Rådets forordning (EF) nr. 92/2002
af 17. januar 2002
om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af urinstof med oprindelse i Belarus, Bulgarien, Kroatien, Estland, Libyen, Litauen, Rumænien og Ukraine
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 9,
under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER
(1) Ved forordning (EF) nr. 1497/2001(2) ("forordningen om midlertidig told") indførte Kommissionen en midlertidig antidumpingtold på importen af urinstof, der henhører under KN-kode 3102 10 10 og 3102 10 90 og har oprindelse i Belarus, Bulgarien, Kroatien, Estland, Libyen, Litauen, Rumænien og Ukraine.
(2) I den samme forordning blev det besluttet at afslutte proceduren vedrørende importen af urinstof med oprindelse i Egypten og Polen.
B. EFTERFØLGENDE PROCEDURE
(3) Efter meddelelsen om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for beslutningen om at indføre midlertidige foranstaltninger over for importen af urinstof fra Belarus, Bulgarien, Kroatien, Estland, Libyen, Litauen, Rumænien og Ukraine, fremsatte en række interesserede parter skriftlige bemærkninger. De parter, der anmodede herom, fik også mulighed for at blive hørt mundtligt.
(4) Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en endelig afgørelse.
(5) Der blev aflagt yderligere kontrolbesøg hos følgende selskaber:
EF-producenter
- Fertiberia, Madrid
- Hydro Agri France, Paris
Brugere i Fællesskabet
- Libera Associazione Agricoltori Cremonesi, Cremona.
(6) Alle parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænktes at anbefale indførelse af endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der var stillet sikkerhed i form af midlertidig told. De fik også en frist til at gøre indsigelse efter denne meddelelse.
(7) Der blev taget hensyn til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra parterne, og de foreløbige afgørelser er i påkommende tilfælde blevet ændret i overensstemmelse hermed.
C. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
(8) Eftersom der ikke er fremsat bemærkninger hertil, bekræftes definitionen af den pågældende vare og samme vare i betragtning 9 til 12 i forordningen om midlertidig told.
D. DUMPING
1. Lande med markedsøkonomi
Normal værdi
Anvendelse af artikel 18 i grundforordningen
(9) Den eksporterende producent i Libyen påstod, at betragtning 63 i forordningen om midlertidig told ikke giver en korrekt beskrivelse af selskabets samarbejdsvilje. Det hævdedes, at Kommissionen vidste og stiltiende accepterede, at selskabet af fortrolighedshensyn ikke kunne indgive samlede regnskaber for hele koncernen. Desuden hævdede selskabet, at det ifølge libyske bogføringsregler ikke er nødvendigt at føre offentlige reviderede regnskaber, og at Kommissionen derfor ifølge artikel 2, stk. 5, i grundforordningen ikke skulle have afvist selskabets regnskaber med denne begrundelse.
(10) Med hensyn til graden af samarbejdsvilje har Kommissionen aldrig givet udtryk for, at den accepterede, at selskabet ikke indgav væsentlige regnskabsbilag. Tværtimod har Kommissionen gentagne gange underrettet den eksporterende producent om, at den på grund af den utilstrækkelige samarbejdsvilje eventuelt ville gøre brug af artikel 18 i grundforordningen, herunder anvende de foreliggende faktiske oplysninger. Selskabet holdt imidlertid fast ved sit standpunkt og indgav ikke de væsentlige oplysninger, der var nødvendige for afstemningen af bl.a. hjemmemarkedssalget og produktionsomkostningerne for den pågældende vare. Under disse omstændigheder havde Kommissionen ikke andet valg end at gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger, dvs. oplysningerne i klagen, til at fastsætte den normale værdi for det pågældende selskab, jf. artikel 18 i grundforordningen. På denne baggrund var det ikke korrekt af selskabet at antage, at den normale værdi blev fastsat på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, fordi der ikke fandtes nogen offentlige reviderede regnskaber.
(11) Dette bekræftes også af, at de indberettede oplysninger blev benyttet, når de kunne efterprøves og afstemmes med selskabets interne regnskaber, navnlig i forbindelse med fastsættelsen af eksportprisen for den libyske eksporterende producent (se betragtning 67 til 72 i forordningen om midlertidig told).
(12) Den samme eksporterende producent hævdede, at selskabets normale værdi burde være blevet fastsat på grundlag af de faktiske salgspriser på hjemmemarkedet eller være blevet beregnet ud fra selskabets egne regnskabsoplysninger i stedet for på grundlag af de oplysninger, som EF-erhvervsgrenen anførte i klagen. Selskabet fremførte, at det i den forbindelse havde indgivet alle de nødvendige beviser og oplysninger vedrørende produktion og salg af urinstof på hjemmemarkedet i Libyen.
(13) Selskabet undlod konsekvent at anføre væsentlige oplysninger i besvarelsen af spørgeskemaet og kunne ikke forklare uoverensstemmelser og modsigelser, der konstateredes ved kontrolbesøget, på trods af, at Kommissionen udtrykkeligt havde påpeget dem i mangelskrivelser og på stedet. Det var derfor ikke muligt at konstatere, om de indberettede tal vedrørende hjemmemarkedssalg og produktionsomkostninger var korrekte og fuldstændige. Derfor bekræftes undersøgelsesresultaterne i betragtning 64 og 65 i forordningen om midlertidig told med hensyn til indgivelse af beviser og oplysninger vedrørende produktion og salg af urinstof på hjemmemarkedet i Libyen.
(14) Som nævnt i betragtning 66 i forordningen om midlertidig told måtte den normale værdi for den eksporterende producent i Libyen fastsættes på grundlag af oplysningerne i klagen i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen, da der ikke forelå andre pålidelige oplysninger.
(15) Den samme eksporterende producent hævdede, at den fortjenstmargen, der var anvendt i klagen til at beregne den normale værdi, under alle omstændigheder var for høj. Til støtte herfor fremførte selskabet, at fortjenstmargenerne traditionelt set er lave i urinstofbranchen.
(16) På grundlag af undersøgelsesresultaterne vedrørende andre samarbejdsvillige eksporterende producenter i denne procedure, anså Kommissionen det for hensigtsmæssigt at tage den fortjenstmargen, der var anvendt til at beregne den normale værdi for den eksporterende producent i Libyen, op til fornyet overvejelse.
(17) Som nævnt i betragtning 22 i forordningen om midlertidig told blev den normale værdi for de eksporterende producenter, hvis fortjenstmargen ikke kunne fastsættes i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 6, første afsnit eller litra a) og b), beregnet på grundlag af den gennemsnitlige fortjenstmargen, der konstateredes for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i denne undersøgelse ved salg af den pågældende vare på hjemmemarkedet, jf. artikel 2, stk. 6, litra c), i grundforordningen. Da der ikke var nogen gyldig grund til at anvende en anden fortjenstmargen for den libyske eksporterende producent, blev det i mangel af mere relevante oplysninger besluttet at anvende den samme fortjenstmargen for den libyske producent med henblik på at fastsætte den normale værdi i den endelige fase.
Normal værdi baseret på hjemmemarkedssalget
(18) To eksporterende producenter i Rumænien hævdede, at den normale værdi burde fastsættes på månedsbasis på grund af inflationen i Rumænien i undersøgelsesperioden. Denne metode blev anvendt i den foreløbige fase for alle eksporterende producenter i Rumænien.
(19) Efter indførelsen af den midlertidige antidumpingtold blev denne fremgangsmåde imidlertid taget op til fornyet overvejelse. Det fremgik af undersøgelsen, at inflationens følgevirkninger ikke var tilstrækkelige til at berettige, at der beregnedes månedlige normale værdier. Det er Kommissionens faste praksis at fastsætte gennemsnitlige normale værdier for undersøgelsesperioden, undtagen når der f.eks. er tale om hyperinflation. Dette var imidlertid ikke tilfældet for Rumænien.
(20) Det ansås derfor for passende i den endelige fase at fastsætte den normale værdi for hver eksporterende producent i Rumænien på grundlag af den gennemsnitspris, der var betalt på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden.
Beregnet normal værdi
(21) EF-erhvervsgrenen hævdede, at det minimumsafkast af investeret kapital, der normalt ville være nødvendigt for at opretholde en levedygtig urinstofbranche på mellemlang og lang sigt, burde have været benyttet til at fastlægge den fortjenstmargen, der anvendtes til at beregne den normale værdi for de eksporterende producenter i Bulgarien, Estland og Litauen. Den fremførte, at fortjenstmargenerne i de ovennævnte lande i almindelighed ikke ville være pålidelige, da de pågældende selskabers regnskabspolitik stadig var under indflydelse fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system.
(22) Ifølge de beviser og oplysninger, der kom frem i løbet af undersøgelsen, var der ikke noget, der tydede på, at de pågældende selskabers regnskaber ikke var pålidelige og derfor ikke kunne anvendes til at fastlægge fortjenstmargenen. Derfor havde Kommissionen intet andet valg end at fastsætte den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3 og 6, i grundforordningen. Fortjenstmargenerne blev således fastlagt i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, litra b) og c), i grundforordningen, dvs. for Litauens vedkommende på grundlag af den fortjeneste, som den pågældende eksporterende producent opnåede ved produktion og salg af varer inden for samme generelle kategori på hjemmemarkedet, og for Bulgariens og Estlands vedkommende på ethvert andet rimeligt grundlag, dvs. på grundlag af den vejede gennemsnitlige fortjenstmargen, der konstateredes for de andre samarbejdsvillige eksporterende producenter i denne procedure.
(23) Kommissionen foretog imidlertid en fornyet undersøgelse af den fortjenstmargen, der fastsattes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, litra c), i grundforordningen, dvs. på grundlag af den vejede gennemsnitlige fortjenstmargen for de samarbejdsvillige eksporterende producenter, der havde rentabelt hjemmemarkedssalg. Efter afslutningen af proceduren vedrørende importen af urinstof med oprindelse i Egypten blev de eksporterende producenter fra Egypten udelukket fra beregningen af den gennemsnitlige fortjenstmargen.
(24) På baggrund af den estiske eksporterende producents bemærkninger blev den fortjenstmargen, der anvendtes til at beregne selskabets normale værdi, taget op til fornyet vurdering. En gennemgang af de foreløbige undersøgelsesresultater viste, at den anvendte fortjenstmargen, der var baseret på selskabets salg af andre varer, måtte revideres, da disse varer ikke kunne anses for at tilhøre den samme generelle kategori som den pågældende vare (dvs. gødningsstoffer). Da ingen andre estiske eksportører/producenter af den pågældende vare og/eller af andre varer i den samme generelle kategori, der solgtes af det pågældende estiske selskab, havde tilstrækkeligt salg i normal handel, måtte Kommissionen gøre brug af enhver anden rimelig metode i den endelige fase, jf. artikel 2, stk. 6, litra c), i grundforordningen. Fortjenstmargenen blev således baseret på den vejede gennemsnitlige fortjenstmargen for de andre samarbejdsvillige eksporterende producenter (som det bl.a. var tilfældet for den bulgarske eksporterende producent, jf. betragtning 22).
(25) Den litauiske eksporterende producent hævdede, at SA & G-omkostninger og fortjeneste for ammoniumnitrat ikke burde have været anvendt til at beregne den normale værdi. Selskabet påstod, at urinstof og ammoniumnitrat er forskellige gødningsstoffer, der sælges på forskellige markeder og under forskellige konkurrenceforhold, samt at der er forskelle med hensyn til fremstillingsteknologi, markedsefterspørgsel, salgspriser og omkostninger.
(26) Da der kun er en enkelt urinstofproducent i Litauen, og salget på hjemmemarkedet ikke er repræsentativt, kan der gøres brug af artikel 2, stk. 6, litra b), i grundforordningen til at fastlægge SA & G-omkostninger og fortjeneste. Desuden er både urinstof og ammoniumnitrat nitrogenholdige gødningsstoffer, og selv om der er visse forskellige i fremstillingsteknologien, tilhører de samme generelle varekategori som krævet i grundforordningen. Endvidere bør det nævnes, at markeds- og konkurrenceforholdene ikke er forskellige (en enkelt producent og importkonkurrence). I lyset af ovenstående blev det besluttet at holde fast ved den foreløbige afgørelse.
Eksportpris
(27) Da ingen af de interesserede parter fremsatte nogen bemærkninger, og der ikke fremkom andre oplysninger, som var i strid med de foreløbige undersøgelsesresultater, bekræftes de eksportpriser, der fastsattes foreløbigt for de pågældende eksporterende producenter.
Sammenligning
Håndterings- og lasteomkostninger
(28) Som følge af den libyske eksporterende producents bemærkninger til beregningen af håndterings- og lasteomkostninger ved eksport af den pågældende vare til Fællesskabet gennemgik Kommissionen sine beregninger og fandt en regnefejl, som derefter blev rettet.
2. Lande uden markedsøkonomi
(29) Den eksporterende producent fra Belarus gjorde indsigelse mod, at Kommissionen angiveligt har behandlet selskabet som en ikke-samarbejdsvillig part i proceduren. Selskabet hævdede at have indgivet alle de anmodede oplysninger til Kommissionen og mente, at Kommissionen havde behandlet det som ikke-samarbejdsvilligt for at berøve selskabet dets rettigheder som en samarbejdsvillig part og navnlig muligheden for at afgive tilsagn.
(30) I denne undersøgelse anvendtes bestemmelsen i grundforordningens artikel 18 vedrørende ikke-samarbejdsvillige parter og dermed til dels de "foreliggende faktiske oplysninger", dvs. eksporttal fra Eurostat, fordi selskabet ikke indgav de oplysninger, der var nødvendige for at fastsætte en verificerbar eksportpris.
(31) Det skal imidlertid bemærkes, at i modsætning til, hvad selskabet hævdede, betød den delvise anvendelse af artikel 18 ikke, at det mistede sine rettigheder som interesseret part, navnlig retten til at modtage oplysninger, blive hørt, indgive skriftlige bemærkninger, få adgang til fortrolige optegnelser samt afgive tilsagn.
Markedsøkonomisk status
(32) Som nævnt i betragtning 118 til 130 i forordningen om midlertidig told påstod tre selskaber i Ukraine, at de markedsøkonomiske principper var fremherskende med hensyn til fremstilling og salg af den pågældende samme vare ("markedsøkonomisk status"), jf. artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen. Det skal erindres, at to af de ukrainske selskaber blev indrømmet markedsøkonomisk status. En ukrainsk eksporterende producent, der blev nægtet markedsøkonomisk status, gjorde indsigelse mod Kommissionens konklusion om den mulige statslige indgriben.
(33) EF-erhvervsgrenen gentog sin påstand om, at der er en betydelig statslig indgriben i de ukrainske selskaber, der fremstiller og sælger nitrogenholdige gødningsstoffer, herunder urinstof, og at der derfor generelt set ikke burde være blevet indrømmet nogen markedsøkonomisk status. Den hævdede, at det ukrainske marked for gødningsstoffer var præget af forarbejdningsaftaler, byttehandelsaftaler og statslig indgriben i energi-, elektricitets- og transportomkostninger, samt at alle disse faktorer var uforenelige med markedsøkonomiske forhold.
(34) Disse argumenter fra de eksporterende producenter og EF-erhvervsgrenen er allerede gennemgået i betragtning 118 til 130 i forordningen om midlertidig told. Det skal imidlertid tilføjes, at forarbejdningsaftaler ikke i sig selv anses for at være en hindring for markedsøkonomisk status, da de ikke nødvendigvis kan betragtes som et typisk kendetegn på statslig indgriben. Der blev taget højde for den statslige indgriben i transportomkostningerne ved at anvende de gældende transportpriser i referencelandet. Der blev ikke fundet beviser for, at energi- og elektricitetsomkostninger blev væsentligt fordrejet af statslig indgriben og ikke i tilstrækkelig grad afspejlede markedsværdien. I forhold til naturgas er energi- og elektricitetsomkostninger desuden ikke en væsentlig produktionsfaktor for urinstof.
Individuel behandling
(35) EF-erhvervsgrenen gjorde indsigelse mod beslutningen om at indrømme individuel behandling for en af de ukrainske eksporterende producenter, da statens aktiepost i selskabet gav mulighed for betydelig statslig indgriben.
(36) Den klagende EF-erhvervsgren fremlagde imidlertid ingen nye oplysninger eller beviser til støtte for påstanden om, at den statslige indgriben ville gøre det muligt at omgå de indførte foranstaltninger, og påstanden måtte således afvises. Derfor bekræftes undersøgelsesresultaterne fra forordningen om midlertidig told (betragtning 132).
