RAADETS DIREKTIV 92/45/EOEF af 16. juni 1992 om sundhedsmaessige og dyresundhedsmaessige problemer i forbindelse med nedlaegning af vildtlevende vildt og afsaetning af koed heraf
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Koed af vildt er opfoert paa listen over varer i bilag II til Traktaten; afsaetningen af koed af vildtlevende vildt udgoer en supplerende indkomstkilde for en del af landbrugsbefolkningen;
for at sikre en rationel udvikling af denne sektor og foroege produktiviteten boer der paa EF-plan fastsaettes regler vedroerende de sundhedsmaessige og dyresundhedsmaessige problemer i forbindelse med produktion og afsaetning af vildtkoed;
de forskelle, der eksisterer medlemsstaterne imellem med hensyn til dyrs sundhed og menneskers sundhed, boer fjernes for at fremme samhandelen inden for Faellesskabet med dette koed med henblik paa gennemfoerelsen af det indre marked;
sygdomme, der kan overfoeres til husdyr og mennesker, kan spredes via dette koed; det er noedvendigt at fastsaette regler, der goer det muligt at bekaempe disse risici;
der boer fastsaettes hygiejnebestemmelser for udvinding, behandling og kontrol af koed af vildtlevende vildt for at undgaa foedevareinfektion eller -forgiftning;
hygiejneregler, der skal overholdes af virksomheder, der behandler vildtlevende vildt, boer fastsaettes, saaledes at de kan autoriseres med henblik paa samhandel;
med hensyn til gennemfoerelse og opfoelgning af den kontrol, som bestemmelsesmedlemsstaten skal foretage, og de beskyttelsesforanstaltninger, der skal ivaerksaettes, boer der henvises til de almindelige bestemmelser i Raadets direktiv 89/662/ EOEF af 11. december 1989 om veterinaerkontrol i samhandelen i Faellesskabet med henblik paa gennemfoerelsen af det indre marked (4);
hele stykker vildtlevende vildt og koed af vildtlevende vildt, der indfoeres fra tredjelande, skal vaere omfattet af de minimumskrav, der er fastsat i dette direktiv for samhandel mellem medlemsstaterne, og overholdelsen heraf skal kontrolleres i henhold til de principper og regler, der er naevnt i direktiv 90/675/EOEF (5);
der boer fastsaettes undtagelsesbestemmelser for mindre maengder koed af vildtlevende vildt;
der boer fastsaettes midlertidige undtagelser for at give virksomheder, der behandler vildtlevende vildt, mulighed for at efterkomme de nye krav;
det boer overlades til Kommissionen at vedtage gennemfoerelsesbestemmelserne til dette direktiv; med henblik herpaa boer der fastsaettes procedurer, der sikrer et snaevert og effektivt samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne inden for Den Staaende Veterinaerkomité;
gennemfoerelsesfristen, som i artikel 23 er fastsat til den 1. januar 1994, boer ikke have indvirkning paa ophaevelsen af veterinaerkontrollen ved graenserne fra den 1. januar 1993 -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I Generelle bestemmelser
Artikel 1
1. I dette direktiv fastsaettes de sundhedsmaessige og dyresundhedsmaessige betingelser for nedlaeggelse af vildtlevende vildt samt for behandling og afsaetning af koed af vildtlevende vildt.
(& {È%};) EFT nr. L 395 af 30. 12. 1989, s. 13. Direktivet er senest aendret ved direktiv 91/496/EOEF (EFT nr. L 268 af 24. 9. 1991, s. 56).
(& {È& };) Raadets direktiv 90/675/EOEF af 10. december 1990 om fastsaettelse af principperne for tilrettelaeggelse af veterinaerkontrollen for tredjelandsprodukter, der foeres ind i Faellesskabet (EFT nr. L 373 af 31. 12. 1990, s. 1). Direktivet er senest aendret ved direktiv 91/496/EOEF (EFT nr. L 268 af 24. 9. 1991, s. 56).
2. Dette direktiv gaelder ikke:
a) for jaegerens overdragelse til forbrugeren eller til detailhandleren af et mindre antal hele stykker vildtlevende vildt, der ikke er flaaet eller plukket, og som for smaavildts vedkommende ikke er udtaget
b) for overdragelse af mindre maengder koed af vildtlevende vildt til den endelige forbruger
c) for opskaering og oplagring af koed af vildtlevende vildt hos detaihandlere eller i lokaler ved salgssteder, hvor opskaering og oplagring udelukkende finder sted med henblik paa direkte salg til forbrugeren.
Disse operationer er fortsat underlagt den sundhedskontrol, der er foreskrevet i de nationale detailhandelsbestemmelser.
3. Direktivets bestemmelser om handel eller import fra tredjelande gaelder ikke for jagttrofaeer eller hele stykker nedlagt vildtlevende vildt, der transporteres af en rejsende i egen bil, hvis der kun er tale om et mindre antal stykker smaavildt eller et enkelt helt stykke vildtlevende vildt, og det af forholdene synes udelukket, at koedet af disse hele stykker vildt vil overgaa til handel eller blive anvendt til erhvervsmaessige formaal, og under forudsaetning af at det paagaeldende vildt ikke kommer fra et tredjeland eller en del af et tredjeland, med hvilken handel er forbudt i henhold til artikel 11, stk. 2 og 3, eller artikel 18.
Artikel 2
1. I dette direktiv forstaas ved:
a) vildtlevende vildt: jagtbare vildtlevende landpattedyr (herunder vildtlevende pattedyr, der lever paa et indhegnet omraade paa samme betingelser som vildtlevende vildt), samt jagtbart fuglevildt, som ikke er omfattet af artikel 2 i Raadets direktiv 91/495/EOEF af 27. november 1990 om sundhedsmaessige og dyresundhedsmaessige problemer i forbindelse med produktion og afsaetning af kaninkoed og koed af opdraettet vildt (6)
b) vildtlevende storvildt: vildtlevende klovbaerende pattedyr
c) vildtlevende smaavildt: vildtlevende pattedyr af leporidae-familien og fulglevildt til konsum
d) koed af vildtlevende vildt: alle dele af vildtlevende vildt, der er egnet til konsum
e) vildtbehandlingsvirksomhed: en virksomhed, der er autoriseret i overensstemmelse med artikel 7, hvor vildtlevende vildt behandles og koed af vildtlevende vildt udvindes og kontrolleres i overensstemmelse med hygiejneforskrifterne i dette direktiv
f) indsamlingscentral: det sted, hvor det nedlagte vildtlevende vildt anbringes i overensstemmelse med hygiejneforskrifterne i bilag I, kapitel IV, punkt 2, til dette direktiv, indtil det transporteres til en behandlingsvirksomhed
g) afsaetning: opbevaring eller udstilling med henblik paa salg, salg, levering eller enhver anden form for afsaetning af koed af vildtlevende vildt til konsum inden for Faellesskabet bortset fra overdragelse som omhandlet i artikel 1, stk. 2
h) samhandel: handel mellem medlemsstaterne i henhold til Traktatens artikel 9, stk. 2.
2. Med henblik paa anvendelsen af dette direktiv gaelder definitionerne i artikel 2 i direktiv 89/662/EOEF og i Raadets direktiv 90/425/EOEF af 26. juni 1990 om veterinaerkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Faellesskabet med henblik paa gennemfoerelse af det indre marked (7) samt definitionen af fersk koed i artikel 2, litra b), i Raadets direktiv 63/433/EOEF af 26. juni 1964 om sundhedsmaessige problemer vedroerende handel med fersk koed inden for Faellesskabet (8), i det fornoedne omfang.
KAPITEL II Bestemmelser vedroerende produktionen i Faellesskabet og samhandelen
Artikel 3
1. Medlemsstaterne drager omsorg for, at koed af vildtlevende vildt:
a) kommer fra vildtlevende vildt, der:
- er blevet nedlagt paa et jagtomraade med de jagtredskaber, som er tilladt efter den nationale jagtlov
- ikke kommer fra en region, der er omfattet af restriktioner i henhold til Raadets direktiv 72/461/EOEF af 12. december 1972 om sundhedsmaessige og veterinaerpolitimaessige problemer vedroerende handel med fersk koed inden for Faellesskabet (& {È%};), Raadets direktiv 91/494/EOEF af 26. juni 1991 om dyresundhedsmaessige betingelser for handel inden for Faellesskabet med fersk fjerkraekoed og for indfoersel heraf fra tredjelande (& {È& };) og direktiv 91/495/EOEF, eller et jagtomraade, der er omfattet af restriktioner i henhold til artikel 10 og 11 i dette direktiv
- umiddelbart efter nedlaegningen er blevet behandlet i overensstemmelse med bilag I, kapitel III, og inden hoejst tolv timer er blevet transporteret enten til en behandlingsvirksomhed, som omhandlet i litra b), (²) EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990, s. 29. Direktivet er senest aendret ved direktiv 91/496/EOEF (EFT nr. L 268 af 24. 9. 1991, s. 56).
(³) EFT nr. 121 af 29. 7. 1964, s. 2012/64. Direktivet senest aendret ved direktiv 91/497/EOEF (EFT nr. L 268 af 24. 9. 1991, s. 69).
(& {È%};) EFT nr. L 302 af 31. 12. 1972, s. 24. Direktivet er senest aendret ved direktiv 91/266/EOEF (EFT nr. L 134 af 29. 5. 1991, s. 45).
