RAADETS DIREKTIV 93/22/EOEF af 10. maj 1993 om investeringsservice i forbindelse med vaerdipapirer
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 57, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Dette direktiv er et vigtigt instrument i gennemfoerelsen af det indre marked, som fastsat i Den Europaeiske Faelles Akt og i henhold til tidsplanen i Kommissionens Hvidbog, baade med hensyn til fri etableringsret og fri udveksling af tjenesteydelser for investeringsselskaber;
med henblik paa at beskytte investorerne og sikre det finansielle systems stabilitet er udoevelsen af den form for investeringsservice, som er omfattet af dette direktiv, betinget af, at investeringsselskabets hjemland har meddelt tilladelse hertil;
formaalet er at opnaa det mindstemaal af harmonisering, som er noedvendigt og tilstraekkeligt for at sikre en gensidig anerkendelse af tilladelser og tilsynsordninger, der aabner mulighed for meddelelse af en enkelt tilladelse gaeldende i hele Faellesskabet og for anvendelse af princippet om hjemlandstilsyn; i medfoer af den gensidige anerkendelse kan investeringsselskaber, der har faaet tilladelse i deres hjemland, praestere en eller flere af de tjenesteydelser, som de har tilladelse til, og som er omfattet af dette direktiv, i hele Faellesskabet ved at oprette en filial eller ved at praestere tjenesteydelser;
principperne om gensidig anerkendelse og hjemlandstilsyn forudsaetter, at de kompetente myndigheder i hver medlemsstat undlader at meddele tilladelse eller inddrager denne i de tilfaelde, hvor det af saadanne forhold som driftsplanen, den geografiske placering eller de faktiske transaktioner klart fremgaar, at det paagaeldende investeringsselskab udelukkende har valgt denne medlemsstats retssystem for at unddrage sig de strengere bestemmelser, der gaelder i den medlemsstat, hvor det agter at drive eller allerede driver stoerstedelen af sin virksomhed; med henblik paa anvendelsen af dette direktiv boer et investeringsselskab, som er en juridisk person, anses for at have tilladelse i den medlemsstat, hvor det har sit vedtaegtsmaessige hjemsted; et investeringsselskab, der ikke er en juridisk person, skal have tilladelse i den medlemsstat, hvor dets hovedkontor ligger; medlemsstaterne skal i oevrigt kraeve, at et investeringsselskabs hovedkontor altid skal ligge i den medlemsstat, som er investeringsselskabets hjemland, og hvor investeringsselskabet faktisk udoever sin virksomhed;
for at beskytte investorernes interesser skal navnlig den interne kontrol i investeringsselskabet sikres ved, at ledelsen varetages af to personer i faellesskab, eller, hvis dette ikke kraeves ifoelge direktivet, ved andre ordninger, der sikrer et tilsvarende resultat;
for at sikre lige konkurrencevilkaar er det noedvendigt, at investeringsselskaber, der ikke er kreditinstitutter, faar samme mulighed for at oprette filialer og praestere tjenesteydelser paa tvaers af landegraenserne som de institutter, der er omfattet af Raadets andet direktiv 89/646/EOEF af 15. december 1989 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udoeve virksomhed som kreditinstitut (4);
ved udfoerelsen af valutatransaktioner paa kontant basis eller paa termin kan et investeringsselskab kun paaberaabe sig dette direktiv, hvis de paagaeldende transaktioner ydes som led i investeringsservice; foelgelig vil anvendelsen af en filial udelukkende med henblik paa at foretage valutatransaktioner vaere en omgaaelse af dette direktiv;
et investeringsselskab, der har faaet tilladelse i sit hjemland, kan udoeve virksomhed i hele Faellesskabet paa den maade, det finder passende; det kan med henblik herpaa, hvis det finder det noedvendigt, bruge fuldmaegtige, der modtager og videregiver ordrer for selskabets regning og under dettes hele og fulde ansvar; under disse omstaendigheder skal fuldmaegtigenes virksomhed betragtes som selskabets virksomhed; dette direktiv er i oevrigt ikke til hinder for, at hjemlandet kan stille saerlige krav til fuldmaegtiges status; hvis investeringsselskabet udoever virksomhed paa tvaers af landegraenserne, behandler vaertslandet dem, som om de var selskabet selv; i oevrigt skal doersalg af vaerdipapirer ikke vaere omfattet af dette direktiv, og de naermere bestemmelser herfor skal henhoere under national lovgivning;
ved vaerdipapirer forstaas de kategorier af vaerdipapirer, der normalt omsaettes paa kapitalmarkedet, f.eks. statsobligationer, aktier, omsaettelige vaerdipapirer, hvormed aktier kan erhverves ved tegning eller ombytning, aktiebeviser (depositary receipts), obligationer, der udstedes som led i en serie, indekswarrants, og vaerdipapirer, hvormed saadanne obligationer kan erhverves ved tegning;
ved pengemarkedsinstrumenter forstaas de kategorier af instrumenter, der normalt omsaettes paa pengemarkedet, f.eks. skatkammerbeviser, indlaansbeviser og commercial papers;
den meget brede definition af vaerdipapirer og pengemarkedsinstrumenter, der er lagt til grund i dette direktiv, har kun virkning for dette direktiv, og den beroerer saaledes paa ingen maade de forskellige definitioner af finansielle instrumenter, der er fastsat i national lovgivning i anden forbindelse, herunder isaer paa skatte- og afgiftsomraadet; i oevrigt omfatter defintionen af vaerdipapirer kun omsaettelige instrumenter, og aktier eller vaerdipapirer, der kan sidestilles med aktier, udstedt af virksomheder saa som »building societies« og »industrial and provident societies«, hvortil ejendomsretten i praksis kun kan overdrages, ved at de tilbagekoebes af den virksomhed, der har udstedt dem, er foelgelig ikke omfattet af denne definition;
ved instrumenter, der svarer til futures, skal der forstaas kontrakter, som afregnes kontant paa grundlag af udsving i ét af foelgende elementer: rentesatsen eller valutakursen, kursen paa et af de i bilagets afsnit B naevnte instrumenter eller et indeks, der gaelder for ét af de paagaeldende instrumenter;
modtagelse og formidling af ordrer omfatter i henhold til dette direktiv det forhold, at to eller flere investorer bringes i forbindelse med hinanden, saaledes at de faar mulighed for at foretage en transaktion;
ingen af dette direktivs bestemmelser beroerer de faellesskabsbestemmelser, eller hvis saadanne ikke findes, de nationale bestemmelser, der gaelder, naar de i dette direktiv omhandlede instrumenter udbydes til offentligheden; det samme gaelder markedsfoering og omsaetning af saadanne instrumenter;
medlemsstaterne har fortsat det fulde ansvar for ivaerksaettelsen af foranstaltninger paa det pengepolitiske omraade med forbehold af de foranstaltninger, der er noedvendige for at styrke Det Europaeiske Monetaere System;
forsikringsselskaber, hvis virksomhed er underlagt et passende tilsyn fra de kompetente tilsynsfoerende myndigheder, og som er samordnet paa faellesskabsplan, samt selskaber, der foretager genforsikring og retrocession, boer vaere undtaget fra direktivet;
selskaber, der ikke praesterer tjenesteydelser over for tredjemand, men hvis virksomhed udelukkende bestaar i at yde investeringsservice til deres moderselskab, deres datterselskaber eller et af deres moderselskabs andre datterselskaber, skal ikke vaere omfattet af direktivet;
dette direktiv skal omfatte de selskaber, hvis normale virksomhed bestaar i at yde tredjemand investeringsservice i erhvervsoejemed, og det er derfor hensigtsmaessigt at udelukke enhver person fra anvendelsesomraadet, hvis erhvervsmaessige virksomhed er af anden art (f.eks. advokater, notarer), og som kun lejlighedsvis yder investeringsservice som led i deres normale erhvervsmaessige virksomhed, saafremt denne virksomhed er omfattet af lovbestemmelser, der ikke udelukker, at der ydes lejlighedsvis investeringsservice; af samme grund boer ligeledes de personer udelukkes fra anvendelsesomraadet, som kun yder investeringsservice til producenter eller brugere af raavarer og kun i det omfang, det er noedvendigt for at gennemfoere transaktioner med de paagaeldende varer, naar saadanne transaktioner udgoer deres hovederhverv;
virksomheder, hvis investeringsservice udelukkende bestaar i at forvalte en ordning for medarbejderdeltagelse, og som i denne forbindelse ikke yder investeringsservice til tredjemand, boer ikke vaere omfattet af dette direktivs bestemmelser;
centralbanker og andre lignende institutioner samt offentlige institutioner, der har ansvaret for forvaltningen af den offentlige gaeld, eller som deltager heri - dette begreb omfatter gaeldens placering - boer udelukkes fra direktivets anvendelsesomraade; denne udelukkelse gaelder dog ikke for navnlig virksomheder med offentlig kapital, hvis formaal er kommercielt eller forbundet med erhvervelse af kapitalinteresser;
virksomheder eller personer, hvis aktivitet udelukkende bestaar i at modtage og videregive ordrer til visse medkontrahenter uden at ligge inde med penge eller vaerdipapirer, der tilhoerer deres kunder, boer vaere udelukket fra direktivets anvendelsesomraade; saadanne virksomheder eller personer er derfor ikke omfattet af retten til fri etablering og til fri udveksling af tjenesteydelser paa de betingelser, der er fastsat i dette direktiv, idet de saaledes, saafremt de oensker at udoeve virksomhed i en anden medlemsstat, er underlagt de relevante bestemmelser, som er gaeldende i denne stat;
institutter for kollektiv investering, uanset om de er samordnet paa faellesskabsplan eller ej, samt depositarer og direktoerer for saadanne institutter boer vaere udelukket fra direktivets anvendelsesomraade, i det omfang de er underlagt saerlige bestemmelser, som er direkte tilpasset deres virksomhed;
hvis de sammenslutninger, der er oprettet af en medlemsstats pensionskasser med henblik paa forvaltning af deres midler, kun tager sig af denne forvaltning og ikke yder investeringsservice til tredjemand, og hvis pensionskasserne selv er under tilsyn af de myndigheder, der ogsaa foerer tilsyn med forsikringsselskaber, forekommer det ikke noedvendigt at underkaste saadanne sammenslutninger dette direktivs betingelser for adgang til og udoevelse af investeringsservice;
dette direktiv boer ikke gaelde for de i den italienske lovgivning omhandlede »agenti di cambio«, eftersom de tilhoerer en kategori, for hvilken der ikke vil blive meddelt nye tilladelser, og deres virksomhed er begraenset til det nationale omraade og ikke indebaerer nogen risiko for konkurrenceforvridning;
de rettigheder, som investeringsselskaberne opnaar ved dette direktiv, har ingen indflydelse paa den ret, som medlemsstaterne, medlemsstaternes centralbanker og andre lignende nationale institutioner har til at vaelge deres medkontrahenter paa grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier;
ansvaret for tilsyn med et investeringsselskabs finansielle soliditet paahviler herefter de kompetente myndigheder i selskabets hjemland i medfoer af Raadets direktiv 93/6/EOEF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag (5), hvori reglerne om markedsrisici samordnes;
hjemlandet kan generelt indfoere strengere krav end dem, der er fastsat i dette direktiv, navnlig med hensyn til betingelserne for meddelelse af tilladelse, tilsyn og reglerne om indberetning og gennemsigtighed;
udoevelsen af aktiviteter, som ikke er daekket af dette direktiv, er omfattet af Traktatens generelle bestemmelser om fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser;
for at beskytte investorerne skal der drages omsorg for, at investors ejendomsret og andre tilsvarende rettigheder til vaerdipapirer samt hans rettigheder til de midler, som selskabet faar betroet, beskyttes ved, at de holdes ude fra selskabets egne; dette princip forhindrer dog ikke selskabet i at investere i eget navn til fordel for investor, naar transaktionens form goer dette noedvendigt og investor er indforstaaet hermed, f.eks. laan af vaerdipapirer;
reglerne for meddelelse af tilladelse til filialer af investeringsselskaber, der har faaet tilladelse i tredjelande, finder fortsat anvendelse paa saadanne selskaber; disse filialer er ikke omfattet af den fri udveksling af tjenesteydelser efter Traktatens artikel 59, stk. 2, og heller ikke af etableringsfriheden i andre medlemsstater end den, hvori de er etablerede; ansoegninger fra selskaber, der er underlagt lovgivningen i et tredjeland, om tilladelse til et datterselskab eller til erhvervelse af kapitalandele boer behandles efter en procedure, der tager sigte paa at sikre, at EF-investeringsselskaber paa basis af gensidighed nyder tilsvarende behandling i de paagaeldende tredjelande;
de kompetente nationale myndigheders meddelelse af tilladelse til investeringsselskaber i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser vil faa virkning i hele Faellesskabet og ikke blot i den enkelte medlemsstat, og de eksisterende klausuler om gensidighed vil vaere uden virkning fremover; der er derfor behov for en smidig procedure, der goer det muligt at vurdere gensidigheden paa et faellesskabsgrundlag; formaalet med en saadan procedure er ikke at lukke Faellesskabets finansielle markeder, men, eftersom Faellesskabet oensker at holde sine finansielle markeder aabne for resten af verden, at fremme liberaliseringen af alle finansielle markeder i tredjelande; med henblik herpaa fastlaegger dette direktiv procedurer for forhandling med tredjelande eller, som en sidste udvej, mulighed for at traeffe foranstaltninger, der bestaar i at suspendere nye ansoegninger om tilladelse eller begraense antallet af nye tilladelser;
et af formaalene med dette direktiv er at sikre en tilstraekkelig beskyttelse af investorerne; med henblik herpaa har det vist sig hensigtsmaessigt at tage hensyn til de forskellige behov for beskyttelse, som de forskellige kategorier af investorer har, samt til deres faglige ekspertise;
medlemsstaterne skal paase, at der ikke stilles hindringer i vejen for, at de aktiviteter, der er omfattet af den gensidige anerkendelse, kan udoeves paa samme maade som i hjemlandet, saa laenge de ikke er i strid med vaertlandets retsforskrifter til beskyttelse af samfundsmaessige interesser;
en medlemsstat kan ikke begraense den ret, som investorer, der har deres saedvanlige bopael eller er etableret i denne medlemsstat, har til at modtage en hvilken som helst investeringssservice fra et investeringsselskab, der er omfattet af dette direktiv, og som er beliggende uden for denne medlemsstat og udfoerer sin virksomhed uden for denne medlemsstat;
i visse medlemsstater kan clearing og afvikling foretages gennem institutioner, der ikke er en del af de markeder, hvor selve transaktionerne sker; hver gang der i dette direktiv tales om adgang til eller medlemskab af regulerede markeder, skal disse begreber derfor fortolkes saaledes, at de ogsaa omfatter adgang til eller medlemskab af de institutioner, der foretager clearing og afvikling for de regulerede markeder;
hver medlemsstat skal soerge for, at alle investeringsselskaber paa dens omraade, som har faaet tilladelse i en medlemsstat, samt alle finansielle instrumenter, som noteres paa et reguleret marked i en medlemsstat, behandles ens; navnlig skal alle investeringsselskaber have samme mulighed for at blive medlem af eller have adgang til regulerede markeder; uanset hvordan transaktionerne finder sted i medlemsstaterne, skal de tekniske og juridiske begraensninger i adgangen til de regulerede markeder afskaffes paa de i dette direktiv fastsatte betingelser og som led i dette direktiv;
i visse medlemsstater kan kreditinstitutter kun indirekte blive medlem af de regulerede markeder ved at oprette et specialiseret datterselskab; den mulighed, som kreditinstitutter ved dette direktiv faar for at blive direkte medlemmer af de regulerede markeder uden at skulle oprette et specialiseret datterselskab, udgoer en betydningsfuld reform for de paagaeldende medlemsstater, og alle dens foelger fortjener at blive vurderet paa ny paa baggrund af udviklingen paa de finansielle markeder; i betragtning heraf skal der i den rapport, som Kommissionen fremsender til Raadet senest den 31. december 1998, tages hensyn til alle de faktorer, som vil saette Raadet i stand til paa ny at vurdere foelgerne for de paagaeldende medlemsstater, navnlig risikoen for interessekonflikter og investors grad af beskyttelse;
det er af yderste vigtighed, at harmoniseringen af erstatningsordningerne finder anvendelse paa samme dato som dette direktiv; indtil den dato, hvor et direktiv om erstatningsordninger traeder i kraft, har vaertslandet stadig mulighed for at kraeve sin egen erstatningsordning anvendt over for de investeringsselskaber, herunder kreditinstitutter, der har faaet tilladelse i de oevrige medlemsstater, hvis hjemlandet ikke har nogen erstatningsordning, eller hvis denne ikke yder en tilsvarende beskyttelse;
de regulerede markeders struktur skal fortsat henhoere under national lovgivning, uden at den dog maa udgoere en hindring for en liberalisering af adgangen til vaertslandets regulerede markeder for de investeringsselskaber, der har faaet tilladelse til at yde de paagaeldende former for investeringsservice i hjemlandet; i overensstemmelse med dette princip findes der i Forbundsrepublikken Tyskland og i Nederlandene lovbestemmelser om virksomhed som henholdsvis »Kursmakler« og »hoekman«, hvorved de paagaeldende forhindres i at udoeve deres virksomhed sideloebende med anden virksomhed; det kan altsaa fastslaas, at en »Kursmakler« og en »hoekman« ikke kan praestere tjenesteydelser i de andre medlemsstater; uanset hjemland kan ingen goere krav paa at arbejde som »Kursmakler« eller »hoekman« uden at skulle overholde de samme bestemmelser om uforenelighed som dem, der foelger af at have status som »Kursmakler« eller »hoekman«;
det boer understreges, at dette direktiv ikke kan komme til at beroere bestemmelser, der foelger af Raadets direktiv 79/279/EOEF af 5. marts 1979 om samordning af betingelserne for vaerdipapirers optagelse til officiel notering paa en fondsboers (6);
et stabilt og velfungerende finansielt system samt beskyttelse af investor forudsaetter, at vaertslandet har ret til og ansvar for dels at forebygge og straffe et investeringsselskabs aktiviteter paa sit omraade, der er i modstrid med de regler for god forretningsskik og de andre lovbestemmelser og retsregler, det har vedtaget af hensyn til samfundsmaessige interesser, dels at gribe ind i akutte tilfaelde; vaertslandets kompetente myndigheder skal endvidere ved varetagelsen af deres opgaver kunne regne med at have et saerdeles snaevert samarbejde med hjemlandets kompetente myndigheder og ganske saerligt med hensyn til den virksomhed, der udoeves som led i den frie udveksling af tjenesteydelser; hjemlandets kompetente myndigheder har ret til at blive underrettet af vaertslandets kompetente myndigheder om foranstaltninger, der indebaerer sanktioner over for et investeringsselskab eller begraensning af et investeringsselskabs virksomhed, som sidstnaevnte myndigheder har truffet over for investeringsselskaber, som de har meddelt tilladelse, for paa effektiv vis at kunne varetage deres tilsynsopgaver; med henblik herpaa skal samarbejdet mellem de kompetente myndigheder i hjemlandet og vaertslandet sikres;
med det dobbelte formaal at beskytte investorerne og soerge for, at vaerdipapirmarkederne fungerer efter hensigten, skal det sikres, at transaktionerne er gennemsigtige, og at de regler, der i dette direktiv er fastsat i dette oejemed for de regulerede markeder, finder anvendelse paa baade investeringsselskaber og kreditinstitutter, naar de opererer paa markedet;
undersoegelsen af problemerne paa de omraader, der omfattes af Raadets direktiver vedroerende investeringsservice og vaerdipapirer, baade med hensyn til anvendelse af de bestaaende foranstaltninger og med henblik paa en mere vidtgaaende samordning, kraever et samarbejde mellem de nationale myndigheder og Kommissionen i et udvalg; nedsaettelsen af et saadant udvalg foregriber ikke andre former for samarbejde mellem tilsynsmyndighederne paa dette omraade;
det kan lejlighedsvis blive noedvendigt at foretage tekniske aendringer af de detaljerede regler i dette direktiv for at tage hensyn til udviklingen i investeringsservicesektoren; Kommissionen foretager de noedvendige aendringer efter at have indbragt spoergsmaalet for det udvalg, som skal nedsaettes paa omraadet for vaerdipapirmarkeder -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
AFSNIT I Definitioner og anvendelsesomraade
Artikel 1
I dette direktiv forstaas ved:
1) »investeringsservice«: de i afsnit A i bilaget anfoerte tjenesteydelser i forbindelse med de instrumenter, der er angivet i afsnit B i bilaget, naar en saadan tjenesteydelse praesteres over for tredjemand
2) »investeringsselskab«: en juridisk person, hvis saedvanlige erhverv eller virksomhed bestaar i at yde investeringsservice til tredjemand paa erhvervsmaessigt grundlag.
