo spalováním kromě spalování za účelem rozkladu).
Článek 4
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zajištění zákazu:
1. jakéhokoli vypouštění odpadních olejů do vnitřních povrchových vod, podzemních vod, pobřežních vod a odvodňovacích systémů;
2. jakéhokoli uložení nebo vypouštění odpadních olejů škodlivých pro půdu a jakéhokoli neřízeného vypouštění zbytků vzniklých při zpracování odpadních olejů;
3. jakéhokoli zpracování odpadních olejů, které způsobuje znečištění ovzduší přesahující úroveň předepsanou stávajícími ustanoveními.
Článek 5
Pokud není možné cílů vymezených v článcích 2, 3 a 4 dosáhnout jinak, přijmou členské státy opatření nezbytná pro zajištění, že sběr produktů, které jim předávají držitelé, nebo nakládání s nimi bude provádět jeden nebo více podniků v zóně, kterou jim přidělí příslušné orgány.
Článek 6
Za účelem dosažení souladu s opatřeními přijatými podle článku 4 musí každý podnik, který nakládá s odpadními oleji, obdržet povolení.
Toto povolení udělují v případě potřeby příslušné orgány po přezkoumání zařízení. Tyto orgány mohou ukládat podmínky, které si vyžádá stav technického rozvoje.
Článek 7
Pokud osoba, která má v držení odpadní oleje, není schopna splnit opatření přijatá podle článku 4, musí dát oleje k dispozici k nakládání podniku či podnikům podle článku 5.
Článek 8
Držitelé určitého množství odpadních olejů, které obsahují nečistoty nad rámec určitých procent, musí s takovými oleji manipulovat a skladovat je odděleně.
Příslušné orgány stanoví množství a procenta ve smyslu prvního pododstavce, které se mohou u jednotlivých skupin výrobků lišit.
Článek 9
Podniky, které sbírají odpadní oleje nebo s nimi nakládají, provádějí tyto činnosti takovým způsobem, aby nehrozilo znečištění vody, ovzduší či půdy.
Článek 10
Provozovna, která ročně vyrábí a sbírá více než dané množství odpadních olejů stanovené každým členským státem, maximálně však 500 litrů, nebo s nimi jinak nakládá, musí:
- vést záznamy o množství, kvalitě, původu a umístění takových olejů a o jejich odeslání a přijetí, včetně dat takového odeslání a přijetí, nebo
- na žádost takové informace sdělovat příslušným orgánům.
Členské státy jsou oprávněny stanovit množství odpadních olejů podle prvního pododstavce z hlediska ekvivalentního množství prvotního oleje, které se vypočítá podle přiměřeného faktoru přepočtu.
Článek 11
Každý podnik, který nakládá s odpadními oleji, musí příslušným orgánům na žádost poskytovat všechny informace o nakládání s takovými odpadními oleji nebo jejich zbytky nebo o jejich ukládání.
Článek 12
Příslušné orgány provádějí pravidelnou kontrolu podniků ve smyslu článku 6, zejména pokud jde o plnění podmínek jejich povolení.
Článek 13
Jako kompenzace v souvislosti s povinnostmi, které členské státy ukládají podle článku 5, mohou být podnikům, které sbírají odpadní oleje nebo s nimi nakládají, udělovány náhrady za poskytované služby. Tyto náhrady nesmějí překročit roční nepokryté náklady, které podnik s přihlédnutím k přiměřenému zisku ve skutečnosti zaznamená.
Výše takových náhrad nesmí významnou měrou narušit hospodářskou soutěž ani nesmí dát popud ke vzniku umělých modelů obchodování s danými produkty.
Článek 14
Náhrady mohou být mimo jiné financovány formou poplatků uvalených na produkty, které jsou po použití přeměněny na odpadní oleje, nebo na odpadní oleje.
Financování náhrad musí probíhat v souladu se zásadou "znečišťovatel platí".
Článek 15
Každý členský stát sděluje pravidelně Komisi informace o svých odborných technických znalostech a získaných zkušenostech a výsledcích dosažených uplatňováním opatření přijatých v souladu s touto směrnicí.
Komise zasílá celkový souhrn těchto informací členským státům.
Článek 16
Každé tři roky vypracují členské státy zprávu o stavu nakládání s odpadními oleji ve svých zemích a zašlou ji Komisi.
Článek 17
Členské státy provedou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 24 měsíců po jejím oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 18
Opatření přijatá členskými státy podle této směrnice mohou být postupně uplatňována na podniky uvedené v článku 6, které existují v době oznámení této směrnice, do čtyř let od uvedeného oznámení.
Článek 19
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 20
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 16. června 1975.