(& {È& };) EFT nr. L 268 af 24. 9. 1991, s. 35.
eller til en indsamlingscentral, hvor det nedkoeles til de i bilag I, kapitel III, fastsatte temperaturer, og hvorfra det videresendes til en behandlingsvirksomhed, som omhandlet i litra b), inden tolv timer eller, naar de klimatiske forhold tillader det samt for fjerntliggende omraader, inden for et tidsrum, der skal fastsaettes af den kompetente myndighed, saaledes at den paagaeldende behandlingsvirksomheds embedsdyrlaege kan foretage den i bilag I, kapitel V, fastsatte koedundersoegelse paa tilfredsstillende betingelser
b) er udvundet:
i) enten i en virksomhed, der behandler levende vildt, og som opfylder de generelle betingelser i bilag I, kapitel I og II, og er autoriseret i overensstemmelse med naervaerende kapitel, jf. kapitel 7
ii) eller, hvis der er tale om vildtlevende storvildt, i en virksomhed, der er autoriseret i overensstemmelse med artikel 10 i direktiv 64/433/EOEF eller, hvis der er tale om vildtlevende smaavildt, med Raadets direktiv 71/118/EOEF af 15. februar 1971 om sundhedsmaessige problemer i forbindelse med handel med fersk fjerkraekoed (¹), for saa vidt:
- disse hele stykker vildt er blevet flaaet eller afhudet i lokaler, der er adskilt fra lokaler, der er forbeholdt det i de naevnte direktiver omhandlede koed, eller paa andre tidspunkter
- virksomhederne har opnaaet en saerlig autorisation med henblik paa anvendelsen af dette direktiv
- der er truffet foranstaltninger, saaledes at der klart kan skelnes mellem det koed, der er udvundet i henhold til dette direktiv, og det, der er udvundet i henhold til direktiv 64/433/EOEF og 71/118/EOEF
c) kommer fra nedlagte dyr, der er blevet besigtiget af embedsdyrlaegen for:
- at opspore eventuelle anomalier; embedsdyrlaegen kan i den forbindelse stille sin diagnose paa grundlag af oplysninger fra jaegeren, og eventuelt paa grundlag af en attest, der er foreskrevet af de kompetente myndigheder som led i jagtbestemmelserne, vedroerende dyrets adfaerd inden nedlaegningen
- at undersoege, om doeden skyldes andre aarsager end jagtdrab
d) kommer fra hele stykker vildtlevende vildt:
- som er blevet haandteret under tilfredsstillende hygiejnebetingelser i overensstemmelse med bilag I, kapitel III og IV
- som af en embedsdyrlaege er blevet undersoegt efter nedlaegningen i overensstemmelse med bilag I, kapitel V, eller af medhjaelpere, der har de faglige kvalifikationer, der skal fastsaettes efter fremgangsmaaden i (¹) EFT nr. L 55 af 8. 3. 1971, s. 23. Direktivet er senest aendret ved direktiv 90/654/EOEF (EFT nr. L 353 af 17. 12. 1990, s. 48).
artikel 22, og som arbejder under embedsdyrlaegens opsyn
- som ikke har udvist nogen aendringer bortset fra traumatiske laesioner, der er opstaaet under nedlaegningen, og lokale misdannelser eller aendringer, saafremt det, om noedvendigt ved hjaelp af laboratorieundersoegelser, fastslaas, at de ikke goer koedet uegnet til konsum eller farligt for menneskers sundhed
- hvoraf, hvis der er tale om hele stykker smaavildt, der ikke umiddelbart efter nedlaegningen har faaet udtaget indvoldene i overensstemmelse med bilag I, kapitel V, punkt 1, en repraesentativ stikproeve af dyr af samme oprindelse er blevet undersoegt af embedsdyrlaegen.
Hvis embedsdyrlaegen konstaterer sygdom, der kan overfoeres til mennesker, eller fejl som dem, der er naevnt i bilag I, kapitel V, punkt 4, skal han skaerpe kontrollen med hele partiet. Alt efter resultatet af denne skaerpede kontrol skal han forbyde anvendelsen til konsum af hele partiet eller undersoege hver enkelt slagtekrop.
2. Embedsdyrlaegen paaser, at koed af vildtlevende vildt ikke anvendes til konsum, hvis:
i) det konstateres, at det har fejl som dem, der er naevnt i bilag I, kapitel V, punkt 3, litra e), eller hvis det er blevet beslaglagt i overensstemmelse med punkt 4 i samme kapitel
ii) der efter den kontrol, der er omhandlet i stk. 1, litra d), tredje led, i denne artikel, paavises sygdom, der kan overfoeres til mennesker
iii) det stammer fra dyr, der i sig har optaget stoffer, som vil kunne goere koedet farligt eller skadeligt for menneskers sundhed, og med hensyn til hvilke der er truffet en afgoerelse efter fremgangsmaaden i artikel 22, efter at Den Videnskabelige Veterinaerkomité har afgivet udtalelse; indtil denne udtalelse foreligger, forbliver de nationale bestemmelser om disse stoffer i kraft under overholdelse af Traktatens almindelige bestemmelser
iv) det, med forbehold af eventuelle faellesskabsbestemmelser vedroerende ioniserende straaling, er blevet behandlet med ioniserende eller ultraviolette straaler eller andre stoffer, som vil kunne paavirke koedets organoleptiske egenskaber, eller med farvestoffer bortset fra dem, der anvendes til sundhedsmaerkningen.
3. Koed af vildsvin og andet vildt, der kan vaere baerere af trikiner, skal undersoeges for trikinangreb ved hjaelp af fordoejelsesmetoden i henhold til Raadets direktiv 77/96/EOEF af 21. december 1976 om trikinundersoegelse i forbindelse med indfoersel af fersk koed af tamsvin fra tredjelande (²) eller ved mikroskopiske trikinundersoegelser af flere proeveudtagninger fra hvert dyr, idet udtagningerne i det mindste (²) EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977, s. 67. Direktivet er senest aendret ved direktiv 89/321/EOEF (EFT nr. L 133 af 17. 5. 1989, s. 33).
foretages paa tygge- og mellemgulvmusklen, paa oeverste forbensmuskulatur, paa den interkostale muskulatur og paa tungen.
Inden den 1. januar 1994 fastsaetter Raadet med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Det Videnskabelige Veterinaerudvalg saadanne naermere bestemmelser for analysen efter fordoejelsesmetoden, der egner sig til paavisning af trikiner hos potentielle trikinbaerende vildsvin eller andet vildtlevende vildt; samme fremgangsmaade anvendes ved trikin- eller mikroskopiundersoegelsen med henblik paa paavisning af trikiner.
4. Koed af vildtlevende vildt, der er egnet til konsum, skal:
i) vaere forsynet med et sundhedsmaerke i overensstemmelse med bilag I, kapitel VIII
det kan eventuelt efter fremgangsmaaden i artikel 22 vedtages at aendre eller supplere bestemmelserne i ovennaevnte praesentationsformer, paa betingelse af at de er i overensstemmelse med hygiejnebestemmelserne i dette direktiv
Kommissionens direktiv 80/879/EOEF af 3. september 1980 om sundhedsmaerkning af fersk fjerkraekoed i store emballager (¹) finder anvendelse paa koed af vildtlevende smaavildt
ii) efter koedundersoegelsen vaere opbevaret i overensstemmelse med bilag I, kapitel X, under tilfredsstillende hygiejneforhold paa virksomheder, der behandler vildtlevende vildt, og som er autoriseret hertil i henhold til artikel 7 i direktiv 64/433/EOEF, eller i virksomheder, der autoriseret i henhold til artikel 10 i samme direktiv eller artikel 5 i direktiv 71/118/EOEF, eller paa koele- og fryselagre, der er autoriseret under tilsyn i henhold til artikel 10 i direktiv 64/433/EOEF
iii) under transporten vaere ledsaget:
- af et handelsdokument paategnet af embedsdyrlaegen, idet dette dokument:
- ud over de oplysninger, der er omhandlet i bilag I, kapitel VII, punkt 2, for frosset koed skal indeholde en klar angivelse af maaned og aar for frysningen og vaere paafoert et kodenummer, der goer det muligt at identificere embedsdyrlaegen
- skal opbevares af adressaten i mindst et aar med henblik paa forevisning for den kompetente myndighed paa dens anmodning.
Gennemfoerelsesbestemmelserne til dette led og isaer de, der vedroerer tildelingen af kodenumrene og opstillingen af en eller flere lister, der goer det muligt at identificere embedsdyrlaegerne, vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 22
- af et sundhedscertifikat i overensstemmelse med modellen i bilag II, naar det drejer sig om koed, der kommer fra en virksomhed, der behandler vildtlevende vildt, og som er beliggende i et omraade eller en zone med restriktioner, eller koed, der er bestemt til en anden medlemsstat efter transit gennem et tredjeland i plomberede lastbiler
(¹) EFT nr. L 251 af 24. 9. 1980, s. 10.
iv) vaere transporteret under tilfredsstillende hygiejneforhold i overensstemmelse med bilag I, kapitel XI
v) endvidere, hvis der er tale om dele af slagtekroppe eller udbenet koed af smaa stykker fjervildt, vaere fremstillet paa betingelser svarende til dem, der er fastsat i artikel 3, punkt B, i direktiv 71/118/EOEF, paa virksomheder, som er specielt autoriseret hertil i henhold til artikel 7 i dette direktiv
vi) uanset Raadets direktiv 79/112/EOEF af 18. december 1978 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om maerkning af og repraesentationsmaader for levnedsmidler samt om reklame for saadanne levnedsmidler (²) vaere etiketteret med angivelse af dyrearten.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne drager omsorg for, at:
a) koed, der erklaeres uegnet til konsum, maerkes, saa det klart adskiller sig fra godkendt koed
b) koed, der erklaeres uegnet til konsum, behandles i overensstemmelse med Raadets direktiv 90/667/EOEF af 27. november 1990 om sundhedsmaessige bestemmelser for bortskaffelse, forarbejdning og afsaetning af animalsk affald og for beskyttelse mod forekomst af patogener i foder fremstillet af dyr, herunder fisk, og om aendring af direktiv 90/425/EOEF (9).