Medlemsstaterne kan for saa vidt angaar dette direktiv lade begrebet investeringsselskab omfatte selskaber, der ikke er juridiske personer
- naar de for dem gaeldende regler giver tredjemands interesser et beskyttelsesniveau svarende til det, som gives af juridiske personer, og
- forudsat de er underlagt et tilsvarende tilsyn, som er tilpasset deres juridiske struktur.
Naar saadanne fysiske personer praesterer tjenesteydelser, der medfoerer opbevaring af tredjemands midler eller vaerdipapirer, kan de dog kun betragtes som et investeringsselskab i henhold til dette direktiv, hvis foelgende betingelser er opfyldt, uden at de oevrige krav i dette direktiv og i direktiv 93/6/EOEF derved indskraenkes:
- tredjemands ejendomsret til vaerdipapirer og midler, der tilhoerer ham, skal vaere sikret, navnlig i tilfaelde af selskabets eller dets ejeres insolvens, eller i tilfaelde af udlaeg, modregning eller andre retlige midler, som bringes i anvendelse af selskabets eller dets ejeres kreditorer
- investeringsselskabet skal vaere omfattet af bestemmelser om tilsyn med selskabets, herunder ejernes, solvens
- investeringsselskabets aarsregnskaber skal revideres af en eller flere personer, der i henhold til national lovgivning er autoriseret til at revidere regnskaber
- naar der kun er én ejer, skal denne soerge for beskyttelse af investorerne i tilfaelde af ophoer af selskabets virksomhed som foelge af ejerens doed, uarbejdsdygtighed eller andre lignende forhold.
Inden den 31. december 1997 aflaegger Kommissionen rapport om anvendelsen af andet og tredje afsnit i dette nummer og foreslaar i givet fald at aendre eller ophaeve dem.
Udoever en person en aktivitet som naevnt i punkt 1 a), i afsnit A i bilaget, og sker dette udelukkende for et investeringsselskabs regning og under dette selskabs hele og fulde ansvar, betragtes den paagaeldende aktivitet som investeringsselskabets aktivitet og ikke som den naevnte persons aktivitet
3) »kreditinstitut«: et kreditinstitut som defineret i artikel 1, foerste led, i direktiv 77/780/EOEF (7), med undtagelse af de foretagender, der er naevnt i artikel 2, stk. 2, i naevnte direktiv
4) »vaerdipapirer«:
- aktier og andre vaerdipapirer, der kan sidestilles med aktier
- obligationer og andre gaeldinstrumenter
der kan omsaettes paa kapitalmarkedet, samt
- alle andre vaerdipapirer, der normalt omsaettes, og hvormed saadanne vaerdipapirer kan erhverves ved tegning eller ombytning eller ved kontant betaling
bortset fra betalingsmidler
5) »Pengemarkedsinstrumenter«: de kategorier af instrumenter, der normalt omsaettes paa pengemarkedet
6) »hjemland«:
a) hvis investeringsselskabet er en fysisk person: den medlemsstat, hvor den paagaeldende har sit hovedkontor
b) hvis investeringsselskabet er en juridisk person: den medlemsstat, hvor det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende, eller, hvis der ifoelge denne medlemsstats nationale lovgivning ikke findes noget vedtaegtsmaessigt hjemsted, den medlemsstat, hvor hovedkontoret er beliggende
c) hvis der er tale om et marked: den medlemsstat, hvor det vedtaegtsmaessige hjemsted for det organ, der administrerer handelssystemet, er beliggende, eller, hvis der ifoelge denne medlemsstats nationale lovgivning ikke findes noget vedtaegtsmaessigt hjemsted, den medlemsstat, hvor dette organs hovedkontor er beliggende
7) »vaertsland«: den medlemsstat, hvor et investeringsselskab har en filial eller praesterer tjenesteydelser
8) »filial«: en afdeling, som retligt udgoer en ikke-selvstaendig del af et investeringsselskab, og som yder investeringsservice af den art, som investeringsselskabet har faaet tilladelse til; flere afdelinger, som i en og samme medlemsstat oprettes af et investeringsselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, betragtes som én filial
9) »kompetente myndigheder«: de myndigheder, som den enkelte medlemsstat udpeger i henhold til artikel 22
10) »kvalificeret deltagelse«: direkte eller indirekte besiddelse af mindst 10 % af kapitalen eller stemmerettighederne i et investeringsselskab, eller en besiddelse, som giver mulighed for at udoeve en betydelig indflydelse paa forvaltningen af det investeringsselskab, hvori der besiddes en kapitalinteresse.
Ved anvendelse af denne definition i forbindelse med artikel 4 og 9 samt de andre niveauer af deltagelse, der er omhandlet i artikel 9, tages de stemmerettigheder, der er naevnt i artikel 7 i direktiv 88/627/EOEF (8), i betragtning
11) »moderselskab«: en modervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i direktiv 83/349/EOEF (9)
12) »datterselskab«: en dattervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i direktiv 83/349/EOEF; ethvert datterselskab af et datterselskab anses ogsaa for at vaere datterselskab af det moderselskab, som staar i spidsen for disse foretagender
13) »reguleret marked«: marked for de i afsnit B i bilaget omhandlede finansielle instrumenter
- der er opfoert paa den i artikel 16 omhandlede liste, der er opstillet af den medlemsstat, som er hjemlandet ifoelge artikel 1, nr. 6, litra c)
- som fungerer regelmaessigt
- som er karakteriseret ved, at der findes regler, som de kompetente myndigheder har udstedt eller godkendt, og som fastlaegger vilkaarene for markedets funktion, vilkaarene for adgang til markedet samt, naar direktiv 79/279/EOEF finder anvendelse, de vilkaar for adgang til notering, der er fastsat i naevnte direktiv, og naar naevnte direktiv ikke finder anvendelse, de vilkaar, som et finansielt instrument skal opfylde, for at det faktisk kan omsaettes paa markedet
- som kraever overholdelse af alle krav om indberetning og gennemsigtighed, der er foreskrevet i henhold til artikel 20 og 21
14) »kontrol«: kontrol som defineret i artikel 1 i direktiv 83/349/EOEF.
Artikel 2
1. Dette direktiv finder anvendelse paa alle investeringsselskaber. For kreditinstitutter, hvis tilladelse, der er meddelt i henhold til direktiv 77/780/EOEF og 89/646/EOEF, omfatter en eller flere af de former for investeringsservice, som er anfoert i afsnit A i bilaget til naervaerende direktiv, gaelder dog kun denne artikels stk. 4, artikel 8, stk. 2, artikel 10, 11, 12, stk. 1, artikel 14, stk. 3 og 4, samt artikel 15, 19 og 20.
2. Dette direktiv finder ikke anvendelse paa
a) forsikringsselskaber som defineret i artikel 1 i direktiv 73/239/EOEF (10) eller artikel 1 i direktiv 79/267/EOEF (11) samt selskaber, der foretager genforsikring og retrocession som omhandlet i direktiv 64/225/EOEF (12)
b) virksomheder, der udelukkende yder investeringsservice til deres moderselskab, deres datterselskab eller et af deres moderselskabs andre datterselskaber
c) personer, der yder investeringsservice, hvis denne service ydes lejlighedsvis i forbindelse med erhvervsmaessig virksomhed, saafremt denne virksomhed er omfattet af lovbestemmelser eller en fag-etisk kodeks for det paagaeldende erhverv, som ikke udelukker, at der kan ydes service af denne art
d) virksomheder, hvis investeringsservice udelukkende bestaar i forvaltning af en ordning for medarbejderdeltagelse
e) virksomhed, der yder investeringsservice i form af saavel de i litra b), som de i litra d), naevnte tjenesteydelser
f) medlemsstaternes centralbanker og andre lignende nationale institutioner samt andre offentlige institutioner, der har ansvaret for forvaltningen af den offentlige gaeld, eller som deltager heri
g) virksomheder
- der ikke maa ligge inde med penge eller vaerdipapirer, der tilhoerer deres kunder, og som derfor ikke paa noget tidspunkt risikerer at komme i debet hos deres kunder, og
- som kun maa yde investeringsservice i form af modtagelse og videregivelse af ordrer vedroerende vaerdipapirer og andele i institutter for kollektiv investering, og
- som, naar de yder en saadan service, kun kan videregive ordrer til
i) investeringsselskaber, der har faaet tilladelse i henhold til dette direktiv
ii) kreditinstitutter, der har faaet tilladelse i henhold til direktiv 77/780/EOEF og 89/646/EOEF
iii) filialer af investeringsselskaber eller kreditinstitutter, der har faaet tilladelse i et tredjeland, og som er underkastet og overholder tilsynsregler, som de kompetente myndigheder anser for mindst lige saa strenge som reglerne i dette direktiv eller i direktiv 89/646/EOEF eller 93/6/EOEF
iv) institutter for kolletiv investering, der ifoelge lovgivningen i en medlemsstat har tilladelse til at udbyde andele til offentligheden, samt direktoererne for saadanne institutter
v) investeringsselskaber med fast kapital i henhold til artikel 15, stk. 4, i direktiv 77/91/EOEF (13), hvis vaerdipapirer noteres eller omsaettes paa et reguleret marked i en medlemsstat
- og hvis aktiviteter paa nationalt plan er omfattet af lovbestemmelser eller en fag-etisk kodeks
h) institutter for kollektiv investering, hvad enten de er samordnet paa faellesskabsplan eller ej, samt depositarer og direktoerer for saadanne institutter
i) personer, hvis hovederhverv bestaar i at handle med raavarer indbyrdes eller med producenter eller erhvervsmaessige brugere af de paagaeldende varer, og som kun yder investeringsservice til disse handelsparterne og kun i det omfang, det er noedvendigt for deres hovederhverv
j) virksomheder, hvis investeringsservice udelukkende bestaar i at handle for egen regning paa et marked for finansielle futures eller optioner, eller som handler paa vegne af eller opgiver priser til andre medlemmer af samme marked, og som garanteres af et clearingmedlem af dette marked. Ansvaret for opfyldelsen af de kontrakter, som indgaas af en saadan virksomhed, paahviler et clearingmedlem af samme marked
k) sammenslutninger oprettet af danske pensionskasser alene med det formaal at forvalte de deltagende pensionskassers midler
l) »agenti di cambio«, hvis virksomhed og funktion er beskrevet i den italienske kongelige anordning nr. 222 af 7. marts 1925 samt de senere bestemmelser om aendring heraf, og som har faaet tilladelse til at fortsaette deres virksomhed i medfoer af artikel 19 i den italienske lov nr. 1 af 2. januar 1991.
3. Kommissionen skal senest den 31. december 1998 og derefter med regelmaessige mellemrum aflaegge rapport om anvendelsen af stk. 2 i forbindelse med bilagets afsnit A og i givet fald foreslaa aendringer til definitionen af undtagelserne og de omfattende tjenesteydelser paa baggrund af direktivets anvendelse.
4. De rettigheder, som dette direktiv medfoerer, omfatter ikke praestering af tjenesteydelser som medkontrahent til staten eller til en medlemsstats centralbank eller andre lignende nationale institutioner som led i den paagaeldende medlemsstats penge- og valutapolitik eller dens politik for forvaltning af den offentlige gaeld og de offentlige reserver.
AFSNIT II Betingelser for adgang til at udfoere investeringsservice
Artikel 3
1. Hver medlemsstat betinger sig, at de investeringsselskaber, som det er hjemland for, opnaar tilladelse, foer de kan faa adgang til at udfoere investeringsservice. Denne tilladelse meddeles af hjemlandets kompetente myndigheder, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 22. I tilladelsen specificeres de former for investeringsservice, der er anfoert i afsnit A i bilaget, og som selskabet kan udfoere. Tilladelsen kan endvidere daekke en eller flere af de accessoriske tjenesteydelser, der er anfoert i bilagets afsnit C. Der kan under ingen omstaendigheder meddeles tilladelse i henhold til dette direktiv for tjenesteydelser, som kun henhoerer under afsnit C i bilaget.
2. Medlemsstaterne kraever
- at investeringsselskaber, der er juridiske pesoner, og som i henhold til deres nationale lovgivning har et vedtaegtsmaessigt hjemsted, har hovedkontor og hjemsted i samme medlemsstat
- at andre investeringsselskaber har hovedkontor i den medlemsstat, der har meddelt tilladelsen, og hvor de rent faktisk udoever deres virksomhed.
3. Med forbehold af andre generelle betingelser i de nationale lovgivninger maa de kompetente myndigheder ikke meddele tilladelse, medmindre:
- investeringsselskabet har tilstraekkelig startkapital, jf. direktiv 93/6/EOEF, under hensyn til arten af den investeringsservice, der paataenkes udfoert
- de personer, der faktisk leder investeringsselskabets forretninger, har et tilstraekkeligt godt omdoemme og fyldestgoerende erfaring.
Retningslinjerne for selskabets aktivitet skal fastlaegges af mindst to personer, der opfylder ovennaevnte krav. De kompetente myndigheder kan imidlertid ogsaa meddele tilladelse til investeringsselskaber, der er fysiske personer, eller paa grund af arten og omfanget af deres aktivitet til investeringsselskaber, der er juridiske personer, og som i overensstemmelse med deres vedtaegter og de nationale love ledes af en enkelt fysisk person, naar en passende ordning sikrer et tilsvarende resultat, isaer for saa vidt angaar artikel 1, nr. 2, tredje afsnit, sidste led.
4. Medlemsstaterne skal tillige kraeve, at en ansoegning om tilladelse ledsages af en driftsplan, hvori bl.a. angives arten af de forretninger, der paataenkes udfoert, samt investeringsselskabets organisatoriske struktur.
5. Ansoegeren skal inden seks maaneder efter indgivelsen af en fyldestgoerende ansoegning have meddelelse om, hvorvidt der kan meddeles tilladelse eller ej. Hvis tilladelse naegtes, skal dette begrundes.
6. Naar tilladelse er meddelt, kan investeringsselskabet straks paabegynde sin virksomhed.
7. De kompetente myndigheder kan kun inddrage tilladelsen til et investeringsselskab, der omfattes af dette direktiv, naar investeringsselskabet:
a) ikke goer brug af tilladelsen inden for en frist paa tolv maaneder, eller det udtrykkeligt giver afkald herpaa eller ikke har ydet investeringsservice i en periode paa over seks maaneder, medmindre der i den paagaeldende medlemsstat findes bestemmelser om, at tilladelse bortfalder i saadanne tilfaelde
b) har opnaaet tilladelsen ved brug af urigtige erklaeringer eller paa anden ulovlig vis
c) ikke laengere opfylder de betingelser, hvorunder tilladelsen blev meddelt
d) ikke laengere overholder bestemmelserne i direktiv 93/6/EOEF
e) har gjort sig skyldig i alvorlige og systematiske overtraedelser af de regler, der er vedtaget i medfoer af artikel 10 og 11
f) falder ind under et af de andre tilfaelde, som medfoerer, at tilladelsen inddrages i henhold til national lovgivning.
Artikel 4
De kompetente myndigheder meddeler ikke et investeringsselskab tilladelse til at paabegynde virksomhed som investeringsselskab, foer de har faaet meddelelse om navnene paa alle aktionaerer eller selskabsdeltagere, det vaere sig fysiske eller juridiske personer, der direkte eller indirekte er kvalificerede deltagere, og om stoerrelsen af deres kapitalandel.
Hvis de kompetente myndigheder under hensyn til noedvendigheden af at sikre en sund og forsigtig forvaltning af investeringsselskabet ikke er overbevist om de paagaeldende aktionaerers eller selskabsdeltageres haederlighed og egnethed, afslaar de at meddele tilladelse.
Artikel 5
Medlemsstaterne maa ikke over for filialer af investeringsselskaber med vedtaegtsmaessigt hjemsted uden for Faellesskabet - naar disse paabegynder eller allerede udoever virksomhed - anvende bestemmelser, der medfoerer en gunstigere behandling end den, som gives filialer af investeringsselskaber med vedtaegtsmaessigt hjemsted i en medlemsstat.
Artikel 6
Der skal finde forudgaaende konsultation sted med de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat om meddelelse af tilladelse til et investeringsselskab, der
- er datterselskab af et investeringsselskab eller et kreditinstitut, der har faaet tilladelse i en anden medlemsstat
eller
- er datterselskab af et moderselskab for et investeringsselskab eller et kreditinstitut, der har faaet tilladelse i en anden medlemsstat
eller
- kontrolleres af de samme fysiske eller juridiske personer, som kontrollerer et investeringsselskab eller et kreditinstitut, der har faaet tilladelse i en anden medlemsstat.
AFSNIT III Forbindelserne med tredjelande
Artikel 7
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder underretter Kommissionen om:
a) enhver meddelelse af tilladelse til et direkte eller indirekte datterselskab, hvis moderselskab eller moderselskaber henhoerer under et tredjelands ret
b) et saadant selskabs erhvervelse af kapitalandele i et investeringsselskab i Faellesskabet, som bevirker, at dette investeringsselskab bliver dets datterselskab.
I begge tilfaelde underretter Kommissionen Raadet, indtil Raadet paa forslag af Kommissionen har nedsat et udvalg om vaerdipapirer.
Naar der er meddelt tilladelse til et direkte eller indirekte datterselskab af et eller flere moderselskaber, som henhoerer under et tredjelands ret, skal koncernens opbygning angives i den anmeldelse, de kompetente myndigheder indgiver til Kommissionen.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle generelle vanskeligheder, som deres investeringsselskaber har moedt i forbindelse med etablering eller ydelse af investeringsservice i et tredjeland.
3. Kommissionen udarbejder, foerste gang senest seks maaneder foer direktivets gennemfoerelse og derefter med jaevne mellemrum, en rapport, hvori den ud fra de i stk. 4 og 5 omhandlede kriterier gennemgaar behandlingen af EF-investeringsselskaber i tredjelande med hensyn til disses adgang til etablering og udoevelse af investeringsvirksomhed samt erhvervelse af kapitalandele i investeringsselskaber i tredjelande. Kommissionen forelaegger Raadet disse rapporter, i givet fald ledsaget af passende forslag.
4. Hvis Kommissionen enten paa grundlag af de i stk. 3 omhandlede rapporter eller paa grundlag af andre oplysninger konstaterer, at et tredjeland ikke giver EF-investeringsselskaber en faktisk markedsadgang svarende til den, Faellesskabet giver investeringsselskaber fra dette tredjeland, kan den forelaegge Raadet forslag til et passende forhandlingsmandat med henblik paa at opnaa tilsvarende konkurrencevilkaar for EF-investeringsselskaber. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal.
5. Hvis Kommissionen enten paa grundlag af de i stk. 3 omhandlede rapporter eller paa grundlag af andre oplysninger konstaterer, at EF-investeringsselskaber i et tredjeland ikke faar national behandling, der giver dem samme konkurrencevilkaar som indenlandske investeringsselskaber, og at betingelserne for faktisk markedsadgang ikke er opfyldt, kan den indlede forhandlinger med henblik paa at rette op paa situationen.
Under de i foerste afsnit naevnte omstaendigheder kan det ogsaa paa et hvilket som helst tidspunkt samtidig med, at der indledes forhandlinger efter fremgangsmaaden i det direktiv, hvorved Raadet nedsaetter det i stk. 1 omhandlede udvalg, bestemmes, at medlemsstaternes kompetente myndigheder skal indskraenke eller suspendere deres afgoerelser om endnu ikke behandlede eller endnu ikke indgivne ansoegninger om tilladelse og om erhvervelse af kapitalandele foretaget af direkte eller indirekte moderselskaber, som hoerer under det paagaeldende tredjelands ret. Varigheden af disse foranstaltninger maa ikke overstige tre maaneder.
Inden udloebet af denne frist paa tre maaneder kan Raadet paa baggrund af forhandlingsresultaterne med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen beslutte, om foranstaltningerne skal opretholdes.
En saadan indskraenkning eller suspension kan ikke finde anvendelse, naar investeringsselskaber, som behoerigt er meddelt tilladelse i Faellesskabet, eller deres datterselskaber opretter datterselskaber, eller naar saadanne investeringsselskaber eller datterselskaber erhverver kapitalandele i et EF-investeringsselskab.
6. Hvis Kommissionen konstaterer et af de i stk. 4 og 5 naevnte forhold, skal medlemsstaterne efter anmodning fra Kommissionen underrette den om:
a) enhver ansoegning om meddelelse af tilladelse til et direkte eller indirekte datterselskab af et eller flere moderselskaber, som henhoerer under det paagaeldende tredjelands ret
b) enhver plan, som de faar forelagt i henhold til artikel 9, om et saadant selskabs erhvervelse af kapitalandele i et EF-investeringsselskab, som bevirker, at dette investeringsselskab bliver dets datterselskab.