Salg under forarbejdningsaftaler
(37) Som beskrevet i betragtning 133 til 135 i forordningen om midlertidig told havde tre ukrainske selskaber indgået forarbejdningsaftaler. I henhold til ukrainsk lovgivning forbliver leverandøren af råmaterialerne ejer af den færdige vare, og ejendomsretten overgår ikke til det selskab, der forarbejder råmaterialerne.
(38) Det fremgik af undersøgelsen, at et af de selskaber, der blev indrømmet markedsøkonomisk status, ikke i egen ret kunne anses for en eksporterende producent af den pågældende vare. Dette selskab havde i lang tid været forretningsmæssigt forbundet med et andet selskab i et tredjeland. Denne forbindelse betød, at det sidstnævnte selskab stort set var den eneste leverandør (og ejer gennem hele produktionsprocessen) af det vigtigste råmateriale, som var omfattet af en forarbejdningsaftale. Dette selskab deltog også aktivt i eksportsalget af den pågældende vare. Der var således tydelige tegn på, at forholdet mellem disse to selskaber var mere end et sædvanligt forhold mellem køber og sælger.
(39) Da den forretningsmæssigt forbundne gasleverandør ikke udviste samarbejdsvilje, var det ikke muligt at fastlægge, og slet ikke at efterprøve, de fulde fremstillingsomkostninger og den pris, der var betalt eller skulle betales ved eksportsalg. Det bør også bemærkes, at selv om der forelå visse oplysninger om eksportpriserne ved salg til den første uafhængige køber, kunne de ikke efterprøves og dermed ikke anvendes til at fastlægge dumpingmargenen. Uden samarbejde fra den forretningsmæssigt forbundne leverandør (og retmæssige ejer af både det vigtigste råmateriale og den færdige vare) kunne hverken den normale værdi eller eksportprisen for det pågældende ukrainske selskab fastslås med sikkerhed. Derfor kunne der ikke fastsættes en individuel dumpingmargen for dette selskab.
(40) Hele eksportsalget for et andet ukrainsk selskab, der hverken blev indrømmet markedsøkonomisk eller individuel behandling, fandt sted under forarbejdningsaftaler. Da dets gasleverandør ikke udviste samarbejdsvilje, og eksportpriserne ved salg til den første uafhængige køber ikke kunne efterprøves, blev priserne på disse transaktioner fastsat som beskrevet i betragtning 66 med henblik på at vurdere den landsdækkende dumpingmargen.
(41) Endelig havde et tredje selskab foretaget en del af sit hjemmemarkeds- og eksportsalg på grundlag af forarbejdningsaftaler. Heller ikke i dette tilfælde havde Kommissionen andet valg end at se bort fra det salg, der fandt sted under sådanne forarbejdningsaftaler, da selskabets leverandører ikke udviste samarbejdsvilje, og priserne ved salg til den første uafhængige køber ikke kunne efterprøves. Alt andet salg på hjemmemarkedet var stadig repræsentativt, som fastlagt i betragtning 138 i forordningen om midlertidig told.
(42) To andre ukrainske selskaber, hvis salg også fandt sted på grundlag af forarbejdningsaftaler, og hvis gasleverandører også nægtede at samarbejde, hævdede ikke desto mindre, at de indgivne salgsoplysninger var korrekte og pålidelige, og at de havde fremlagt tilstrækkelige beviser til, at disse transaktioner kunne tages med i betragtning ved fastsættelse af den normale værdi eller eksportprisen.
(43) Under kontrolbesøget konstateredes det, at hverken de fakturerede priser eller betalingerne for urinstof var opført i disse selskabers regnskaber. Da gasleverandørerne, i hvis regnskaber disse oplysninger normalt burde være opført, ikke samarbejdede, og der ikke forelå nogen beviser for, at disse transaktioner rent faktisk var blevet betalt, kunne oplysningerne ikke efterprøves og derfor ikke godtages.
Normal værdi
i) Referenceland
(44) Tre ukrainske eksporterende producenter hævdede, at deres normale værdi ikke skulle have været baseret på priserne og omkostningerne på hjemmemarkedet i et referenceland, men på hjemmemarkedssalget for en ukrainsk eksporterende producent, der var indrømmet markedsøkonomisk status.
(45) Det er Kommissionens faste praksis, jf. artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen, kun at fastsætte den normale værdi på grundlag af grundforordningens artikel 2, stk. 1 til 6, for producenter, der kan bevise, at de driver virksomhed under markedsøkonomiske vilkår. For alle andre producenter i det samme land fastsættes den normale værdi på grundlag af artikel 2, stk. 7, litra a), dvs. på grundlag af prisen eller en beregnet værdi i et tredjeland med markedsøkonomi, eller på ethvert andet rimeligt grundlag, som fastsat i artikel 2, stk. 7, litra a). Der er derfor ingen grund til at ændre de foreløbige undersøgelsesresultater i denne forbindelse.
(46) Den belarussiske eksporterende producent, tre ukrainske eksporterende producenter, regeringerne i Belarus og Ukraine samt en importørsammenslutning gjorde indsigelse mod valget af USA som referenceland og hævdede, at Litauen var et bedre egnet tredjeland med markedsøkonomi.
(47) Disse parter påstod, at USA ikke var et egnet valg på grund af de høje gasomkostninger (hvilket ville føre til fordrejede urinstofpriser), forskellen i det økonomiske udviklingsniveau i forhold til Belarus og Ukraine og forskelle i markedsstørrelse. Et andet argument for ikke at anvende USA som et tredjeland med markedsøkonomi var, at kun en enkelt producent i USA udviste samarbejdsvilje. Det hævdedes endvidere, at Litauen var det mest egnede referenceland. Mængden af urinstof, der fremstilles i Litauen, hævdedes at være repræsentativt i forhold til mængden af urinstof, der udførtes fra Ukraine og Belarus til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Det blev desuden påstået, at Litauen havde et åbent og konkurrencepræget marked uden importtold samt en tilsvarende adgang til naturgas og en tilsvarende produktionsproces som i Belarus og Ukraine. Parterne mente heller ikke, at det var relevant, at der kun var en urinstofproducent i Litauen, da Litauen og andre lande med kun en enkelt producent af den pågældende vare allerede er blevet anvendt i tidligere undersøgelser vedrørende varer, der tilhører samme varekategori.
(48) Kommissionen gennemgik alle disse argumenter og drog følgende konklusioner:
(49) På det amerikanske marked er der mere end ti producenter af urinstof sammenlignet med mindst fem producenter i Ukraine, mens der kun er en enkelt producent i Litauen. Selv om USA har indført antidumpingtold på importen af urinstof fra landene i det tidligere Sovjetunionen, er der en betydelig import af urinstof (over 1 mio. tons) fra en række andre tredjelande. Yderligere undersøgelser viste, at der ikke er nogen importtold på importen af urinstof i Litauen, men denne import er imidlertid meget lille. USA har et stort marked for urinstof (over 10 mio. tons om året), mens der stort set ikke eksisterer noget marked for urinstof i Litauen. Salget af urinstof på det litauiske marked var således minimalt i undersøgelsesperioden og fandt ifølge oplysninger fra den litauiske producent ikke sted i normal handel. Det konkluderedes derfor, at det amerikanske marked for urinstof er stærkt konkurrencepræget i modsætning til det litauiske marked. Endelig er hjemmemarkedssalget i USA, i modsætning til i Litauen, repræsentativt i forhold til eksporten fra Belarus og Ukraine til Fællesskabet.
(50) Ovennævnte konklusioner bliver ikke ugyldige af, at der kun var en enkelt amerikansk producent, der samarbejdede i forbindelse med denne undersøgelse. Denne producents priser, som blev anvendt til at fastsætte den normale værdi, er rent faktisk betinget af ovennævnte konkurrenceforhold. Salgsmængderne for denne producent alene var endda repræsentative i forhold til den samlede mængde, der eksporteredes fra Belarus og Ukraine til Fællesskabet.
(51) For at afgøre om adgangen til naturgas, som er det vigtigste råmateriale i produktionen af urinstof, var den samme, undersøgte Kommissionen urinstofproducenternes forsyningskilder. Det bekræftedes, at den amerikanske producent fik leveret naturgas fra mere end en leverandør, som det var tilfældet i Ukraine, mens den litauiske producent kun havde en enkelt leverandør og ingen andre mulige leverandører. Desuden er USA, ligesom Ukraine, både producent og importør af naturgas, mens Litauen ikke selv har nogen naturgasressourcer.
(52) Kommissionen sammenlignede også produktionsprocessen i USA, Belarus og Ukraine og konkluderede, at den teknologi, som den amerikanske producent anvendte, var mindst lige så effektiv som den, der anvendtes af producenterne i Belarus og Ukraine.
(53) Det hævdedes også, at Litauen burde anvendes som referenceland, da det var omfattet af den samme undersøgelse.
(54) Det er rigtigt, at et tredjeland med markedsøkonomi, som er omfattet af den samme undersøgelse, anvendes, når det er relevant, jf. artikel 2, stk. 7, i grundforordningen, men af de årsager, der er nævnt ovenfor i betragtning 49 til 51, kunne Litauen ikke anses for et egnet referenceland i denne undersøgelse.
(55) Som nævnt i betragtning 107 i forordningen om midlertidig told blev der foretaget en justering af de høje naturgasomkostninger i USA i undersøgelsesperioden. De høje naturgasomkostninger skyldtes en særlig markedssituation i USA i undersøgelsesperioden. Denne justering bragte gasomkostningerne ned på et niveau, der kunne sammenlignes med niveauet for de andre selskaber, der samarbejdede i forbindelse med denne procedure.
(56) EF-erhvervsgrenen støttede valget af USA som referenceland. Den hævdede imidlertid, at der kun var tale om mindre stigninger i gaspriserne i USA, og at der derfor ikke burde have været foretaget nogen justering i denne forbindelse. Det er korrekt, at den største stigning i gaspriserne først fandt sted i anden halvdel af 2000, dvs. efter undersøgelsesperioden, men det konstateredes imidlertid, at naturgasomkostningerne allerede i anden halvdel af undersøgelsesperioden var steget usædvanlig meget. Justeringen blev derfor anset for berettiget.
(57) På denne baggrund konkluderes det, at USA er et egnet referenceland med markedsøkonomi, og at det blev valgt på et rimeligt grundlag. En normal værdi baseret på det hjemmemarkedssalg i USA, der fandt sted i normal handel, og som omfatter en rimelig fortjenstmargen,opfylder derfor fuldt ud kravene i artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen.
ii) Normal værdi for selskaber, der er indrømmet markedsøkonomisk status
(58) Det ukrainske selskab, hvis salg næsten udelukkende fandt sted på grundlag af forarbejdningsaftaler, hævdede, at dets hjemmemarkedssalg burde lægges til grund for fastsættelsen af dets normale værdi. Selskabet foreslog, at Kommissionen alternativt gjorde brug af den normale værdi for en ukrainsk eksporterende producent, der var indrømmet markedsøkonomisk status, eller beregnede den normale værdi på grundlag af selskabets egne oplysninger.
(59) Som følge af det manglende samarbejde fra den forretningsmæssigt forbundne gasleverandør konkluderedes det, at dette ukrainske selskab ikke i egen ret kunne anses for en eksporterende producent af urinstof (jf. betragtning 38 og 39). Derfor blev der ikke fastsat nogen normal værdi.
(60) Som anført i betragtning 138 i forordningen om midlertidig told undersøgte Kommissionen endvidere, om det var nødvendigt at justere andre omkostningsfaktorer, som f.eks. afskrivninger foretaget af den ukrainske eksporterende producent, for hvem den normale værdi var baseret på egne oplysninger.
(61) En sammenligning viste, at der var visse forskelle mellem de afskrivningsomkostninger, der var indregnet i produktionsomkostningerne for de forskellige produktionsanlæg, som tilhørte den samarbejdsvillige producent i referencelandet, og de afskrivninger, som den ukrainske producent havde foretaget. Disse forskelle kan imidlertid skyldes en lang række faktorer og var under alle omstændigheder ikke så store, at det var nødvendigt at justere den ukrainske producents omkostninger. Desuden var den normale værdi for denne ukrainske producent baseret på hjemmemarkedssalget, og de eventuelle følgevirkninger af enhver omkostningsændring ville derfor kun have været ubetydelige. Der blev derfor ikke foretaget nogen justeringer.
Eksportpris
(62) To selskaber i Ukraine, hvis eksportsalg fandt sted på grundlag af forarbejdningsaftaler, og som derfor ikke indgik i dumpingberegningerne, fremførte, at deres eksportpris burde beregnes på grundlag af det forarbejdningsgebyr, som deres eksportkunder betalte, og de gasomkostninger, som de selv eller en anden eksporterende producent i Ukraine betalte, samt en rimelig fortjeneste.
(63) For et af selskaberne konkluderedes det som følge af det manglende samarbejde fra den forretningsmæssigt forbundne gasleverandør, at priserne på dets eksportsalg ikke kunne efterprøves, og at selskabet ikke i sig selv kunne anses for en eksporterende producent af urinstof (jf. betragtning 38 og 39). Derfor blev der ikke fastsat nogen individuel dumpingmargen for dette selskab.
(64) Med hensyn til det andet selskab er den foreslåede metode ikke i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen. Formålet med denne artikel er ikke at give alternative metoder til at fastsætte eksportpriserne i tilfælde af manglende samarbejde, men derimod at tage højde for den indflydelse, som en importør i Fællesskabet, der er forretningsmæssigt forbundet eller knyttet til den eksporterende producent, har på eksportsalget. Den metode, der foreslås af de ukrainske selskaber, er i modsætning til grundforordningens artikel 2, stk. 9, ikke baseret på en salgspris til en uafhængig part. Den tager i stedet udgangspunkt i en produktionsomkostning, hvilket er en metode, der anvendes til at beregne normale værdier og ikke eksportpriser. Påstanden afvistes derfor.
(65) Et tredje ukrainsk selskab, hvis eksportsalg også udelukkende fandt sted på grundlag af forarbejdningsaftaler, hævdede, at den gennemsnitlige eksportpris for andre ukrainske eksporterende producenter burde have været anvendt i stedet for de laveste eksportpriser.
(66) Der var imidlertid ikke nogen grund til at antage, at den gennemsnitlige eksportpris for andre ukrainske eksporterende producenter var mere korrekt. I tilfælde af manglende samarbejdsvilje er det Kommissionens praksis at gøre brug af den vejede gennemsnitlige eksportpris for de transaktioner, der finder sted til de laveste eksportpriser, og som samtidig udgør en betydelig del af de eksportmængder, hvis priser kan efterprøves.
Sammenligning
(67) To ukrainske selskaber og et belarussisk selskab anmodede Kommissionen om at give dem visse grundlæggende oplysninger, så de kunne gøre krav på naturlige sammenligningsfordele.
(68) Da kun et enkelt amerikansk selskab samarbejdede i forbindelse med proceduren, var det ikke muligt at videregive oplysninger om selskabets produktion og salg uden at bryde reglerne om fortrolighed. Andre grundlæggende oplysninger (geografisk beliggenhed, adgang til råmaterialer osv.) er offentligt tilgængelige. Kommissionen har gennemgået de tilgængelige oplysninger og har på eget initiativ foretaget de nødvendige justeringer. Som nævnt var naturgasomkostningerne i USA i undersøgelsesperioden usædvanlig høje, og derfor blev det samarbejdsvillige amerikanske selskabs gasomkostninger justeret, så de kom ned på et niveau, der kunne sammenlignes med niveauet for de andre samarbejdsvillige selskaber.
(69) Tre ukrainske selskaber og det belarussiske selskab gjorde indsigelse mod, at Kommissionen foretog en justering af eksportprisen for indenlandsk transport på grundlag af jernbanetarifferne i referencelandet. De fremførte, at de ukrainske eller de litauiske tariffer burde anvendes.