2. Koed, der kommer fra et omraade med dyresundhedsmaessige restriktioner, omfattes af saerlige regler, der i de enkelte tilfaelde fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 22.
3. De naermere gennemfoerelsesbestemmelser til denne artikel fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 22.
Artikel 5
Medlemsstaterne drager omsorg for, at kun foelgende former for koed bringes i handelen:
1) hele stykker vildtlevende vildt uden skind og indvolde, der opfylder kravene i artikel 3 og 4, eller fersk koed af vildtlevende vildt
2) hele stykker smaavildt, der ikke er flaaet eller plukket, ikke er udtaget, ikke er frosset eller dybfrosset, og som er kontrolleret i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, litra b), nr. ii), tredje led, paa betingelse af, at de haandteres og opbevares adskilt fra fersk koed, der er omfattet af direktiv 64/433/EOEF, fjerkraekoed og koed af flaaet eller plukket vildt
3) hele stykker ikke afhudet storvildt:
a) som opfylder betingelserne i artikel 3, stk. 1, litra a), foerste og andet led, litra c) og litra d), foerste led
b) hvis indvolde er blevet undersoegt efter nedlaegningen i en virksomhed, der behandler vildtlevende vildt
c) som er ledsaget af et sundhedscertifikat, der svarer til en model, der skal udarbejdes efter fremgangsmaaden i artikel 22, som er undertegnet af embedsdyrlaegen, og som attesterer, at resultatet af undersoegelsen af indvoldene, jf. litra b), har vist sig tilfredsstillende, og at koedet er erklaeret egnet til konsum
d) som har vaeret opbevaret ved en temperatur paa -1o C eller derover, men:
i) under + 7o C, og holdt ved denne temperatur under transporten til en behandlingsvirksomhed inden for hoejst syv dage efter undersoegelsen af indvoldene, jf. litra b), eller
ii) under + 1o C, og holdes ved denne temperatur under transporten til en behandlingsvirksomhed inden hoejst 15 dage efter undersoegelsen af indvoldene, jf. litra b).
Koed fra disse hele stykker ikke afhudet storvildt maa kun paafoeres det sundhedsmaerke, der er omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra i), hvis det efter afhudning i behandlingsvirksomheden paa bestemmelsesstedet har vaeret underkastet en koedundersoegelse i overensstemmelse med bilag I, kapitel V, og af embedsdyrlaegen er erklaeret egnet til konsum.
Artikel 6
Medlemsstaterne paaser, at:
- behandlingsvirksomheder for vildtlevende vildt, der ikke opfylder kravene i bilag I, kapitel I, og som er omfattet af undtagelserne i artikel 8, ikke godkendes i henhold til artikel 7, og at produkter fra disse virksomheder ikke forsynes med det i bilag I, kapitel VII, omhandlede sundhedsmaerke, og ikke bringes i handel
- hele stykker vildtlevende vildt, der ikke opfylder kravene i artikel 3, ikke bringes i handel eller importeres fra tredjelande
- slagteaffald af vildtlevende vildt, der er erklaeret egnet til konsum, kun bringes i handel, hvis det er blevet behoerigt behandlet i overensstemmelse med Raadets direktiv 77/99/EOEF af 21. december 1976 om sundhedsmaessige problemer i forbindelse med handel med koedprodukter inden for Faellesskabet (10).
Artikel 7
1. Hver medlemsstat opstiller en liste over autoriserede virksomheder, der behandler vildtlevende vildt, idet hver enkelt tildeles et veterinaert autorisationsnummer. Medlemsstaterne kan med henblik paa behandling af vildtlevende vildt autorisere virksomheder, der er autoriseret i overensstemmelse med direktiv 64/433/EOEF og 71/118/EOEF, saafremt virksomhederne har det noedvendige udstyr til at forarbejde koed af vildtlevende vildt og arbejder under forhold, der sikrer overholdelse af hygiejnereglerne i dette direktiv. Medlemsstaterne tilsender de oevrige medlemsstater og Kommissionen denne liste.
En medlemsstat meddeler kun en virksomhed, der behandler vildtlevende vildt, autorisation, hvis den har sikret sig, at den overholder bestemmelserne i dette direktiv.
Hvis der konstateres manglende hygiejne, og naar de foranstaltninger, der er foreskrevet i bilag I, kapitel V, punkt 5, andet afsnit, har vist sig utilstraekkelige til at raade bod herpaa, suspenderer den kompetente myndighed midlertidigt autorisationen.
Hvis virksomhedens leder eller bestyrer ikke raader bod paa de konstaterede mangler inden for den af den kompetente myndighed fastsatte frist, tilbagekalder denne autorisationen.
Saafremt der er foretaget kontrol i overensstemmelse med artikel 12, tager den paagaeldende medlemsstat hensyn til resultaterne af denne. Eventuel suspension eller tilbagekaldelse af autorisation meddeles de oevrige medlemsstater og Kommissionen.
2. Vildtbehandlingsvirksomhedens leder eller bestyrer skal i overensstemmelse med stk. 4 foretage regelmaessig kontrol af den almindelige produktionshygiejne paa virksomheden, bl.a. ved mikrobiologiske undersoegelser.
Denne kontrol skal omfatte redskaber, inventar og maskiner i samtlige produktionsled og om noedvendigt produkterne.
Vildtbehandlingsvirksomhedens leder eller bestyrer skal kunne give embedsdyrlaegen eller Kommissionens veterinaere sagkyndige meddelelse om arten, hyppigheden og resultatet af de undersoegelser, der er foretaget, samt om noedvendigt navnet paa undersoegelseslaboratoriet.
Arten af disse undersoegelser, deres hyppighed samt metoderne til proeveudtagning og bakteriologisk undersoegelse fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 22.
3. Vildtbehandlingsvirksomhedens leder eller bestyrer skal ivaerksaette et uddannelsesprogram for personalet med henblik paa at sikre, at personalet overholder de krav til produktionshygiejne, der svarer til virksomhedens produktionsstruktur.
Den embedsdyrlaege, der er ansvarlig for vildtbehandlingsvirksomheden, skal medvirke ved udarbejdelsen og gennemfoerelsen af programmet.
4. Inspektion af og kontrol med vildtbehandlingsvirksomheder sker under embedsdyrlaegens ansvar; embedsdyrlaegen kan lade sig bistaa af hjaelpepersonale i overensstemmelse med artikel 9 i direktiv 64/433/EOEF. For at sikre overholdelsen af dette direktivs bestemmelser skal embedsdyrlaegen til enhver tid have fri adgang overalt paa virksomheden og, i tilfaelde af tvivl om koedets eller det nedlagte vildts oprindelse, til saadanne regnskabsdokumenter, der giver ham mulighed for at finde frem til det jagtomraade, hvor vildtet er nedlagt.
Embedsdyrlaegen foretager regelmaessige analyser af resultatet af de i stk. 2 omhandlede undersoegelser. Han kan paa baggrund af denne analyse lade foretage supplerende mikrobiologiske undersoegelser i samtlige produktionsled eller af produkterne.
Paa grundlag af resultatet af disse analyser udarbejdes en rapport, hvis konklusioner og henstillinger meddeles virksomhedens leder eller bestyrer, som soerger for, at de konstaterede mangler afhjaelpes med henblik paa at forbedre hygiejnen.
Artikel 8
1. Medlemsstaterne kan indtil den 31. december 1996 godkende, at vildtbehandlingsvirksomheder, som paa datoen for dette direktivs meddelelse ikke findes at opfylde kravene for autorisation, undtages fra visse af kravene i bilag I, saafremt koed af vildtlevende vildt fra disse virksomheder er forsynet med det nationale stempel.
2. De i stk. 1 naevnte undtagelser kan kun indroemmes behandlingsvirksomheder for vildtlevende vildt, der inden den 1. april 1993 har indgivet en anmodning herom til den kompetente myndighed.
Anmodningen skal ledsages af en plan over og et program for arbejdet med angivelse af, hvornaar virksomhederne kan opfylde de i stk. 1 naevnte krav.
3. Medlemsstaterne meddeler inden den 1. oktober 1992 Kommissionen de kriterier, de har fastlagt for at kunne afgoere, om en virksomhed eller virksomhedskategori er omfattet af bestemmelserne i denne artikel.
Artikel 9
Medlemsstaterne lader en central tjeneste eller et centralt organ indsamle og udnytte resultaterne af den koedundersoegelse, som embedsdyrlaegen foretager, naar der er paavist sygdomme, der kan overfoeres til mennesker.
Ved paavisning af en saadan sygdom meddeles resultaterne i hvert enkelt tilfaelde saa hurtigt som muligt til de kompetente veterinaermyndigheder, der foerer kontrol med det jagtomraade, hvor det vildtlevende vildt er nedlagt.
Medlemsstaterne forelaegger Kommissionen oplysninger om visse sygdomme, isaer hvis der diagnosticeres sygdomme, der kan overfoeres til mennesker.