Disse oplysninger vil ikke laengere blive kraevet, naar der er indgaaet en aftale med det trejdeland, som er omhandlet i stk. 4 eller 5, eller naar de i stk. 5, andet og tredje afsnit, naevnte foranstaltninger ikke laengere finder anvendelse.
7. Foranstaltninger, der traeffes i medfoer af denne artikel, skal vaere i overensstemmelse med Faellesskabets forpligtelser i henhold til internationale - saavel bilaterale som multilaterale - aftaler om adgang til at paabegynde og udoeve virksomhed som investeringsselskab.
AFSNIT IV Betingelserne for udoevelse af virksomhed som investeringsselskab
Artikel 8
1. Hjemlandets kompetente myndigheder kraever, at investeringsselskaber, som de har meddelt tilladelse, til stadighed opfylder de i artikel 3, stk. 3, naevnte betingelser.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder kraever, at investeringsselskaber, som de har meddelt tilladelse, overholder de i direktiv 93/6/EOEF fastsatte bestemmelser.
3. Ansvaret for tilsyn med et investeringsselskab paahviler hjemlandets kompetente myndigheder, uanset om investeringsselskabet etablerer en filial eller ej, eller om det udfoerer tjenesteydelser eller ej i en anden medlemsstat; dette beroerer ikke de bestemmelser i dette direktiv, der tillaegger vaertslandets myndigheder befoejelser.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver, der paataenker direkte eller indirekte at erhverve en kvalificeret deltagelse i et investeringsselskab, forinden skal underrette de kompetente myndigheder herom med angivelse af stoerrelsen af den paataenkte deltagelse. Enhver, der paataenker at foroege sin kvalificerede deltagelse saa meget, at vedkommendes andel af stemmerettigheder eller kapitalandele naar op paa eller overstiger taersklerne paa 20 %, 33 % eller 50 %, eller at investeringsselskabet bliver vedkommendes datterselskab, skal ligeledes underrette de kompetente myndigheder.
De kompetente myndigheder afslaar inden for en frist paa hoejst tre maaneder fra datoen for den i foerste afsnit naevnte underretning at give tilladelse til naevnte paataenkte foroegelse, hvis de under hensyn til noedvendigheden af at sikre en sund og forsigtig forvaltning af investeringsselskabet ikke er overbeviste om den i foerste afsnit naevnte persons haederlighed og egnethed, jf. dog stk. 2. Hvis myndighederne ikke giver afslag, kan de fastsaette en frist for gennemfoerelsen.
2. Hvis erhververen af de i stk. 1 omhandlede kapitalandele er et investeringsselskab, der har faaet tilladelse i en anden medlemsstat, eller et moderselskab til et investeringsselskab, der har faaet tilladelse i en anden medlemsstat, eller en person, der kontrollerer et investeringsselskab, der har faaet tilladelse i en anden medlemsstat, og hvis det beroerte investeringsselskab som foelge af denne erhvervelse bliver erhververens datterselskab eller bliver omfattet af dennes kontrol, skal der foretages en vurdering af erhvervelsen i form af den i artikel 6 naevnte forudgaaende konsultation.
3. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver, der paataenker direkte eller indirekte af afhaende en kvalificeret deltagelse i et investeringsselskab, forinden skal underrette de kompetente myndigheder herom med angivelse af stoerrelsen af deltagelsen. Enhver, der har til hensigt at formindske sin kvalificerede deltagelse saa meget, at hans andel af stemmerettigheder eller kapitalandele naar ned under taersklerne paa 20 %, 33 % eller 50 %, eller at investeringsselskabet ophoerer med at vaere vedkommendes datterselskab, skal ligeledes underrette de kompetente myndigheder.
4. Investeringsselskaberne underretter, saa snart de har faaet kendskab hertil, de kompetente myndigheder om de erhvervelser eller afhaendelser af kapitalandele, som bevirker, at deltagelsen overstiger eller falder under en af de taerksler, som er omhandlet i stk. 1 og 3.
Endvidere meddeler de mindst en gang om aaret navnene paa de aktionaerer eller selskabsdeltagere, som besidder en kvalificeret deltagelse, samt stoerrelsen af denne, saaledes som det f.eks. fremgaar af de oplysninger, der gives paa den aarlige generalforsamling af aktionaerer eller selskabsdeltagere, eller af de oplysninger, som modtages i henhold til de bestemmelser, der gaelder for boersnoterede selskaber.
5. Medlemsstaterne kraever, at de kompetente myndigheder i tilfaelde af, at de i stk. 1 omhandlede personer goer deres indflydelse gaeldende paa en maade, der vil kunne skade en forsigtig og sund ledelse af investeringsselskabet, traeffer de fornoedne foranstaltninger til at bringe denne situation til ophoer. Saadanne foranstaltninger kan bl.a. bestaa i paabud, sanktioner over for ledelsen eller suspension af de stemmerettigheder, der er knyttet til de paagaeldende aktionaerers eller selskabsdeltageres aktier eller andele.
Lignende foranstaltninger anvendes over for personer, som ikke overholder forpligtelsen til forudgaaende underretning som fastsat i stk. 1. Hvis en kapitalandel erhverves mod de kompetente myndigheders vilje, skal medlemsstaterne, uafhaengigt af andre sanktioner, enten suspendere de dertil hoerende stemmerettigheder eller erklaere de afgivne stemmer for ugyldige eller annullere dem.
Artikel 10
Hjemlandet udarbejder tilsynsregler, der til stadighed skal efterleves af investeringsselskabet. Saadanne regler skal bl.a. indeholde krav om, at investeringsselskabet:
- har en sund administrativ og regnskabsmaessig praksis, kontrol- og sikringsforanstaltninger paa edb-omraadet samt fyldestgoerende interne kontrolprocedurer, der bl.a. omfatter en ordning for personlige transaktioner, der foretages af ansatte i selskabet
- traeffer fyldestgoerende foranstaltninger for vaerdipapirer, der tilhoerer investorer, med henblik paa at beskytte disses ejendomsret, bl.a. i tilfaelde af investeringsselskabets insolvens, og for at forhindre, at investeringsselskabet anvender investorernes vaerdipapirer for egen regning, medmindre investorerne har givet deres udtrykkelige samtykke hertil
- traeffer fyldestgoerende foranstaltninger vedroerende de midler, der tilhoerer investorer, med henblik paa at beskytte disses rettigheder og for at forhindre, at investeringsselskaber, der ikke er kreditinstitutter, anvender investorernes midler for egen regning
- foerer lister over udfoerte forretninger, der er saa fyldestgoerede, at hjemlandets myndigheder paa grundlag heraf kan kontrollere overholdelsen af de tilsynsregler, for hvis anvendelse de er ansvarlige; saadanne lister skal opbevares i et af de kompetente myndigheder naermere fastsat tidsrum
- er opbygget og organiseret paa en saadan maade, at risikoen for, at interessekonflikter mellem selskabet og dets kunder eller mellem selskabets kunder indbyrdes kommer kunderne til skade, reduceres til et minimum. Dog maa organisationsmaaden i tilfaelde af oprettelse af en filial ikke stride mod de regler for god forretningsskik, som vaertslandet foreskriver med hensyn til interessekonflikter.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne udarbejder regler for god forretningsskik, der til stadighed skal efterleves af investeringsselskaberne. Saadanne regler skal mindst gennemfoere principperne i nedennaevnte led og skal anvendes saaledes, at der tages hensyn til den erhvervsmaessige karakter af den person, til hvem tjenesteydelsen praesteres. Medlemsstaterne skal ligeledes, naar det viser sig hensigtsmaessigt, anvende disse regler paa de accessoriske tjenesteydelser, der er omhandlet i bilagets afsnit C. Disse principper skal sikre, at investeringsselskaberne:
- i udoevelsen af deres virksomhed handler loyalt og korrekt i deres kunders bedste interesse og under hensyn til markedets integritet
- i deres kunders bedste interesse og under hensyn til markedets integritet udfoerer deres handler med den kompetence, omhu og hurtighed, der er noedvendig
- har og effektivt anvender de ressourcer og fremgangsmaader, der er noedvendige for den rette gennemfoerelse af deres virksomhed
- udbeder sig oplysninger hos deres kunder om deres finansielle stilling, investeringserfaring og maalsaetninger, som er relevante for de oenskede tjenesteydelser
- paa passende vis meddeler relevante oplysninger i deres kundekontakter
- bestraeber sig for, at der ikke opstaar interessekonflikter, og naar saadanne ikke kan undgaas, soerger for, at deres kunder behandles korrekt
- overholder alle gaeldende bestemmelser for udoevelsen af deres virksomhed, saaledes at kundernes interesser og markedets integritet fremmes bedst muligt.
2. Uden at foregribe de beslutninger, der skal traeffes som led i en harmonisering af reglerne for god forretningsskik, hoerer deres ivaerksaettelse og kontrollen med deres overholdelse fortsat under den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen praesteres.
3. Naar et investeringsselskab udfoerer en ordre, bedoemmes kriteriet om investorens erhvervsmaessige karakter med henblik paa anvendelsen af de regler, der er naevnt i stk. 1, i forhold til den investor, der er ophavsmand til ordren, uanset om denne placeres direkte af investoren selv eller indirekte via et investeringsselskab, der tilbyder den tjenesteydelse, som er omtalt i bilagets afsnit A, punkt 1 a).
Artikel 12
Et investeringsselskab skal, inden det optager forretningsforbindelse med investorer, meddele disse, hvilken erstatningsordning eller tilsvarende beskyttelse der vil gaelde for de(n) paataenkte transaktion(er), hvilken daekning der ydes i henhold til den ene eller anden ordning, eller at saadanne ordninger og saadan beskyttelse ikke findes.
Raadet tager til efterretning, at Kommissionen oplyser, at den vil forelaegge Raadet forslag om harmonisering af erstatningsordningerne i forbindelse med investeringsselskabers transaktioner senest den 31. juli 1993. Raadet traeffer afgoerelse om forslagene saa hurtigt som muligt, idet det tilstraebes, at de saaledes foreslaaede ordninger kan finde anvendelse paa datoen for dette direktivs ivaerksaettelse.
Artikel 13
Bestemmelserne i dette direktiv er ikke til hinder for, at investeringsselskaber, der har faaet meddelt tilladelse i en anden medlemsstat, kan goere reklame for deres tjenesteydelser med alle de kommunikationsmidler, som staar til raadighed i vaertslandet, dersom de overholder de regler for den paagaeldende reklames form og indhold, der er begrundet i hensynet til samfundsmaessige interesser.
AFSNIT V Fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser
Artikel 14
1. Medlemsstaterne sikrer, at der kan udfoeres investeringsservice og praesteres andre tjenesteydelser, jf. afsnit C i bilaget, paa deres omraade efter bestemmelserne i artikel 17, 18 og 19, enten ved oprettelse af en filial eller ved fri udveksling af tjenesteydelser, af ethvert investeringsselskab, der har faaet tilladelse og er underlagt tilsyn af en anden medlemsstats kompetente myndigheder i overensstemmelse med dette direktiv, under forudsaetning af at disse tjenesteydelser er omfattet af tilladelsen.
Naervaerende direktiv beroerer ikke vaertslandets befoejelser med hensyn til andele udstedt af institutter for kollektiv investering, som ikke er omfattet af direktiv 85/611/EOEF (14).
2. Medlemsstaterne maa ikke goere oprettelse af en filial eller fri udveksling af tjenesteydelser i henhold til stk. 1 betinget af krav om tilladelse eller krav om tilvejebringelse af kapitalindskud eller andre foranstaltninger med tilsvarende virkning.
3. En medlemsstat kan kraeve, at transaktioner i forbindelse med de i stk 1 naevnte tjenesteydelser foretages paa et reguleret marked, naar de opfylder samtlige nedenstaaende kriterier:
- investor har sin saedvanlige bopael eller er etableret i denne medlemsstat
- investeringsselskabet foretager transaktionen enten gennem et hovedforretningssted eller en filial, der er beliggende i denne medlemsstat, eller som led i den frie udveksling af tjenesteydelser i denne medlemsstat
- transaktionen vedroerer et instrument, der omsaettes paa et reguleret marked i denne medlemsstat.
4. Naar en medlemsstat anvender stk. 3, giver den de investorer, der har deres saedvanlige bopael eller er etableret i denne medlemsstat, ret til ikke at opfylde forpligtelsen i medfoer af stk. 3 og til at foretage de i stk. 3 omhandlede transaktioner uden for et reguleret marked. Medlemsstaterne kan lade udoevelsen af denne ret vaere betinget af en udtrykkelig tilladelse, idet der tages hensyn til investorernes forskelligartede behov for beskyttelse og navnlig de professionelle og institutionelle investorers mulighed for at varetage deres interesser bedst muligt. Denne tilladelse skal under alle omstaendigheder kunne gives paa betingelser, der ikke hindrer en oejeblikkelig udfoerelse af investorernes ordrer.
5. Kommissionen aflaegger rapport om anvendelsen af bestemmelserne i stk. 3 og 4 senest den 31. december 1998 og fremsetter eventuelt aendringsforslag hertil.
Artikel 15
1. Med forbehold af reglerne om fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser i artikel 14 sikrer vaertslandet, at investeringsselskaber, der af deres hjemlands kompetente myndigheder har faaet tilladelse til at praestere de tjenesteydelser, der er omhandlet i bilagets afsnit A, punkt 1 b) og 2, kan blive medlemmer af eller faa adgang til - enten direkte eller indirekte - de regulerede markeder i vaertslandet, hvor der ydes tilsvarende tjenesteydelser, samt faa adgang til eller blive medlemmer af de clearings- og afviklingssystemer, som der staar til raadighed for medlemmer af regulerede markeder.
Medlemsstaterne ophaever alle nationale love og retsforskrifter eller regler for regulerede markeder, som begraenser antallet af personer, der kan faa adgang hertil. Er adgangen til et reguleret marked begraenset paa grund af markedets juridiske struktur eller tekniske kapacitet, soerger medlemsstaterne for, at strukturen og kapaciteten tilpasses regelmaessigt.
2. Medlemskab af eller adgang til et reguleret marked forudsaetter, at kravene til investeringsselskabers egenkapital overholdes, og at dette kontrolleres af hjemlandet i overensstemmelse med direktiv 93/6/EOEF.
Vaertslandet har kun befoejelse til at stille yderligere kapitalkrav for saa vidt angaar forhold, der ikke er omfattet af naevnte direktiv.
Adgang til et reguleret marked eller mulighed for at blive medlem heraf samt fortsat adgang eller medlemsskab er betinget af overholdelse af det regulerede markeds regler vedroerende oprettelse og administration af dette marked samt overholdelse af reglerne vedroerende transaktionerne paa det paagaeldende marked, de faglige krav, der stilles til det personale, der arbejder paa dette marked eller i forbindelse med det, og reglerne og procedurerne for clearing og afvikling. De naermere retningslinjer for anvendelsen af disse regler og procedurer kan tilpasses paa hensigtsmaessig vis, isaer for at sikre, at de heraf foelgende forpligtelser opfyldes, idet det dog boer paases, at artikel 28 overholdes.
3. Et vaertsland skal med henblik paa opfyldelse af forpligtelsen i stk. 1 give de i naevnte stykke omhandlede investeringsselskaber valget mellem at blive medlem af eller faa adgang til sine regulerede markeder
- enten direkte ved at oprette en filial i vaertslandet
- eller indirekte ved at etablere et datterselskab i vaertslandet eller ved at erhverve et i vaertslandet eksisterende selskab, der allerede er medlem af eller har adgang til disse markeder.
Medlemsstater, der paa tidspunktet for dette direktivs vedtagelse anvender en lovgivning, ifoelge hvilken kreditinstitutter kun kan blive medlem af eller faa adgang til et reguleret marked gennem et specialiseret datterselskab, kan dog indtil den 31. december 1996 fortsaette med at stille samme krav, uden forskelsbehandling, til kreditinstitutter med oprindelse i andre medlemsstater, for saa vidt angaar adgang til det regulerede marked.
Kongeriget Spanien, Den Hellenske Republik og Den Portugisiske Republik kan forlaenge denne periode indtil den 31. december 1999. Et aar inden denne dato aflaegger Kommissionen rapport paa baggrund af erfaringerne med anvendelsen af denne artikel og fremsaetter eventuelt et forslag. Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal, kan beslutte, at ordningen skal tages op til fornyet overvejelse.
4. Dersom reglerne for virksomhed paa regulerede markeder i vaertslandet ikke indeholder krav om fysisk tilstedevaerelse, kan de i stk. 1 naevnte investeringsselskaber paa dette grundlag blive medlemmer heraf eller faa adgang hertil uden at skulle vaere etableret i vaertslandet, jf. dog bestemmelserne i stk. 1 til 3. Hjemelandet skal tillade, at regulerede markeder i vaertslandet tilvejebringer de noedvendige midler paa hjemlandets omraade, saaledes at dets investeringsselskaber kan faa adgang til eller blive medlem af vaertslandets regulerede markeder i overensstemmelse med dette stykke.
5. Denne artikels bestemmelser forhindrer ikke medlemsstaterne i at tillade eller forbyde oprettelse af nye markeder paa deres omraade.
6. Denne artikel gaelder ikke for
- reglerne for at udoeve virksomhed som »Kursmakler« i Forbundsrepublikken Tyskland
- reglerne for at udoeve virksomhed som »hoekman« i Nederlandene.
Artikel 16
Det paahviler enhver medlemsstat, med henblik paa den gensidige anerkendelse og gennemfoerelsen af dette direktiv, at opstille en liste over de regulerede markeder, som den er hjemland for, og som overholder dens gaeldende regler, og til orientering at meddele de oevrige medlemsstater og Kommissionen denne liste samt bestemmelserne vedroerende disse regulerede markeders organisation og funktionsmaade. Der skal paa samme maade gives underretning om enhver aendring i naevnte liste eller bestemmelser. Kommissionen offentliggoer listerne over de regulerede markeder og ajourfoeringer heraf i De Europaeiske Faellesskabers Tidende mindst en gang om aaret.
Senest den 31. december 1996 aflaegger Kommissionen rapport om de oplysninger, den saaledes har modtaget, og foreslaar eventuelt aendringer af den definition af regulerede markeder, der er givet i dette direktiv.
Artikel 17
1. Et investeringsselskab, der oensker at etablere en filial paa en anden medlemsstats omraade, skal - foruden at opfylde de i artikel 3 naevnte betingelser - give meddelelse herom til hjemlandets kompetente myndigheder.
2. Medlemsstaterne kraever, at et investeringsselskab, som oensker at etablere en filial i en anden medlemsstat, indgiver foelgende oplysninger sammen med den i stk. 1 naevnte meddelelse:
a) i hvilken medlemsstat selskabet har til hensigt at etablere en filial
b) en driftsplan, hvori det bl.a. angives, hvilken art forretninger der paataenkes udfoert, samt filialens organisatoriske struktur
c) en adresse i vaertslandet, hvorfra dokumenter kan rekvireres
d) navnene paa filialens direktoerer.
3. Medmindre de kompetente myndigheder i hjemlandet har grund til at betvivle, at det paagaeldende investeringsselskabs administrative strukturer og finansielle situation er sunde under hensyn til den paataenkte etablering, videresender de de i stk. 2 naevnte oplysninger senest tre maaneder efter modtagelsen af alle disse oplysninger til de kompetente myndigheder i vaertslandet og underretter det beroerte investeringsselskab herom.
De sender ligeledes oplysninger om enhver erstatningsordning, der har til formaal at beskytte filialens investorer.
Naegter de kompetente myndigheder i hjemlandet at videresende de i stk. 2 naevnte oplysninger til de kompetente myndigheder i vaertslandet, skal de begrunde dette afslag over for det beroerte investeringsselskab senest tre maaneder efter modtagelsen af samtlige oplysninger. Et saadant afslag eller manglende svar kan proeves ved domstolene i hjemlandet.
4. Foer en filial af et investeringsselskab paabegynder sin virksomhed, skal de kompetente myndigheder i vaertslandet senest to maaneder efter modtagelsen af de i stk. 3 naevnte oplysninger forberede det i artikel 19 foreskrevne tilsyn med investeringsselskabet og i givet fald meddele de vilkaar, herunder reglerne for god forretningsskik, som under hensyn til samfundsmaessige interesser gaelder for udoevelse af denne virksomhed i vaertslandet.
5. Saa snart meddelsen fra de kompetente myndigheder i vaertslandet foreligger, eller ved udloebet af den i stk. 4 naevnte frist, hvis disse myndigheder ikke fremsaetter nogen udtalelse, kan filialen etableres og paabegynde sin virksomhed.
6. I tilfaelde af aendring af et forhold, der er givet meddelelse om efter stk. 2, litra b), c) og d), skal investeringsselskabet skriftligt meddele den paagaeldende aendring til de kompetente myndigheder i hjemlandet og i vaertslandet mindst en maaned, foer den foretages, saaledes at de kompetente myndigheder i hjemlandet kan naa at udtale sig om denne aendring i henhold til stk. 3, og de kompetente myndigheder i vaertslandet i henhold til stk. 4.