(70) Jernbanetarifferne i Ukraine og Belarus, hvor de markedsøkonomiske principper endnu ikke er fremherskende, fastsættes af staten og kan derfor ikke anses for at afspejle de normale markedspriser. Det har længe været Kommissionens praksis at basere justeringer for denne type af indenlandsk transport i lande, der er omfattet af grundforordningens artikel 2, stk. 7, på efterprøvede oplysninger fra referencelandet, når sådanne foreligger. Da nogle af de pågældende ukrainske selskaber blev indrømmet markedsøkonomisk status, blev det også udtrykkeligt nævnt, at visse omkostningsfaktorer kunne blive justeret for at tilnærme dem til den normale markedsværdi. Der er derfor ingen grund til at ændre de foreløbige undersøgelsesresultater.
(71) Det blev også hævdet, at der burde anvendes lavere tariffer, da de ukrainske eksporterende producenter anvendte deres egne togvogne til at forsende store varemængder og også stod for returnering af de tomme vogne.
(72) Det fremgik af oplysninger fra producenten i referencelandet, at det var berettiget at foretage en justering for brug af egne vogne. Beregningerne ændredes derfor i overensstemmelse hermed.
(73) De ukrainske og belarussiske selskaber hævdede, at justeringen for fysiske forskelle mellem urinstof i granulatform, der sælges på hjemmemarkedet i referencelandet, og urinstof i pilleform, der eksporteres af disse lande, burde have været baseret på prisforskelle på fællesskabsmarkedet.
(74) Da formålet er at fastsætte en normal værdi for urinstof i pilleform på referencelandets marked, må justeringen imidlertid baseres på en prisforskel på dette marked. Justeringen blev derfor baseret på prisforskelle på det amerikanske marked. Det ville ikke være hensigtsmæssigt at anvende fællesskabsmarkedet, da prisforskellen på dette marked højst sandsynligt ville være påvirket af dumpingimporten. Denne påstand blev derfor afvist.
(75) To ukrainske selskaber og selskabet i Belarus anmodede også om en justering for forskelle i handelsled, da de angiveligt kun solgte til forhandlere.
(76) De eksporterende producenter i Ukraine og Belarus eksporterede den pågældende vare til forhandlere. Den samarbejdsvillige producent i referencelandet solgte også varen til forhandlere. Producentens hjemmemarkedssalg i referencelandet fandt delvis sted til blandingsproducenter. En nøje gennemgang af funktioner og priser viste, at det ikke var berettiget at imødekomme påstanden.
3. Dumpingmargen for undersøgte selskaber
Anvendelse af artikel 18 i grundforordningen
(77) Efter indførelsen af midlertidig told undersøgte Kommissionen yderligere, om de fragtomkostninger, som den litauiske eksporterende producent havde indberettet, men som importørerne havde betalt, var korrekte. Det konstateredes, at disse omkostninger var sat for højt, efter at have sammenlignet dem med oplysninger fra importører og offentligt tilgængelige priser for de samme ruter. Fragtomkostningerne er blevet revideret i overensstemmelse hermed, og der er gjort brug af de reelle omkostninger.
(78) På baggrund af den estiske eksporterende producents bemærkninger om, at den justering af cif-værdien for det ikke-indberettede salg, der anvendtes til at fastlægge dumpingmargenen for dette salg i den foreløbige fase, var urimelig, undersøgte Kommissionen sagen nærmere og besluttede at revidere den anvendte metode. Den justering, der blev foretaget i den foreløbige fase, er trukket tilbage. Da selskabet ikke havde indgivet nogen pålidelige oplysninger, besluttede Kommissionen imidlertid at basere sine undersøgelsesresultater på oplysninger fra Eurostat, som er de mest pålidelige oplysninger, der foreligger.
(79) Kommissionen foretog en foreløbig justering af den cif-værdi for den belarussiske eksporterende producent, der anvendtes til at beregne dumpingmargenen. Da denne justering var forkert, er den blevet trukket tilbage.
Dumpingmargener
(80) Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, udgør de endelige dumpingmargener følgende:
Belarus
TABELPOSITION
Bulgarien
TABELPOSITION
Kroatien
TABELPOSITION
Estland
TABELPOSITION
Libyen
TABELPOSITION
Litauen
TABELPOSITION
Rumænien
TABELPOSITION
Ukraine
TABELPOSITION
E. SKADE
1. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(81) En række interesserede parter gentog deres krav om, at de EF-producenter, som købte og importerede urinstof fra de lande, der er omfattet af denne procedure, skulle holdes uden for definitionen af EF-erhvervsgrenen.
(82) Som nævnt i betragtning 156 i forordningen om midlertidig told var disse køb overvejende af beskedent omfang og tog sigte på at dække den utilstrækkelige produktion som følge af vedligeholdelsesarbejde. Det ene selskab, der foretog større køb, svarende til ca. 20 % af dets egenproduktionen i undersøgelsesperioden, gjorde det for at supplere sit vareudvalg. Undersøgelsen viste, at dette selskab hovedsagelig er producent og ikke importør af urinstof, og der er således ingen gyldige grunde til at holde det uden for definitionen af EF-erhvervsgrenen. Dette ville under alle omstændigheder hverken have haft nogen væsentlig indflydelse på undersøgelsesresultaterne eller på størrelsen af den indførte told.
(83) Undersøgelsesresultaterne i betragtning 157 i forordningen om midlertidig told bekræftes derfor.
2. Forbruget i Fællesskabet
(84) I mangel af nye oplysninger bekræftes undersøgelsesresultaterne vedrørende forbruget i Fællesskabet i betragtning 158 og 159 i forordningen om midlertidig told.
3. Importen fra de pågældende lande
Kumulativ vurdering af virkningerne af den pågældende import
(85) Det hævdedes, at importen af urinstof med oprindelse i Rumænien ikke skulle kumuleres med importen fra de andre lande, der er omfattet af proceduren. Påstanden var begrundet med, at importmængderne og markedsandelene udviklede sig forskelligt i den betragtede periode.
(86) I betragtning 162 i forordningen om midlertidig told blev det fastslået, at:
- importen fra alle de pågældende lande var betydelig og lå et godt stykke over de tærskler, der er fastlagt i artikel 5, stk. 7, i grundforordningen
- de konstaterede dumpingmargener alle var over de minimis, og at alle de eksporterende producenter underbød EF-erhvervsgrenens salgspriser
- priserne på både importeret og EF-produceret urinstof faldt betydeligt i den betragtede periode.
(87) Mængden af urinstof, der importeredes fra Rumænien, fulgte udviklingen i priserne på urinstof på fællesskabsmarkedet, dvs. at der var en vis forbindelse mellem priserne på og mængden af importen fra Rumænien i den betragtede periode. I 1999, hvor priserne var lavest, var der næsten ingen import fra Rumænien. Dette viser, at der er prisgennemsigtighed på Fællesskabets urinstofmarked. Det viser også, at de rumænske eksportører trækker sig tilbage fra et marked, når priserne kommer for langt ned. Det delvise genopsving i priserne mellem 1999 og undersøgelsesperioden (betragtning 164 i forordningen om midlertidig told) betød imidlertid, at den rumænske import steg betydeligt og nåede op på en markedsandel på 2,3 % i undersøgelsesperioden. Rumænien var den fjerdestørste eksportør til Fællesskabet blandt de pågældende lande i undersøgelsesperioden.
(88) Denne importudvikling gjaldt ikke kun for Rumænien. Importen fra en række af de pågældende lande fulgte også et bemærkelsesværdigt ens mønster med faldende import mellem 1996 og 1999 og derefter en stærk tilbagevenden til fællesskabsmarkedet i undersøgelsesperioden. Dette skal ses på baggrund af, at den samlede importmængde fra de pågældende lande steg hvert år i den betragtede periode. Det eneste, der ændrede sig, var fordelingen af denne import mellem de pågældende lande og priserne herpå. Dette er endnu et bevis på konkurrence mellem de importerede varer og er ikke en grund til ikke at kumulere importen fra Rumænien eller nogen af de andre pågældende lande.
(89) Af ovennævnte årsager konkluderes det, at kriterierne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen er opfyldt. Derfor bekræftes undersøgelsesresultaterne i betragtning 162 i forordningen om midlertidig told.
Importens mængde, markedsandel og priser
(90) I mangel af nye oplysninger bekræftes de foreløbige undersøgelsesresultater om mængden og priserne på importen fra de pågældende lande.
Underbud
(91) I den foreløbige fase blev underbuddet beregnet ved at sammenligne eksportørernes priser, Fællesskabets grænse, ab kaj, leveret fortoldet (DEQ), med EF-producenternes kontrollerede priser ab fabrik. Sammenligningen skete henholdsvis mellem varer i pilleform, varer i granulatform, varer i løs vægt og varer i sække.
(92) Flere parter, herunder en række af de eksporterende producenter, hævdede, at de priser for EF-producenterne, der anvendtes til at beregne underbuddet, burde være den vejede gennemsnitlige pris for EF-erhvervsgrenen og ikke priserne for de individuelle producenter. Det hævdedes, at sidstnævnte metode kunstigt øger margenen gennem nulsatsning for EF-producenterne.
(93) For det første skal det bemærkes, at underbuds- og prissammenligningen er en skadesindikator, som ifølge artikel 3, stk. 3, i grundforordningen tager sigte på at undersøge, "om dumpingvarerne udbydes til en væsentlig lavere pris end prisen på samme vare fremstillet af erhvervsgrenen i Fællesskabet, eller om priserne som følge af en sådan indførsel er blevet trykket betydeligt".
(94) Det er sandt, at det ikke var hele importen fra de pågældende lande, der underbød priserne for de forskellige EF-producenter. En betydelig del af eksportsalget fandt imidlertid sted til priser, der lå under EF-erhvervsgrenens. Det skal også bemærkes, at urinstofmarkedet i Fællesskabet både er meget gennemsigtigt og følsomt over for prisændringer.
(95) Efter en yderligere undersøgelse konstateredes det for de pågældende lande, at andelen af importen pr. selskab, der underbød EF-erhvervsgrenens priser, var på mellem 0 % og 56 %, med et samlet gennemsnit for hele importen på 46 %. Underbuddet nåede helt op på 17 %. Nulsatsning blev ikke anvendt for denne sammenligning. På grund af problemer med samarbejdet fra den eksporterende producent i Belarus (betragtning 113 i forordningen om midlertidig told) og Estland (betragtning 58 i forordningen om midlertidig told) var det ikke muligt at foretage denne prissammenligning for disse selskaber. Der er imidlertid ingen grund til at antage, at resultaterne ville have været anderledes for deres vedkommende.
(96) Det skal endvidere bemærkes, at EF-erhvervsgrenen var tabsgivende i undersøgelsesperioden (betragtning 175 i forordningen om midlertidig told), dvs. at EF-erhvervsgrenens priser var trykket. Selv for det ene selskab, der ikke underbød EF-erhvervsgrenens priser, konstateredes et målprisunderbud.
(97) Det konstateres derfor endeligt, at der både forekom et betydeligt prisunderbud fra de eksporterende producenter i de pågældende lande og et pristryk på fællesskabsmarkedet i undersøgelsesperioden.
(98) Der blev fremsat en række påstande vedrørende beregningen af skadestærsklen. Disse påstande gennemgås i betragtning 114 til 116 og 121 til 123. Det bekræftes imidlertid, at når der blev indrømmet justeringer, blev disse også taget i betragtning med henblik på at beregne underbuddet.
4. EF-erhvervsgrenens situation
(99) Efter en yderligere kontrol af to EF-producenter ændredes nogle af skadesindikatorerne i absolutte tal. Disse ændringer var imidlertid hverken tilstrækkelige til at påvirke udviklingen i skadesindikatorerne nævneværdigt i den betragtede periode eller til at ændre de foreløbige konklusioner. På baggrund af ovenstående bekræftes de foreløbige undersøgelsesresultater vedrørende den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.
F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(100) Flere interesserede parter gentog deres påstand om, at den skade, der var påført EF-erhvervsgrenen, ikke skyldtes dumpingimporten, men snarere overforsyningen af urinstof på verdensmarkedet. Denne påstand er knyttet til nogle af parternes påstand om, at den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen, skete som følge af faldet i dens eksportsalg, hvilket påvirkede dens salg på fællesskabsmarkedet.
(101) I denne forbindelse bør det bemærkes, at vurderingen af EF-erhvervsgrenens situation var baseret på oplysninger om salget af den pågældende vare på fællesskabsmarkedet. Derfor er de eventuelle negative følgevirkninger af det mindskede eksportsalg ikke medtaget i ovennævnte skadesanalyse.
(102) Desuden faldt EF-erhvervsgrenens eksportsalg med 337000 tons i den betragtede periode, mens dens salg på fællesskabsmarkedet steg med 172000 tons. I den vanskelige eksportsituation var EF-erhvervsgrenen således i stand til at omlægge halvdelen af det mistede eksportsalg til fællesskabsmarkedet.
(103) Samtidig steg forbruget i Fællesskabet med 1,25 mio. tons, den billige dumpingimport steg med 867000 tons (betragtning 163 i forordningen om midlertidig told), og EF-erhvervsgrenen mistede 10,3 % af fællesskabsmarkedet (betragtning 173 i forordningen om midlertidig told). EF-erhvervsgrenens manglende evne til at drage fordel af det voksende hjemmemarkedssalg, da eksportsalget faldt, er ikke årsagen til skaden, men snarere et bevis på den skade, der forårsagedes af dumpingimporten.
(104) Overforsyningen og det tabte eksportsalg kunne således kun påvirke EF-erhvervsgrenen (i form af et begrænset tab af stordriftsfordele), fordi dumpingimporten forhindrede den i at drage fuld fordel af det voksende marked i Fællesskabet. Derfor konkluderes det, at hverken følgevirkningerne af EF-erhvervsgrenens faldende eksportsalg eller den påståede overforsyning var tilstrækkelige til at bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen. Konklusionerne i betragtning 197 og 198 i forordningen om midlertidig told bekræftes derfor.
G. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Importører/forhandlere
(105) Der blev ikke modtaget nogen bemærkninger fra de samarbejdsvillige importører efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told. En importørsammenslutning fastholdt imidlertid, at indførelsen af antidumpingforanstaltninger ikke var i urinstofimportørernes interesse, og at en blomstrende landbrugssektor var vigtig for dem.
(106) Som anført i betragtning 206 i forordningen om midlertidig told vil der stadig være behov for at importere urinstof. Selv hvis tolden overvæltes helt på næste led, vil det i værste fald kun medføre en stigning på 0,6 % i landbrugernes omkostninger. Selv om en sådan stigning kan føre til, at landbrugerne ændrer deres indkøb af urinstof, er det ikke en tilstrækkelig grund til at stille spørgsmålstegn ved konklusionerne i betragtning 206 i forordningen om midlertidig told.
2. Brugere
Landbrugere
(107) Der blev ikke modtaget nogen bemærkninger fra landbrugsorganisationerne i Det Forenede Kongerige, Italien, Spanien og Østrig efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told. Ingen af parterne gjorde indsigelse mod den foreløbige konklusion om, at tolden i værste fald ville føre til en stigning på 0,6 % i landbrugernes omkostninger. De protesterede imidlertid imod indførelsen af foranstaltninger og konklusionen om, at prisstigningerne ikke ville blive overvæltet helt på næste led.
(108) Efter et kontrolbesøg hos et landbrugskooperativ bekræftedes konklusionen om de foreslåede foranstaltningers følgevirkninger for omkostningerne. Konklusionen om, at foranstaltningernes virkninger ikke vil blive overvæltet helt på næste led, er baseret på erfaringer fra en lang række antidumpingprocedurer. Der er ikke nogen beviser for, at dette ikke vil være tilfældet i denne procedure.
(109) Selv om det bekræftes, at landbrugerne er i en vanskelig situation, kan det ikke konkluderes, at tolden vil få sådanne virkninger, at det ikke vil være i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger.
Industrielle brugere
(110) Der blev ikke modtaget skriftlige bemærkninger direkte fra nogen af de samarbejdsvillige industrielle brugere af urinstof. Dette tyder på, at foranstaltningerne ikke vil få særligt store virkninger for disse brugere.
(111) En industriel bruger, der også importerer og sælger urinstof, indgav bemærkninger via en importørsammenslutning. Dette selskab anførte, at indførelsen af foranstaltninger vil kunne tvinge det til at lukke sit produktionsanlæg med deraf følgende tab af op til 380 arbejdspladser. Denne påstand afvises imidlertid, da den ikke blev fremført direkte af selskabet, og der ikke er fremlagt nogen dokumentation herfor.
3. Konklusion om Fællesskabets interesser
(112) I mangel af nye oplysninger om Fællesskabets interesser bekræftes konklusionerne i betragtning 219 i forordningen om midlertidig told.
H. ENDELIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
1. Skadestærskel
(113) I den foreløbige fase blev målprisunderbuddet beregnet ved at sammenligne eksportørernes priser, Fællesskabets grænse, ab kaj, leveret fortoldet (DEQ), med EF-producenternes kontrollerede målpriser ab fabrik. Priserne er sammenlignet for hvert selskab, henholdsvis for varer i pilleform, varer i granulatform, varer i løs vægt og varer i sække.
(114) Mange eksporterende producenter påstod, at den justering, der var foretaget for losningsomkostninger for at beregne eksportørernes priser, var utilstrækkelig. Det hævdedes også, at der burde medtages en margen for importører (navnlig forhandlere) på linje med andre nyligt afgjorte sager vedrørende gødningsstoffer.
(115) Kommissionen har modtaget yderligere dokumentation for de faktiske losningsomkostninger fra en række forskellige kilder, bl.a. de eksporterende producenter, EF-erhvervsgrenen og uafhængige importører. Losningsomkostningerne er blevet justeret på grundlag af disse oplysninger.
(116) Anmodningen om en justering for importørernes margen blev behandlet ud fra omstændighederne i denne særlige undersøgelse. Det konstateredes, at eksporterende producenter solgte urinstof på fællesskabsmarkedet gennem en række kanaler, herunder direkte til den endelige bruger. Der blev ikke fremlagt dokumentation for, at priserne varierede for de forskellige kanaler. Det konstateredes derimod, at salgspriserne i almindelighed ikke afhang af kundetypen. Der blev heller ikke konstateret væsentlige forskelle mellem de salgskanaler, som henholdsvis EF-erhvervsgrenen og de eksporterende producenter anvendte. Derfor blev anmodningen om en justering for importørernes margen afvist.
(117) Flere parter, herunder hovedparten af de eksporterende producenter, hævdede, at de priser for EF-producenterne, der anvendtes til at beregne målprisunderbuddet, burde være den vejede gennemsnitlige pris for EF-erhvervsgrenen og ikke priserne for de individuelle producenter. Det hævdedes, at den anvendte metode kunstigt øger margenen ved at udelukke negative målprisunderbud for de individuelle EF-producenter. Det blev desuden hævdet, at det var i strid med en afgørelse, som WTO traf for nylig(3), at basere antidumpingtolden på en beregningsmetode, der fører til nulsatsning.
(118) Det skal bemærkes, at formålet med at beregne målprisunderbuddet er at fastlægge det reelle omfang af den skade, som dumpingimporten har påført EF-erhvervsgrenen. For at prissammenligningen kan give et sandt billede, bør den afspejle den økonomiske virkelighed. Undersøgelsen viste, at der på fællesskabsmarkedet er konkurrence mellem hver enkelt eksporterende producent og hver enkelt individuel producent, der indgår i EF-erhvervsgrenen. I den forbindelse skal det bl.a. bemærkes, at der er store prismæssige og geografiske forskelle mellem EF-producenterne. Derfor bør omfanget af den dumping, som en eksporterende producent måtte have foretaget med deraf følgende skadelige virkninger for EF-erhvervsgrenen, vurderes ud fra den reelle markedssituation samt specifikke og kontrollerede oplysninger for hvert selskab.
(119) En sammenligning af priserne for hvert selskab giver en præcis vurdering af det fulde omfang af dumpingens skadelige virkninger for EF-erhvervsgrenen og øger ikke kunstigt målprisunderbudsniveauet i dette tilfælde. Derfor afvises denne påstand.
(120) EF-erhvervsgrenen hævdede, at noget af det urinstof, der indførtes i Fællesskabet, rent faktisk var "store" piller, som skulle behandles som en anden type urinstof. Det hævdedes endvidere, at denne type burde sammenlignes med prisen på de "store" piller, der fremstilles i Fællesskabet, for at kunne beregne målprisunderbuddet.
(121) Det konstateredes, at piller med stor diameter, eller "store" piller, rent faktisk produceredes af EF-erhvervsgrenen og eksporteredes til Fællesskabet fra nogle af de pågældende lande. Den eneste forskel i forhold til standardpiller er imidlertid deres store diameter. Der er heller ingen dokumentation for, at produktionsomkostningerne er større, eller at "store" piller solgtes til en højere pris i undersøgelsesperioden. Derfor konkluderes det, at der ikke er nogen grund til at anse "store" piller for en anden varetype.
(122) Nogle af de eksporterende producenter gentog deres krav om en justering for kvaliteten af deres vare. Der blev imidlertid ikke fremlagt nogen dokumentation herfor. Det var heller ikke opfattelsen på markedet, at der var problemer med kvaliteten af rumænsk urinstof. Kravet afvises derfor.
(123) Det skal bemærkes, at der for at beregne den ikke-skadevoldende pris i den foreløbige fase blev gjort brug af en fortjenstmargen på 8 % af omkostningerne og ikke på 8 % af omsætningen som anført i betragtning 222 i forordningen om midlertidig told. Visse samarbejdsvillige parter fremførte, at fortjenstmargenen burde begrænses til 5 %, som det var tilfældet i tidligere antidumpingprocedurer vedrørende nitratholdige gødningsstoffer samt i proceduren vedrørende urinstof fra Rusland(4). EF-erhvervsgrenen gentog sin påstand om, at en fortjenstmargen på 15 % afkast af investeret kapital ville være mere passende.
(124) Det bekræftes, at den pågældende fortjenstmargen i denne procedure er fastlagt på grundlag af en vurdering af den fortjenstmargen, som EF-erhvervsgrenen med rimelighed kunne forvente under normale konkurrencevilkår uden dumpingimport. Den er derfor baseret på en vurdering af de faktiske oplysninger i denne sag og ikke i andre procedurer vedrørende andre varer og/eller andre undersøgelsesperioder.
(125) Kravet om at basere rentabiliteten på afkastet af investeret kapital afvises af de årsager, der er anført i betragtning 223 i forordningen om midlertidig told.
(126) På baggrund af ovenstående, og da der ikke foreligger nogen dokumentation for, at det ikke er korrekt at fastsætte en fortjenstmargen på 8 %, bekræftes konklusionerne i betragtning 221 til 227 i forordningen om midlertidig told.
(127) Endelig blev de oplysninger, der var modtaget og kontrolleret efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told, herunder kontrollerede oplysninger fra to andre EF-producenter, også medtaget i beregningerne, når det var relevant.
2. Toldens form og størrelse
(128) På baggrund af ovenstående finder Kommissionen, at der i overensstemmelse med artikel 9, stk. 4, i grundforordningen bør indføres en endelig antidumpingtold på importen af urinstof med oprindelse i Belarus, Bulgarien, Kroatien, Estland, Libyen, Litauen, Rumænien og Ukraine, som bør svare til de konstaterede skades- eller dumpingmargener, alt efter hvilken der er lavest.
(129) Resttolden for de ikke-samarbejdsvillige eksporterende producenter fastsattes på grundlag af den højeste toldsats, der var konstateret for de samarbejdsvillige eksportører i hvert land.
(130) En af de eksporterende producenter hævdede, at tolden for at kunne være på linje med en tidligere procedure burde indføres i form af en mindsteimportpris, som det var tilfældet for urinstof fra Rusland.
(131) For at sikre foranstaltningernes effektivitet og forhindre den prismanipulation, der er blevet konstateret i tidligere procedurer vedrørende samme generelle varekategori, dvs. gødningsstoffer, indføres den endelige told i form af et særligt beløb pr. ton, jf. betragtning 231 i forordningen om midlertidig told. Påstanden afvises derfor.
(132) På grundlag af ovenstående fastsættes den endelige told til følgende:
TABELPOSITION
(133) De antidumpingtoldsatser for individuelle selskaber, der er anført i denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af den foreliggende undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der konstateredes for disse selskaber i undersøgelsen. Disse toldsatser finder således (i modsætning til den landsomfattende told, der gælder for "alle andre selskaber") udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land, som er fremstillet af de nævnte selskaber og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Varer, der er fremstillet af andre selskaber, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den dispositive del af denne forordning med navn og adresse, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for "alle andre selskaber".
(134) Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle toldsatser (f.eks. efter ændring af den pågældende virksomheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks til Kommissionen(5) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Kommissionen vil efter høring af det rådgivende udvalg om nødvendigt ændre forordningen i overensstemmelse dermed ved at ajourføre listen over de selskaber, der er omfattet af individuelle toldsatser.
3. Opkrævning af midlertidig told
(135) På grund af størrelsen af de konstaterede dumpingmargener og den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, anses det for nødvendigt, at de beløb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold, indført ved forordningen om midlertidig told, opkræves endeligt med et beløb svarende til den endelige told. I tilfælde, hvor den endelige told er højere end den midlertidige told, opkræves kun de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed med niveauet for den midlertidige told, endeligt.
4. Tilsagn
(136) Efter indførelsen af de midlertidige foranstaltninger afgav eksporterende producenter i Belarus, Kroatien, Libyen, Rumænien og Ukraine pristilsagn i henhold til artikel 8, stk. 1, i grundforordningen. De eksporterende producenter i Estland og Litauen fornyede de tilsagn, som de allerede havde afgivet i den foreløbige fase, men som var blevet afvist af de årsager, der er anført i betragtning 236 og 237 i forordningen om midlertidig told.
(137) Kommissionen havde allerede godtaget et tilsagn fra den bulgarske eksporterende producent i den foreløbige fase af denne procedure (se betragtning 236 i forordningen om midlertidig told). Som nævnt i betragtning 128 indvirkede de nye oplysninger, der blev medtaget i beregningen af den endelige skadesmargen, på den konstaterede skadestærskel. Mindsteprisen i tilsagnet blev derfor justeret i overensstemmelse hermed.
(138) Efter meddelelsen om de foreløbige undersøgelsesresultater gjorde den klagende EF-erhvervsgren indsigelse mod Kommissionens beslutning om at godtage et tilsagn fra den bulgarske eksporterende producent. Den fremførte i denne forbindelse, at det pågældende selskab var forretningsmæssigt forbundet med - eller havde tætte tekniske og industrielle forbindelser til - andre eksportører og/eller producenter af nitrogenholdige gødningsstoffer, herunder urinstof, i Bulgarien, Belarus og Ukraine, hvilket gav store muligheder for kompensationsaftaler. Endvidere satte EF-erhvervsgrenen spørgsmålstegn ved denne eksporterende producents evne til at opfylde forpligtelserne i et tilsagn.
(139) EF-erhvervsgrenen hævdede, at tilsagn, og således også mindstepriser, i almindelighed ikke er en hensigtsmæssig foranstaltning i forbindelse med nitrogenholdige gødningsstoffer, herunder urinstof.
(140) Det skal bemærkes, at EF-erhvervsgrenen ikke kunne fremlægge tilstrækkelig dokumentation for sine påstande vedrørende den eksporterende producent i Bulgarien. Desuden blev disse påstande ikke bekræftet af Kommissionens undersøgelse, og de måtte derfor afvises. Hvad angår tilsagnets hensigtsmæssighed skal det bemærkes, at en vurdering heraf hovedsageligt koncentreres om selskabets specifikke situation. Det konstateredes således, at det pågældende selskab udelukkende fremstiller og eksporterer urinstof, og at det højst sandsynligt vil være muligt at overvåge tilsagnet effektivt i dette tilfælde.
(141) Hvis tilsagnet formodes misligholdt, misligholdes eller trækkes tilbage, kan der under alle omstændigheder indføres antidumpingtold i henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 9 og 10.
(142) Kommissionen gennemgik også alle de andre afgivne tilsagn og konstaterede, at der navnlig var to forhold, der gjorde, at disse tilsagn ikke kunne godtages:
(143) De eksporterende producenter i Litauen, Rumænien, Kroatien, Ukraine og Libyen producerer forskellige typer af gødningsstoffer og/eller andre kemiske produkter, som de tidligere konsekvent har eksporteret til de samme kunder (navnlig forhandlere) i Fællesskabet. Denne praksis indebærer en stor risiko for krydskompensation, dvs. at prisen i et tilsagn formelt overholdes, men at priserne for andre varer, der ikke er omfattet af tilsagnet, sænkes. Dette gør forpligtelsen til at overholde en mindstepris for urinstof nem at omgå og meget vanskelig at overvåge effektivt.
(144) Desuden påstod visse producenter (Estland, Ukraine og Belarus), at de hverken kunne kontrollere eller have noget kendskab til bestemmelsesstedet og/eller salgsbetingelserne for deres eksport af urinstof, selv om det klart fremgik af de officielle statistikker, at varen var eksporteret til Fællesskabet i store mængder i undersøgelsesperioden. Som nævnt indgav disse selskaber ikke tilstrækkelige oplysninger herom, og Kommissionen måtte derfor gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger for at fastsætte eksportprisen i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen. Desuden udviste visse eksporterende producenter (Libyen, Estland) ikke tilstrækkelig samarbejdsvilje i forbindelse med undersøgelsen. På denne baggrund fandt Kommissionen, at risikoen ved at godtage et tilsagn var uforholdsmæssig stor, og at der ikke var tilfredsstillende garantier for en passende overvågning.
(145) Af ovenstående grunde konkluderede Kommissionen, at ingen af de tilsagn, der var afgivet efter meddelelsen om de endelige undersøgelsesresultater, kunne godtages.
(146) De interesserede parter blev underrettet herom, og de pågældende eksporterende producenter fik nærmere besked om, hvorfor deres tilsagn ikke kunne godtages. Det Rådgivende Udvalg er blevet hørt -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af urinstof, også i vandig opløsning, henhørende under KN-kode 3102 10 10 og 3102 10 90 og med oprindelse i Belarus, Bulgarien, Kroatien, Estland, Libyen, Litauen, Rumænien og Ukraine.
2. Den endelige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 anførte vare:
TABELPOSITION
3. I tilfælde, hvor varer er blevet beskadiget før overgangen til fri omsætning, og hvor den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, derfor fordeles med henblik på fastsættelse af toldværdien i henhold til artikel 145 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks(6), reduceres det toldbeløb, der er beregnet på grundlag af bestemmelserne i stk. 2, med en procentsats svarende til fordelingen af den pris, der faktisk er betalt eller skal betales.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er angivet.
Artikel 2
1. Importerede varer undtages fra den ved artikel 1 indførte antidumpingtold, forudsat at de er fremstillet og direkte eksporteret (dvs. faktureret og sendt) til den første uafhængige kunde i Fællesskabet, der handler som importør, af det selskab, som er anført herunder, og hvis tilsagn er godtaget af Kommissionen, når denne import er i overensstemmelse med stk. 2.
TABELPOSITION
2. a) Toldfritagelsen er betinget af, at der over for medlemsstaternes toldmyndigheder fremlægges en gyldig handelsfaktura, der er udstedt af det i stk. 1 anførte selskab, samtidig med angivelsen om overgang til fri omsætning i henhold til et tilsagn.
b) Tilsagnsfakturaen skal overholde kravene til sådanne fakturaer, som er fastsat i de af Kommissionen godtagne tilsagn, og som for de vigtigste elementers vedkommende er anført i bilaget til denne forordning.
c) Toldfritagelsen er yderligere betinget af, at de varer, der er angivet og frembudt for toldmyndighederne, svarer nøjagtig til beskrivelsen i tilsagnsfakturaen.
3. Importerede varer, der ledsages af en tilsagnsfaktura, skal angives under Taric-tillægskoden, der er anført i stk. 1.
Artikel 3
De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af den midlertidige antidumpingtold i henhold til forordning (EF) nr. 1497/2001 opkræves endeligt med den toldsats, der blev endeligt indført på importen af urinstof, også i vandig opløsning, henhørende under KN-kode 3102 10 10 og 3102 10 90 og med oprindelse i Belarus, Bulgarien, Kroatien, Estland, Libyen, Litauen, Rumænien og Ukraine.
Beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den endelige antidumpingtold, frigives.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. januar 2002.
Nařízení Rady (ES) č. 92/2002
ze dne 17. ledna 2002
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu močoviny pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny a o konečném výběru uloženého prozatímního antidumpingového cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh, který předložila Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(1) Komise nařízením (ES) č. 1497/2001 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní antidumpingové clo na dovozy močoviny kódů KN 31021010 a 31021090 pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny.
(2) Ve stejném nařízení bylo rozhodnuto zastavit řízení o dovozech močoviny pocházející z Egypta a Polska.