Kommissionen vedtager efter fremgangsmaaden i artikel 22 gennemfoerelsesbestemmelser til denne artikel, herunder bestemmelser om:
- hvor ofte oplysningerne skal forelaegges Kommissionen
- oplysningernes art
- hvilke sygdomme indsamlingen af oplysninger skal vedroere
- fremgangsmaaden ved indsamling og udnyttelse af oplysninger.
Artikel 10
1. Medlemsstaterne paaser, at vildtlevende vildts sundhedstilstand regelmaessigt undersoeges paa jagtomraaderne paa deres omraade.
2. Med henblik herpaa skal en central tjeneste eller et centralt organ indsamle og udnytte resultaterne af de sundhedsundersoegelser, der foretages i henhold til dette direktiv, hvis der diagnosticeres sygdomme, som kan overfoeres til mennesker eller dyr, eller forekomst af restkoncentrationer, der overskrider de tilladte niveauer.
3. Diagnosticeres der en sygdom eller en tilstand som omhandlet i stk. 2, skal resultaterne af undersoegelsen af det paagaeldende tilfaelde snarest muligt meddeles den officielle tjeneste, der er ansvarlig for kontrollen med det paagaeldende jagtomraade.
4. Den officielle tjeneste skal under hensyn til den epizootiske situation ivaerksaette specielle undersoegelser af vildtlevende vildt med henblik paa paavisning af forekomsten af de sygdomme, der er naevnt i bilag I til Raadets direktiv 82/894/EOEF af 21. december 1982 om anmeldelse af dyresygdomme inden for Faellesskabet (11).
Forekommer disse sygdomme, meddeles det Kommissionen og de oevrige medlemsstater i overensstemmelse med ovennaevnte direktiv.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne supplerer deres planer vedroerende undersoegelser for restkoncentrationer som omhandlet i artikel 4 i Raadets direktiv 86/469/EOEF af 16. september 1986 om undersoegelse af dyr og fersk koed for restkoncentrationer (12) med henblik paa, i det omfang det er noedvendigt, at underkaste vildtlevende vildt den deri omhandlede kontrol og ved stikproever at undersoege, om der er forurenende stoffer i miljoeet.
2. Paa grundlag af resultaterne af de undersoegelser, som er naevnt i stk. 1 og i artikel 10, stk. 4, paaser medlemsstaterne, at vildtlevende vildt og koed heraf, der stammer fra jagtomraader, som undersoegelsen har bragt i soegelyset, ikke bringes i handelen.
3. Kommissionen vedtager gennemfoerelsesbestemmelserne til denne artikel efter fremgangsmaaden i artikel 22.
Artikel 12
Veterinaersagkyndige fra Kommissionen kan, for saa vidt det er noedvendigt med henblik paa ensartet gennemfoerelse af dette direktiv, i samarbejde med de nationale kompetente myndigheder foretage kontrol paa stedet. De kan navnlig paa grundlag af en repraesentativ procentdel af behandlingsvirksomheder undersoege for vildtlevende vildt, om de kompetente myndigheder foerer tilsyn med de autoriserede virksomheders overholdelse af bestemmelserne i direktivet. Kommissionen underretter medlemsstaterne om resultatet af den foretagne kontrol.
Den medlemsstat, paa hvis omraade der foretages kontrol, yder de sagkyndige al noedvendig stoette ved udfoerelsen af deres opgaver.
Gennemfoerelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 22.
Artikel 13
1. Med forbehold af de saerlige bestemmelser, der er omhandlet i dette direktiv, foretager embedsdyrlaegen eller den kompetente myndighed, hvis de har mistanke om, at veterinaerbestemmelserne ikke er overholdt, eller tvivl med hensyn til koedets egnethed til konsum, den veterinaerkontrol, som de finder passende.
2. Medlemsstaterne traeffer administrative og strafferetlige foranstaltninger med henblik paa at sanktionere enhver overtraedelse af EF-veterinaerlovgivningen, isaer naar det fastslaas, at de udstedte certifikater eller dokumenter ikke svarer til dyrenes virkelige tilstand, at maerkningen ikke er i overensstemmelse med de naevnte bestemmelser, at koedet ikke har vaeret fremlagt til inspektion eller ikke er blevet anvendt til det oprindeligt fastsatte formaal.
Artikel 14
1. Bestemmelserne i direktiv 89/662/EOEF om veterinaerkontrol i samhandelen i Faellesskabet med henblik paa gennemfoerelse af det indre marked gaelder navnlig med hensyn til gennemfoerelse og opfoelgning af den kontrol, som bestemmelseslandet skal foretage, og de beskyttelsesforanstaltninger, der skal ivaerksaettes med hensyn til sundhedsproblemer i forbindelse med produktion og distribution paa Faellesskabets omraade af koed af vildtlevende vildt.
2. I direktiv 89/662/EOEF foretages foelgende aendringer:
a) i bilag A indsaettes foelgende led:
»- Raadets direktiv 92/45/EOEF om sundhedsmaessige og dyresundhedsmaessige problemer i forbindelse med nedlaegning af vildtlevende vildt og afsaetning af koed deraf (EFT nr. L 268 af 14. 9. 1992, s. 35).«
b) i bilag B slettes foelgende led:
»- koed af vildtlevende vildt«.
3. I artikel 2, litra d), i direktiv 77/99/EOEF tilfoejes foelgende led:
»- artikel 2, stk. 1, litra d), i direktiv 92/45/EOEF (13)() og som opfylder kravene i artikel 3 og 5 samt kapitel III.
(14)() EFT nr. L 268 af 14. 9. 1992, s. 35.«
KAPITEL III Bestemmelser for indfoersel til Faellesskabet
Artikel 15
De betingelser, der skal gaelde for afsaetning af koed af vildtlevende vildt, der importeres fra tredjelande, skal mindst svare til dem, der er fastsat for produktionen og afsaetningen af koed af vildtlevende vildt, der er opnaaet i overensstemmelse med kapitel II, bortset fra artikel 6 og 8.
Artikel 16
1. Med henblik paa en ensartet gennemfoerelse af artikel 15 finder foelgende bestemmelser anvendelse.
2. I Faellesskabet kan kun indfoeres hele stykker vildtlevende vildt eller koed af vildtlevende vildt:
a) som kommer fra tredjelande eller dele af et omraade, hvorfra indfoersel ikke er forbudt af dyresundhedsmaessige aarsager
b) som kommer fra et tredjeland, der er opfoert paa en liste, der skal udarbejdes i henhold til stk. 3, litra a)
c) som er ledsaget af et sundhedscertifikat i overensstemmelse med den model, der skal udarbejdes efter fremgangsmaaden i artikel 22, som er paategnet af den kompetente myndighed, og som attesterer, at produkterne opfylder kravene i kapitel II eller eventuelle andre betingelser eller tilsvarende garantier, jf. stk. 3, litra c), og at de kommer fra virksomheder, der kan give garantier, der er omhandlet i bilag I.
3. Efter fremgangsmaaden i artikel 22:
a) opstilles der dels en liste over tredjelande eller dele af tredjelande, der er i stand til at opfylde de krav og betingelser, der er omhandlet i stk. 2, litra c), samt at give medlemsstaterne og Kommissionen de heri naevnte garantier, dels en liste over virksomheder, for hvilke de kan give saadanne garantier.
Denne foreloebige liste opstilles paa grundlag af listerne over de virksomheder, der er autoriseret og kontrolleret af de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, efter at Kommissionen forinden har sikret sig, at denne liste er i overensstemmelse med de generelle principper og regler i dette direktiv.
b) ajourfoeres denne liste paa baggrund af den kontrol, der er fastsat i stk. 4
c) fastsaettes dels de specifikke betingelser, dels de tilsvarende garantier, for saa vidt angaar kravene i dette direktiv, ud over dem, der goer det muligt at udelukke koed fra konsum i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, litra d), og artikel 5, og dem, der er fastsat i bilag I, kapitel IV og V, og for saa vidt angaar trikinundersoegelsen ved hjaelp af fordoejelsesmetoden i overensstemmelse med direktiv 77/96/EOEF, idet disse betingelser og garantier ikke kan vaere mindre strenge end dem, der er fastsat i kapitel II, bortset fra artikel 6 og 8.
4. Eksperter fra Kommissionen og fra medlemsstaterne efterproever ved kontrol paa stedet:
a) om de garantier, tredjelandet har givet vedroerende betingelserne for produktion og afsaetning, kan betragtes som svarende til dem, der gaelder i Faellesskabet
b) om betingelserne, der foelger af artikel 18, er opfyldt.
Medlemsstaternes eksperter, der skal foretage denne kontrol, udpeges af Kommissionen paa forslag af medlemsstaterne.
Kontrollen foretages paa Faellesskabets vegne og for dettes regning. Hyppigheden af og de naermere regler for kontrollen fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 22.
5. Indtil den kontrol, som er omhandlet i stk. 4, er tilrettelagt, finder de nationale bestemmelser vedroerende kontrol i tredjelande fortsat anvendelse, idet manglende overholdelse af hygiejneforskrifterne, der konstateres under den paagaeldende kontrol, meddeles Den Staaende Veterinaerkomité.
Artikel 17
1. Medlemsstaterne paaser, at hele stykker vildtlevende vildt eller koed af vildtlevende vildt kun indfoeres i Faellesskabet, hvis det:
- er ledsaget af det certifikat, der er omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra c), og som daekker saavel de dyresundhedsmaessige som de sundhedsmaessige krav; certifikatet udstedes af den kompetente myndighed ved indladningen
- har gennemgaaet den i direktiv 90/675/EOEF omhandlede kontrol med et positivt resultat.