7. I tilfaelde af aendring i de oplysninger, der er givet meddelelse om efter stk. 3, andet afsnit, underretter hjemlandets myndigheder vaertslandets myndigheder herom.
Artikel 18
1. Et investeringsselskab, der for foerste gang oensker at udoeve virksomhed paa en anden medlemsstats omraade i henhold til reglerne om fri udveksling at tjenesteydelser, meddeler hjemlandets kompetente myndigheder:
- i hvilken medlemsstat selskabet har til hensigt at udoeve virksomhed
- en driftsplan, hvori det bl.a. angives, hvilke(n) form(er) for investeringsservice det har til hensigt at yde.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder fremsender senest én maaned efter modtagelsen af den i stk. 1 naevnte meddelelse denne til de kompetente myndigheder i vaertslandet. Investeringsselskabet kan herefter paabegynde de(n) paagaeldende form(er) for investeringsservice i vaertslandet.
Vaertslandets kompetente myndigheder underretter i givet fald investeringsselskabet, saa snart de har modtaget den i stk. 1 naevnte meddelelse, om de vilkaar, herunder reglerne for god forretningsskik, som under hensyn til samfundsmaessige interesser gaelder for ydelse af investeringsservice i vaertslandet.
3. Saafremt indholdet af de oplysninger, der er meddelt i henhold til stk. 1, andet led, aendres, underretter investeringsselskabet skriftligt hjemlandets og vaertslandets kompetente myndigheder herom, inden aendringen foretages, saaledes at vaertslandets kompetente myndigheder i givet fald kan oplyse selskabet om aendringer i eller tilfoejelser til de oplysninger, der er meddelt i henhold til stk. 2.
Artikel 19
1. Vaertslandet kan - til statistisk brug - kraeve, at alle investeringsselskaber, der har en filial paa dets omraade, regelmaessigt indsender en rapport til vaertslandets kompetente myndigheder om den virksomhed, de udoever paa dets omraade.
Vaertslandet kan, med henblik paa varetagelsen af de opgaver, der paahviler det med hensyn til udoevelsen af pengepolitikken paa dets omraade, med forbehold af de foranstaltninger, der maatte vaere noedvendige for at styrke Det Europaeiske Monetaere System, kraeve samme oplysninger af alle filialer af investeringsselskaber med hjemsted i andre medlemsstater, som det forlanger af nationale investeringsselskaber i samme oejemed.
2. Vaertslandet kan, med henblik paa varetagelsen af de opgaver, der paahviler det efter dette direktiv, kraeve samme oplysninger fra investeringsselskabets filialer, som det forlanger fra de nationale selskaber i samme oejemed.
Vaertslandet kan kraeve, at de investeringsselskaber, der driver virksomhed paa dets omraade som led i den frie udveksling af tjenesteydelser, giver de noedvendige oplysninger til kontrol af, at de overholder de af vaertslandets normer, der gaelder for dem; saadanne krav maa dog ikke vaere mere vidtgaaende end dem, de paagaeldende medlemsstater stiller til etablerede selskaber for at kunne kontrollere, at disse overholder de samme normer.
3. Naar de kompetente myndigheder i vaertslandet konstaterer, at et investeringsselskab, der har en filial eller praesterer tjenesteydelser paa dets omraade, ikke overholder de lovbestemmelser, som vaertslandet har vedtaget i medfoer af de af dette direktivs bestemmelser, som tillaegger vaertslandets myndigheder kompetence, skal de anmode det paagaeldende investeringsselskab om at bringe det ulovlige forhold til ophoer.
4. Tager det paagaeldende investeringsselskab ikke de noedvendige skridt, underretter vaertslandets kompetente myndigheder hjemlandets kompetente myndigheder herom. Disse traeffer hurtigst muligt de noedvendige foranstaltninger med henblik paa at sikre, at investeringsselskabet bringer det ulovlige forhold til ophoer. Arten af disse foranstaltninger meddeles vaertslandets kompetente myndigheder.
5. Hvis det paagaeldende investeringsselskab til trods for de foranstaltninger, der er truffet af hjemlandet - eller hvis disse foranstaltninger viser sig at vaere uhensigtsmaessige, eller hjemlandet ikke har truffet nogen foranstaltninger - fortsat overtraeder de i vaertslandet gaeldende lovbestemmelser som naevnt i stk. 3, kan vaertslandet efter at have givet de kompetente myndigheder i hjemlandet underretning herom, traeffe de foranstaltninger, der er noedvendige for at forebygge eller straffe nye ulovligheder, og om noedvendigt forhindre, at investeringsselskabet udfoerer nye forretninger paa dets omraade. Medlemsstaterne sikrer, at de dokumenter, der er noedvendige for vedtagelsen af disse foranstaltninger, kan forkyndes for investeringsselskaberne paa deres omraade.
6. Ovenstaaende betemmelser beroerer ikke vaertslandets befoejelse til at traeffe passende forholdsregler med henblik paa at forebygge eller straffe forhold paa dets omraade, som strider imod de regler for god forretningsskik, der er vedtaget i henhold til artikel 11, og imod de andre lovbestemmelser, som det har vedtaget af hensyn til samfundsmaessige interesser. Dette indebaerer, at investeringsselskaber, der overtraeder bestemmelserne, kan forhindres i at udfoere forretninger paa dets omraade.
7. Enhver foranstaltning, der traeffes efter stk. 4, 5 og 6, og hvorved der paalaegges sanktioner eller begraensninger i et investeringsselskabs virksomhed, skal vaere behoerigt begrundet og meddeles det paagaeldende investeringsselskab. En saadan foranstaltning skal kunne proeves ved domstolene i den medlemsstat, hvis myndigheder har truffet den.
8. Inden den i stk. 3, 4 og 5 fastsatte procedure ivaerksaettes, kan vaertslandets kompetente myndigheder i saerligt akutte tilfaelde ivaerksaette de noedvendige retsbevarende foranstaltninger for at beskytte investorer og andre, for hvem der udfoeres tjenesteydelser. Kommissionen og de oevrige beroerte medlemsstaters kompetente myndigheder skal hurtigst muligt underrettes om saadanne foranstaltninger.
Kommissionen kan, efter at have konsulteret de beroerte medlemsstaters kompetente myndigheder, bestemme, at den paagaeldende medlemsstat skal aendre eller ophaeve disse foranstaltninger.
9. Saafremt et investeringsselskabs tilladelse inddrages, meddeles dette til vaertslandets kompetente myndigheder, der da tager passende skridt til at forhindre, at det paagaeldende investeringsselskab udfoerer nye forretninger paa dets omraade, og til at beskytte investorernes interesser. Hvert andet aar forelaegger Kommissionen et vaerdipapirudvalg, der skal nedsaettes paa et senere tidspunkt, en rapport om saadanne tilfaelde.
10. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen antallet og arten af de tilfaelde, hvor der i henhold til artikel 17 er blevet givet afslag, eller hvor der er truffet foranstaltninger i henhold til stk. 5. Hvert andet aar forelaegger Kommissionen et vaerdipapirudvalg, der skal nedsaettes paa et senere tidspunkt, en rapport om saadanne tilfaelde.
Artikel 20
1. For at sikre at de myndigheder, der er kompetente med hensyn til markeder og tilsyn, kan raade over de for udoevelsen af deres hverv noedvendige oplysninger, kraever hjemlandet mindst:
a) at investeringsselskaberne, med forbehold af de foranstaltninger, der er truffet i medfoer af artikel 10, soerger for, at de relevante oplysninger om transaktioner vedroerende de i artikel 14, stk. 1, omhandlede tjenesteydelser, som de har foretaget med instrumenter, der omsaettes paa et reguleret marked, uanset om disse transaktioner har fundet sted paa et reguleret marked eller ej, er tilgaengelige for myndighederne i mindst fem aar
b) at investeringsselskaberne indberetter alle de transaktioner, der er omhandlet i litra a), til en kompetent myndighed i hjemlandet, naar disse transaktioner vedroerer:
- aktier eller andre instrumenter, der giver adgang til kapital
- obligationer eller andre instrumenter, der kan sidestilles med obligationer
- standardiserede futures vedroerende aktier
- standardiserede optioner vedroerende aktier.
Denne indberetning skal vaere til myndighedernes raadighed hurtigst muligt. Tidsfristen fastsaettes af myndighederne. Fristen kan forlaenges til slutningen af den foelgende arbejdsdag, hvis driftsmaessige eller praktiske forhold kraever det, men under ingen omstaendigheder laengere.
Indberetningen skal bl.a. indeholde oplysninger om type og antal koebte eller solgte instrumenter, dato og klokkeslaet for transaktionen, prisen for transaktionen samt give mulighed for at identificere investeringsselskabet.
Hjemlandet kan bestemme, at kravene i dette litra, for saa vidt angaar obligationer og vaerdipapirer, der kan sidestilles med obligationer, kun skal gaelde for de samlede transaktioner i samme instrument.
2. Naar et investeringsselskab foretager en transaktion paa et reguleret marked i et vaertsland, kan hjemlandet afstaa fra sine egne krav med hensyn til indberetning, hvis investeringsselskabet skal give en tilsvarende indberetning om samme transaktion til de myndigheder, som dette marked hoerer under.
3. Medlemsstaterne bestemmer, at de i stk. 1, litra b), omhandlede indberetninger skal foretages enten af investeringsselskabet selv eller af et handelssystem (»trade matching system«), eller formidles af fondsboersmyndighederne eller myndighederne for et andet reguleret marked.
4. Medlemsstaterne soerger for, at de oplysninger, der skal vaere tilgaengelige i henhold til denne artikel, ogsaa er tilgaengelige med henblik paa en tilfredsstillende gennemfoerelse af artikel 23.
5. Hver enkelt medlemsstat kan paa det omraade, der er omfattet af denne artikel, uden forskelsbehandling vedtage eller opretholde bestemmelser, der er strengere med hensyn til baade form og indhold, for saa vidt angaar opbevaring og indberetning af oplysninger vedroerende transaktioner
- der udfoeres paa et reguleret marked, som den er hjemland for, eller
- som udfoeres af investeringsselskaber, som den er hjemland for.
Artikel 21
1. For at investorerne til enhver tid kan vurdere vilkaarene for en paataenkt transaktion og efterfoelgende kontrollere betingelserne for dens gennemfoerelse, skal hver kompetent myndighed for hvert af de regulerede markeder, som den har opfoert paa den liste, der er naevnt i artikel 16, traeffe foranstaltninger til at give investorerne de oplysninger, der er omhandlet i stk. 2. De kompetente myndigheder fastsaetter i overensstemmelse med forpligtelserne i stk. 2 oplysningernes form og de bestemte frister, inden for hvilke oplysningerne skal gives, samt paa hvilken maade disse skal stilles til raadighed, idet der tages hensyn til det paagaeldende markeds art, stoerrelse og behov og til de investorer, der opererer paa dette marked.
2. De kompetente myndigheder kraever for hvert enkelt instrument mindst:
a) offentliggoerelse ved begyndelsen af hver handelsdag af den vejede gennemsnitskurs, den hoejeste og den laveste kurs og omsaetningen paa det paagaeldende regulerede marked i loebet af hele den foregaaende handelsdag
b) endvidere for kontinuerlige ordrebaserede markeder og for kursbaserede markeder, offentliggoerelse
- ved afslutningen af hver handelstime, af den vejede gennemsnitskurs og omsaetningen paa det paagaeldende regulerede marked i en periode paa seks handelstimer, saaledes at der inden offentliggoerelsen er en mellemliggende periode paa to handelstimer, og
- hvert tyvende minut, af den vejede gennemsnitkurs og den hoejeste og den laveste kurs paa det paagaeldende regulerede marked, beregnet for en periode paa to handelstimer, saaledes at der inden offentliggoerelsen er en mellemliggende periode paa én handelstime.
Naar investorerne paa forhaand har adgang til oplysninger om de kurser og de maengder, for hvilke der kan foretages transaktioner
i) skal saadanne oplysninger vaere til raadighed naar som helst, medens markedet er aabent
ii) skal de vilkaar, som offentliggoeres vedroerende en given kurs og en given maengde, vaere de vilkaar, paa hvilke en investor kan foretage en given transaktion.
De kompetente myndigheder kan udskyde eller suspendere offentliggoerelsen, naar dette viser sig berettiget som foelge af ekstraordinaere forhold paa markedet, eller hvor der er tale om smaa markeder, for at bevare selskabernes og investorernes anonymitet. Myndighederne kan anvende saerlige bestemmelser, hvor der er tale om usaedvanlige transaktioner af meget stort omfang i forhold til gennemsnitsstoerrelsen af transaktioner paa vedkommende marked i de paagaeldende vaerdipapirer eller om meget illikvide vaerdipapirer, som er defineret efter objektive og offentliggjorte kriterier. Myndighederne kan endvidere anvende lempeligere bestemmelser navnlig med hensyn til frister for offentliggoerelse for saa vidt angaar transaktioner vedroerende obligationer eller vaerdipapirer svarende til obligationer.
3. Hver medlemsstat kan paa det omraade, der er omfattet af denne artikel, vedtage eller opretholde strengere bestemmelser eller yderligere bestemmelser vedroerende form og indhold af de oplysninger, som investorerne skal have om transaktioner, der udfoeres paa regulerede markeder, som medlemsstaten er hjemland for, hvis disse bestemmelser gaelder, uanset i hvilken medlemsstat udstederen af de finansielle instrumenter befinder sig, eller uanset paa hvis medlemsstats regulerede marked instrumentet blev noteret for foerste gang.
4. Kommissionen skal senest den 31. december 1997 aflaegge rapport om denne artikels anvendelse; Raadet kan paa forslag af Kommissionen med kvalificeret flertal vedtage at aendre denne artikel.
AFSNIT VI Myndigheder med ansvar for tilsyn og meddelelse af tilladelse
Artikel 22
1. Medlemsstaterne udpeger de kompetente myndigheder, der skal varetage de i dette direktiv fastsatte opgaver. De underretter Kommissionen herom med angivelse af eventuel kompetencefordeling.
2. De i stk. 1 omhandlede myndigheder skal vaere enten offentlige myndigheder eller organer, der er anerkendt ifoelge den nationale lovgivning eller anerkendt af offentlige myndigheder, der udtrykkeligt er befoejet hertil i den nationale lovgivning.
3. Vedkommende myndigheder skal have alle noedvendige befoejelser med henblik paa udfoerelsen af deres hverv.
Artikel 23
1. Er der flere kompetente myndigheder i samme medlemsstat, skal disse samarbejde snaevert med henblik paa at foere tilsyn med de investeringsselskaber, der udoever virksomhed i medlemsstaten.
2. Medlemsstaterne sikrer, at et saadant samarbejde finder sted mellem de kompetente myndigheder og de offentlige myndigheder, der foerer tilsyn med de finansielle markeder, kreditinstitutter og andre finansieringsinstitutter, og med forsikringsselskaber, for saa vidt angaar de foretagender, som disse forskellige myndigheder foerer tilsyn med.
3. Hvis et investeringsselskab udoever virksomhed i en eller flere medlemsstater ud over hjemlandet i form af udveksling af tjenesteydelser eller ved oprettelse af filialer, skal alle de beroerte medlemsstaters kompetente myndigheder samarbejde snaevert med henblik paa en mere effektiv varetagelse af deres hverv paa de omraader, der er omfattet af dette direktiv.
De beroerte myndigheder giver efter anmodning hinanden alle de oplysninger vedroerende ledelsen af saadanne investeringsselskaber og disses ejerforhold, som kan lette tilsynet med dem, samt alle oplysninger, der i oevrigt kan lette kontrollen med saadanne investeringsselskaber. Hjemlandets myndigheder samarbejder isaer for at sikre sig, at vaertslandets myndigheder kan indhente de oplysninger, der er omhandlet i artikel 19, stk. 2.
Hjemlandets kompetente myndigheder bliver, i det omfang det er noedvendigt for udoevelsen af deres kontrolbefoejelser, underrettet af vaertslandets kompetente myndigheder om enhver foranstaltning, der indebaerer sanktioner over for et investeringsselskab eller begraensninger af et investeringsselskabs virksomhed, og som vaertslandet har truffet i medfoer af artikel 19, stk. 6.
Artikel 24
1. Naar et investeringsselskab, der har faaet tilladelse i en anden medlemsstat, udoever virksomhed i et vaertsland gennem en filial, soerger vaertslandet for, at hjemlandets kompetente myndigheder, efter meddelelse herom til vaertslandets kompetente myndigheder, selv - eller ved en person, der er udpeget med henblik herpaa - kan foretage kontrol paa stedet af de i artikel 23, stk. 3, naevnte oplysninger.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder kan ogsaa anmode vaertslandets kompetente myndigheder om at foretage denne kontrol. De myndigheder, som modtager anmodningen, skal inden for rammerne af deres befoejelser efterkomme denne, enten ved selv at foretage kontrollen eller ved at tillade, at de myndigheder, der har fremsat anmodningen, foretager kontrollen, eller ved at lade en revisor eller anden sagkyndig foretage denne.
3. Denne artikel er ikke til hinder for, at vaertslandets kompetente myndigheder udfoerer kontrol paa stedet af filialer etableret paa deres omraade som led i varetagelsen af de opgaver, som paahviler dem i henhold til dette direktiv.
Artikel 25
1. Medlemsstaterne soerger for, at alle, der arbejder eller har arbejdet for de kompetente myndigheder, saavel som revisorer og eksperter, der har handlet paa de kompetente myndigheders vegne, undergives tjenstlig tavshedspligt. Denne tavshedspligt indebaerer, at de fortrolige oplysninger, de modtager i forbindelse med deres hverv, ikke maa videregives til andre personer eller myndigheder, undtagen i summarisk eller sammenfattet form, saaledes at de enkelte investeringsselskaber ikke kan identificeres, medmindre der er tale om tilfaelde, der er omfattet af straffelovgivningen.
Saafremt der er tale om et investeringsselskab, der er erklaeret konkurs eller traadt i likvidation som foelge af en domstolskendelse, kan fortrolige oplysninger, der ikke vedroerer tredjemand, der er involveret i forsoeg paa at redde investeringsselskabet, dog videregives under en civil retssag.
2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder i de forskellige medlemsstater udveksler oplysninger i henhold til dette direktiv eller andre direktiver, der gaelder for investeringsselskaber. Disse oplysninger er undergivet den i stk. 1 omhandlede tavshedspligt.
3. Medlemsstaterne maa kun indgaa samarbejdsaftaler, der indebaerer udveksling af oplysninger med de kompetente myndigheder i tredjelande, saafremt de oplysninger, der saaledes meddeles, mindst er underlagt tilsvarende tavshedspligt som fastsat i denne artikel.
4. De kompetente myndigheder, der i henhold til stk. 1 eller 2 modtager fortrolige oplysninger, maa kun anvende disse i forbindelse med udoevelsen af deres hverv:
- til at kontrollere, at betingelserne for adgang til at udfoere investeringsservice er opfyldt, og til at lette det individuelle eller det konsoliderede tilsyn med investeringsselskaberne virksomhed, saerlig med hensyn til kapitalkravene i direktiv 93/6/EOEF, administrativ og regnskabsmaessig praksis samt intern kontrol, eller
- til at paalaegge sanktioner, eller
- hvis den kompetente myndigheds afgoerelser paaklages til hoejere administrativ myndighed, eller
- hvis den kompetente myndigheds afgoerelser indbringes for domstolene efter artikel 26.
5. Stk. 1 og 4 er ikke til hinder for, at der udveksles oplysninger
a) inden for samme medlemsstat, hvis der findes flere kompetente myndigheder, eller
b) mellem de kompetente myndigheder inden for medlemsstaten eller medlemsstaterne og
- de myndigheder, der foerer tilsyn med kreditinstitutter, andre finansieringsinstitutter og forsikringsselskaber, samt de myndigheder, der foerer tilsyn med de finansielle markeder
- de organer, der er ansvarlige for likvidation og konkursbehandling af investeringsselskaber og lignende procedurer, eller
- de personer, der er ansvarlige for den lovpligtige revision af investeringsselskabers og andre finansieringsinstitutters regnskaber
med henblik paa varetagelsen af deres tilsynsopgaver, og heller ikke til hinder for, at de organer, der forvalter erstatningsordninger, modtager de oplysninger, som er noedvendige for, at de kan udfoere deres arbejde. Disse oplysninger er underlagt den i stk. 1 omhandlede tavshedspligt.
6. Bestemmelserne i denne artikel er heller ikke til hinder for, at en kompetent myndighed giver de centralbanker, der ikke foerer individuelt tilsyn med kreditinstitutter eller investeringsselskaber, de oplysninger, som er noedvendige for dem i deres egenskab af pengepolitiske myndigheder. De oplysninger, som modtages i denne forbindelse, er underlagt den i stk. 1 omhandlede tavshedspligt.