B. NÁSLEDNÉ ŘÍZENÍ
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(3) Po zveřejnění základních skutečností a důvodů, na jejichž základě bylo rozhodnuto uložit prozatímní opatření na dovozy močoviny z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny, předložilo několik dotčených stran své písemné připomínky. Stranám, které o to požádaly, bylo umožněno ústní slyšení.
(4) Komise nadále hledala a ověřovala všechny informace, které považovala za nutné pro svá konečná zjištění.
(5) Byly provedeny další ověřovací návštěvy v prostorách těchto subjektů:
Výrobci ve Společenství
- Fertiberia, Madrid
- Hydro Agri France, Paris.
Spotřebitelé ve Společenství
- Libera Associazione Agricoltori Cremonesi, Cremona.
(6) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a důvodech, na jejichž základě Rada hodlá doporučit uvalení konečných antidumpingových cel a konečný výběr částek zajištěných formou prozatímních cel. Stranám byla rovněž poskytnuta lhůta, ve které mohly uvést prohlášení následně po tomto zveřejnění.
(7) Ústní a písemné připomínky, které strany předložily, byly zváženy a ve vhodných případech byla prozatímní zjištění odpovídajícím způsobem upravena.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(8) Protože nejsou žádné připomínky, potvrzuje se definice dotyčného výrobku a obdobného výrobku dle bodů odůvodnění 9 až 12 prozatímního nařízení.
D. DUMPING
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
1. Země s tržním hospodářstvím
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
Obvyklá hodnota
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(9) Vyvážející výrobce v Libyi prohlásil, že 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení nepopisuje přesně úroveň poskytované spolupráce. Tvrdil, že Komise si byla vědoma toho, že z důvodu utajení nebude předloženo úplné účetnictví společnosti zahrnující všechny aktivity skupiny, a mlčky tuto skutečnost akceptovala. Dále výrobce prohlásil, že v souladu s libyjskými účetními předpisy není nutné zveřejňovat auditované účty a proto v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení Komise neměla z těchto důvodů účetnictví společnosti zamítnout.
(10) Pokud jde o úroveň spolupráce, Komise nikdy nenaznačila, že akceptovala odmítnutí společnosti předložit základní účetní doklady. Naopak opakovaně informovala vyvážejícího vývozce o možném uplatnění článku 18 základního nařízení včetně využití nejlepších známých údajů, z důvodu nedostatečné úrovně spolupráce. Společnost přesto stála na svém a neposkytla důležité údaje nezbytné zejména pro porovnání tuzemských tržeb a výrobních nákladů dotyčného výrobku. Za těchto okolností a za účelem určení obvyklé hodnoty pro dotyčnou společnost neměly orgány Společenství jinou možnost než využít známé údaje, a zejména údaje uvedené ve stížnosti, v souladu s článkem 18 základního nařízení. Vzhledem k výše uvedenému není správné vyvozovat, jak učinila společnost, že nezveřejnění auditovaných účetních záznamů bylo důvodem využití známých údajů při určování obvyklé hodnoty.
(11) To rovněž potvrzuje skutečnost, že vykázané údaje byly použity ve všech případech, kdy je bylo možné přiměřeně ověřit a porovnat s interním účetnictvím společnosti, zejména při stanovování vývozní ceny libyjského vyvážejícího výrobce (viz 67. až 72. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
(12) Stejný vyvážející výrobce tvrdil, že jeho obvyklá hodnota by měla být stanovena na základě skutečné tuzemské prodejní ceny nebo alternativně konstruována na základě vlastních účetních údajů společnosti, spíše než na základě údajů, které předložilo výrobní odvětví Společenství ve stížnosti. Argumentovalo, že pro tento účel byly poskytnuty veškeré nutné důkazy a informace týkající se výroby a prodeje močoviny na libyjském domácím trhu.
(13) Společnost soustavně nepředkládala základní odpovědi na dotazník a uspokojivě nevysvětlila rozpory a rozdíly, které byly zjištěny během ověřovací návštěvy, přestože na ně Komise výslovně poukázala v písemných sděleních o nedostatcích i v prohlášení na místě. Proto nebylo možné stanovit úplnost a správnost vykázaných domácích prodejů ani předložených výrobních nákladů. V důsledku toho se ohledně předložení důkazů a údajů o výrobě a prodeji močoviny na libyjském domácím trhu potvrzují zjištění 64. a 65. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(14) Jak uvádí 66. bod odůvodnění prozatímního nařízení, protože nejsou k dispozici jiné spolehlivé údaje, bylo nutné stanovit obvyklou hodnotu pro vyvážejícího výrobce v Libyi na základě údajů, které byly předloženy ve stížnosti v souladu s článkem 18 základního nařízení.
(15) Stejný vyvážející výrobce tvrdil, že ziskové rozpětí použité ve stížnosti pro konstrukci obvyklé hodnoty bylo v každém případě nadhodnoceno. Ve prospěch svého tvrzení argumentoval tím, že zisková rozpětí v oboru obchodu s močovinou jsou tradičně nízké.
(16) Na základě zjištění o dalších spolupracujících vyvážejících výrobcích v tomto řízení považovala Komise za vhodné přezkoumat úroveň ziskového rozpětí použitého pro konstrukci obvyklé hodnoty vyvážejícího výrobce v Libyi.
(17) Jak bylo uvedeno v 22. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, průměrné ziskové rozpětí dosahované spolupracujícími vyvážejícími výrobci v současném šetření při prodeji dotyčného výrobku na jejich domácích trzích, v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení, byla použita pro konstrukci obvyklé hodnoty těch vyvážejících výrobců, u nichž nebylo možné stanovit ziskové rozpětí v souladu s čl. 2 odst. 6 základního nařízení nebo jeho písmeny a) a b). S přihlédnutím k tomu, že nebylo možné nalézt žádný oprávněný důvod, který by odůvodnil uplatnění odlišného ziskového rozpětí na libyjského vyvážejícího výrobce, a vzhledem k tomu, že neexistují žádné vhodnější údaje, bylo rozhodnuto použít v konečné fázi pro libyjského výrobce při stanovení obvyklé hodnoty stejné ziskové rozpětí.
Obvyklá hodnota odvozená od prodeje na domácím trhu
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(18) Dva vyvážející výrobci v Rumunsku navrhli, že by obvyklá hodnota měla být stanovena měsíčně, vzhledem k inflaci v Rumunsku během období šetření. Tato metodologie byla použita v prozatímní fázi pro všechny vyvážející výrobce v Rumunsku.
(19) Po uvalení prozatímních antidumpingových cel byl však tento přístup znovu přezkoumán. Šetření ukázalo, že vlivy inflace nebyly takové, aby odůvodnily výpočet měsíčních obvyklých hodnot. Obvyklým postupem orgánů Společenství je stanovení průměrných obvyklých hodnot za období šetření, vyjma situací, jako je hyperinflace. Tyto podmínky však v případě Rumunska nebyly splněny.
(20) V důsledku toho bylo považováno za přiměřené stanovit obvyklou hodnotu v konečné fázi pro každého vyvážejícího výrobce v Rumunsku na základě průměrné ceny placené na domácím trhu během období šetření
Konstruovaná obvyklá hodnota
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(21) Výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že pro určení ziskového rozpětí používaného při konstrukci obvyklých hodnot pro vyvážející výrobce v Bulharsku, Estonsku a Litvě by měla být použita minimální míra návratnosti použitého kapitálu "obvykle nutná pro udržení životaschopného obchodu s močovinou ve střednědobém výhledu". Bylo argumentováno, že zisková rozpětí ve výše uvedených zemích by obecně nebyly spolehlivá vzhledem k "převisům" systému netržního hospodářství v účetních postupech daných společností.
(22) Šetření neodhalilo žádné důkazy nebo informace, které by naznačovaly, že účetnictví daných společností nebylo spolehlivé a nemohlo by tedy být použito při určování ziskového rozpětí. Proto neměly orgány Společenství jinou možnost než stanovit obvyklé hodnoty v souladu s čl. 2 odst. 3 a 6 základního nařízení. Zisková rozpětí byla tudíž stanovena v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. b) a c) základního nařízení, tj. na základě zisku dosaženého pro stejnou obecnou kategorii výrobků vyráběných a prodávaných daným vyvážejícím výrobcem na domácím trhu v případě Litvy; a v případě Bulharska a Estonska na jiném přiměřeném základě, tj. na základě váženého průměru ziskových rozpětí zjištěných u dalších spolupracujících vyvážejících výrobců v tomto řízení.
(23) Úroveň ziskového rozpětí, která byla stanovena v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení na základě váženého průměrů ziskových rozpětí spolupracujících vyvážejících výrobců se ziskovými domácími prodeji však byla znovu přezkoumána. Kromě ukončení řízení pro dovozy močoviny pocházející z Egypta byli vyvážející výrobci z Egypta vyloučeni z výpočtu průměrného ziskového rozpětí.
(24) Po připomínkách estonského vyvážejícího výrobce bylo ziskové rozpětí použité pro rekonstrukci jeho obvyklé hodnoty přehodnoceno. pPřezkumem prozatímních zjištění vyšlo najevo, že použité ziskové rozpětí - odvozené od prodeje jiných výrobků společnosti - bylo nutné revidovat, protože tyto výrobky nebylo možné považovat za součást stejné obecné kategorie jako dotčené výrobky (tj. hnojiva). Proto, vzhledem k nedostatku dostatečných běžných obchodních prodejů jiných estonských vývozců/výrobců dotčeného výrobku a/nebo jiných výrobků stejné obecné kategorie prodávané danou estonskou společností, byla v konečné fázi použita jiná přiměřená metoda podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení. V tomto smyslu bylo ziskové rozpětí odvozeno od váženého průměru ziskových rozpětí dalších dotčených spolupracujících vyvážejících výrobců (pro bulharského vyvážejícího výrobce viz 22. bod odůvodnění výše).
(25) Litevský vyvážející výrobce argumentoval proti použití prodejních, režijních a správních nákladů a zisku z dusičnanu amonného (AN) při konstrukci obvyklé hodnoty. Tvrdil, že močovina a dusičnan amonný jsou odlišná hnojiva, prodávaná na odlišných trzích a za odlišných soutěžních situací a s rozdíly ve výrobní technologii, tržní poptávce, prodejních cenách a nákladech.
(26) Protože v Litvě existuje pouze jediný výrobce močoviny a protože neexistují reprezentativní domácí prodeje, obsahuje čl. 2 odst. 6 písm. b) základního nařízení možnost určení prodejních, režijních a správních nákladů a zisku. Močovina a AN jsou oba dusíkatá hnojiva a ačkoli existují určité rozdíly ve výrobní technologii, patří do stejné kategorie výrobků dle požadavků základního nařízení. Pro účely argumentace nejsou tržní a soutěžní situace odlišné (jeden výrobce, dovozní hospodářská soutěž). Ve světle výše uvedeného bylo rozhodnuto zachovat prozatímní určování.
Vývozní cena
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(27) Protože nejsou připomínky dotčených stran či jiná zjištění, která by mohla znehodnotit prozatímní zjištění, potvrzují se tímto prozatímně stanovené vývozní ceny daných vyvážejících výrobců.
Porovnání
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
Náklady na manipulaci a nakládku
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(28) Po připomínkách libyjského vyvážejícího výrobce ohledně kalkulace nákladů na manipulaci a nakládku při vývozu dotčeného výrobku do Společenství Komise přezkoumala své kalkulace a zjistila chybu ve výpočtu, která byla patřičným způsobem opravena.
2. Země s netržním hospodářstvím
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(29) Vyvážející výrobce z Běloruska protestoval proti tomu, že jej Komise údajně v řízení považovala za nespolupracující stranu. Společnost tvrdila, že Komisi poskytla veškeré požadované údaje a domnívala se, že důvodem přístupu ke společnosti jako k nespolupracujícímu subjektu bylo zbavit ji jejích práv spolupracující strany, a zejména příležitosti nabídnout závazek.
(30) V tomto vyšetřování vedlo to, že společnost neposkytla požadované informace pro stanovení ověřitelné vývozní ceny, k uplatnění pravidla stanoveného v článku 18 základního nařízení pro nespolupracující strany a v důsledku toho k částečnému využití "dostupných údajů", v tomto případě údajů o vývozu, které poskytl Eurostat.
(31) Nicméně je třeba oproti obviněním společnosti poznamenat, že částečné uplatnění článku 18 nezbavilo společnost žádného z jejích práv dotčené strany, a zejména práva obdržet informace, práva na slyšení a předložení písemných vyjádření, nahlédnutí do neutajovaných složek a příležitosti nabídnout závazek.
Statut tržního hospodářství ("STH")
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(32) Jak bylo uvedeno v 118. až 130. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení podaly tři společnosti na Ukrajině žádosti o uznání, že ve výrobě a prodeji obdobného dotčeného výrobku převažují podmínky tržního hospodářství ("statut tržního hospodářství" neboli "STH"). Připomíná se, že dvě ukrajinské společnosti získaly STH. Jeden ukrajinský vyvážející výrobce, kterému byl STH odmítnut, nesouhlasil se zjištěními Komise o možném státním vlivu.
(33) Výrobní odvětví Společenství znovu tvrdilo, že společnosti na Ukrajině, které vyrábějí a prodávají dusíkatá hnojiva včetně močoviny, podléhají značným zásahům státu a proto by jim neměl být statut STH obecně přiznáván. Zejména argumentovaly tím, že ukrajinský trh hnojiv byl charakterizován existencí dohod o zpracování, barterových dohod a státními zásahy do nákladů na energie, elektřinu a dopravu, a že všechny tyto faktory byly neslučitelné se situací tržního hospodářství.
(34) Tyto argumenty vyvážejících výrobců a výrobního odvětví Společenství byly již zpracovány v 118. až 130. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Nicméně se doplňuje, že ohledně dohod o zpracování bylo konstatováno, že samy o sobě nejsou v rozporu s STH, protože nemusí být nutně považovány za typický rys státních zásahů. Pokud jde o státní zásahy do dopravních nákladů, byly vzaty v úvahu pomocí dopravních sazeb platných v analogické zemi. Ohledně nákladů na energie a elektřinu nebyly zjištěny žádné důkazy o tom, že by tyto náklady byly podstatným způsobem narušeny zásahem státu a že by ve větším rozsahu neodrážely tržní hodnotu. Kromě toho, v porovnání se zemním plynem nejsou náklady na energie u močoviny podstatným vstupem.
Individuální přístup
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(35) Výrobní odvětví Společenství namítalo proti rozhodnutí poskytnout individuální přístup jednomu z ukrajinských vyvážejících výrobců s tím, že podíl státu ve společnosti by umožňoval značné státní zásahy.
(36) Stěžující si výrobní odvětví Společenství však nepředložilo žádné nové informace či důkazy, které by naznačovaly, že údajné státní zásahy by umožňovaly obcházet uvalená opatření a proto musela být stížnost zamítnuta. V důsledku toho se potvrzují zjištění prozatímního nařízení (132. bod odůvodnění).
Prodeje v rámci dohod o zpracování
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(37) Jak bylo popsáno v 133. až 135. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, účastnily se dohod o zpracování tři ukrajinské společnosti. Připomíná se, že podle ukrajinského práva poskytovatel surovin zůstává vlastníkem hotového výrobku, společnost provádějící zpracování nezískává vlastnická práva ke zboží.
(38) Šetření ukázalo, že jedna ze společností, které byl udělen STH, nemohla být sama považována za vyvážejícího výrobce dotčeného výrobku. Tato společnost si vybudovala dlouhodobý obchodní vztah s jinou společností se sídlem ve třetí zemi. Podle tohoto vztahu druhá společnost byla skutečným jediným dodavatelem hlavní suroviny v rámci dohod o zpracování (a vlastníkem v průběhu výrobního procesu). Tato společnost se také aktivně účastnila vývozu a prodeje uvedeného výrobku. Tyto skutečnosti jasně naznačily, že vztah mezi těmito společnostmi přesahoval obvyklý vztah kupující - prodávající.