2. Indtil gennemfoerelsesbestemmelserne til denne artikel er fastsat:
- finder de nationale regler for indfoersel fra tredjelande, for hvilke saadanne faellesskabsbestemmelser ikke er vedtaget, fortsat anvendelse, for saa vidt de ikke er mere fordelagtige end dem, der er fastsat i kapitel II
- skal indfoersel finde sted paa de i artikel 11 i direktiv 90/675/EOEF fastsatte betingelser
- er samhandel med hele stykker vildtlevende vildt eller koed heraf, som er indfoert i overensstemmelse med dette stykke, betinget af bestemmelseslandets forudgaaende samtykke.
Artikel 18
Paa de i artikel 16, stk. 2, omhandlede lister kan kun optages tredjelande eller dele af tredjelande:
a) fra hvilke indfoersel ikke er forbudt paa grund af tilstedevaerelse af en af de sygdomme, der er naevnt i bilag A til IOE's liste, eller enhver anden i Faellesskabet ukendt sygdom, eller i henhold til artikel 6, 7 og 14 i direktiv 72/462/EOEF (15), eller i henhold til artikel 9 til 12 i direktiv 91/494/EOEF
b) som under hensyn til lovgivningen og dets veterinaer- og kontroltjenesters struktur, disses befoejelser og det tilsyn, de er undergivet, anses for at vaere i stand til i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, i direktiv 72/462/EOEF eller med artikel 9, stk. 2, i direktiv 91/494/EOEF at garantere gennemfoerelsen af den paagaeldende lovgivning, eller
c) hvis veterinaertjeneste er i stand til at garantere overholdelsen af sundhedskrav, der mindst svarer til dem, der er fastsat i kapitel II.
Artikel 19
Principperne og reglerne i direktiv 90/675/EOEF finder anvendelse, isaer for saa vidt angaar tilrettelaeggelse af den kontrol, der skal udfoeres af medlemsstaterne, og opfoelgningen heraf, samt de beskyttelsesforanstaltninger, der skal ivaerksaettes.
Indtil gennemfoerelsen af de beslutninger, der er naevnt i artikel 8, nr. 3, og i artikel 30 i direktiv 90/675/EOEF, finder de hidtil gaeldende nationale gennemfoerelsesbestemmelser til artikel 8, nr. 1 og 2, i naevnte direktiv fortsat anvendelse med forbehold af de i stk. 1 naevnte principper og regler.
KAPITEL IV Afsluttende bestemmelser
Artikel 20
Dette direktiv beroerer ikke de faellesskabsregler, der er vedtaget for at beskytte vildtbestanden.
Artikel 21
Bilagene aendres af Raadet, som med kvalificeret flertal traeffer afgoerelse paa forslag af Kommissionen, navnlig for at bringe dem i overensstemmelse med de teknologiske fremskridt.
Artikel 22
1. Naar der henvises til den fremgangsmaade, der er fastsat i denne artikel, indbringer formanden straks sagen for Den Staaende Veterinaerkomité, der er nedsat ved afgoerelse 68/361/EOEF (16), i det foelgende benaevnt »komitéen«, enten paa eget initiativ eller paa anmodning af en medlemsstat.
2. Kommissionens repraesentant forelaegger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Komitéen afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyntagen til, hvor meget spoergsmaalet haster. Den udtaler sig med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemningen i komitéen tildeles de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, som er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager de paataenkte foranstaltninger, naar de er i overensstemmelse med komitéens udtalelse.
b) Er de paataenkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med komitéens udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen straks Raadet et forslag til de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal.
Har Raadet ikke truffet afgoerelse inden tre maaneder efter forslagets forelaeggelse, vedtager Kommissionen de foreslaaede foranstaltninger og bringer dem straks i anvendelse, medmindre Raadet med simpelt flertal har udtalt sig imod dem.
Artikel 23
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. januar 1994. De underretter straks Kommissionen herom.
Naar medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal disse indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de vedtager paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.
3. Fastsaettelsen af datoen for gennemfoerelsesfristen udloeb pr. 1. januar 1994 beroerer ikke afskaffelsen af veterinaerkontrollen ved graenserne som fastsat i direktiv 89/662/EOEF.
Artikel 24
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 16. juni 1992.
Směrnice Rady 92/45/EHS
ze dne 16. června 1992
o hygienických a veterinárních otázkách usmrcování volně žijící zvěře a uvádění masa volně žijící zvěře na trh
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že zvěřina je uvedena na seznamu produktů v příloze II Smlouvy; že uvádění masa volně žijící zvěře na trh je doplňkovým zdrojem příjmů pro část zemědělské populace;
vzhledem k tomu, že k zajištění účelného vývoje tohoto odvětví a ke zlepšení produktivity je nutno vydat na úrovni celého Společenství předpisy o hygienických a veterinárních otázkách produkce a distribuce zvěřiny;
vzhledem k tomu, že je nutno v členských státech odstranit nesoulad mezi zdravím zvířat a zdravím lidí s cílem podpořit výměnu tohoto masa v rámci Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že toto maso může přenášet choroby přenosné na zvířata a na lidi; že je nutno vydat předpisy, které by umožňovaly tlumit toto riziko;
vzhledem k tomu, že je nutno stanovit podmínky pro hygienické získávání, ošetření a prohlídku masa volně žijící zvěře s cílem předcházet infekcím nebo intoxikacím z potravin;
vzhledem k tomu, že je nutno upřesnit hygienické předpisy pro schvalování provozoven na zpracování masa volně žijící zvěře;
vzhledem k tomu, že organizování a postup při kontrolách prováděných členským státem místa určení a doporučená ochranná opatření je nutno provádět v souladu se směrnicí Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [4];
vzhledem k tomu, že dovážené celé kusy těl volně žijící zvěře a maso volně žijící zvěře, které pochází ze třetích zemí, je nutno přizpůsobit minimálním požadavkům, které tato směrnice stanoví pro obchod mezi členskými státy. Dodržování těchto požadavků se kontroluje podle zásad uvedených ve směrnici 90/675/EHS [5];
vzhledem k tomu, že je nutno počítat s odchylkami pro malá množství masa volně žijící zvěře;
vzhledem k tomu, že je nutno počítat s časově omezenými odchylkami, aby se provozovny na zpracování masa ulovené volně žijící zvěře mohly přizpůsobit novým požadavkům;
vzhledem k tomu, že je nutno pověřit Komisi, aby vydala opatření k uvedení této směrnice v platnost; k tomu je nutno stanovit způsob přímé a účinné spolupráce mezi Komisí a členskými státy v rámci Stálého veterinárního výboru;
vzhledem k tomu, že je třeba, aby lhůtou 1. ledna 1994 na provedení do vnitrostátního práva uvedenou v článku 23 zůstalo nedotčeno zrušení veterinárních kontrol na hranicích ke dni 1. ledna 1993,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I Obecná ustanovení
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví hygienické a veterinární podmínky usmrcování volně žijící zvěře a dále ošetření a uvádění na trh masa této zvěře.
2. Tato směrnice se nevztahuje:
a) na případy, kdy lovec dodává maso volně žijící zvěře spotřebiteli nebo do maloobchodu v malém množství, a to celá nestažená nebo neoškubaná těla a u drobné zvěře nevykuchaná celá těla;
b) na dodání malého množství masa volně žijící zvěře přímo konečnému spotřebiteli;
c) na případy bourání a uchovávání masa volně žijící zvěře v maloobchodě nebo v prostorách souvisejících s prodejními jednotkami, kde se zvěřina bourá a skladuje výhradně pro přímý prodej spotřebiteli v místě.
Uvedená činnost musí být trvale pod hygienickým dozorem podle vnitrostátních předpisů pro prodej v malém.
3. Požadavky této směrnice na obchod nebo dovoz ze třetích zemí se nevztahují na trofeje, ani na celá těla ulovené zvěře, kterou přepravují cestující v osobních autech, za předpokladu, že se jedná o malé množství drobné volně žijící zvěře nebo jediné celé tělo velké volně žijící zvěře, je-li možno podle okolností vyloučit, že zvěřina z těchto těl není určena k prodeji nebo k obchodnímu použití. Dále je předpokladem, že tato zvěřina nepochází ze země nebo z její části, odkud je zakázán prodej podle čl. 11 odst. 2 a 3 nebo podle článku 18.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "Volně žijící zvěří" volně žijící suchozemští volně žijící savci (včetně savců, kteří žijí na uzavřeném území za možnosti stejného volného pohybu jako volně žijící zvěř). Dále volně žijící lovní ptáci, kteří nespadají do působnosti článku 2 směrnice Rady 91/495/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o hygienických a veterinárních otázkách produkce králičího masa a masa farmové zvěře a uvádění tohoto masa na trh [6];
b) "Velkou volně žijící zvěří" volně žijící savci řádu kopytníků;
c) "Drobnou volně žijící zvěří" volně žijící zvěř řádu leporidae a volně žijící lovní ptáci určení k lidské spotřebě;
d) "Masem volně žijící zvěře" všechny části volně žijící zvěře vhodné k lidské spotřebě;
e) "Provozovnou na zpracování masa volně žijící zvěře" provozovna schválená podle článku 7, ve které se zpracovává volně žijící zvěř a ve které se získává a prohlíží maso této zvěře podle hygienických předpisů podle této směrnice;
f) "Sběrným střediskem" místo, kde před odvozem do provozovny na zpracování masa volně žijící zvěře se ulovená zvěř skladuje podle hygienických předpisů přílohy I kapitoly IV bodu 2;
g) "Uvedením na trh" uchovávání nebo předvádění k prodejním účelům, uvedení do prodeje, prodej sám, výkup nebo jiné způsoby uvádění masa volně žijící zvěře na trh pro lidskou spotřebu v rámci Společenství s výjimkou postoupení podle čl. 1 odst. 2;
h) "Obchodem" obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 9 odst. 2 Smlouvy.