7. Denne artikels bestemmelser er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder fremsender de i stk. 1 til 4 naevnte oplysninger til en clearinginstitution eller lignende institution, der i den nationale lovgivning er anerkendt til clearing eller afvikling paa et af markederne i den paagaeldende medlemsstat, hvis de mener, at dette er noedvendigt for at sikre, at disse institutioner fungerer korrekt i forbindelse med misligholdelse eller potentiel misligholdelse paa dette marked. De oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i stk. 1 omhandlede tavshedspligt. Medlemsstaterne sikrer dog, at oplysninger, der er modtaget i henhold til stk. 2, ikke maa videregives i det tilfaelde, der er omhandlet i dette stykke, uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, som foerst afgav oplysningerne.
8. Endvidere kan medlemsstaterne uanset bestemmelserne i stk. 1 og 4 ved lovgivning give tilladelse til, at visse oplysninger meddeles andre afdelinger i deres centraladministration, som er ansvarlige for lovgivningen vedroerende tilsyn med kreditinstitutter, finansieringsinstitutter, investeringsselskaber og forsikringsselskaber, samt personer, som handler efter fuldmagt fra de paagaeldende afdelinger.
Oplysningerne maa imidlertid kun gives, saafremt det er noedvendigt af tilsynsmaessige hensyn.
Imidlertid fastsaetter medlemsstaterne, at oplysninger, der modtages efter stk. 2 og 5, samt oplysninger tilvejebragt ved kontrol paa stedet, jf. artikel 24, aldrig maa videregives som naevnt i dette stykke, medmindre de kompetente myndigheder, der har givet oplysningerne, eller de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor kontrollen paa stedet er foretaget, har givet deres udtrykkelige samtykke.
9. Har en medlemsstat, paa tidspunktet for vedtagelsen af dette direktiv, fastsat, at der skal udveksles oplysninger mellem myndighederne med henblik paa at kontrollere, at lovene om tilsyn, erhvervsdrivende selskabers organisation, drift og forretningspraksis samt reglerne for de finansielle markeder overholdes, kan den paagaeldende medlemsstat fortsat tillade en saadan udveksling, indtil samtlige bestemmelser for udveksling af oplysninger mellem myndigheder for hele den finansielle sektor er blevet samordnet, og under alle omstaendigheder senest indtil den 1. juli 1996.
Medlemsstaterne soerger dog for, at oplysninger, der stammer fra en anden medlemsstat, ikke kan videregives under de omstaendigheder, der er naevnt i foerste afsnit, uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, der foerst videregav naevnte oplysninger, og at de kun bruges til de formaal, som sidstnaevnte myndigheder har givet deres samtykke til.
Raadet foretager den samordning, der er omhandlet i foerste afsnit paa grundlag af et forslag fra Kommissionen. Raadet tager til efterretning, at Kommissionen oplyser, at den vil forelaegge forslag desangaaende senest den 31. juli 1993. Raadet traeffer afgoerelse om forslagene saa hurtigt som muligt, idet det tilstraebes, at de saaledes foreslaaede regler kan finde anvendelse paa datoen for dette direktivs ivaerksaettelse.
Artikel 26
Medlemsstaterne sikrer, at afgoerelser, der traeffes vedroerende et investeringsselskab i henhold til love eller administrative bestemmelser, der er vedtaget i overensstemmelse med dette direktiv, kan proeves ved domstolene; dette gaelder ogsaa, hvis der ikke er truffet nogen afgoerelse senest seks maaneder efter indgivelsen af en ansoegning om tilladelse, der indeholder alle de i henhold til gaeldende bestemmelser kraevede oplysninger.
Artikel 27
Med forbehold af reglerne for inddragelse af tilladelser og tilfaelde omfattet af straffelovgivningen skal medlemsstaterne soerge for, at deres respektive kompetente myndigheder, i tilfaelde af at et investeringsselskab eller dets ansvarlige ledelse har overtraadt love eller administrative bestemmelser om tilsyn med investeringsselskaber eller om disses virksomhed, kan vedtage foranstaltninger eller paalaegge sanktioner med det udtrykkelige formaal at bringe de konstaterede overtraedelser eller aarsagerne hertil til ophoer.
Artikel 28
Medlemsstaterne soerger for, at der ikke sker nogen forskelsbehandling i forbindelse med gennemfoerelsen af dette direktivs bestemmelser.
AFSNIT VII Afsluttende bestemmelser
Artikel 29
Indtil der vedtages et nyt direktiv om fastsaettelse af bestemmelser om tilpasning af naervaerende direktiv til de tekniske fremskridt paa nedennaevnte omraader, vedtager Raadet i overensstemmelse med afgoerelse 87/373/EOEF (15) med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen de tilpasninger, som maatte vaere noedvendige vedroerende:
- udvidelse af indholdet af listen i bilagets afsnit C
- tilpasning af terminologien i bilagets lister for at tage hensyn til udviklingen paa de finansielle markeder
- de omraader, paa hvilke de kompetente myndigheder skal udveksle oplysninger, jf. artikel 23
- praecisering af definitionerne for at sikre en ensartet ivaerksaettelse af direktivet i Faellesskabet
- praecisering af definitionerne for at tage hensyn til udviklingen paa de finansielle markeder ved anvendelse af direktivet
- samordning af terminologien og definitionernes affattelse med senere foranstaltninger vedroerende investeringsselskaber og dermed beslaegtede omraader
- de oevrige opgaver, der er omhandlet i artikel 7, stk. 5.
Artikel 30
1. Investeringsselskaber, der allerede inden den 31. december 1995 har faaet tilladelse til at udfoere investeringsservice i hjemlandet, anses for at have den for dette direktiv noedvendige tilladelse, hvis der ifoelge den paagaeldende medlemsstats lovgivning kraeves overholdelse af betingelser svarende til dem, der er fastsat i artikel 3, stk. 3, og i artikel 4.
2. Investeringsselskaber, der allerede udoever deres virksomhed pr. 31. december 1995, og som ikke er blandt de i stk. 1 omhandlede, kan fortsaette virksomheden, hvis de inden den 31. december 1996 i henhold til bestemmelserne i hjemlandet faar tilladelse til at fortsaette virksomheden ifoelge de bestemmelser, der vedtages i henhold til dette direktiv.
Kun meddelelse af en saadan tilladelse goer det muligt for de paagaeldende selskaber at paaberaabe sig dette direktivs bestemmelser om fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser.
3. Saafremt investeringsselskaberne inden datoen for dette direktivs vedtagelse har paabegyndt deres virksomhed i andre medlemsstater gennem filialer eller ved udveksling af tjenesteydelser, fremsender myndighederne i hjemlandet i henhold til artikel 17, stk. 1 og 2, og artikel 18, mellem den 1. juli 1995 og den 31. december 1995 en liste til myndighederne i alle de beroerte medlemsstater over de selskaber, der overholder dette direktivs bestemmelser, og som udoever deres virksomhed i de paagaeldende medlemsstater, med angivelse af den virksomhed der udoeves.
4. Fysiske personer, der paa datoen for dette direktivs vedtagelse har tilladelse til at yde investeringsservice i en medlemsstat, anses for at have tilladelse i henhold til dette direktiv, saafremt de opfylder betingelserne i artikel 1, nr. 2, andet afsnit, andet led, og i artikel 1, nr. 2, tredje afsnit, foerste til fjerde led.
Artikel 31
Medlemsstaterne vedtager senest den 1. juli 1995 de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv.
De paagaeldende love og administrative bestemmelser traeder i kraft senest den 31. december 1995. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen herom.
Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
Artikel 32
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 10. maj 1993.
Směrnice Rady 93/22/EHS
ze dne 10. května 1993
o investičních službách v oblasti cenných papírů
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že z hlediska práva usazování a volného pohybu finančních služeb v oblasti investičních podniků je tato směrnice základním nástrojem k dosažení vnitřního trhu, vytyčenému Jednotným evropským aktem a naplánovanému v Bílé knize Komise;
vzhledem k tomu, že pro zajištění ochrany investorů a stability finančního systému musí subjekty, které poskytují investiční služby zahrnuté do této směrnice, podléhat povolení vydanému domovským členským státem;
vzhledem k tomu, že zvolená metoda uskutečňuje pouze základní harmonizaci, jež je k zajištění vzájemného uznávání povolení a systémů pro obezřetnostní dohled postačující a nezbytná a jež umožňuje vydání jediného povolení platného v celém Společenství a použití zásad kontroly platných v domovském členském státě; že na základě vzájemného uznávání mohou investiční podniky povolené v jejich domovském členském státě vykonávat v celém Společenství všechny nebo některé služby, na něž se vztahuje tato směrnice a pro které obdržely povolení, a to zřízením pobočky nebo podle zásady volného pohybu služeb;
vzhledem k tomu, že zásady vzájemného uznávání a dohledu domovského členského státu vyžadují, aby příslušné orgány členských států nevydaly nebo odebraly povolení, pokud okolnosti, jako je obsah programu činnosti, zeměpisná lokalizace nebo činnost skutečně provozovaná, jasně naznačují, že se investiční podnik rozhodl pro právní systém jednoho členského státu jen proto, aby se vyhnul přísnějším normám platným v jiném členském státě, na jehož území hodlá provozovat nebo kde provozuje větší část své činnosti; že pro účely této směrnice musí mít investiční podnik, který je právnickou osobou, povolení vydané v členském státě, v němž má své sídlo; že investiční podnik, který není právnickou osobou, musí mít povolení vydané v členském státě, v němž se nachází jeho ústředí; že členské státy musí vyžadovat, aby se ústředí investičního podniku vždy nacházelo v jeho domovském členském státě a aby tam také skutečně vykonávalo činnost;
vzhledem k tomu, že kvůli ochraně investorů je nutné zaručit vnitřní dohled v každém podniku, a to buď dvoučlenným řídícím týmem, anebo tam, kde to tato směrnice nevyžaduje, pomocí jiných mechanismů, které zajistí stejný výsledek;
vzhledem k tomu, že k zaručení korektní hospodářské soutěže musí být zajištěno, aby investiční podniky, jež nejsou úvěrovými institucemi, měly stejnou svobodu při zakládání poboček a poskytování služeb přes hranice tak, jak stanoví druhá směrnice Rady (89/646/EHS) ze dne 15. prosince 1989 o koordinaci právních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu [4];
vzhledem k tomu, že investiční podnik se nebude moci této směrnice dovolávat v případech, kdy bude chtít provozovat devizové promptní nebo devizové termínové transakce jinak než jako služby spojené s poskytováním investičních služeb; že v důsledku toho by využití pobočky pouze za účelem devizových transakcí představovalo zneužití mechanismu této směrnice;
vzhledem k tomu, že investiční podnik, který je držitelem povolení vydaného v jeho domovském členském státě, smí provozovat činnost v celém Společenství, a to jakýmikoli prostředky, jež uzná za vhodné; že za tímto účelem si smí, pokud uzná za vhodné, držet smluvní zástupce, kteří budou dostávat a předávat příkazy na jeho účet a na jeho plnou a bezpodmínečnou odpovědnost; že za těchto okolností musí být činnost takového zástupce považována za činnost tohoto podniku; že tato směrnice nebrání domovskému členskému státu v tom, aby podřídil status těchto zástupců zvláštním požadavkům; že pokud má investiční podnik provozovat činnost přesahující hranice státu, musí hostitelský členský stát s těmito zástupci jednat tak, jako by byli samotným podnikem; že se tato směrnice nevztahuje na přímý prodej převoditelných cenných papírů, který by se měl řídit vnitrostátními právními předpisy;
vzhledem k tomu, že se "převoditelnými cennými papíry" rozumí druh cenných papírů, se kterými se běžně obchoduje na kapitálovém trhu, jako jsou např. státní dluhopisy, akcie společností, obchodovatelné cenné papíry, s nimiž je spojeno právo na jejich výměnu za akcie společností nebo právo na upisování akcií, depozitní certifikáty, dluhopisy emitované postupně v několika emisích, opční listy na index a cenné papíry, s nimiž je spojeno právo získat takové dluhopisy upisováním;
vzhledem k tomu, že se "nástroji peněžního trhu" rozumí druh nástrojů, s nimiž se běžně obchoduje na peněžním trhu, jako např. státní pokladniční poukázky, depozitní certifikáty a komerční cenné papíry;
vzhledem k tomu, že velmi široce pojaté definice převoditelných cenných papírů a nástrojů peněžního trhu v této směrnici platí pouze pro tuto směrnici, a proto jimi nejsou nijak dotčeny různé definice finančních nástrojů používané v jednotlivých vnitrostátních právních předpisech k jiným účelům, např. daňovým; že definice převoditelných cenných papírů se vztahuje pouze na obchodovatelné cenné papíry; že se proto tato definice nevztahuje na akcie a jiné cenné papíry rovnocenné akciím, které byly vydány subjekty jako jsou stavební a průmyslové společnosti a vzájemné pojišťovny, jejichž vlastnictví lze v praxi převést pouze tím, že by je vydávající subjekt odkoupil zpět;
vzhledem k tomu, že se výrazem "nástroj rovnocenný finanční termínové smlouvě" rozumí kontrakt, který je vypořádán platbou v hotovosti vypočítanou s odvoláním na kolísání úroků nebo devizového kurzu, kolísání hodnoty kteréhokoli nástroje uvedeného v oddíle B přílohy nebo indexu kteréhokoli takového nástroje;
vzhledem k tomu, že pro účely této směrnice patří mezi přijímání a předávání příkazů také spojení dvou či více investorů i provádění transakcí mezi těmito investory;
vzhledem k tomu, že žádnými ustanoveními této směrnice nejsou dotčeny předpisy Společenství, nebo případně vnitrostátní právní předpisy upravující veřejnou nabídku nástrojů, jichž se týká tato směrnice; že se totéž vztahuje na marketing a distribuci takových nástrojů;
vzhledem k tomu, že si členské státy ponechávají plnou odpovědnost za provádění vlastních opatření měnové politiky, aniž jsou dotčena opatření nezbytná k posílení Evropského měnového systému;
vzhledem k tomu, že je nutné vyjmout z oblasti působnosti této směrnice činnost pojišťovacích podniků, na kterou patřičně dohlížejí příslušné dozorové orgány a která je na úrovni Společenství koordinována, stejně jako činnost podniků v oblasti zajištění a retrocese;
vzhledem k tomu, že tato směrnice se nevztahuje na podniky, které neposkytují služby třetí straně a jejichž činnost spočívá výhradně v poskytování investičních služeb vlastní mateřské společnosti, dceřiné společnosti nebo jiné dceřiné společnosti jejich mateřské společnosti;
vzhledem k tomu, že tato směrnice má zahrnovat podniky, jejichž běžnou činností je poskytovat investiční služby třetí straně na profesionální bázi; že by proto z oblasti působnosti této směrnice měly být vyňaty všechny osoby, které vykonávají jinou profesionální činnost (např. advokáti a notáři) a které v rámci této své jiné činnosti příležitostně poskytují investiční služby, pokud je tato činnost upravena předpisy a dotyčné předpisy příležitostné poskytování investičních služeb nevylučují; že je z téhož důvodu nezbytné vyjmout z oblasti působnosti této směrnice také osoby, které poskytují investiční služby pouze výrobcům a uživatelům komodit v rozsahu nezbytném k provádění transakcí s tímto zbožím, pokud tyto transakce představují jejich hlavní činnost;
vzhledem k tomu, že tato směrnice se nevztahuje na podniky, jejichž investiční služby spočívají výhradně ve správě systému zaměstnanecké spoluúčasti a které tudíž neposkytují investiční služby třetí straně;
vzhledem k tomu, že je nezbytné vyjmout z oblasti působnosti této směrnice i centrální banky a další orgány vykonávající podobné funkce, jakož i veřejné orgány pověřené řízením státního dluhu nebo do této oblasti zasahující, jejichž koncepce zahrnuje i investice v této oblasti; že se toto vyjmutí netýká zejména subjektů, jež jsou částečně nebo zcela ve vlastnictví státu a jejichž úloha je komerční nebo spojená s nabýváním majetkových podílů;
vzhledem k tomu, že je nezbytné vyjmout z oblasti působnosti této směrnice všechny podniky či osoby, jejichž činnost spočívá pouze v přijímání a předávání příkazů určitým smluvním stranám a které nemají v držení peněžní prostředky ani cenné papíry náležící jejich klientům; že proto nepožívají práva podnikání a volného pohybu služeb za podmínek stanovených touto směrnicí, a v případě, že si přejí působit v jiném členském státě, podléhají příslušným předpisům přijatým tímto státem;
vzhledem k tomu, že je nezbytné vyjmout z oblasti působnosti této směrnice subjekty kolektivního investování, ať jsou či nejsou koordinovány na úrovni Společenství, a depozitáře či správce těchto subjektů, pokud jejich činnost podléhá specifickým předpisům přímo této činnosti přizpůsobeným;
vzhledem k tomu, že v případech, kdy sdružení vytvořená penzijními fondy členských států dovolují, aby se správa jejich majetku omezovala pouze na tuto správu, kdy tato sdružení neposkytují investiční služby třetí straně a kdy penzijní fondy samy o sobě podléhají kontrole orgánů pověřených dohledem nad pojišťovací činností, není nezbytné podřizovat tato sdružení podmínkám, jimiž se řídí zahájení a provozování činnosti a které jsou předmětem této směrnice;
vzhledem k tomu, že tato směrnice se nevztahuje na subjekty "agenti di cambio", jak je definuje italský zákon, jelikož tyto subjekty spadají do kategorie, jejíž povolení nemá být obnovováno, jejich činnost se omezuje na italské státní území, takže nepředstavují žádné riziko narušení hospodářské soutěže;
vzhledem k tomu, že právy svěřenými investičním podnikům touto směrnicí nejsou nikterak dotčena práva členských států, centrálních bank a dalších orgánů veřejné moci vykonávajících podobné funkce na výběr partnerů na základě objektivních a nediskriminačních kritérií;
vzhledem k tomu, že odpovědnost za dohled nad finanční solidností investičního podniku bude spočívat na příslušných orgánech jeho domovského členského státu podle směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí [5], která koordinuje předpisy týkající se tržního rizika;
vzhledem k tomu, že domovský členský stát zpravidla může zavést přísnější pravidla než ta, která jsou stanovena touto směrnicí, a to zvláště pokud jde o podmínky pro vydávání povolení, požadavky obezřetného jednání a o předpisy, které se vztahují na podávání zpráv a průhlednost činnosti;
vzhledem k tomu, že provozování činnosti, která není v oblasti působnosti této směrnice, se řídí obecnými ustanoveními Smlouvy o právu usazování a volném pohybu služeb;
vzhledem k tomu, že za účelem ochrany investorů by mělo být především chráněno vlastnictví investora i jiná obdobná práva týkající se cenných papírů, jakož i jeho práva týkající se peněžních prostředků svěřených podniku, a to tak, že se drží od prostředků podniků odděleně; že tato zásada však podniku nebrání v tom, aby provozoval činnost vlastním jménem, ale v zájmu investora, pokud to vyžaduje povaha transakce a pokud s tím investor souhlasí, např. v případě půjčování akcií;
vzhledem k tomu, že postupy při povolování poboček investičních podniků, které jsou oprávněny působit ve třetích zemích, zůstanou pro tyto podniky i nadále v platnosti; že tyto pobočky nebudou požívat volného pohybu služeb podle druhého odstavce článku 59 Smlouvy nebo práva usazování v jiných členských státech než v těch, ve kterých byly založeny; že však žádosti o povolení dceřiných společností nebo o nabývání majetkových podílů u podniků, které se řídí právními předpisy třetích zemí, podléhají postupu, jenž má zajistit, aby se v dotyčných třetích zemích zacházelo s investičními podniky Společenství na základě vzájemnosti;
vzhledem k tomu, že povolení vydávaná investičním podnikům příslušnými vnitrostátními orgány podle této směrnice mají platnost v celém Společenství, a nikoli pouze platnost celostátní, a stávající klauzule o vzájemnosti tímto pozbývají účinku; že je proto potřeba pružného postupu, jenž by umožňoval posouzení vzájemnosti na bázi Společenství; že cílem tohoto postupu není uzavřít finanční trhy Společenství, neboť Společenství hodlá své finanční trhy ponechat pro ostatní země světa otevřené, ale spíše zdokonalit liberalizaci globálních finančních trhů ve třetích zemích; že tato směrnice proto stanoví postupy jednání se třetími zeměmi a jako poslední prostředek poskytuje také možnost učinit opatření, která by pozastavovala podávání nových žádostí o povolení a nová povolení omezovala;