(39) Protože přidružený dodavatel plynu nespolupracoval, nebylo možné určit ani ověřit plné výrobní náklady ani zaplacenou nebo splatnou vývozní cenu. Je třeba také poznamenat, že ačkoli byly k dispozici určité informace o vývozních cenách pro prvního nezávislého kupujícího, nebylo možné tyto údaje ověřit a proto je nebylo možné použít pro stanovení dumpingového rozpětí. Bez spolupráce přidruženého dodavatele (a zákonného vlastníka suroviny i hotového výrobku) nebylo možné spolehlivě stanovit ani obvyklou hodnotu ani vývozní cenu dotyčné ukrajinské společnosti. Proto nebylo možné stanovit individuální dumpingové rozpětí pro tuto společnost.
(40) Další ukrajinská společnost, které nebyl poskytnut ani STH ani individuální přístup, uskutečnila všechen svůj vývoz v rámci dohod o zpracování. Protože dodavatel plynu nespolupracoval a nebyly k dispozici ověřitelné vývozní ceny pro prvního nezávislého kupujícího, byly ceny těchto transakcí stanoveny dle popisu v 66. bodu odůvodnění níže, za účelem stanovení dumpingového rozpětí pro celou zemi.
(41) Třetí společnost uskutečnila část svých domácích prodejů a vývozu v rámci dohod o zpracování. Podobně, protože chyběla spolupráce jejích dodavatelů a nebyly k dispozici ověřitelné vývozní ceny pro prvního nezávislého kupujícího, neměly orgány Společenství jinou možnost nežli nepřihlížet k prodejům uskutečněným v rámci těchto dohod o zpracování. Zbývající domácí prodeje byly přesto reprezentativní, jak stanoví 138. bod odůvodnění nařízení o prozatímním cle.
(42) Dvě další ukrajinské společnosti, které rovněž prodávaly v rámci dohod o zpracování a jejichž dodavatelé plynu rovněž odmítli spolupracovat, přesto argumentovaly, že předložené údaje o prodejích byly přesné a poskytovaly dostatečné důkazy pro to, aby byly tyto transakce vzaty v úvahu při určování obvyklé hodnoty nebo vývozní ceny.
(43) Během ověřovací návštěvy bylo zjištěno, že ani fakturované ceny ani platby za močovinu nebyly zahrnuty do účetních záznamů těchto společností. Protože chyběla jakákoli spolupráce dodavatelů plynu, v jejichž účetních záznamech by tyto údaje měly být obvykle zapsány, a chyběly jakékoli důkazy o skutečných platbách za tyto transakce, nebylo možné informace ověřit a proto je nebylo možné akceptovat.
Obvyklá hodnota
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
i) Analogická země
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(44) Tři ukrajinští vyvážející výrobci argumentovali, že jejich obvyklá hodnota by neměla být stanovena na základě domácích prodejů a nákladů analogické země, ale že měla být namísto toho použita obvyklá hodnota odvozená od domácích prodejů ukrajinského vyvážejícího výrobce, kterému byl udělen statut STH.
(45) V souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení orgány Společenství důsledně určují obvyklou hodnotu na základě odstavců 1 až 6 článku 2 základního nařízení pouze pro ty výrobce, kteří mohou prokázat, že podnikají v souladu s podmínkami tržního hospodářství. Pro všechny ostatní výrobce ve stejné zemi se obvyklá hodnota určuje na základě čl. 2 odst. 7 písm. a), tj. na základě ceny nebo konstruované hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím, nebo na jiném přiměřeném základě uvedeném v čl. 2 odst. 7 písm. a). Proto nejsou oprávněny žádné změny prozatímních zjištění.
(46) Běloruský vyvážející výrobce, tři ukrajinští vyvážející výrobci, vláda Běloruska a vláda Ukrajiny i sdružení dovozců vznesli námitku proti volbě USA jako analogické země a tvrdili, že vhodnější třetí zemí s tržním hospodářstvím je Litva.
(47) Tyto strany tvrdily, že USA nebyly vhodnou volbou z důvodu vysokých nákladů na plyn, které by mohly vést ke zkresleným cenám močoviny, odlišné úrovně hospodářského rozvoje v porovnání s Běloruskem a Ukrajinou a rozdílů ve velikosti trhu. Skutečnost, že spolupracoval pouze jeden výrobce v USA, byla rovněž hodnocena jako argument proti použití USA jako třetí země s tržním hospodářstvím. Dále bylo namítáno, že nejvhodnější analogickou zemí je Litva. Uvedené strany tvrdily, že objem močoviny vyrobené v Litvě byl reprezentativní v porovnání s objemem vývozu močoviny z Ukrajiny a Běloruska do Společenství během OŠ. Dále strany tvrdily, že Litva je otevřený trh s hospodářskou soutěží, kde neexistují dovozní cla, s podobným přístupem k zemnímu plynu a podobným výrobním procesem jako má Bělorusko a Ukrajina. Skutečnost, že v Litvě existoval pouze jeden výrobce močoviny, byla rovněž stranami považována za vedlejší, protože Litva a další země s jedním výrobcem příslušného výrobku již byly použity v předchozích šetřeních výrobků příslušejících ke stejné kategorii.
(48) Orgány Společenství podrobně přezkoumaly všechny výše uvedené argumenty a došly k následujícím závěrům:
(49) Zatímco na trhu USA působí více než deset výrobců močoviny v porovnání s nejméně pěti výrobci na Ukrajině, v Litvě existuje pouze jeden výrobce. Přestože v USA existují antidumpingová cla na dovozy močoviny ze zemí bývalého Sovětského svazu, uskutečnily se značné dovozy (více než 1 milion tun) močoviny z mnoha dalších třetích zemí. Ačkoli další šetření odhalilo, že v Litvě nejsou žádná dovozní cla na dovozy močoviny, zůstávají přesto tyto dovozy na velmi nízké úrovni. USA má rozsáhlý trh močoviny (více než 10 milionů tun ročně), zatímco litevský trh močoviny prakticky neexistuje. Proto byly prodeje močoviny během období šetření ("OŠ") na litevském trhu minimální a podle informací, které poskytl litevský výrobce, neprobíhaly v rámci běžného obchodování. Proto závěr zněl, že trh USA má vysokou úroveň hospodářské soutěže, narozdíl od litevského trhu. Konečně a narozdíl od Litvy jsou domácí prodeje v USA reprezentativní v porovnání s vývozem Běloruska a Ukrajiny do Společenství.
(50) To, že při tomto šetření spolupracoval pouze jeden výrobce z USA, nečiní výsledky tohoto šetření neplatnými. Ve skutečnosti ceny tohoto výrobce, které byly použity ke stanovení obvyklé hodnoty, podléhají výše uvedené hospodářské soutěži. Množství prodávaná tímto výrobcem samotným byla reprezentativní i při porovnání s celkovými množstvími vyváženými z Běloruska a Ukrajiny do Společenství.
(51) Ohledně podobnosti přístupu k zemnímu plynu, hlavní surovině při výrobě močoviny, byla rovněž provedena analýza dodávek výrobci močoviny. Bylo potvrzeno, že zatímco americkému výrobci dodával zemní plyn více než jeden dodavatel, jako v případě Ukrajiny, litevský výrobce měl pouze jediného dodavatele a žádné případné alternativní dodavatele. Kromě toho podobně jako v případě Ukrajiny je USA současně výrobcem i dovozcem zemního plynu, zatímco Litva nemá žádné vlastní zdroje zemního plynu.
(52) Komise rovněž porovnala výrobní procesy v USA a v Bělorusku a na Ukrajině a došla k závěru, že technologie užívaná americkým výrobcem byla nejméně tak efektivní jako technologie užívaná běloruskými a ukrajinskými výrobci.
(53) Rovněž bylo argumentováno, že Litva by měla být použita jako analogická země, protože je předmětem stejného šetření.
(54) Komise bere na vědomí, že čl. 2 odst. 7 základního nařízení stanoví, že ve vhodných případech by měla být použita země s tržním hospodářstvím, která je předmětem stejného šetření. Avšak z důvodů uvedených v 49. až 51. bodu odůvodnění nemohla být v tomto šetření Litva považována za vhodnou analogickou zemi.
(55) Jak již bylo uvedeno v 107. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, během OŠ došlo k úpravě vysokých nákladů na zemní plyn v USA. Vysoké náklady na zemní plyn byly výsledkem tržní situace zvláštní pro USA během OŠ. Tato úprava snížila náklady na zemní plyn na úroveň srovnatelnou s jednou z ostatních společností spolupracujících v tomto řízení.
(56) Výrobní odvětví Společenství podporovalo volbu USA jako analogické země. Prohlásilo však, že ceny plynu v USA zaznamenaly pouze mírný vzestup a proto neměly být činěny žádné úpravy v tomto směru. Jakkoli je pravda, že k nejvyššímu vzrůstu cen plynu došlo až ve druhé polovině roku 2000, tj. po OŠ, bylo zjištěno, že během druhé poloviny OŠ již došlo k nezvyklému a zvláštnímu růstu ceny zemního plynu. Proto byla provedená úprava shledána oprávněnou.
(57) Ze všech výše uvedených důvodů závěr zní, že USA jsou vhodnou analogickou zemí s tržním hospodářstvím a nebyly zvoleny nepřiměřeně. Obvyklá hodnota odvozená od domácích prodejů v USA uskutečněných v rámci obvyklého obchodování, která zahrnuje přiměřené a nikoli nadměrné ziskové rozpětí, je proto plně v souladu s požadavky čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.
ii) Obvyklá hodnota pro společnosti s uděleným STH
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(58) Ukrajinská společnost, jejíž téměř všechny prodeje se uskutečnily v rámci dohod o zpracování, argumentovala, že jako základ pro stanovení její obvyklé hodnoty měly být použity její domácí prodeje. Jako alternativy společnost Komisi navrhla použití obvyklé hodnoty ukrajinského vyvážejícího výrobce, kterému byl udělen STH, nebo konstrukci základu obvyklé hodnoty na základě vlastních údajů společnosti.
(59) V důsledku toho, že přidružený dodavatel plynu nespolupracoval, bylo rozhodnuto, že tato ukrajinská společnost nemohla být sama kvalifikována jako vyvážející výrobce močoviny (viz podrobnosti v 38. a 39. bodu odůvodnění). V důsledku toho nebyla stanovena žádná obvyklá hodnota.
(60) Jak bylo oznámeno v 138. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním cle, bylo dále šetřeno, zda byly nutné úpravy dalších nákladových faktorů a zejména odpisů ukrajinského vyvážejícího výrobce, pro kterého byla obvyklá hodnota odvozena od jeho vlastních údajů.
(61) Porovnání nákladů na odpisy zahrnutých ve výrobních nákladech různých výrobních zařízení spolupracujícího výrobce v analogické zemi s odpisy ukrajinského výrobce ukázalo určité rozdíly. Tyto rozdíly však mohly být způsobeny více faktory a v žádném případě nemohly odůvodnit úpravu nákladů ukrajinského výrobce. Kromě toho, protože obvyklá hodnota pro tohoto ukrajinského výrobce byla odvozena od domácích prodejů, měla by jakákoli změna nákladů nejvýše zanedbatelný vliv. Proto nebyly provedeny žádné úpravy.
Vývozní cena
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(62) Dvě společnosti na Ukrajině, jejichž vývozy se uskutečnily na základě dohod o zpracování a proto byly vyloučeny z dumpingových výpočtů, navrhovaly, že jejich vývozní cena by měla být konstruována na základě transformačního poplatku účtovaného jejich vývozním zákazníkům, zvýšeného o náklady na plyn, které platí společnosti nebo jiný vyvážející výrobce na Ukrajině, a přiměřený zisk.
(63) Pro jednu ze společností, v důsledku toho, že přidružený dodavatel plynu nespolupracoval, byly její vývozní ceny neověřitelné, ale tato společnost nemohla být sama kvalifikována jako vyvážející výrobce močoviny (viz podrobnosti v 38 a 39. bodu odůvodnění). V důsledku toho pro ni nebyla stanovena žádné individuální dumpingové rozpětí.
(64) Ohledně druhé společnosti není navrhovaná metodologie v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Účelem tohoto článku není stanovit alternativní metody k určení vývozních cen v případech neposkytnuté spolupráce, ale vzít v úvahu podíl vývozu u dovozce ve Společenství spřízněného nebo přidruženého k vyvážejícímu výrobci. Konstrukce navrhovaná ukrajinskými společnostmi, narozdíl od čl. 2 odst. 9 základního nařízení, není založena na žádné prodejní ceně poskytované nezávislému subjektu. Namísto toho používá jako výchozí bod výrobní náklady (metodu používanou pro konstrukci obvyklých hodnot, nikoli vývozních cen). Proto byl požadavek zamítnut.
(65) Třetí ukrajinská společnost, která rovněž uskutečnila všechny své vývozní prodeje v rámci dohod o zpracování, argumentovala, že namísto nejnižších vývozních cen by měla být použita průměrná vývozní cena ostatních ukrajinských vyvážejících výrobců.
(66) Neexistoval však žádný důvod, pro by měla průměrná vývozní cena ostatních ukrajinských vyvážejících výrobců být přesnější. V případech odmítnuté spolupráce orgány Společenství obvykle používají vážený průměr vývozní ceny transakcí s nejnižšími vývozními cenami, které současně představují značné množství vývozních množství s ověřitelnými cenami.
Porovnání
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(67) Dvě ukrajinské společnosti a jedna běloruská společnost požadovaly, aby jim Komise poskytla základní informace, které by jim umožnily požadovat přirozené srovnatelné výhody.
(68) Protože v řízení spolupracovala pouze jedna americká společnost, nebylo možné zveřejnit žádné konkrétní důkazy o výrobních a prodejních údajích této společnosti, aniž by bylo porušeno pravidlo důvěrnosti. Ostatní základní údaje (geografická poloha, přístup k surovinám atd.) jsou veřejně známy. Orgány Společenství analyzovaly dostupné informace a ze své vlastní iniciativy provedly nutné úpravy. Připomíná se, že v USA byly během OŠ zjištěny nezvykle vysoké ceny zemního plynu a v důsledku toho snížila úprava nákladů na plyn pro spolupracující americkou společnost náklady na plyn na úroveň srovnatelnou s jednou z dalších společností spolupracujících ve stejném řízení.
(69) Tři ukrajinské společnosti a běloruská společnost nesouhlasily s tím, že Komise provedla pro vnitrostátní dopravu úpravu vývozní ceny, založenou na železničních tarifech v analogické zemi. Argumentovaly, že by měly být použity ukrajinské nebo alternativně litevské tarify.
(70) Železniční tarify na Ukrajině a v Bělorusku, zemích, které dosud nefungují podle podmínek tržního hospodářství, stanoví stát a proto je nelze považovat za tarify odrážející obvyklé tržní ceny. Podle dlouho zavedeného postupu orgány Společenství zakládají úpravy pro tento druh vnitrozemské dopravy pro země podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení na ověřených údajích z analogické země, pokud jsou k dispozici. Při udělování STH některým z ukrajinských společností bylo rovněž konkrétně uvedeno, že určité nákladové faktory by mohly být upraveny tak, aby byly v souladu s obvyklou tržní hodnotou. Proto není odůvodněna žádná změna prozatímních zjištění.
(71) Rovněž bylo žádáno, aby byly uplatněny nižší tarify, protože ukrajinští vyvážející výrobci užívají vlastní železniční vagóny pro velké zásilky, včetně vracení prázdných vagónů.
(72) Informace od výrobce v analogické zemi ukázaly, že úprava o použití vlastních vagónů byla odůvodněná. Proto byly výpočty příslušným způsobem upraveny.
(73) Ukrajinské a běloruské společnosti argumentovaly, že úprava o fyzické rozdíly mezi "granulovanou" močovinou prodávanou na domácím trhu analogické země a "perličkovou" močovinou vyváženou těmito zeměmi by měla být odvozena od cenových rozdílů na evropském trhu.
(74) Protože však je cílem určit obvyklou hodnotu perličkové močoviny na trhu analogické země, musí být úprava založena na cenovém rozdílu na stejném trhu. Provedená úprava byla proto odvozena od cenových rozdílů na trhu USA. Použití trhu Společenství se nejeví jako vhodné vzhledem k tomu, že cenový rozdíl na tomto trhu bude s největší pravděpodobností ovlivněn dumpingovými postupy. V důsledku toho byl požadavek zamítnut.
(75) Dvě ukrajinské společnosti a společnost v Bělorusku rovněž požadovaly úpravu obchodní úrovně, protože údajně prodávaly pouze obchodníkům.