2. Pro účely této směrnice se použije v případě potřeby výklad pojmů uvedený v článku 2, směrnice 89/662/EHS a směrnice 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [7] a výklad pojmu čerstvého masa uvedený v čl. 2 bodu b) směrnice Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [8].
KAPITOLA II Ustanovení pro produkci a obchod ve Společenství
Článek 3
1. Členské státy dbají, aby maso volně žijící zvěře:
a) pocházelo z volně žijící zvěře, která:
- byla usmrcena v honebním revíru způsobem povoleným vnitrostátními právními předpisy pro lov,
- nepocházela z oblasti, na kterou se vztahuje omezení podle směrnice Rady 72/461/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [9], dále podle směrnice 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [10], a dále směrnice 91/495/EHS, nebo z honebního revíru, pro který platí omezení podle článku 10 a 11 této směrnice,
- aby byla ihned po ulovení ošetřena podle přílohy I, kapitoly III a aby byla nejpozději do 12 hodin dopravena do provozovny na zpracování zvěřiny podle bodu b) nebo do sběrného střediska za dodržení teplot podle přílohy I, kapitoly III. Odtud aby byla do 12 hodin dopravena do provozovny na zpracování zvěřiny (viz bod b). Při velkých zeměpisných vzdálenostech a pokud to dovolují klimatické podmínky, může příslušný orgán stanovit tuto lhůtu tak, aby úřední veterinární lékař provozovny na zpracování zvěřiny mohl za odpovídajících podmínek provést prohlídku post mortem podle přílohy I, kapitoly V;
b) bylo získáno:
i) buď v provozovně na zpracování masa volně žijící zvěře, která splňuje všeobecné podmínky přílohy I, kapitoly I a II a je schválena podle článku 7 této směrnice;
ii) nebo u velké volně žijící zvěře v provozovně schválené podle článku 10 směrnice 64/433/EHS, u drobné zvěře podle článku 5 směrnice Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [11], a to tak, aby:
- stahování celých těl zvěře bylo prováděno na pracovišti odděleném od místa určeného pro maso podle této směrnice, nebo aby se provádělo časově odděleně,
- tyto provozovny měly zvláštní schválení pro účely této směrnice,
- aby byla zajištěna jasná identifikace masa získaného podle této směrnice a dále masa získaného podle směrnice 64/433/EHS a směrnice 71/118/EHS;
c) pocházela z usmrcených zvířat, které úřední veterinární lékař podrobil prohlídce zrakem, s cílem:
- zjistit případné odchylky. Přitom úřední veterinární lékař využívá sdělení lovce o chování zvěře před usmrcením. Může to být případně formou písemné zprávy o chování zvěře před ulovením, pokud to odpovědný orgán zařadí do předpisů o lovu,
- prověřit, že smrt nenastala jinak než ulovením;
d) pochází z celých těl zvěře:
- která byla za odpovídajících hygienických podmínek ošetřena v souladu s přílohou I, kapitolou III a IV,
- která byla podle přílohy I, kapitoly V prohlédnuta post mortem úředním veterinárním lékařem nebo pomocným veterinárním pracovníkem majícím odbornou kvalifikaci podle článku 22 a pracujícím pod dozorem úředního veterinárního lékaře,
- které nevykazují změny kromě traumatického poškození vzniklého při ulovení a s výjimkou místních změn a odchylek, při kterých se prokáže případně i odpovídajícími laboratorními testy, že nezpůsobují nevhodnost masa k lidské spotřebě a že neohrožují lidské zdraví,
- z nichž - u celých těl drobné zvěře, která nebyla ihned po ulovení vykuchána v souladu s přílohou I, kapitolou V, bodem 1 - byl úřednímu veterinárnímu lékaři k hygienické prohlídce předložen reprezentativní vzorek zvířat stejného původu.
Jestliže veterinární lékař zjistí chorobu přenosnou na člověka nebo vady uvedené v příloze I, kapitole V, odst. 4, musí provést prohlídku celé zásilky. Podle výsledků této prohlídky buď vyloučí celou zásilku z lidské spotřeby nebo provede vyšetření každého jednotlivého těla.
2. Úřední veterinární lékař vyloučí zvěřinu z lidské spotřeby:
i) jestliže u ní zjistí vady uvedené v příloze I, kapitole V, bodu 3e) nebo když byla zabavena podle bodu 4 téže kapitoly;
ii) jestliže při kontrole podle odst. 1 písm. d) třetí odrážky tohoto článku zjistí chorobu přenosnou na člověka;
iii) jestliže zvěřina pochází ze zvířat, která požívala látky, které by mohly způsobit nebezpečnost nebo škodlivost zvěřiny pro lidské zdraví a když o této zvěřině bylo rozhodnuto podle článku 22 na základě stanoviska vědeckého veterinárního výboru. Do doby provedení tohoto rozhodnutí se použijí vnitrostátní předpisy vztahující se k této problematice, za dodržování všeobecných ustanovení Smlouvy.
iv) jestliže - aniž je dotčena případná právní úprava Společenství pro ionizaci - byla zvěřina ošetřena zářením ionizačním, ultrafialovým nebo jinými látkami, které by mohly ovlivnit její smyslové vlastnosti; nebo barvivy s výjimkou barvy používané ke značení zdravotní nezávadnosti.
3. Zvěřina černé zvěře nebo jiných druhů, u kterých je možný výskyt trichinelózy, musí být vyšetřena trávicí metodou v souladu se směrnicí 77/96/EHS ze dne 21. prosince 1976 o vyšetření čerstvého masa domácích prasat na svalovce (trichinella spiralis) při jeho dovozu ze třetích zemí [12]; nebo metodou trichinoskopickou s mikroskopickým vyšetřením více vzorků z každého zvířete. Vzorky se odebírají nejméně ze žvýkacích svalů, svaloviny bránice, předloktí, mezižebří a jazyka.
Rada v souladu se stanoviskem vědeckého veterinárního výboru se kvalifikovanou většinou usnese na návrhu Komise a do 1. ledna 1994 stanoví pravidla vyšetření trávicí metodou tak, aby vyhovovalo depistáži trichinelózy černé zvěře nebo jiných druhů volně žijící zvěře, vnímavé na trichinelózu; stejný postup se uplatní na trichinoskopické nebo mikroskopické vyšetření na trichinelózu.
4. Maso volně žijící zvěře posouzené jako vhodné k lidské spotřebě musí:
i) nést označení zdravotní nezávadnosti podle přílohy I, kapitoly VIII.
Výše uvedené podmínky je možno případně doplnit nebo upravit ve smyslu článku 22 tak, aby se zohlednily různé způsoby obchodní úpravy za podmínky, že budou dodrženy hygienické předpisy této směrnice.
Směrnice Komise 80/879/EHS ze dne 3. září 1980 o značení zdravotní nezávadnosti u velkých balení čerstvého drůbežího masa [13] se vztahuje také na maso drobné volně žijící zvěře;
ii) být skladováno podle přílohy I, kapitoly X po prohlídce post mortem za odpovídajících hygienických podmínek, a to v provozovnách na zpracování zvěřiny schválených podle článku 7 této směrnice, nebo v provozovnách schválených podle článku 10 směrnice 64/433/EHS, nebo podle článku 5 směrnice 71/118/EHS nebo v mrazírenských skladech schválených podle článku 10 směrnice 64/433/EHS;
iii) být během přepravy doprovázeno:
- průvodním obchodním dokladem stvrzeným úředním veterinárním lékařem. Tento doklad musí:
- kromě údajů podle přílohy I, kapitoly VII, bodu 2, obsahovat jasný údaj o měsíci a roku zamrazení a kódové číslo k identifikaci úředního veterinárního lékaře,
- být uchován po dobu nejméně jednoho roku příjemcem, aby mohl být na požádání předložen příslušnému orgánu.
Prováděcí pravidla k tomuto bodu, zejména k přidělování kódových čísel a k vypracování seznamu nebo více seznamů umožňujících identifikaci úředních veterinárních lékařů, se stanoví postupem podle článku 22,
- veterinárním a hygienickým osvědčením podle vzoru v příloze II, a to u masa pocházejícího z provozovny na zpracování zvěřiny, která se nachází v oblasti nebo v pásmu s omezením; dále také u masa určeného pro jiný členský stát po tranzitu přes třetí zemi v zapečetěném kamionu;
iv) být dopravováno za vyhovujících hygienických podmínek v souladu s přílohou I, kapitolou XI;
v) části těl nebo vykostěného masa drobné pernaté zvěře musí být získány za podobných podmínek, jako jsou uvedeny v článku 3, bod B směrnice 71/118/EHS v provozovnách zvlášť k tomuto účelu schválených v souladu s článkem 7 této směrnice.
vi) být označeny etiketou s uvedením druhu zvířete, aniž je dotčena směrnice Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [14].