vzhledem k tomu, že jedním z cílů této směrnice je ochrana investorů; že je proto vhodné brát v úvahu různé požadavky na ochranu nejrůznějších kategorií investorů i úroveň jejich odborné zkušenosti;
vzhledem k tomu, že členské státy musí zajistit, aby žádné překážky nebránily tomu, že činnosti, jimž se dostává vzájemného uznání, jsou provozovány stejným způsobem jako v domovském členském státě, pokud nejsou v rozporu s právními a správními předpisy na ochranu obecných zájmů v hostitelském členském státě;
vzhledem k tomu, že členský stát nesmí omezovat právo investorů, kteří se v tomto členském státě obvykle zdržují nebo v něm jsou usazeni, aby využívali jakýchkoli investičních služeb poskytovaných investičním podnikem, který se nachází či působí mimo území dotyčného členského státu a na který se vztahuje tato směrnice;
vzhledem k tomu, že v určitých členských státech mohou zúčtování a vypořádání vzájemných pohledávek a závazků provádět orgány působící mimo trhy, na nichž se transakce uskutečňují; že se proto každý odkaz v této směrnici na přístup k regulovaným trhům a členství v nich má chápat tak, že zahrnují rovněž přístup a členství v orgánech, které provádějí zúčtování a vypořádání vzájemných pohledávek a závazků také pro regulované trhy;
vzhledem k tomu, že každý členský stát musí na svém území zajistit nediskriminační způsob zacházení se všemi investičními podniky povolenými ve kterémkoli členském státě, jakož i se všemi finančními nástroji přijatými na kterémkoli regulovaném trhu členského státu; že všechny investiční podniky musí mít stejnou příležitost vstoupit nebo mít přístup na regulovaný trh; že bez ohledu na způsob, jakým jsou transakce v současné době v členských státech organizovány, musí být proto podle podmínek stanovených touto směrnicí zrušena technická a právní omezení týkající se přístupu na regulované trhy v rámci této směrnice;
vzhledem k tomu, že některé členské státy povolují úvěrovým institucím, aby se staly členy jejich regulovaných trhů pouze nepřímo, a to zřizováním specializovaných dceřiných společností; že příležitost, kterou tato směrnice dává úvěrovým institucím k tomu, aby se mohly stát členem regulovaných trhů přímo a aniž by musely zřizovat specializované dceřiné společnosti, představuje pro tyto členské státy významnou reformu a veškeré její důsledky by se měly znovu posoudit v kontextu rozvoje finančních trhů; že se zřetelem k těmto faktorům bude muset zpráva, kterou Komise předloží na toto téma Radě nejpozději do 31. prosince 1998, zohledňovat všechny faktory nezbytné k tomu, aby Rada mohla znovu posoudit důsledky pro tyto členské státy, a především nebezpečí střetu zájmů a úroveň ochrany poskytované investorům;
vzhledem k tomu, že je maximálně důležité, aby harmonizace systémů pro odškodnění byla použitelná ke stejnému dni jako tato směrnice; že navíc do doby, kdy směrnice o harmonizaci systémů pro odškodnění vstoupí v platnost, budou moci hostitelské členské státy zavést používání svých systémů pro odškodnění na investiční podniky, včetně úvěrových institucí povolených jinými členskými státy, pokud domovské členské státy systémy pro odškodnění nemají nebo pokud jejich systémy neposkytují ochranu na rovnocenné úrovni;
vzhledem k tomu, že struktura regulovaných trhů se musí i nadále řídit vnitrostátními právními předpisy, aniž se tím však kladou překážky liberalizaci přístupu na regulované trhy hostitelských států pro investiční podniky s povolením poskytovat zmíněné služby v jejich domovském členském státě; že v souladu s touto zásadou řídí právní předpisy Spolkové republiky Německo a právní předpisy Nizozemska činnost subjektů zvaných Kursmakler (v Německu) a hoekmannen (v Nizozemsku) tak, aby bylo zajištěno, že nebudou vykonávat svou činnost souběžně s jinými činnostmi; že je třeba stanovit, že Kursmakler a hoekmannen nesmí poskytovat služby v jiných členských státech; a že nikdo - bez ohledu na to, z jakého členského státu pochází - nesmí působit jako Kursmakler nebo hoekmannen, aniž by podléhal stejným předpisům o neslučitelnosti, jaké vyplývají ze statutu Kursmaklera nebo hoekmannena;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit, že touto směrnicí nemohou být dotčena opatření, která vyplývají ze směrnice Rady 79/279/EHS ze dne 5. března 1979 o koordinaci podmínek pro přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů [6];
vzhledem k tomu, že předpokladem stability a řádného fungování finančního systému a ochrany investorů je, že hostitelský členský stát je oprávněný a příslušný, aby znemožnil a sankcionoval jakoukoli činnost investičních podniků na svém území, která by byla v rozporu s pravidly chování a dalšími právními či správními předpisy, jež tento stát přijal v obecném zájmu, a rovněž má právo v naléhavém případě zakročit; že je navíc nezbytné, aby příslušné orgány hostitelského členského státu mohly při výkonu svých pravomocí spoléhat na úzkou spolupráci s příslušnými orgány domovského členského státu, a to zvláště pokud jde o činnost provozovanou v rámci volného pohybu služeb; že příslušné orgány domovského členského státu mají právo být informovány příslušnými orgány hostitelského členského státu o všech opatřeních, kterými hostitelský členský stát ukládá sankce či omezuje činnost investičního podniku, jehož činnost byla povolena orgány domovského státu, a to proto, aby mohly zmíněné orgány účinně vykonávat obezřetnostní dohled; že z tohoto důvodu musí být zajištěna spolupráce mezi příslušnými orgány domovského a hostitelského členského státu;
vzhledem k tomu, že s ohledem na dvojí cíl ochrany investorů a zároveň zajištění řádného fungování trhu převoditelných cenných papírů je nezbytné zajistit, aby transakce byly plně průhledné a aby pravidla pro regulované trhy stanovená za tímto účelem v této směrnici platila jak pro investiční podniky, tak pro úvěrové instituce, pokud jsou na trhu činné;
vzhledem k tomu, že zkoumání problémů vzniklých v oblastech, jichž se týká směrnice Rady o investičních službách a cenných papírech, a to pokud jde jak o uplatňování stávajících opatření, tak o možnost těsnější koordinace v budoucnosti, vyžaduje spolupráci mezi vnitrostátními orgány a Komisí v rámci nějakého výboru; že ustavení takového výboru nevylučuje jiné formy spolupráce mezi dozorčími orgány v této oblasti;
vzhledem k tomu, že čas od času budou žádoucí technické změny jednotlivých pravidel stanovených touto směrnicí, jež přihlédnou k novému vývoji v oblasti investičních služeb; že Komise bude tyto změny vypracovávat tak, jak bude nutné, a to poté, co pověří příslušnou záležitostí výbor, jenž má být pro oblast trhu s cennými papíry zřízen,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I
Definice a oblast působnosti
Článek 1
Pro účely této směrnice se:
1. "investičními službami" rozumějí jakékoli služby, jež jsou poskytovány třetí straně, jsou uvedeny v oddíle A přílohy a vztahují se na kterékoli nástroje uvedené v oddíle B přílohy;
2. "investičním podnikem" rozumí jakákoli právnická osoba, jejíž běžnou náplní činnosti či podnikání je poskytování investičních služeb třetí straně na profesionální bázi.
Pro účely této směrnice mohou členské státy mezi investiční podniky zahrnout i subjekty, které nejsou právnickými osobami, pokud:
- jejich právní statut zajišťuje zájmům třetí strany takovou úroveň ochrany, která je rovnocenná ochraně poskytované právnickou osobou, a
- podléhají obezřetnostnímu dohledu, jaký náleží jejich právní formě.
Pokud však tyto fyzické osoby poskytují služby, mezi které patří i držení peněžních prostředků nebo převoditelných cenných papírů třetích osob, mohou být považovány pro účely této směrnice za investiční podniky, pouze pokud vyhovují, aniž jsou dotčeny ostatní požadavky předepsané touto směrnicí a směrnicí 93/6/EHS, následujícím podmínkám:
- vlastnická práva třetích stran v oblasti nástrojů a prostředků jim patřících musí být chráněna, a to především v případě nesolventnosti podniku nebo jeho vlastníků, konfiskace, vyrovnání nebo jakýchkoli jiných nároků uplatňovaných ze strany věřitelů podniku nebo jeho vlastníků,
- investiční podnik musí podléhat předpisům sestaveným za účelem kontroly solventnosti podniku a jejích vlastníků,
- je prováděn audit roční účetní závěrky investičního podniku jednou nebo více osobami, které jsou k auditu účetnictví podle vnitrostátních právních předpisů zmocněny,
- pokud má podnik pouze jediného vlastníka, musí tento vlastník přijmout opatření na ochranu investorů pro případ, že by podnik ukončil činnost následkem úmrtí vlastníka nebo jeho neschopnosti nebo v jakémkoli podobném případě.
Nejpozději do 31. prosince 1997 předloží Komise zprávu o provádění druhého a třetího pododstavce tohoto bodu, a pokud bude třeba, navrhne jejich změnu nebo zrušení.
V případě, že nějaká osoba poskytuje některé ze služeb uvedených v oddíle A bodě 1 písm. a) přílohy, a v případě, že tato činnost je provozována výhradně na účet a na plnou a bezpodmínečnou odpovědnost investičního podniku, je tato činnost považována nikoli za činnost dotyčné osoby, ale za činnost dotyčného investičního podniku;
3. "úvěrovou institucí" rozumí úvěrová instituce ve smyslu čl. 1 první odrážky směrnice 77/780/EHS [7] s výjimkou institucí uvedených v čl. 2 odst. 2 tamtéž;
4. "převoditelnými cennými papíry" rozumějí:
- akcie společností a další cenné papíry rovnocenné akciím společností,
- dluhopisy a jiné formy dluhových cenných papírů,
které jsou obchodovatelné na kapitálovém trhu, a
- všechny ostatní běžně obchodované cenné papíry, s nimiž je spojeno právo získat takové cenné papíry upisováním nebo výměnou, nebo ze kterých vyplývá právo na vypořádání v penězích, s výjimkou platebních nástrojů;
5. "nástroji peněžního trhu" rozumějí ty typy nástrojů, s nimiž se obvykle obchoduje na peněžním trhu;
6. "domovským členským státem" rozumí:
a) členský stát, kde se nachází ústředí investičního podniku, pokud je investiční podnik fyzickou osobou;
b) členský stát, v němž má investiční podnik sídlo, pokud je investiční podnik právnickou osobou nebo pokud podle vnitrostátních právních předpisů dotyčného státu nemá sídlo, je to členský stát, v němž se nachází jeho ústředí;
c) v případě trhu členský stát, v němž se nachází sídlo orgánu odpovědného za obchodování, nebo pokud podle vnitrostátních právních předpisů nemá sídlo, je to členský stát, kde se nachází ústředí;
7. "hostitelským členským státem" rozumí členský stát, v němž má investiční podnik pobočku nebo kde poskytuje služby;
8. "pobočkou" rozumí místo provozování obchodní činnosti, které je součástí investičního podniku, nemá právní subjektivitu a poskytuje investiční služby, k nimž dostal investiční podnik povolení; všechna místa provozování obchodní činnosti zřízená v tomtéž členském státě investičním podnikem s ústředím v jiném členském státě jsou považována za jedinou pobočku;
9. "příslušnými orgány" rozumějí orgány, které každý členský stát ustanoví podle článku 22;
10. "významným majetkovým podílem" rozumí přímé nebo nepřímé držení nejméně 10 % kapitálu nebo hlasovacích práv, nebo možnost významně působit na vedení investičního podniku, v němž je tento majetkový podíl držen.
Pro používání této definice v rámci článků 4 a 9 a dalších úrovní majetkových podílů uvedených v článku 9 se zohledňují hlasovací práva uvedená v článku 7 směrnice 88/627/EHS [8];
11. "mateřským podnikem" rozumí mateřský podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS [9];
12. "dceřinou společností" rozumí dceřiná společnost, jak ji definují články 1 a 2 směrnice 83/349/EHS; jakákoli dceřiná společnost dceřiné společnosti je rovněž považována za dceřinou společnost mateřské společnosti, která stojí nad těmito dceřinými společnostmi;
13. "regulovaným trhem" rozumí trh nástrojů uvedených v oddíle B přílohy, který
- je uveden na seznamu podle článku 16 vyhotoveném členským státem, jenž je ve smyslu čl. 1 odst. 6 písm. c) domovským členským státem,
- funguje pravidelně,
- je charakterizován skutečností, že předpisy vydané a schválené příslušnými orgány definují podmínky fungování trhu, podmínky přístupu na trh a v případech, kdy lze uplatňovat směrnici 79/279/EHS, také podmínky uvedené směrnice pro přijetí ke kotování na burze a v případech, kdy tuto směrnici nelze uplatnit, také podmínky, které musí splnit finanční nástroj, než s ním může být obchodováno na trhu,
- vyžaduje vyhovění všem požadavkům na předkládání zpráv a na průhlednost činnosti podle článků 20 a 21,
14. "kontrolou" rozumí kontrola ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS.
Článek 2
1. Tato směrnice se vztahuje na všechny investiční podniky. Na úvěrové instituce, jejichž povolení podle směrnic 77/780/EHS a 89/646/EHS zahrnuje jednu nebo více investičních služeb uvedených v oddíle A přílohy k této směrnici, se však vztahují pouze odstavec 4 tohoto článku a čl. 8 odst. 2, články 10 a 11, čl. 12 odst. 1, čl. 14 odst. 3 a 4, články 15, 19 a 20.
2. Tato směrnice se nevztahuje na tyto oblasti:
a) pojišťovací činnost ve smyslu článku 1 směrnice 73/239/EHS [10] nebo článku 1 směrnice 79/267/EHS [11] nebo podnikání v oblasti zajištění a retrocese ve smyslu směrnice 64/225/EHS [12];
b) podniky, které poskytují investiční služby výhradně pro svou mateřskou společnost, své dceřiné společnosti nebo další dceřiné společnosti svých mateřských společností;
c) osoby poskytující investiční služby, pokud tuto činnost vykonávají příležitostně v rámci nějaké profesní činnosti a tato činnost se řídí právními nebo správními předpisy nebo etickým kodexem pro dotyčný obor činnosti a tyto předpisy nevylučují poskytování těchto služeb;
d) podniky, jejichž investiční služby spočívají výhradně ve správě systémů zaměstnanecké spoluúčasti;
e) podniky, jejichž investiční služby spočívají v poskytování jak služeb uvedených v písmenu b), tak služeb uvedených v písmenu d);
f) centrální banky členských států a další vnitrostátní orgány plnící podobné funkce a další veřejné orgány pověřené správou státního dluhu nebo do této správy zasahující;
g) podniky, které
- nesmějí držet peněžní prostředky nebo cenné papíry klienta a které se proto nemohou vůči svým klientům zadlužit, a
- nesmějí poskytovat žádné investiční služby kromě přijímání a předávání příkazů v oblasti převoditelných cenných papírů a podílových jednotek v subjektech kolektivního investování, a
- smějí při poskytování dotyčných služeb předávat příkazy pouze:
i) investičním podnikům povoleným v souladu s touto směrnicí;
ii) úvěrovým institucím zplnomocněným v souladu se směrnicemi 77/780/EHS a 89/646/EHS;
iii) pobočkám investičních podniků nebo úvěrových institucí, které mají povolení ve třetí zemi a které podléhají a vyhovují předpisům o obezřetnostním dohledu považovaným příslušnými orgány za alespoň tak přísné, jako jsou předpisy stanovené touto směrnicí a směrnicemi 89/646/EHS nebo 93/6/EHS;
iv) subjektům kolektivního investování, kterým bylo podle právních předpisů členského státu povoleno veřejně prodávat podílové jednotky, a správcům takových podniků;
v) investičním podnikům s fixním kapitálem ve smyslu čl. 15 odst. 4 směrnice 77/91/EHS [13], jejichž cenné papíry jsou uvedeny na seznamu regulovaného trhu v členském státě nebo je tam s nimi obchodováno;
- jejichž činnost se řídí na úrovni jednotlivých států předpisy nebo etickým kodexem;
h) subjekty kolektivního investování, ať jsou nebo nejsou koordinovány na úrovni Společenství, a depozitáře a správce těchto subjektů;
i) osoby, jejichž hlavní činností je obchod s komoditami mezi sebou nebo s výrobci či profesionálními uživateli takových produktů a které poskytují investiční služby pouze pro tyto výrobce a odborné uživatele v rozsahu nezbytném pro svou hlavní činnost;
j) podniky, jejichž investiční služby spočívají výhradně v obchodování na vlastní účet na finančních termínových nebo opčních trzích, nebo které obchodují na účet jiných členů těchto trhů či pro ně vytvářejí ceny, které jsou garantovány členy zúčtovacích systémů těchto trhů. Odpovědnost za zajištění plnění smluv uzavřených těmito podniky na sebe musí vzít členové zúčtovacích systémů těchto trhů;
k) společnosti zřízené dánskými penzijními fondy s jediným cílem, jímž je správa majetku penzijních fondů zapojených do těchto společností;
l) "agenti di cambio", jejichž činnost a funkce se řídí Italským královským dekretem č. 222 ze dne 7. března 1925 ve znění pozdějších předpisů a kteří mají povolení k pokračování své činnosti podle článku 19 italského zákona č. 1 ze dne 2. ledna 1991.
3. Nejpozději do 31. prosince 1998 a pak v pravidelných intervalech bude Komise podávat zprávy o provádění odstavce 2 ve spojení s oddílem A přílohy, a případně navrhne s ohledem na účinky této směrnice změny v definici vynětí z působnosti a v definici služeb zahrnutých do této směrnice.
4. Práva propůjčená touto směrnicí se nevztahují na služby, které jsou nějakou smluvní stranou poskytovány státu, centrální bance členského státu nebo dalším národním orgánům, které plní podobnou funkci v rámci měnové politiky a politiky směnných kurzů, státního dluhu a rezerv dotyčného členského státu.
HLAVA II
Podmínky pro zahájení činnosti
Článek 3
1. Každý členský stát učiní opatření, aby investiční podniky, pro něž je domovským státem, mohly zahájit činnost investičních podniků teprve po vydání povolení. Toto povolení se vydává příslušnými orgány domovského členského státu určenými v souladu s článkem 22. V povolení se upřesní investiční služby uvedené v oddíle A přílohy, které je podnik oprávněn poskytovat. Povolení může rovněž zahrnovat jednu či více vedlejších služeb uvedených v oddíle C přílohy. Povolení ve smyslu této směrnice nesmí být v žádném případě vydáno pro služby zahrnuté pouze v oddíle C přílohy.
2. Každý členský stát vyžaduje, aby
- se ústředí každého investičního podniku, který je právnickou osobou a který podle vnitrostátních právních předpisů dotyčného státu má sídlo, nacházelo v témže členském státě jako jeho sídlo,
- se ústředí každého investičního podniku nacházelo v členském státě, který mu vydal povolení a v němž skutečně provozuje činnost.
3. Aniž jsou dotčeny jiné obecně platné podmínky stanovené vnitrostátními právními předpisy, příslušné orgány nevydají povolení, pokud
- investiční podnik nemá dostatečný počáteční kapitál v souladu s předpisy stanovenými směrnicí 93/6/EHS a s ohledem na povahu dotyčných investičních služeb,
- osoby, které skutečně řídí činnost investičního podniku, nemají dostatečně dobrou pověst a dostatečné množství zkušeností.
O řízení činnosti podniku musí rozhodovat alespoň dvě osoby splňující výše uvedené podmínky. Pokud však vhodná opatření zajišťují, že bude dosaženo stejného výsledku zejména s ohledem na případy stanovené v čl. 1 bodu 2 třetím pododstavci čtvrté odrážce, mohou příslušné orgány vydat povolení investičním podnikům, které jsou fyzickými osobami, nebo s přihlédnutím k povaze a objemu jejich činnosti těm investičním podnikům, které jsou právnickými osobami a řídí je v souladu s jejich statutem a s vnitrostátními právními předpisy jediná fyzická osoba.
4. Členské státy rovněž vyžadují, aby ke každé žádosti o povolení byl přiložen plán činnosti, kde budou mimo jiné rovněž uvedeny všechny typy předpokládaných obchodů a organizační struktura dotyčného investičního podniku.
5. Žadatel bude do šesti měsíců ode dne podání úplné žádosti informován, zda mu povolení bylo či nebylo vydáno. V případě nevydání povolení mu budou sděleny důvody.
6. Investiční podnik smí zahájit činnost, jakmile mu nebylo vydáno povolení.
7. Příslušné orgány mohou odejmout povolení vydané investičnímu podniku, který podléhá této směrnici, pouze pokud investiční podnik
a) nevyužije povolení do 12 měsíců, výslovně se povolení vzdá nebo déle než šest měsíců neposkytuje investiční služby, pokud dotyčný členský stát nestanovil, že v těchto případech povolení propadá,
b) získal povolení na základě lživého prohlášení nebo jinými protiprávními prostředky,
c) již nesplňuje podmínky, za kterých bylo povolení vydáno,
d) již nevyhovuje směrnici 93/6/EHS,
e) vážně a systematicky porušoval ustanovení přijatá podle článku 10 nebo 11, nebo
f) spadá mezi kterýkoli z případů, kdy se povolení podle vnitrostátních právních předpisů odebírá.