(76) Vyvážející výrobci na Ukrajině a v Bělorusku vyváželi dotyčný výrobek obchodníkům. Spolupracující výrobce v analogické zemi prodával výrobek rovněž obchodníkům. Část domácích prodejů výrobce z analogické země byla určena pro výrobce směsí. Důkladná analýza funkcí a cen ukázala, že tento požadavek nebyl odůvodněný.
3. Dumpingové rozpětí pro vyšetřované společnosti
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(77) Následně po uvalení prozatímních cel Komise dále zkoumala, zda byly přesně vyčísleny dopravní náklady vykázané litevským vyvážejícím výrobcem, ale placené dovozci. Bylo zjištěno, že tyto náklady byly nadhodnocené v porovnání s údaji získanými od dovozců a s veřejně dostupnými cenami stanovenými pro stejné trasy. Částky dopravních nákladů byly příslušným způsobem přehodnoceny a byly použity skutečné náklady.
(78) Po připomínkách estonského vyvážejícího výrobce ohledně nevhodnosti úpravy hodnoty CIF nevykázaných prodejů pro vyjádření dumpingového rozpětí pro tyto prodeje, provedené v prozatímní fázi, Komise věc podrobněji analyzovala a rozhodla se přehodnotit použitou metodologii. Úprava provedená v prozatímní fázi byla zrušena. Protože však nebyly k dispozici spolehlivé informace poskytnuté společností, rozhodla se Komise založit svá zjištění na informacích, které poskytl Eurostat, protože představují nejspolehlivější dostupné údaje.
(79) Komise provedla prozatímní úpravu hodnoty CIF běloruského vyvážejícího výrobce, použité pro výpočet dumpingového rozpětí. Protože tato úprava byla provedena chybně, byla úprava zrušena.
Dumpingová rozpětí
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(80) Konečná dumpingová rozpětí, vyjádřená jako procento dovozní ceny CIF na hranici Společenství jsou tyto:
Bělorusko
Všechny společnosti: | 63,7 % |
Bulharsko
- Chimco AD: | 90,3 % |
- Ostatní: | 90,3 % |
Chorvatsko
- Petrokemija d.d.: | 72,9 % |
- Ostatní: | 72,9 % |
Estonsko
- JSC Nitrofert: | 37,4 % |
- Ostatní: | 37,4 % |
Libye
- National Oil Corporation: | 48,8 % |
- Ostatní: | 48,8 % |
Litva
- Joint Stock Company Alchema, Jonava: | 10,0 % |
- Ostatní: | 10,0 % |
Rumunsko
- S.C. Amonil S.A. Slobozia | 20,1 % |
- Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 40,7 % |
- Sofert S.A., Bacau | 25,2 % |
- Ostatní: | 40,7 % |
Ukrajina
- Cherkassy Azot, Cherkassy | 21,1 % |
- Dnipro Azot, Dněprodzeržinsk | 66,3 % |
- Ostatní: | 82,1 % |
E. ŠKODA
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
1. Definice výrobního odvětví Společenství
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(81) Několik dotčených stran opakovalo svůj požadavek, aby ti výrobci ze Společenství, kteří kupují a dovážejí močovinu ze zemí zahrnutých do tohoto řízení, byli vyloučeni z definice výrobního odvětví Společenství.
(82) Jak uvádí 156. bod odůvodnění prozatímního nařízení, tyto nákupy byly z velké části malé co do objemu a měly pokrýt výpadky výroby v důsledku údržbových prací. Jedna společnost, která provedla větší nákupy, ve výši zhruba 20 % své vlastní výroby v OŠ, tak učinila, aby doplnila svůj sortiment výrobků. Šetření ukázalo, že tato společnost je především výrobce močoviny a nikoli dovozce a že nejsou žádné důvody pro její vyloučení z definice výrobního odvětví Společenství. V každém případě by takové vyloučení nemělo žádný podstatný vliv na zjištění stavu věci nebo úroveň uvalených cel.
(83) V souladu s tím se potvrzují zjištění v 157. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba Společenství
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(84) Protože neexistují žádné nové informace, potvrzují se zjištění týkající se potřeby Společenství uvedená v 158. a 159. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Dovozy z uvedených zemí
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(85) Bylo tvrzeno, že dovozy močoviny pocházející z Rumunska by neměly být kumulovány s dovozy z jiných zemí zahrnutých do tohoto řízení. Požadavek byl odůvodněn tím, že objemy dovozů a podíly na trhu se v uvedeném období vyvíjely odlišně.
(86) V bodu 162. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo určeno, že:
- dovozy ze všech uvedených zemí byly podstatné a značně přesahovaly úrovně stanovené v čl. 5 odst. 7 základního nařízení,
- všechna zjištěná dumpingová rozpětí přesáhly minimální úrovně a všichni vyvážející výrobci prodávali za ceny nižší nežli ceny výrobního odvětví Společenství,
- ceny dovážené močoviny i močoviny vyráběné ve Společenství ve sledovaném období značně poklesly.
(87) Objem dovozů močoviny z Rumunska sledoval trend ceny močoviny na trhu Společenství tj. existoval zde určitý vztah mezi cenami a objemem dovozů z Rumunska v průběhu sledovaného období. V roce 1999, kdy byly ceny nejnižší, neexistoval téměř žádný dovoz z Rumunska. To je důkaz cenové průhlednosti trhu Společenství. Rovněž to ukazuje, že rumunští vývozci se stáhnou z trhu, pokud ceny klesnou příliš hluboko. Nicméně, s částečným zotavením cen mezi rokem 1999 a OŠ (164. bod odůvodnění prozatímního nařízení) rumunské dovozy značně vzrostly a podíl na trhu během OŠ dosáhl 2,3 %. Z uvedených zemí bylo Rumunsko čtvrtým největším vývozcem do Společenství během OŠ.
(88) Tento trend dovozů však nebyl zvláštní pouze pro Rumunsko. Dovozy z několika uvedených zemí rovněž sledovaly podobný vývoj klesajících dovozů mezi rokem 1996 a 1999, pak následoval velký návrat na trh Společenství během OŠ. K tomu došlo při celkovém růstu objemu dovozů z uvedených zemí v jednotlivých letech sledovaného období. K jediné změně došlo v podílu těchto dovozů mezi uvedenými zeměmi v souladu s cenami. To je dalším důkazem hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a není to důvodem pro dekumulaci dovozů z Rumunska nebo kterékoli jiné z uvedených zemí.
(89) Ze všech výše uvedených důvodů vyplývá, že kritéria stanovená v čl. 3 odst. 4 základního nařízení byla splněna. Zjištění v 162. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují.
Objem, podíly na trhu a ceny uvedených dovozů
Zemědělci
(90) Z absence nových údajů o objemu a cenách dovozů z uvedených zemí se prozatímní zjištění potvrzují.
Podbízení
Zemědělci
(91) Pro prozatímní závěry bylo podbízení vypočteno porovnáním úrovně cen vývozců na hranice Společenství, z mola, clo vyplaceno (DEQ) s ověřenými cenami výrobců ze Společenství ze závodu. Porovnání bylo provedeno samostatně pro perličkovou, granulovanou, sypanou a pytlovanou močovinu.
(92) Mnoho stran, včetně několika vyvážejících výrobců, požadovalo, aby byly ceny výrobců ze Společenství pro účely porovnání cen stanoveny jako vážený průměr cen na úrovni výrobního odvětví Společenství a nikoli jako cena na úrovni jednotlivých výrobců. Tato metodologie údajně slouží k umělému navyšování rozpětí pomocí nulové úrovně výrobce ze Společenství.
(93) Nejprve je třeba poznamenat, že určení podbízení nebo porovnání cen jsou ukazatelem škody, který má dle čl. 3 odst. 3 základního nařízení prošetřit, "zda došlo ke značnému prodeji za nižší ceny formou dumpingových dovozů v porovnání s cenou stejného výrobku výrobního odvětví Společenství, nebo zda má vliv těchto dovozů jinak podstatným způsobem snižovat ceny".
(94) Je pravda, že ne všechny dovozy z uvedených zemí byly pod cenami každého výrobce ze Společenství. Značný objem vývozu však byl uskutečňován za ceny nižší než ceny výrobního odvětví Společenství. Je také nutno připomenout, že trh močoviny ve Společenství je jak vysoce průhledný, tak velmi citlivý na cenové změny.
(95) Po další analýze bylo zjištěno, že pro uvedené země se podle společností poměr dovozů uskutečněných za ceny nižší nežli ceny ve Společenství pohyboval od 0 % do 56 %, s celkovým průměrem za všechny dovozy ve výši 46 %. Úroveň umělého snížení cen dosáhla až 17 %. Pro tuto analýzu nebylo použito žádného nulování. Vzhledem k problémům se spoluprací vyvážejícího výrobce v Bělorusku (113. bod odůvodnění prozatímního nařízení) a Estonsku (bod odůvodnění 58 prozatímního nařízení), nebylo možné pro tyto společnosti provést toto cenové porovnání. Neexistují však žádné důvody, které by naznačovaly, že jejich výsledky by byly jakkoli odlišné.
(96) Kromě toho je třeba přihlédnout k tomu, že výrobní odvětví Společenství zaznamenalo během OŠ ztráty (175. bod odůvodnění prozatímního nařízení), tj. ceny výrobního odvětví Společenství byly stlačeny dolů. I u jedné společnosti, která nenabízela výrobky za nižší ceny, byl přesto zjištěn prodej za snížené ceny.
(97) Je proto s konečnou platností zjištěno, že během OŠ došlo jak ke značnému cenovému podbízení ze strany vyvážejících výrobců z uvedených zemí, tak ke snížení cen na trhu Společenství.
(98) Mnoho stížností se týkalo výpočtů vyloučení škody. Ty jsou podrobně řešeny v 114. až 116. a v 121. až 123. bodu odůvodnění. Pokud však byly provedeny úpravy, potvrzuje se, že byly vzaty v úvahu i při posuzování cenového podbízení.
4. Situace výrobního odvětví Společenství
Zemědělci
(99) Po dalším ověření dvou výrobců ze Společenství se v absolutním vyjádření změnily některé ukazatele škody. Tyto změny však nepostačovaly k tomu, aby podstatně ovlivnily trendy ukazatelů škody ve sledovaném období nebo aby změnily prozatímní závěry. Na základě výše uvedeného se potvrzují prozatímní zjištění o podstatné škodě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
Zemědělci
(100) Mnoho dotčených stran opakovalo své tvrzení, že škoda, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, nebyla způsobena dumpingovými dovozy, ale spíše nadměrnými dodávkami močoviny na světový trh. To souvisí s tvrzením některých stran, že škoda, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, byla výsledkem poklesu jeho vývozů, který pak ovlivnil jeho prodej na trhu Společenství.
(101) V tomto ohledu je třeba přihlédnout k tomu, že hodnocení situace výrobního odvětví Společenství bylo založeno na údajích týkajících se prodeje uvedeného výrobku na trhu Společenství. Proto jsou možné negativní vlivy snížených vývozů z výše uvedené analýzy škody vyloučeny.
(102) Kromě toho ve sledovaném období poklesl vývoz výrobního odvětví Společenství o 337000 tun, zatímco prodej na trhu Společenství vzrostl o 172000 tun. Proto, tváří v tvář složitým vývozním podmínkám, bylo výrobní odvětví Společenství schopno odklonit polovinu svých vývozů na trh Společenství.
(103) Současně vzrostla spotřeba Společenství o 1,25 milionů tun, dumpingové dovozy s nízkými cenami vzrostly o 867000 tun (163. bod odůvodnění prozatímního nařízení), a výrobní odvětví Společenství ztratilo 10,3 % z trhu Společenství (173. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Spíše než důvodem, je neschopnost výrobního odvětví Společenství využít rozšiřující se domácí trh při poklesu vývozu důkazem existence škody způsobené dumpingovými dovozy.
(104) Tudíž přebytek dodávek a ztráta vývozů mohly ve skutečnosti ovlivnit pouze výrobní odvětví Společenství (pokud jde o omezenou ztrátu úspor z objemu) z toho důvodu, že dumpingové dovozy mu bránily plně využít výhodu rozšiřování trhu Společenství. Proto závěr zní, že vliv poklesu vývozů ze strany výrobního odvětví Společenství a údajný přebytek dodávek, při samostatném šetření, nebyly dostatečné pro narušení příčinné souvislosti mezi vlivem dumpingových dovozů a podstatnou škodou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství. Závěry v 197. a 198. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
Zemědělci
1. Dovozci/obchodníci
Zemědělci
(105) Po zveřejnění prozatímního nařízení nedošly žádné připomínky od kteréhokoli ze spolupracujících dovozců. Jedno sdružení dovozců však trvalo na tom, že uvalení antidumpingových opatření směřovalo proti zájmu dovozců močoviny a že je pro ně důležitý rozkvět zemědělského odvětví.
(106) Jak bylo uvedeno v 206. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, potřeba dovozů bude trvat. I kdyby měla být cla uvalena v plné výši, vedlo by to ke zvýšení nákladů zemědělců v nejhorším případě o 0,6 %. Zatímco toto zvýšení může vést k určitým změnám ve způsobu, jakým zemědělci pořizují svou močovinu, neexistují důkazy zpochybňující závěry uvedené v 206. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřebitelé
Zemědělci
(107) Po zveřejnění prozatímního nařízení došly připomínky od organizací zemědělců v Rakousku, Itálii, Španělsku a Velké Británii. Žádná z těchto stran nenapadla prozatímní závěr, že cla by při nejhorším vedla ke zvýšení nákladů zemědělců o 0,6 %. Tyto organizace však vznášely námitky proti uvalení opatření a proti závěru, že cenová zvýšení by nebyla promítnuta v plné výši.
(108) Po ověření v zařízení zemědělského družstva se závěr o nákladových důsledcích navrhovaných opatření potvrzuje. Tvrzení, že dopad opatření nebude pocítěn v plné výši, je odvozeno od zkušeností s mnoha jinými antidumpingovými řízeními. Neexistuje žádný důkaz, který by naznačoval, že by k tomu v tomto řízení došlo.
(109) Jakkoli je potvrzena obtížná situace zemědělců, není možné dojít k závěru, že dopad cel by byl takový, aby byla uvalená opatření v rozporu se zájmy Společenství.
Průmysloví spotřebitelé
(110) Nedošly žádné písemné připomínky přímo ze strany kteréhokoli ze spolupracujících průmyslových spotřebitelů močoviny. To naznačuje, že opatření by na tyto spotřebitele močoviny neměla tak významný dopad.
(111) Jeden průmyslový spotřebitel, který rovněž močovinu dováží a prodává, vznesl připomínky prostřednictvím sdružení dovozců. Tato společnost uvádí, že uvalení opatření by ji mohlo nutit k uzavření jejího závodu se ztrátou až 380 pracovních míst. Protože však tato připomínka nebyla vznesena přímo společností a není doložena žádnými důkazy, je tento požadavek zamítnut.
3. Závěr o zájmu Společenství
(112) Za absence nových informací o hlediscích zájmů Společenství se potvrzují závěry v 219. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
H. KONEČNÉ ANTIDUMPINGOVÉ OPATŘENÍ
1. Úroveň vyloučení škody
(113) Pro prozatímní určení byl prodej pod cenou vypočten pomocí porovnání úrovně cen vývozců na hranice Společenství, z mola, clo vyplaceno (DEQ) s ověřenými cílovými cenami výrobců ze Společenství ze závodu. Porovnání bylo provedeno podle společností samostatně pro perličkovou, granulovanou, sypanou a pytlovanou močovinu.
(114) Mnoho vyvážejících výrobců tvrdilo, že úprava provedená pro náklady na vykládku pro dosažení ceny DEQ nebyla dostačující. Rovněž tvrdili, že by měla být zahrnuta přirážka dovozců (zejména obchodníků) v souladu s ostatními nedávnými případy hnojiv.
(115) Další důkazy o skutečných nákladech na vykládku byly získány z několika zdrojů, včetně vyvážejících výrobců, výrobního odvětví Společenství a nezávislých dovozců. Na základě těchto informací byla úprava pro náklady na vykládku příslušným způsobem upravena.
(116) Otázka provedení úpravy pro přirážku dovozců byla v rámci tohoto konkrétního šetření zvážena. Bylo zjištěno, že vyvážející výrobci prodávali močovinu na trhu Společenství prostřednictvím mnoha cest včetně přímého prodeje konečnému spotřebiteli. Nebyly předloženy žádné důkazy o tom, že se ceny lišily podle použité cesty. Spíše bylo zjištěno, že obecně prodejní ceny nezávisely na druhu zákazníka. Nebyly shledány ani podstatné změny mezi prodejními cestami používanými výrobním odvětvím Společenství a cestami, které užívali vyvážející výrobci. Proto byla žádost o úpravu o přirážku dovozců zamítnuta.