Článek 4
1. Členské státy dbají, aby:
a) maso posouzené jako nevhodné k lidské spotřebě bylo možno jasně odlišit od masa posouzeného jako vhodné k lidské spotřebě;
b) maso posouzené jako nevhodné k lidské spotřebě bylo podrobeno ošetření podle směrnice Rady 90/667/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o veterinárních pravidlech pro zneškodňování a zpracování živočišného odpadu, jeho uvádění na trh a pro ochranu před patogenními původci v krmivech živočišného původu, též z ryb, a o změně směrnice 90/425/EHS [15].
2. Maso pocházející z oblasti, na kterou je uvaleno veterinární omezení, podléhá zvláštním předpisům, o kterých se rozhodne případ od případu v souladu s článkem 22.
3. Prováděcí ustanovení k tomuto článku se podle potřeby stanoví postupem podle článku 22.
Článek 5
Členské státy dbají, aby předmětem obchodu byla pouze:
1. celá těla ulovené zvěře bez kůže a vnitřností odpovídající článku 3 a 4, nebo čerstvé maso volně žijící zvěře;
2. celá těla drobné zvěře, nestažená a neoškubaná, nevykuchaná a nezamražená, která byla prohlédnuta podle článku 3, odst. 1 b/ii), třetí odrážky s podmínkou, že se s nimi zacházelo podle směrnice 64/433/EHS a že v souladu s touže směrnicí byla uchovávána odděleně od čerstvého masa, od masa drůbežího a od stažené a oškubané zvěřiny;
3. celá těla nestažené velké zvěře,
a) která splňují požadavky čl. 3 odst. 1 písm. a) první a druhé odrážky, písm. c) a písm. d) první odrážky;
b) jejichž vnitřnosti byly podrobeny prohlídce post mortem v provozovně na zpracování zvěřiny;
c) která jsou doprovázena veterinárním osvědčením podle vzoru vypracovaného v souladu s postupem článku 22, s podpisem úředního veterinárního lékaře, které osvědčuje, že výsledek prohlídky post mortem podle bodu b) byl vyhovující a že zvěřina byla posouzena jako vhodná k lidské spotřebě;
d) která byla vystavena teplotě -1 °C nebo vyšší a:
i) nižší než 7 °C, a byla udržována při této teplotě během přepravy do provozovny na zpracování zvěřiny; tato doprava se musí uskutečnit nejpozději do 7 dnů od prohlídky post mortem podle bodu b), nebo
ii) nižší než 1 °C, a byla na této teplotě udržována během přepravy do provozny na zpracování zvěřiny; přeprava se musí uskutečnit nejpozději do 15 dnů od prohlídky post mortem podle bodu b).
Maso z celých těl nestažené velké zvěře může být označeno jako poživatelné podle čl. 3, odst. 4, bodu i) jen v případě, že bylo po stažení v provozovně na zpracování zvěřiny místa určení prohlédnuto post mortem podle přílohy I, kapitoly V a posouzeno úředním veterinárním lékařem jako vhodné pro lidskou spotřebu.
Článek 6
Členské státy dbají, aby:
- provozovny na zpracování zvěřiny, které nesplňují požadavky přílohy I, kapitoly I a na které se nevztahuje odchylka podle článku 8, nebyly schváleny podle článku 7 a produkty těchto provozoven nebyly opatřeny označením zdravotní nezávadnosti podle přílohy I, kapitoly VII a nebyly předmětem obchodu,
- celá těla zvěře, která nesplňují požadavky článku 3, nemohla být předmětem obchodu a nebyla dovážena ze třetích zemí,
- vedlejší produkty zvěřiny, posouzené jako vhodné k lidské spotřebě, se dostaly na trh jen tehdy, pokud byly vhodně ošetřeny v souladu se směrnicí Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách obchodu s masnými výrobky uvnitř Společenství [16].
Článek 7
1. Členské státy vydají seznam schválených provozoven na zpracování zvěřiny, které mají přiděleno veterinární číslo schválení. Členské státy mohou schválit pro zpracování zvěřiny provozovny, které jsou schváleny podle směrnice 64/433/EHS a 71/118/EHS, pokud jsou ke zpracovávání zvěřiny vybaveny a pokud pracují za podmínek zaručujících dodržování hygienických podmínek této směrnice. Tento seznam zašlou ostatním členským státům a Komisi.
Členský stát schválí provozovnu na zpracování zvěřiny jen tehdy, pokud splňuje požadavky této směrnice.
Zjistí-li se nedostatky v hygieně a prokáže-li se, že opatření podle přílohy I, kapitoly V, bod 5, druhého pododstavce, nestačí k odstranění těchto nedostatků, příslušný orgán schválení pozastaví.
Příslušný orgán odejme schválení také tehdy, pokud provozovatel nebo správce provozovny na zpracování zvěřiny neodstraní zjištěné závady ve stanovené lhůtě.
Dotyčný členský stát bere na vědomí závěry z případných kontrol provedených podle článku 12. O pozastavení nebo zrušení schválení jsou informovány ostatní členské státy a Komise.
2. Provozovatel nebo správce provozovny na zpracování zvěřiny je povinen podle odst. 4 pravidelně kontrolovat všeobecnou hygienu produkce ve své provozovně, včetně mikrobiologické kontroly.
Kontrola se týká nářadí, zařízení a strojů, případně produktů.
Provozovatel nebo správce provozovny na zpracování zvěřiny dá na vědomí úřednímu veterinárnímu lékaři nebo znalcům Komise druh, častost a výsledky prováděných kontrol, případně také název kontrolující laboratoře.
Druh kontrol, jejich častost a způsob odběru vzorků a bakteriologického vyšetření se stanoví postupem podle článku 22.
3. Provozovatel nebo správce provozovny na zpracování zvěřiny vypracuje plán školení zaměstnanců tak, aby byli schopni se přizpůsobit hygienickým podmínkám podle druhu produkce.
Úřední veterinární lékař odpovědný za provozovnu na zpracování zvěřiny spolupracuje na koncepci plánu školení a na jeho provedení.
4. Dozor a kontrola provozovny na zpracování zvěřiny spadá pod odpovědnost úředního veterinárního lékaře, kterému mohou být nápomocni pomocní veterinární pracovníci podle článku 9 směrnice 64/433/EHS. Úřední veterinární lékař má kdykoli volný přístup do všech částí provozovny, aby se mohl přesvědčit, zda se dodržují požadavky této směrnice; v případě pochybností o původu masa nebo zvěře má přístup také k účetním dokladům, které mu umožní vysledovat revír původu zvěře.
Úřední veterinární lékař pravidelně vyhodnocuje výsledky kontrol provedených podle odstavce 2. Na základě těchto rozborů může provádět další mikrobiologická vyšetření na všech stupních produkce nebo produktů samých.
Výsledky tohoto rozboru se uvedou ve zprávě, jejíž závěry a doporučení se dají na vědomí provozovateli nebo správci provozovny. Jejich povinností je zajistit nápravu zjištěných nedostatků ke zlepšení hygieny.
Článek 8
1. Provozovny na zpracování zvěřiny, které neodpovídaly v době vydání této směrnice požadovaným podmínkám, mohou členské státy do 31. prosince 1996 schvalovat s některými odchylkami od požadavků přílohy I. Avšak zvěřina, pocházející z těchto provozoven, musí být označena vnitrostátním razítkem.
2. Odchylka podle bodu 1 může být udělena pouze těm provozovnám na zpracování zvěřiny, které podaly příslušnému orgánu před 1. dubnem 1993 žádost.
K této žádosti musí být připojen plán postupu prací s upřesněním termínu, do kterého se provozovna může přizpůsobit požadavkům uvedeným v odstavci 1.
3. Členské státy sdělí Komisi do 1. října 1992 kritéria, podle kterých budou postupovat při posouzení, že na provozovnu nebo skupinu provozoven se vztahují ustanovení tohoto článku.
Článek 9
Úkol shromažďovat a využívat výsledky prohlídky post mortem, provedené úředním veterinárním lékařem s cílem diagnostikovat choroby přenosné na člověka, svěřují členské státy ústředním organizacím nebo útvarům.
Zjištění takové choroby se co nejrychleji oznámí příslušným veterinárním orgánům, jejichž kontrole podléhá příslušný honební revír původu postižené zvěře.
Členské státy informují Komisi o výskytu některých chorob, zejména o případech prokázání choroby přenosné na člověka.
Komise postupem podle článku 22 vydá prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména:
- častost zasílání informací Komisi,
- druh těchto informací,
- choroby, o kterých je nutno shromažďovat informace,
- postup při získávání a využívání informací.
Článek 10
1. Členské státy dbají na pravidelné provádění průzkumů zdravotního stavu zvěře v honebních revírech na svém území.
2. Shromažďováním a využíváním výsledků hygienických kontrol prováděných podle této směrnice je pověřen ústřední orgán nebo útvar, který sleduje, zda nebyla zjištěna choroba přenosná na člověka nebo na zvířata, nebo hladina reziduí vyšší než schválená.
3. Zjistí-li se choroba nebo stav uvedený v odstavci 2, zašlou se výsledky hodnocení případu co nejdříve příslušnému orgánu, pod jehož odpovědnost spadá dozor nad tímto honebním revírem.
4. Podle nákazové situace provede příslušný orgán u volně žijící zvěře příslušná vyšetření s cílem prokázat nákazy uvedené v příloze I směrnice Rady 82/894/EHS ze dne 21. prosince 1982 o hlášení nákaz zvířat ve Společenství [17].