Článek 4
Příslušné orgány nevydají povolení k zahájení podnikání investičnímu podniku, dokud nejsou informovány o totožnosti jeho akcionářů nebo členů, ať přímých či nepřímých, fyzických či právnických osob, které mají významný majetkový podíl, a o výši těchto majetkových podílů.
Příslušné orgány odmítnou vydat povolení, pokud s ohledem na potřebu zajistit řádné a obezřetné vedení investičního podniku nejsou přesvědčeny o vhodnosti výše zmíněných akcionářů či členů.
Článek 5
V případě poboček investičních podniků, které mají sídlo mimo Společenství a zahajují nebo provozují činnost, neprovádějí členské státy ustanovení, z nichž plyne výhodnější zacházení, než jaké přísluší pobočkám investičních podniků se sídlem v členských státech.
Článek 6
Příslušné orgány dalších zúčastněných členských států jsou předem konzultovány v případě povolování všech investičních podniků, které jsou
- dceřinou společností investičního podniku nebo úvěrové instituce povolené v nějakém jiném členském státě,
- dceřinou společností mateřského podniku investičního podniku nebo úvěrové instituce povolené v nějakém jiném členském státě
nebo
- kontrolovány týmiž fyzickými či právnickými osobami jako investiční podnik nebo úvěrová instituce povolená v jiném členském státě.
HLAVA III
Vztahy s třetími zeměmi
Článek 7
1. Příslušné orgány členských zemí uvědomí Komisi v těchto případech:
a) povolení jakéhokoli podniku, který je přímou či nepřímou dceřinou společností mateřského podniku, jenž se řídí právními předpisy třetí země;
b) nabude-li takový mateřský podnik majetkový podíl nějakého investičního podniku Společenství tak, že by se dotyčný investiční podnik stal jeho dceřinou společností.
V obou případech Komise informuje Radu až do doby, kdy Rada na návrh Komise zřídí výbor pro oblast převoditelných cenných papírů.
Je-li vydáno povolení podniku, který je přímou či nepřímou dceřinou společností mateřského podniku, jenž podléhá právním předpisům třetí země, upřesní příslušné orgány ve sdělení určeném pro Komisi strukturu skupiny.
2. Členské státy uvědomí Komisi o jakýchkoli potížích obecné povahy, s nimiž se jejich investiční podniky potýkají při svém zřizování a poskytování investičních služeb ve třetích zemích.
3. Komise vypracuje nejpozději do šesti měsíců před provedením této směrnice a potom v pravidelných intervalech zprávu posuzující způsob zacházení s investičními podniky Společenství ve třetích zemích podle odstavců 4 a 5, a to z hlediska zahajování a provozování investičních služeb a nabývání majetkových podílů v investičních podnicích třetích zemí. Komise tyto zprávy předkládá Radě společně s jakýmikoli vhodnými návrhy.
4. Pokud Komise na základě zpráv uvedených v odstavci 3 nebo na základě jiných informací shledá, že některá třetí země neumožňuje investičnímu podniku Společenství účinný přístup na trh, srovnatelný s přístupem umožňovaným investičním podnikům dotyčné třetí země, může předložit Radě návrh na příslušný mandát pro vyjednávání za účelem získání srovnatelných konkurenčních podmínek pro investiční podniky Společenství. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
5. Pokud Komise na základě zpráv uvedených v odstavci 3 nebo na základě jiných informací shledá, že se investičním podnikům Společenství v nějaké třetí zemi nedostává v rámci této třetí země zacházení poskytujícího stejné konkurenční příležitosti, jaké mají investiční podniky tuzemské, takže nejsou splněny podmínky účinného přístupu na trh, může Komise zahájit jednání za účelem nápravy této situace.
Za okolností popsaných v prvním pododstavci lze rovněž postupem podle této směrnice, jímž Rada zřídí výbor popsaný v odstavci 1, kdykoli a současně se zahájením jednání rozhodnout, že příslušné orgány členských států musí omezit nebo pozastavit svá rozhodnutí ohledně stávajících nebo budoucích žádostí o povolení a nabývání majetkových podílů přímou či nepřímou mateřskou společností podléhající právním předpisům dotyčné třetí země. Trvání takových opatření nesmí přesáhnout dobu tří měsíců.
Před koncem tohoto tříměsíčního období a v kontextu výsledků jednání může Rada na návrh Komise rozhodnout kvalifikovanou většinou hlasů, že opatření budou trvat i nadále.
Tato omezení nebo pozastavení se nesmí vztahovat na investiční podniky s příslušným povolením Společenství nebo jejich dceřiné společnosti při zřizování dceřiných společností nebo při nabývání majetkových podílů v investičních podnicích Společenství.
6. Pokud se Komise domnívá, že nastala jedna ze situací popsaných v odstavcích 4 a 5, členské státy ji na požádání uvědomí:
a) o jakékoli žádosti o povolení jakéhokoli podniku, který je přímou či nepřímou dceřinou společností mateřské společnosti podléhající právním předpisům dotyčné třetí země;
b) kdykoli jsou v souladu s článkem 10 informovány, že takový mateřský podnik zamýšlí nabýt majetkové podíly na nějakém investičním podniku Společenství tak, že by se z něj stala jeho dceřiná společnost.
Tato povinnost poskytnout informace zaniká, jakmile je dosaženo dohody s třetí zemí uvedenou v odstavcích 4 a 5, nebo pokud přestanou platit opatření uvedená v odst. 5 druhém a třetím pododstavci.
7. Opatření přijatá podle tohoto článku musí být v souladu s povinnostmi Společenství v rámci všech dvoustranných nebo mnohostranných mezinárodních smluv, jimiž se řídí zahájení a provozování činnosti investičních podniků.
HLAVA IV
Provozní podmínky
Článek 8
1. Příslušné orgány domovských členských států vyžadují, aby investiční podnik, kterému vydaly povolení, byl vždy v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 3 odst. 3.
2. Příslušné orgány domovského členského státu vyžadují, aby investiční podnik, kterému vydaly povolení, vyhovoval předpisům stanoveným směrnicí 93/6/EHS.
3. Za obezřetnostní dohled nad investičním podnikem odpovídají příslušné orgány domovského členského státu, ať již tento investiční podnik zřizuje či nezřizuje pobočku nebo poskytuje či neposkytuje služby v jiném členském státě, aniž jsou tím dotčena ustanovení této směrnice, která svěřují pravomoc orgánům hostitelského členského státu.
Článek 9
1. Členské státy vyžadují, aby každá osoba, která zamýšlí přímo či nepřímo nabýt majetkové podíly v nějakém investičním podniku, nejdřív uvědomila příslušné orgány a sdělila jim objem zamýšleného majetkového podílu. Tato osoba rovněž příslušné orgány uvědomí, pokud navrhne zvýšit svůj významný majetkový podíl tak, že by podíl hlasovacích práv nebo kapitálu, který bude mít v držbě, dosáhl nebo přesáhl 20 %, 33 % nebo 50 %, nebo že by se investiční podnik stal její dceřinou společností.
Aniž je dotčen odstavec 2, mohou příslušné orgány ve lhůtě do tří měsíců ode dne oznámení stanoveného v prvním pododstavci vznést proti takovému plánu námitky, pokud nejsou přesvědčeny, že osoba uvedená v prvním pododstavci vyhovuje požadavkům na zajištění řádného a obezřetného vedení investičního podniku. Pokud proti takovému plánu nemají příslušné orgány námitek, mohou stanovit lhůtu pro jeho provedení.
2. Pokud je nabyvatelem majetkového podílu uvedeným v odstavci 1 investiční podnik povolený v nějakém jiném členském státě nebo mateřský podnik investičního podniku povoleného v nějakém jiném členském státě nebo osoba kontrolující investiční podnik povolený v nějakém jiném členském státě, nebo pokud by se následkem tohoto nabytí majetkového podílu podnik, jehož nabyvatel zamýšlí nabýt podíl, stal dceřinou společností nabyvatele nebo by přešel pod jeho kontrolu, musí zhodnocení tohoto nabytí podléhat předchozí konzultaci, jak stanoví článek 6.
3. Členské státy vyžadují, aby každá osoba, která zamýšlí přímo či nepřímo pozbýt významný majetkový podíl na nějakém investičním podniku, nejdříve uvědomila příslušné orgány a sdělila jim velikost svého majetkového podílu. Tato osoba rovněž uvědomí příslušné orgány, pokud má v úmyslu snížit svůj významný majetkový podíl tak, že podíl jí držených hlasovacích práv nebo jí drženého kapitálu klesne pod 20 %, 33 % nebo 50 % nebo tak, že investiční podnik přestane být její dceřinou společností.
4. Investiční podniky uvědomí příslušné orgány o každém nabytí nebo pozbytí majetkových podílů na svém kapitálu, jejichž následkem by majetkové podíly přesáhly nebo klesly pod některý z limitů uvedených v odstavcích 1 a 3.
Alespoň jednou ročně rovněž sdělí příslušným orgánům jména akcionářů a členů vlastnících významné majetkové podíly, stejně jako výši těchto majetkových podílů, jak vyplývá např. z informací získaných na výroční valné hromadě akcionářů a členů nebo z plnění předpisů týkajících se společností kotovaných na burze.
5. Členské státy vyžadují, aby v případech, kde by mohl vliv vykonávaný osobami uvedenými v odstavci 1 poškodit řádné a obezřetné vedení investičního podniku, přijaly příslušné orgány vhodná opatření, která by takové situaci zabránila. Taková opatření mohou spočívat např. v soudním zákazu, sankcích vůči řídícím pracovníkům nebo osobám odpovědným za vedení podniku nebo v pozastavení výkonu hlasovacích práv spojených s akciemi v držení dotyčných akcionářů nebo členů.
Podobná opatření se vztahují na osoby, jež nesplňují povinnost stanovenou v odstavci 1 poskytovat předem informace. Pokud je majetkový podíl získán navzdory námitkám příslušných orgánů, přijmou členské státy bez ohledu na jiné sankce, které lze přijmout, opatření, jimiž pozastaví odpovídající hlasovací práva, prohlásí provedené hlasování za neplatné nebo je případně zruší.
Článek 10
1. Každý členský stát si vypracuje pravidla obezřetného jednání, které budou investiční podniky za všech okolností dodržovat. Tato pravidla budou především vyžadovat, aby investiční podnik
- uplatňoval řádné administrativní a účetní postupy a kontrolní a ochranná opatření při zpracovávání dat, stejně jako příslušné mechanismy vnitřní kontroly, zejména pravidla pro vlastní transakce prováděné jeho zaměstnanci,
- přijal příslušná opatření pro nástroje patřící investorům, aby byla chráněna vlastnická práva investorů, a to především v případě nesolventnosti podniku, a aby bylo zabráněno tomu, že investiční podnik použije nástroje na vlastní účet, aniž by k tomu dal investor výslovný souhlas,
- přijal příslušná opatření pro peněžní prostředky patřící investorům, aby byla chráněna práva investorů a zabráněno investičnímu podniku, s výjimkou úvěrových institucí, aby používal peněžní prostředky investora na vlastní účet,
- přijal opatření k vedení evidence prováděných transakcí, jež by příslušným orgánům domovského členského státu umožnila kontrolovat dodržování předpisů o obezřetném podnikání, za jejichž uplatňování odpovídají; tato evidence se bude uchovávat po dobu stanovenou příslušnými orgány,
- byl strukturován a organizován tak, aby se riziko střetu zájmů mezi podnikem a jeho klienty nebo mezi klienty navzájem snížilo na minimum. Při zřizování pobočky nesmí však být organizační opatření v rozporu s pravidly podnikání stanovenými hostitelským členským státem na ochranu proti střetu zájmů.
Článek 11
1. Členské státy si stanoví pravidla podnikání, které investiční podniky za všech okolností dodržují. Tato pravidla musí přinejmenším plnit zásady níže uvedených odrážek a musí být uplatňována tak, aby zohledňovala odbornou povahu osoby, které jsou služby poskytovány. Členské státy tato pravidla rovněž uplatňují, jsou-li vhodná pro vedlejší služby uvedené v oddíle C přílohy. Tyto zásady zajišťují, aby investiční podnik
- jednal čestně a spravedlivě při provozování své obchodní činnosti v co nejlepším zájmu klientů a integrity trhu,
- jednal s patřičnou dovedností, péčí a opatrností v co nejlepším zájmu klientů a integrity trhu,
- měl a efektivně využíval prostředky a postupy, které jsou nezbytné k řádnému provozování obchodní činnosti,
- od svých klientů žádal informace o jejich finanční situaci, investičních zkušenostech a cílech, pokud jde o požadované služby,
- při svém jednání s klienty sděloval všechny relevantní informace,
- pokusil se vyhnout konfliktům zájmů a tam, kde se jim vyhnout nelze, zajistil, aby bylo klientům poskytnuto spravedlivé zacházení,
- vyhověl všem předpisům pro provozování své obchodní činnosti v nejlepším možném zájmu svých klientů a integrity trhu.
2. Aniž jsou dotčena jakákoli rozhodnutí, která budou přijata v rámci harmonizace pravidel jednání, zůstane jejich provádění a kontrola jejich dodržování v pravomoci členského státu, ve kterém jsou služby poskytovány.
3. Jestliže investiční podnik vykonává nějaký příkaz, stanoví se kritérium profesionality investora použitím pravidel uvedených v odstavci 1 podle investora, od něhož dotyčný příkaz pochází, a to bez ohledu na to, zda byl tento příkaz vydán přímo tímto investorem, nebo nepřímo investičním podnikem, který poskytuje služby uvedené v oddíle A odst. 1 písm. a) přílohy.
Článek 12
Dříve než podnik s investory uzavře obchodní dohodu, sdělí jim, jaký systém pro odškodnění nebo jiná ekvivalentní ochrana budou použity při předpokládaných transakcích, jaké krytí jim ten či onen systém skýtá, anebo investory informují o tom, že žádný systém pro odškodnění neexistuje.
Rada vezme na vědomí prohlášení Komise o tom, že nejpozději do 31. července 1993 předloží návrhy na harmonizaci systémů pro odškodnění pro transakce investičních podniků. Rada pak v co nejkratší možné době zaujme stanovisko k těmto návrhům tak, aby byly navrhované systémy použitelné ke stejnému dni jako tato směrnice.
Článek 13
Tato směrnice nebrání investičním podnikům povoleným v jiných členských státech, aby inzerovaly své služby všemi dostupnými komunikačními prostředky v hostitelských členských státech; přičemž tato reklama podléhá pravidlům, jimiž se řídí forma a obsah reklamy a která byla přijata ve veřejném zájmu.
HLAVA V
Právo usazování a volný pohyb služeb
Článek 14
1. Členské státy zajistí, aby investiční a ostatní služby uvedené v oddíle C přílohy mohly být poskytovány na jejich území v souladu s články 17, 18 a 19, a to buď zřízením pobočky, nebo v souladu s volným pohybem služeb jakýmkoli investičním podnikem, který má povolení příslušných orgánů jiného členského státu a je pod jejich dohledem v souladu s touto směrnicí, pokud tyto služby spadají do oblasti, na kterou bylo povolení vydáno.
Touto směrnicí nejsou dotčeny pravomoci hostitelských členských států, pokud jde o subjekty kolektivního investování, na které se nevztahuje směrnice 85/611/EHS [14].
2. Členské státy nesmějí zřízení pobočky nebo poskytování služeb uvedených v odstavci 1 podmiňovat žádnými požadavky na vydání povolení, žádnými požadavky na dotační kapitál, ani jinými opatřeními s rovnocenným účinkem.
3. Členský stát může požadovat, aby transakce, týkající se služeb uvedených v odstavci 1, byly prováděny na regulovaném trhu, jen pokud splňují tato kritéria:
- investor se musí obvykle zdržovat nebo být usazen v dotyčném členském státě,
- investiční podnik musí tyto transakce provádět prostřednictvím svého hlavního zařízení nebo pobočky v dotyčném členském státě nebo podle zásady volného pohybu služeb v dotyčném členském státě,
- tyto transakce se musí týkat nástrojů, s nimiž se v dotyčném členském státě obchoduje na regulovaném trhu.
4. V případech, kdy nějaký členský stát používá odstavec 3, poskytuje členský stát investorům obvykle se zdržujícím nebo usazeným v dotyčném členském státě právo nevyhovět požadavkům v odstavci 3 a provádět transakce uvedené v odstavci 3 mimo regulovaný trh. Členské státy mohou uplatnění tohoto práva podmínit výslovným povolením, přičemž se berou v úvahu různé potřeby ochrany investorů a zvláště schopnosti profesionálních a institucionálních investorů jednat ve svém nejlepším zájmu. V každém případě musí být toto povolení vydáno za podmínek, které neohrozí pohotové provedení příkazů investorů.
5. Komise předloží nejpozději do 31. prosince 1998 zprávu o používání odstavců 3 a 4 a v případě potřeby navrhne příslušné změny.
Článek 15
1. Aniž je jakkoli dotčeno právo usazování a volný pohyb služeb uvedené v článku 14, hostitelské členské státy zajistí, aby se investiční podniky, které mají povolení příslušných orgánů svých domovských členských států k poskytování služeb uvedených v oddíle A bodu 1 písm. b) a bodu 2 přílohy, mohly přímo či nepřímo stát členy nebo měly přístup na regulovaný trh v hostitelských členských státech, kde se poskytují podobné služby, a rovněž se mohly stát členy systémů zúčtování a vypořádání, které tam jsou členům takových trhů k dispozici nebo aby k nim měly přístup.
Členské státy zruší všechny vnitrostátní právní předpisy o regulovaných trzích omezující počet osob, které mají na tyto trhy přístup. Pokud je v důsledku právní struktury nebo technických možností přístup na regulovaný trh omezen, zajistí dotyčný členský stát, aby struktura a možnosti tohoto trhu byly pravidelně upravovány.
2. Členství na regulovaném trhu nebo přístup na něj je podmíněn splněním požadavků kapitálové přiměřenosti a kontrolou členských států v souladu se směrnicí 93/6/EHS.
Hostitelské členské státy jsou oprávněny klást dodatečné kapitálové požadavky pouze v případech, na které se nevztahuje uvedená směrnice.
Přístup na regulovaný trh, povolení stát se jeho členem a trvalý přístup nebo členství jsou podmíněny dodržováním pravidel regulovaného trhu týkajících se jeho založení a provozu, pravidel pro obchodování na tomto trhu, profesních standardů pro zaměstnance působící na tomto trhu nebo činné v souvislosti s ním, jakož i dodržováním pravidel a postupů pro zúčtování a vypořádání. Podrobná opatření pro provádění těchto pravidel a postupů lze přizpůsobit, bude-li třeba, aby bylo mimo jiné zajištěno plnění závazků, přičemž však je třeba vyhovět článku 28.
3. Aby byla splněna povinnost uložená odstavcem 1, musí hostitelské členské státy investičním podnikům uvedeným v odstavci 1 umožnit volbu stát se členem nebo mít přístup na regulovaný trh buď
- přímo zřizováním poboček v hostitelském členském státu, nebo
- nepřímo, zřizováním dceřiných společností v hostitelském členském státu nebo nabýváním společností v hostitelském členském státu, které již jsou členy regulovaného trhu nebo na ně již mají přístup.
Ty členské státy, které v okamžiku přijetí této směrnice uplatňují právní předpisy, jež neumožňují úvěrovým institucím, aby se staly členy regulovaných trhů nebo na ně měly přístup, pokud nemají specializované dceřiné společnosti, smějí však za účelem zajištění přístupu na tyto regulované trhy tuto povinnost úvěrovým institucím z jiných členských států nediskriminačním způsobem ukládat, a to až do 31. prosince 1996.
Španělské království, Řecká republika a Portugalská republika smějí tuto dobu prodloužit až do 31. prosince 1999. Jeden rok před tímto dnem vypracuje Komise zprávu, v níž přihlédne ke zkušenostem získaným při uplatňování tohoto článku, a pokud bude třeba, předloží návrh. Rada může se souhlasem kvalifikované většiny hlasů o tomto návrhu rozhodnout, že dotyčná opatření budou přezkoumána.
4. S výhradou odstavců 1, 2 a 3 se investiční podniky uvedené v odstavci 1, pokud pro obchodování na regulovaném trhu hostitelského členského státu není vyžadována fyzická přítomnost, mohou stát členy tohoto trhu nebo na něj mít přístup na stejné bázi, aniž musí být zřízeny v hostitelském členském státě. Aby se jeho investičním podnikům umožnilo stát se členem regulovaných trhů hostitelských členských států nebo na ně získat přístup podle tohoto odstavce, umožní domovské členské státy, aby tyto regulované trhy v hostitelských státech poskytovaly příslušné možnosti na území domovských členských států.