(117) Mnoho stran včetně většiny vyvážejících výrobců tvrdilo, že ceny výrobců ze Společenství pro výpočet prodeje pod cenou by měly být váženým průměrem cen na úrovni výrobního odvětví Společenství a nikoli cenou na úrovni jednotlivého výrobce. Bylo tvrzeno, že tato metodologie sloužila k umělému zvýšení rozpětí pomocí vyloučení všech negativních prodejů pod cenou na úrovni výrobce ze Společenství. Kromě toho bylo tvrzeno, že odvozování antidumpingových cel od metodologie výpočtu, která vede k vynulování, porušuje nedávný předpis WTO [3].
(118) Je třeba si připomenout, že výpočet prodeje pod cenou má prošetřit skutečný rozsah škody, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství dumpingovými dovozy. Aby poskytovalo pravdivý obraz, mělo by každé cenové srovnání odrážet hospodářskou realitu. Šetření prokázalo, že hospodářská soutěž na trhu Společenství se odehrává mezi každým jednotlivým vyvážejícím výrobcem a každým jednotlivým výrobcem, který tvoří součást výrobního odvětví Společenství. V tomto ohledu se mimo jiné připomíná, že existuje značné cenové rozpětí a významné rozdíly v geografické poloze výrobců ve Společenství. Proto by měl být rozsah jakéhokoli škodlivého dumpingu způsobeného vyvážejícím výrobcem výrobního odvětví Společenství hodnocen podle skutečné situace na trhu a na základě konkrétních údajů ověřených pro každou společnost.
(119) Porovnání cen podle společností vede k přesnému ocenění plného dopadu, který pocítilo výrobní odvětví Společenství, a nezvyšuje uměle úroveň prodeje pod cenou v tomto případě. Proto je požadavek zamítnut.
(120) Výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že některá močovina dovážená do Společenství byla ve skutečnosti "velká" perličková, která by měla být posuzována jako zvláštní druh močoviny. Dále výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že pro výpočet prodeje pod cenou by měl tento druh být porovnán s cenou "velké" perličkové močoviny vyráběné ve Společenství.
(121) Bylo zjištěno, že výrobní odvětví Společenství skutečně vyrábělo perličky o velkém průměru nebo "velké" perličky a že některé z uvedených zemí tyto perličky do Společenství vyvážely. Jediný rozdíl oproti standardním perličkám spočívá však ve větším průměru. Neexistují žádné důkazy o tom, že by výrobní náklady byly jakkoli vyšší nebo že by "velké" perličky byly během OŠ prodávány s přirážkou. Proto závěr zní, že neexistují důvody, proč by měly být "velké" perličky považovány za zvláštní druh výrobku.
(122) Někteří vyvážející výrobci opakovali svůj požadavek na úpravu o kvalitu jejich výrobku. Nebyly však poskytnuty žádné podpůrné důkazy. Na trhu nebyly ani zjištěny žádné problémy s rumunskou močovinou. Požadavek se proto zamítá.
(123) Je nutno připomenout, že pro výpočet vyhovující ceny v prozatímní fázi bylo použito ziskové rozpětí ve výši 8 % z nákladů a nikoli 8 % z obratu, jak uvádí 222. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Určité spolupracující strany argumentovaly, že ziskové rozpětí by mělo být omezeno na 5 %, jako v případě předešlých antidumpingových řízení týkajících se dusíkatých hnojiv, jakož i v řízení týkajícím se močoviny z Ruska [4]. Ze své strany výrobní odvětví Společenství znovu předložilo požadavek, podle kterého by bylo vhodnější ziskové rozpětí ve výši 15 % výnosu z použitého kapitálu (return on capital employed - ROCE).
(124) Potvrzuje se, že určení příslušného ziskového rozpětí v tomto řízení je založeno na hodnocení ziskového rozpětí, se kterým by Společenství mohlo přiměřeně počítat za obvyklých podmínek hospodářské soutěže, pokud by neexistovaly dumpingové dovozy. Proto je založeno na hodnocení faktů v daném případě a nikoli na hodnocení faktů v jiných řízeních týkajících se jiných výrobků a/nebo jiných období šetření.
(125) Z důvodů uvedených v 223. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se požadavek odvozování rentability od ROCE zamítá.
(126) Vzhledem k výše uvedenému a vzhledem k tomu, že nejsou k dispozici žádné důkazy o tom, že určení 8 % ziskového rozpětí není správné, se potvrzují závěry v 221. až 227. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(127) Informace získané a údaje ověřené po zveřejnění prozatímního nařízení, včetně ověřených informací od dvou dalších výrobců ze Společenství, byly ve vhodných případech do výpočtů rovněž zahrnuty.
2. Výše a podoba cel
(128) Ve světle výše uvedeného se má za to, že v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být uvalena konečná antidumpingová cla na úrovni zjištěných škodlivých rozpětí nebo dumpingových rozpětí na dovozy močoviny pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny, podle toho, která rozpětí budou nižší.
(129) Pokud jde o reziduální clo, která má být uplatněno na nespolupracující vyvážející výrobce, bylo reziduální clo stanoveno na základě nejvyššího cla stanoveného pro spolupracující vývozce v každé zemi.
(130) Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v zájmu slučitelnosti s předchozím řízením by cla měla mít podobu minimální dovozní ceny, jako v případě močoviny z Ruska.
(131) Jak je však uvedeno v 231. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, v zájmu zajištění účinnosti opatření a odrazení od cenové manipulace, která byla pozorována v některých předešlých řízeních týkajících se stejné obecné kategorie výrobků, tj. hnojiv, měla by mít konečná cla podobu určité částky za tunu. Proto se požadavek zamítá.
(132) Na základě výše uvedených skutečností jsou konečné sazby cel tyto:
Země | Společnost | Základ antidumpingového cla (%) | Konečné clo (EUR/t) |
Bělorusko | Jediné rozpětí pro celou zemi | 8,0 | 7,81 |
Bulharsko | Chimco AD | 24,2 | 21,43 |
Ostatní | 24,2 | 21,43 |
Chorvatsko | Petrokemija d.d. | 9,4 | 9,01 |
Ostatní | 9,4 | 9,01 |
Estonsko | JSC Nitrofert | 11,4 | 11,45 |
Ostatní | 11,4 | 11,45 |
Libye | National Oil Corporation | 12,5 | 11,55 |
Ostatní | 12,5 | 11,55 |
Litva | Joint Stock Company Achema | 10,0 | 10,05 |
Ostatní | 10,0 | 10,05 |
Rumunsko | S.C. Amonil S.A. Slobozia | 6,7 | 7,20 |
Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 5,7 | 6,18 |
Sofert S.A., Bacau | 7,6 | 8,01 |
Ostatní | 7,6 | 8,01 |
Ukrajina | Open Join Stock Company Cherkassy Azot, Cherkassy | 18,7 | 16,27 |
Join Stock Company Dnipro Azot, Dněprodzeržinsk | 9,2 | 8,85 |
Ostatní | 19,5 | 16,84 |
(133) Sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě tohoto šetření. Proto odrážejí situaci zjištěnou během tohoto šetření u uvedených společností. Tyto sazby cla (oproti celostátně platným clům uvaleným na "všechny ostatní společnosti") lze proto uplatňovat výlučně na dovozy výrobku pocházejícího z dané země a vyráběného danými společnostmi a tudíž konkrétními uvedenými právními subjekty. Dovážený výrobek vyráběný kteroukoli jinou společností, která není výslovně uvedena ve výkonné části tohoto nařízení se svým jménem a adresou, včetně subjektů příbuzných subjektům výslovně uvedeným, nemůže využívat tyto sazby a podléhá sazbě cla platné pro "všechny ostatní společnosti".
(134) Jakýkoli požadavek na uplatnění těchto individuálních celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně jména subjektu nebo po založení nového výrobního nebo obchodního subjektu) by měl být ihned zaslán Komisi [5] se všemi příslušnými informacemi, zejména o jakékoli změně činnosti společnosti spojené s výrobou, domácím prodejem a vývozem souvisejícím např. s takovou změnou jména nebo změnou výrobních nebo obchodních subjektů. Komise ve vhodných případech po konzultaci s poradním výborem změní nařízení pomocí aktualizace seznamu společností požívajících individuálních sazeb cla.
3. Výběr prozatímních cel
(135) S přihlédnutím k zjištěnému rozsahu dumpingového rozpětí a ve světle škody způsobené výrobnímu odvětví Společenství je považováno za nutné, aby částky zajištěné formou prozatímního antidumpingového cla, uvaleného prozatímním nařízením, byly s konečnou platností vybrány konečnou sazbou cla. V případě, kdy konečná cla budou vyšší než prozatímní cla, budou s konečnou platností vybrány pouze částky zajištěné na úrovni prozatímních cel.
4. Závazky
(136) Po uvalení prozatímních opatření vyvážející výrobci z Běloruska, Chorvatska, Libye, Rumunska a Ukrajiny nabídli cenové závazky v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Vyvážející výrobci v Estonsku a Litvě obnovili své nabídky závazků, již předložených v prozatímní fázi, ale zamítnutých z důvodů uvedených v 236. a 237. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(137) Připomíná se, že Komise již přijala závazek bulharského vyvážejícího výrobce v prozatímní fázi tohoto řízení (viz 236. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Jak je uvedeno v 128. bodu odůvodnění, začlenění nových údajů do konečného výpočtu škodlivého rozpětí mělo vliv na zjištěnou úroveň vyloučení škody. Minimální cena v závazku byla proto v souladu s tím přijata.
(138) Po zveřejnění prozatímního zjištění vzneslo stěžující si výrobní odvětví Společenství námitku proti rozhodnutí Komise přijmout závazek od bulharského vyvážejícího výrobce. V tomto ohledu bylo argumentováno tím, že daná společnost byla spojena - nebo měla blízké technické a průmyslové vztahy - s ostatními vývozci a/nebo výrobci dusíkatých hnojiv včetně močoviny se sídlem v Bulharsku, Bělorusku a na Ukrajině, což by znamenalo silný potenciál pro kompenzační dohody. Kromě toho výrobní odvětví Společenství vyjádřilo obavy o schopnost tohoto vyvážejícího výrobce dodržet povinnosti ze závazku vyplývající.
(139) V obecnějším rámci výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že závazky a tudíž minimální ceny budou nevhodným opatřením pro dusíkatá hnojiva včetně močoviny.
(140) Je třeba připomenout, že výrobní odvětví Společenství nemohlo doložit svá tvrzení ohledně vyvážejícího výrobce v Bulharsku dostatečnými důkazy. Kromě toho šetření Komise tato tvrzení nepotvrdilo a proto bylo nutné je zamítnout. Pokud jde o vhodnost závazku, je třeba vzít v úvahu, že takové hodnocení by se mělo především zaměřit na konkrétní situaci společnosti. Proto bylo zjištěno, že daná společnost vyrábí a vyváží jen močovinu a že je v tomto případě velmi pravděpodobné účinné sledování závazku.
(141) V každém případě při očekávaném porušení, při porušení nebo odstoupení od závazku lze uvalit antidumpingové clo podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení.
(142) Všechny ostatní obdržené nabídky závazků byly rovněž podrobně analyzovány. Z tohoto zkoumání vyplynuly dvě hlavní překážky přijatelnosti těchto nabídek závazků:
(143) Uvedení vyvážející výrobci v Litvě, Rumunsku, Chorvatsku, Ukrajině a Libyi jsou výrobci různých druhů hnojiv a/nebo jiných chemických výrobků a v minulosti trvale vyváželi tyto výrobky běžným zákazníkům (hlavně obchodníkům) ve Společenství. Tato praxe přináší vážné riziko křížové kompenzace, tzn. že ceny by mohly být formálně dodržovány, ale ceny za jiné výrobky by byly sníženy. Tím by bylo snadné obejít závazek dodržování minimální ceny močoviny a bylo by nanejvýš obtížné jej účinně sledovat.
(144) Kromě toho určití výrobci (z Estonska, Ukrajiny, Běloruska) tvrdili, že nemohou ovlivnit místo určení a/nebo prodejních podmínek svých vývozů močoviny nebo je dokonce neznají, zatímco z úředních statistik bylo zjevné, že výrobek byl v průběhu doby šetření vyvážen do Společenství ve velkých množstvích. Připomíná se, že pokud tyto společnosti neposkytly v tomto ohledu dostatečné údaje, neměla Komise jinou možnost nežli použít pro stanovení vývozních cen známé údaje v souladu s článkem 18 základního nařízení. Kromě toho určití vývozci (Libye, Estonsko) během šetření celkově spolupracovali nedostatečně. Tyto skutečnosti byly považovány za nepřiměřeně zvyšující riziko přijmutí závazku a záruky řádného sledování jsou díky nim nedostatečné.
(145) Z výše uvedených důvodů závěr zní, že žádný ze závazků nabídnutých po zveřejnění konečných zjištění by neměl být přijat.
(146) Dotčené strany byly v tomto smyslu informovány a dotyčným vývozcům byly podrobně sděleny důvody, proč nelze přijmout nabízený závazek. Poradní výbor byl konzultován,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu močoviny, též ve vodném roztoku, kódů KN 31021010 a 31021090, pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny.
2. Sazby konečného antidumpingového cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobek uvedený v odstavci 1 tyto:
Země původu | Výrobce | Konečné antidumpingové clo (EUR/t) | Doplňkový kód TARIC |
Bělorusko | Všechny společnosti | 7,81 | - |
Bulharsko | Všechny společnosti | 21,43 | A999 |
Chorvatsko | Všechny společnosti | 9,01 | - |
Estonsko | Všechny společnosti | 11,45 | - |
Libye | Všechny společnosti | 11,55 | - |
Litva | Všechny společnosti | 10,05 | - |
Rumunsko | S.C. Amonil S.A. Slobozia | 7,20 | A264 |
Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 6,18 | A265 |
Sofert S.A., Bacau | 8,01 | A266 |
Všechny ostatní společnosti | 8,01 | A999 |
Ukrajina | Open Join Stock Company Cherkassy Azot, Cherkassy | 16,27 | A268 |
Join Stock Company Dnipro Azot, Dněprodzeržinsk | 8,85 | A269 |
Ostatní | 16,84 | A999 |
3. V případech, kdy bylo zboží poškozeno před vstupem do volného oběhu, a proto se poměrným způsobem rozděluje cena skutečně zaplacená nebo splatná pro určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 22. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], snižuje se částka antidumpingového cla vypočtená na základě odstavce 2 výše o procentní část odpovídající rozdělení ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Dovozy se osvobozují od antidumpingových cel uvalených článkem 1 za předpokladu, že je vyrobí a přímo vyváží (tj. odesílá a fakturuje) prvnímu nezávislému zákazníkovi ve Společenství v postavení dovozce níže uvedená společnost, která nabídla závazek, jež Komise přijala, v případě, že tyto dovozy jsou v souladu s odstavcem 2.
Země | Společnost | Doplňkový kód TARIC |
Bulharsko | Chimco AD az Mezdra, 3037 Vratza | A272 |
2. a) Je-li předloženo prohlášení o propuštění do volného oběhu podle závazku, bude osvobození od cla podmíněno předložením platné obchodní faktury vystavené společností uvedenou v odstavci 1 celním úřadům členského státu.
b) Faktura pro dovoz v rámci závazku musí splňovat požadavky na tyto faktury uvedené v závazku, který přijala Komise, jejichž základní prvky jsou uvedeny v příloze.
c) Osvobození od cla je dále podmíněno tím, že na celnici bude předloženo zboží přesně odpovídající popisu na obchodní faktuře.
3. Dovozy doložené takovou fakturou v rámci závazku jsou deklarovány podle doplňkového kódu uvedeného v odstavci 1.
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla uloženého nařízením (ES) č. 1497/2001 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně uložené celní sazby na dovoz močoviny, též ve vodném roztoku, kódů KN 31021010 a 31021090, pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují. Pokud je sazba uloženého konečného cla vyšší než sazba prozatímního cla, vybere se pouze částka zajištěná ve výši prozatímního cla.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. ledna 2002.