Ve smyslu výše uvedené směrnice se výskyt takové nákazy hlásí ostatním členským státům a Komisi.
Článek 11
1. Členské státy doplní plány sledování reziduí podle článku 4 směrnice Rady 86/469/EHS ze dne 16. září 1986 o vyšetřování zvířat a čerstvého masa na přítomnost reziduí [18], s cílem případně podřídit maso volně žijící zvěře namátkovým kontrolám ke zjišťování přítomnosti kontaminujících látek v prostředí.
2. S přihlédnutím k výsledkům kontrol podle odstavce 1 a podle čl. 10 odst. 4 vyloučí členské státy z obchodu těla zvěře, která pochází z dotyčných revírů. Vyloučí také maso z této zvěře.
3. Komise stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku postupem podle článku 22.
Článek 12
Pokud je to nutné k jednotnému používání této směrnice, mohou veterinární znalci Komise ve spolupráci s vnitrostátními orgány provádět kontroly na místě. Zejména mohou prověřovat u reprezentativního procenta provozoven, zda příslušné orgány sledují dodržování této směrnice ve schválených provozovnách. Komise informuje členské státy o výsledku těchto kontrol.
Členský stát, na jehož území se kontrola provádí, poskytne znalcům veškerou pomoc ke splnění jejich úkolu.
Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 22.
Článek 13
1. Aniž jsou dotčeny specifické požadavky této směrnice, při podezření, že se nedodržují veterinární předpisy nebo že je zvěřina zdravotně závadná, úřední veterinární lékař nebo příslušný orgán provede veškeré kontroly, které považuje za nutné.
2. Členské státy zavedou správní a trestní opatření k postihu případů porušování veterinárních předpisů Společenství, zejména když zjistí, že předložené doklady a osvědčení nesouhlasí se skutečným stavem zvěřiny, že těmto předpisům neodpovídá značení, že zvěřina nebyla předložena k prohlídce, nebo že nebyl dodržen původně stanovený způsob použití zvěřiny.
Článek 14
1. Předpisy uvedené ve směrnici Rady 89/662/EHS o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu se vztahují zejména na kontroly prováděné zemí určení a na opatření, která je nutno provést na základě výsledku těchto kontrol, dále na ochranná opatření vztahující se na hygienické otázky produkce a distribuce zvěřiny na území Společenství.
2. Směrnice 89/662/EHS se mění takto:
a) V příloze A se doplňuje nová tato odrážka, která zní:
"- Směrnice Rady 92/45/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických a veterinárních otázkách usmrcování volně žijící zvěře a uvádění masa volně žijící zvěře na trh (Úř. věst. L 268, 14.9.1992, s. 35).";
b) v příloze B se zrušuje odrážka "- maso volně žijící zvěře."
3. V článku 2 směrnice 77/99/EHS se v písmenu d) doplňuje nová odrážka, která zní:
"- čl. 2 odst. 1. písm. d) směrnice Rady 92/45/EHS [19] a splňují požadavky článků 3 a 5."
KAPITOLA III Ustanovení pro dovoz do Společenství
Článek 15
Podmínky pro uvádění na trh zvěřiny dovážené ze třetích zemí musí být alespoň rovnocenné podmínkám pro produkci a uvádění na trh zvěřiny získané v souladu s kapitolou II. Odchylku představují podmínky uvedené v článku 6 a 8.
Článek 16
1. Pro jednotné používání článku 15 se použijí ustanovení následujících odstavců.
2. Dovážet do Společenství je možno pouze celá těla volně žijící zvěře a celé kusy zvěřiny:
a) která pochází ze třetích zemí nebo z částí území, ze kterých není dovoz zakázán z veterinárních důvodů;
b) která pochází ze třetí země uvedené na seznamu, který je nutno vypracovat podle odst. 3 písm. a);
c) která jsou doprovázena zdravotním osvědčením, které je nutno vystavit podle vzoru sestaveného postupem podle článku 22, které musí být podepsáno příslušným úředním pracovníkem a které potvrzuje, že toto zboží odpovídá požadavkům kapitoly II, splňuje případně další doplňující podmínky nebo poskytuje rovnocenné záruky jako podle odst. 3 písm. c) a pochází z provozoven poskytujících záruky požadované v příloze I.
3. Postupem podle článku 22 se stanoví:
a) prozatímní seznam třetích zemí nebo jejich částí, které mohou poskytnout členským státům a Komisi požadavky, podmínky a záruky uvedené v odst. 2 písm. c) a dále seznam provozoven, které mohou tyto záruky poskytovat.
Tento prozatímní seznam se zavádí vedle seznamu provozoven schválených a kontrolovaných příslušnými orgány členských států potom, co se Komise ujistila, že se přizpůsobily zásadám obsaženým v této směrnici;
b) aktualizace tohoto seznamu podle výsledku kontrol uvedených v článku 4;
c) zvláštní podmínky a dále odpovídající záruky dodržování požadavků této směrnice, jiné než požadavky, které umožňují vyloučit maso z lidské spotřeby podle článku 3, odst. 2, písm. d) a dále podmínky článku 5 a přílohy I, kapitol IV a V a podmínky pro trichinoskopické vyšetření nebo vyšetření na svalovce trávicí metodou podle směrnice 77/96/EHS; předpokladem je, že tyto podmínky a záruky nesmí být méně přísné než podmínky a záruky podle kapitoly II s výjimkou článku 6 a 8.
4. Znalci členských států a Komise provádí kontroly na místě s cílem prověřit:
a) zda záruky poskytované třetí zemí o produkci a uvádění na trh mohou být považovány za rovnocenné zárukám uplatňovaným ve Společenství;
b) zda se plní podmínky vyplývající z článku 18.
Znalce členských států pověřené těmito kontrolami určuje Komise na návrh členských států.
Kontroly se provádějí na účet Společenství, které hradí s tím související výlohy. Četnost a způsob kontrol se stanoví postupem podle článku 22.
5. Do doby zřízení kontrol podle odstavce 4 se použijí vnitrostátní předpisy o inspekcích ve třetích zemích s podmínkou, že nedostatky v dodržování hygienických předpisů zjištěné při těchto kontrolách budou sděleny Stálému veterinárnímu výboru.
Článek 17
1. Členské státy dbají, aby do Společenství byla dovážena pouze celá těla zvěře a zvěřina:
- která je doprovázena osvědčením podle článku 16, odst. 1, písm. c), které potvrzuje splnění veterinárních a hygienických požadavků a které bylo vystaveno příslušným orgánem v době nakládky,
- která vyhověla při kontrolách podle směrnice 90/675/EHS.
2. Do stanovení prováděcích pravidel k tomuto článku:
- se použijí vnitrostátní předpisy pro dovoz ze třetích zemí, pro který dosud nejsou stanoveny požadavky na úrovni celého Společenství, pokud vnitrostátní předpisy nejsou výhodnější než předpisy uvedené v kapitole II,
- se může dovoz uskutečňovat podle podmínek článku 11, směrnice 90/675/EHS,
- se obchod s celými těly zvěře a masem volně žijící zvěře dovezené v souladu s tímto odstavcem smí provádět pouze na základě předchozího souhlasu země určení.
Článek 18
Na seznamech podle čl. 16 odst. 2 smí být uvedeny pouze třetí země nebo jejich části:
a) ze kterých není zakázán dovoz do Společenství pro výskyt některých chorob, uvedených v příloze A seznamu Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE) nebo pro výskyt jiných exotických chorob nebo na základě článků 6, 7 a 14 směrnice 72/462/EHS [20] nebo článků 9 až 12 směrnice 91/494/EHS,
b) které s ohledem na úroveň právních předpisů a strukturu svých veterinárních útvarů a inspekčních útvarů, na pravomoci těchto útvarů a na dozor nad nimi, byly shledány schopnými zaručit - v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 72/462/EHS nebo s čl. 9 odst. 2 směrnice 91/494/EHS - dodržování svých předpisů, nebo
c) jejichž veterinární útvar je schopen zaručit dodržování hygienických požadavků alespoň rovnocenných požadavkům kapitoly II.
Článek 19
1. Zásady a pravidla směrnice 90/675/EHS se vztahují zejména na organizaci kontrol prováděných členskými státy, na jejich vyhodnocení a na zavádění ochranných opatření.
Až do provedení rozhodnutí podle čl. 8 bodu 3 a článku 30 směrnice 90/675/EHS se použijí příslušné vnitrostátní prováděcí předpisy k čl. 8 bodům 1 a 2 uvedené směrnice, za dodržování zásad a předpisů prvního poddstavce tohoto článku.
KAPITOLA IV Závěrečná ustanovení
Článek 20
Touto směrnicí zůstávají nedotčeny předpisy Společenství o ochraně volně žijících živočichů.
Článek 21
Přílohy pozměňuje Rada, která se usnáší na základě návrhu Komise kvalifikovanou většinou, zejména za účelem přizpůsobení příloh technologickému pokroku.
Článek 22
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému veterinárnímu výboru, zřízenému rozhodnutím 68/361/EHS [21] (dále jen "výbor"), jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijmout na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
3. a) a) Komise přijme navrhovaná opatření a ihned je provede, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud navrhovaná opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, Komise neprodleně předloží Radě návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 23
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1994. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Stanovením konečného termínu 1. ledna 1994 pro provedení do vnitrostátního práva zůstává nedotčeno zrušení veterinárních kontrol na hranicích ve smyslu směrnice 89/662/EHS.
Článek 24
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 16. června 1992.