5. Tímto článkem nejsou dotčena práva členských států povolovat či zakazovat vytváření nových trhů na jejich území.
6. Tento článek se nevztahuje
- ve Spolkové republice Německo na řízení činnosti Kursmaklerů,
- v Nizozemsku na řízení činnosti hoekmannenů.
Článek 16
Pro účely vzájemného uznávání a provádění této směrnice vypracuje každý členský stát seznam regulovaných trhů, pro které je tento stát státem domovským a které jsou v souladu s jeho předpisy, a předá tento seznam společně s příslušnými předpisy o organizaci a fungování těchto regulovaných trhů pro informaci ostatním členským státům a Komisi. Podobná výměna informací proběhne, pokud nastane jakákoli změna na zmíněném seznamu nebo v předpisech. Komise zveřejňuje seznamy regulovaných trhů a aktualizuje je alespoň jednou ročně v Úředním věstníku Evropských společenství.
Nejpozději do 31. prosince 1996 podá Komise zprávu o takto získaných informacích a, bude-li třeba, navrhne pro účely této směrnice změny definice regulovaného trhu.
Článek 17
1. Kromě splnění podmínek uložených v článku 3 sdělí každý investiční podnik, který má v úmyslu zřídit si pobočku na území jiného členského státu, tuto skutečnost příslušným orgánům svého domovského členského státu.
2. Členské státy vyžadují, aby každý investiční podnik, který má v úmyslu zřídit si pobočku na území jiného členského státu, poskytl ve sdělení uvedeném v odstavci 1 tyto informace:
a) členský stát, na jehož území hodlá zřídit pobočku;
b) plán obchodní činnosti, v němž bude mimo jiné uvedeno, jaký druh obchodní činnosti se předpokládá a jaká bude organizační struktura této pobočky;
c) adresu v hostitelském členském státě, na které lze obdržet dokumentaci;
d) jména osob odpovědných za vedení pobočky.
3. Pokud příslušné orgány domovského členského státu nemají s přihlédnutím k předpokládané činnosti žádný důvod pochybovat o přiměřenosti správní struktury nebo finanční situaci investičního podniku, sdělí tuto skutečnost do tří měsíců ode dne, kdy obdrží veškeré informace popsané v odstavci 2, příslušným orgánům hostitelského členského státu a uvědomí v tomto smyslu dotyčný investiční podnik.
Rovněž sdělí podrobnosti o všech systémech pro odškodnění na ochranu investorů pobočky.
Odmítnou-li příslušné orgány domovského členského státu sdělit informace uvedené v odstavci 2 příslušným orgánům hostitelského členského státu, zdůvodní své odmítnutí dotyčnému investičnímu podniku do tří měsíců ode dne, kdy obdržely veškeré informace. V případě odmítnutí nebo neposkytnutí odpovědi se lze obracet na soudy v domovském členském státě.
4. Dříve než pobočka investičního podniku zahájí činnost, příslušné orgány hostitelského členského státu připraví do dvou měsíců od obdržení informací uvedených v odstavci 3 kontrolu investičního podniku v souladu s článkem 19 a v případě potřeby určí podmínky i pravidla jednání, podle kterých musí být obchodní činnost v hostitelském členském státě ve veřejném zájmu provozována.
5. Jakmile pobočka obdrží sdělení příslušných orgánů hostitelského členského státu, nebo jakmile uplyne lhůta stanovená v odstavci 4, v níž měly příslušné orgány uvedené sdělení poskytnout, může být pobočka zřízena a může zahájit činnost.
6. V případě, že dojde k nějaké změně sdělených náležitostí uvedených v odst. 2 písm. b), c) nebo d), uvědomí investiční podnik o této změně písemně příslušné orgány domovského i hostitelského členského státu nejméně jeden měsíc předtím, než se tato změna uskuteční, a to tak, aby ve věci této změny mohly příslušné orgány domovského členského státu přijmout rozhodnutí podle odstavce 3 a příslušné orgány hostitelského státu podle odstavce 4.
7. V případě, že dojde k nějaké změně sdělovaných náležitostí uvedených v odst. 3 druhém pododstavci, orgány domovského členského státu uvědomí o této skutečnosti orgány hostitelského státu.
Článek 18
1. Každý investiční podnik, který hodlá provozovat činnost na území jiného členského státu v rámci volného pohybu služeb poprvé, sdělí příslušným orgánům domovského státu tyto informace:
- členský stát, ve kterém hodlá působit,
- plán obchodní činnosti, v němž uvede zejména druh investiční služby či služeb, které hodlá poskytovat.
2. Příslušné orgány domovského členského státu předají získané informace do jednoho měsíce od obdržení informací uvedených v odstavci 1 příslušným orgánům hostitelského členského státu. Investiční podnik může potom začít poskytovat dotyčnou investiční službu či služby v hostitelském členském státě.
Je-li třeba, příslušné orgány hostitelského členského státu po obdržení informací uvedených v odstavci 1 určí investičnímu podniku podmínky i pravidla jednání, jimž musí poskytovatel dotyčných investičních služeb v hostitelském členském státě ve veřejném zájmu vyhovět.
3. Při změně obsahu údajů sdělovaných ve smyslu odst. 1 druhé odrážky uvědomí investiční podnik o této změně písemně příslušné orgány domovského členského státu i hostitelského členského státu před provedením této změny, a to tak, aby příslušné orgány hostitelského členského státu mohly v případě potřeby informovat podnik o jakékoli změně nebo doplnění, jež se týkají informací uvedených v odstavci 2.
Článek 19
1. Hostitelské členské státy mohou pro statistické účely vyžadovat ode všech investičních podniků s pobočkami na svém území, aby o své činnosti v těchto hostitelských členských státech podávaly příslušným orgánům těchto hostitelských států pravidelně zprávy.
Hostitelské členské státy mohou na svém území v rámci své odpovědnosti za měnovou politiku, aniž jsou dotčena opatření potřebná k upevňování Evropského měnového systému, vyžadovat od všech poboček investičních podniků z jiných členských států, aby poskytovaly stejné údaje jako místní investiční podniky za tímtéž účelem.
2. Hostitelské členské státy mohou na svém území v rámci své odpovědnosti podle této směrnice od poboček investičních podniků vyžadovat, aby poskytovaly stejné údaje jako vnitrostátní společnosti za tímtéž účelem.
Hostitelské členské státy mohou od investičních podniků provozujících činnost na jejich území v rámci volného pohybu služeb vyžadovat, aby rovněž poskytovaly informace nezbytné ke kontrole dodržování norem hostitelského členského státu, které se na ně vztahují, přičemž tyto požadavky nesmějí být přísnější než ty, které tentýž členský stát ukládá již zavedeným podnikům za účelem kontroly dodržování stejných norem.
3. Pokud příslušné orgány hostitelského členského státu stanoví, že investiční podnik, který má pobočku poskytující služby na jeho území nebo tam služby poskytuje, nedodržuje právní nebo správní předpisy přijaté v dotyčném státě podle této směrnice, která svěřují pravomoc příslušným orgánům hostitelského členského státu, budou tyto orgány vyžadovat, aby dotyčný investiční podnik tuto protiprávní situaci ukončil.
4. Pokud dotyčný investiční podnik nepodnikne potřebné kroky, sdělí tuto skutečnost příslušné orgány hostitelského členského státu příslušným orgánům domovského členského státu. Tyto orgány domovského státu učiní při nejbližší příležitosti vhodná opatření, aby zajistily, že dotyčný investiční podnik uvedenou protiprávní situaci ukončí. Povaha těchto opatření bude sdělena příslušným orgánům hostitelského členského státu.
5. Pokud i přes opatření přijatá domovským členským státem nebo proto, že se tato opatření ukážou jako nepřiměřená nebo neproveditelná v dotyčném státě, porušuje investiční podnik i nadále právní nebo správní předpisy uvedené v odstavci 2, které jsou v platnosti v hostitelském členském státě, může tento hostitelský stát poté, co uvědomí příslušné orgány domovského členského státu, přijmout příslušná opatření, která by zabránila dalším protiprávním postupům nebo která by za ně udělovala sankce, a pokud by to bylo nutné, zabránila by investičnímu podniku v dalších transakcích na svém území. Členské státy zajistí, aby na jejich území byly k dispozici právní dokumenty nezbytné k přijetí těchto opatření vůči investičním podnikům.
6. Výše uvedenými ustanoveními nejsou dotčeny pravomoce hostitelských členských států přijímat příslušná opatření k zabránění či sankcionování protiprávností, k nimž došlo na jejich území a které jsou v rozporu s pravidly jednání podle článku 11, stejně jako s dalšími právními či správními předpisy přijatými ve veřejném zájmu. Mezi tato opatření patří i možnost zabránit investičním podnikům porušujícím předpisy v provozování dalších transakcí na jejich území.
7. Každé opatření přijaté podle odstavců 4, 5 nebo 6, kam spadají sankce nebo omezení činnosti investičního podniku, musí být řádně odůvodněno a sděleno dotyčnému investičnímu podniku. Proti každému takovému opatření se lze obracet na soud v členském státě, který opatření přijal.
8. V naléhavých případech mohou příslušné orgány hostitelského členského státu, předtím než budou postupovat podle odstavců 3, 4 nebo 5, učinit preventivní opatření nezbytná k ochraně zájmů investorů a dalších osob, kterým jsou služby poskytovány. Komise a příslušné orgány dalších dotyčných členských států musí být o těchto opatřeních informovány při nejbližší možné příležitosti.
Po konzultaci s příslušnými orgány dotyčných členských států může Komise rozhodnout, že dotyčný stát musí tato opatření změnit nebo zrušit.
9. V případě odnětí povolení jsou příslušné orgány hostitelského členského státu informovány a přijmou příslušná opatření, která zabrání dotyčnému investičnímu podniku v uskutečňování dalších transakcí na území těchto států a ochrání zájmy investorů. Každé dva roky předloží Komise zprávu o takových případech výboru, který bude pro oblast cenných papírů později zřízen.
10. Členské státy uvědomí Komisi o počtu a druhu případů, kdy bylo povolení zamítnuto podle článku 17, nebo o opatřeních přijatých v souladu s odstavcem 5. Každé dva roky předloží Komise zprávu o takových případech výboru, který bude pro oblast cenných papírů zřízen později.
Článek 20
1. Aby byl zajištěn přístup orgánů odpovědných za trhy a dohled k informacím, které jsou nezbytné k výkonu jejich povinností, domovské členské státy alespoň:
a) vyžadují, aniž jsou dotčena opatření podniknutá při uplatňování článku 10, aby investiční podniky alespoň pět let ponechaly orgánům k dispozici relevantní údaje o transakcích, které se týkají služeb uvedených v čl. 14 odst. 1 a které podniky prováděly s nástroji obchodovatelnými na regulovaném trhu bez ohledu na to, zda tyto transakce byly či nebyly na regulovaném trhu provedeny;
b) vyžadují, aby investiční podniky uvědomily příslušné orgány ve svých domovských členských státech o všech transakcích uvedených v písmenu a), pokud se tyto transakce týkají
- akcií nebo jiných nástrojů, které umožňují přístup ke kapitálu,
- dluhopisů a jiných forem dluhových cenných papírů,
- standardizovaných termínových (forwardových) kontraktů, které se týkají akcií, nebo
- standardizovaných opcí na akcie.
Tyto zprávy musí být k dispozici příslušnému orgánu při nejbližší příležitosti. Lhůtu stanoví tento orgán. Ten může být prodloužen až do konce následujícího pracovního dne, pokud si to vyžadují provozní či praktické důvody, ale za žádných okolností nesmí být tato lhůta překročena.
Tyto zprávy musí hlavně obsahovat podrobnosti týkající se názvu a počtu nástrojů zakoupených či prodaných, data a doby transakcí, cen transakcí a prostředků k identifikaci dotyčného investičního podniku.
Domovský členský stát může stanovit, že povinnost stanovená v písmenu b) se v případě dluhopisů a jiných forem zajištěného dluhu vztahuje pouze na celek transakcí s týmž nástrojem.
2. Provozuje-li investiční podnik transakci na regulovaném trhu v hostitelském členském státě, může se domovský členský stát zřeknout svých vlastních požadavků, co se týče ohlašovací povinnosti, jestliže investiční podnik podléhá rovnocenným požadavkům na ohlášení dotyčné transakce orgánům odpovědným za tento trh.
3. Členské státy stanoví, že zpráva uvedená v odst. 1 písm. b) je vyhotovena buď samotným investičním podnikem, nebo systémem srovnání kontraktních prodejů a koupí (trade-matching systems), nebo prostřednictvím burzovních orgánů či orgánů jiného regulovaného trhu.
4. Členské státy zajistí, aby informace poskytované v souladu s tímto článkem byly rovněž poskytnuty za účelem řádného používání článku 23.
5. Každý členský stát může nediskriminačním způsobem přijmout nebo si zachovat přísnější předpisy v oblasti, která se řídí tímto článkem, s ohledem na podstatu a formu uchovávání podkladů a hlášení údajů týkajících se transakcí
- provozovaných na regulovaném trhu, pro které je tento stát státem domovským, nebo
- provozovaných investičními podniky, pro které je tento členský stát státem domovským.
Článek 21
1. Z toho důvodu, aby investoři mohli kdykoli posoudit podmínky uvažované transakce a poté přezkoumat podmínky, za jakých se transakce odehrála, přijmou příslušné orgány pro každý regulovaný trh zařazený na seznam v článku 16 opatření zajišťující investorům poskytnutí informací uvedených v odstavci 2. V souladu s požadavky uloženými v odstavci 2 určí příslušné orgány formu a přesný termín poskytování informací stejně jako prostředky, jakými se tyto informace mají zpřístupnit, a to s ohledem na povahu, objem a potřeby dotyčného trhu a na potřeby investorů na tomto trhu působících.
2. Příslušné orgány vyžadují pro každý nástroj alespoň toto:
a) aby na začátku burzovního dne byl zveřejněn vážený průměr cen, nejvyšší a nejnižší ceny a objem, se kterým se na dotyčném regulovaném trhu obchodovalo v průběhu předchozího burzovního dne,
b) aby byly kromě toho u trhů s průběžným obchodováním organizovaným na bázi příkazů nebo nabízených (kotovaných) cen zveřejněny tyto skutečnosti:
- na konci každé hodiny obchodování na trhu se zveřejní vážený průměr cen a objem, se kterým se na dotyčném regulovaném trhu obchodovalo v průběhu šestihodinového období končícího dvě obchodovací hodiny před zveřejněním, a
- každých dvacet minut se zveřejní vážený průměr cen a nejvyšší a nejnižší cena na dotyčném regulovaném trhu v průběhu dvouhodinového obchodovacího období končícího jednu obchodovací hodinu před zveřejněním.
Jestliže mají investoři předem přístup k informacím o cenách a množství, jakých se transakce mohou týkat, pak
i) tyto informace jsou neustále k dispozici v průběhu celé doby, po kterou na trhu probíhají obchody;
ii) podmínky oznámené pro určitou cenu a množství jsou zároveň podmínkami, za kterých investor může tuto transakci uskutečnit.
Příslušné orgány mohou pozdržet zveřejnění nebo od něj ustoupit, pokud se to prokáže jako odůvodněné výjimečnými podmínkami na trhu nebo v případě menších trhů proto, aby byla zachována anonymita společností a investorů. Příslušné orgány mohou použít zvláštní předpisy v případě výjimečných transakcí, které jsou svým měřítkem velmi objemné ve srovnání s průměrnými transakcemi s dotyčnými cennými papíry na dotyčném trhu, a v případě vysoce nelikvidních cenných papírů, které jsou definovány pomocí objektivních kritérií a zveřejněny. Příslušné orgány mohou rovněž použít pružnější předpisy, zvláště pokud jde o termín zveřejnění u transakcí s dluhopisy a dalšími formami zajištěného dluhu.
3. V oblasti působnosti tohoto článku může každý členský stát přijmout nebo si zachovat přísnější či dodatečné předpisy s ohledem na podstatu a formu, kterými musí být investorům zpřístupněny informace o transakcích uskutečňovaných na regulovaném trhu, pro který je tento stát státem domovským, za předpokladu, že tyto předpisy platí bez ohledu na to, ve kterém členském státě emitent finančního nástroje sídlí, nebo na to, na jakém regulovaném trhu a ve kterém členském státě byl tento nástroj poprvé zapsán.
4. Komise předloží zprávu o uplatňování tohoto článku nejpozději do 31. prosince 1997 a Rada může na návrh Komise kvalifikovanou většinou rozhodnout, že tento článek pozmění.
HLAVA VI
Orgány odpovědné za povolení a dohled
Článek 22
1. Členské státy určí příslušné orgány, které mají plnit povinnosti stanovené touto směrnicí. Uvědomí o nich Komisi a upřesní každé rozdělení těchto povinností.
2. Orgány uvedené v odstavci 1 musí být buď orgány veřejné moci, orgány uznané vnitrostátními právními předpisy nebo orgány uznané ze strany orgánů veřejné moci, jež jsou výslovně pro tento účel zmocněny vnitrostátními právními předpisy.
3. Dotyčné orgány musí mít veškeré pravomoci nezbytné k výkonu své funkce.
Článek 23
1. Jestliže v tomtéž členském státě existují dvojí příslušné orgány nebo i více těchto orgánů, všechny tyto orgány úzce spolupracují při dohledu na činnost investičních podniků působících v dotyčném členském státě.
2. Členské státy zajistí, aby tato spolupráce probíhala mezi těmito příslušnými orgány a orgány veřejné moci, které mají na starosti dohled nad finančním trhem, úvěrovými a jinými finančními institucemi a podniky zabývajícími se pojišťovnictvím, pokud jde o entity, nad nimiž tyto orgány vykonávají dohled.
3. Jestliže je poskytováním služeb nebo zřizováním poboček investiční podnik činný v jednom členském státě nebo v několika členských státech jiných, než je domovský členský stát tohoto podniku, příslušné orgány všech zúčastněných členských států úzce spolupracují, aby efektivněji plnily své povinnosti v oblasti působnosti této směrnice.
Na požádání si vzájemně poskytují veškeré informace o vedení a vlastnictví těchto investičních podniků, které by mohly nad těmito podniky usnadňovat dohled, a veškeré informace, které by mohly usnadňovat jejich kontrolu. Orgány domovského členského státu zejména spolupracují na tom, aby umožnily orgánům hostitelského členského státu získání všech údajů uvedených čl. 19 odst. 2.
V rozsahu nezbytném pro účely výkonu svých pravomocí, co se týče dohledu, uvědomí příslušné orgány hostitelského členského státu příslušné orgány domovského členského státu o veškerých opatřeních přijatých hostitelským členským státem ve smyslu čl. 19 odst. 6, mezi které patří i sankce uložené investičnímu podniku nebo omezení činnosti investičního podniku.
Článek 24
1. Každý hostitelský členský stát zajistí, aby v případě investičního podniku povoleného v jiném členském státě, který provozuje činnost na jeho území prostřednictvím pobočky, mohly příslušné orgány domovského členského státu po předchozí informaci příslušných orgánů hostitelského členského státu samy nebo prostřednictvím osob za tímto účelem určených přezkoumat na místě informace uvedené v čl. 23 odst. 3.
2. Příslušné orgány domovského členského státu mohou rovněž požádat příslušné orgány hostitelského členského státu, aby toto přezkoumání provedly. Orgány, které takovou žádost obdrží, musí v rámci svých pravomocí buď samy toto přezkoumání provést, nebo umožnit jeho provedení orgánům, které ověření žádaly, anebo to umožnit auditorům či expertům.
3. Tímto článkem nejsou dotčena práva příslušných orgánů hostitelského členského státu při plnění jejich povinností ve smyslu této směrnice přezkoumávat na místě pobočky podnikající na jejich území.
Článek 25
1. Členské státy stanoví, že osoby, které pracují nebo pracovaly pro příslušné orgány, jakož i auditoři a experti určení příslušnými orgány, jsou vázány povinností zachovat profesní tajemství. Rovněž nesmějí sdělit žádné osobě ani žádnému orgánu žádné důvěrné informace, které se dozvědí při plnění svých povinností s výjimkou souhrnné či celkové formy, tak aby nebylo možno určit totožnost jednotlivých investičních podniků, aniž jsou dotčeny případy, na něž se vztahuje trestní právo.
Nicméně v případech, kdy došlo k úpadku investičního podniku nebo k jeho povinné likvidaci, mohou být důvěrné informace, které se netýkají třetích stran podílejících se na pokusech o záchranu tohoto investičního podniku, sděleny v průběhu občanského soudního řízení.
2. Odstavec 1 nebrání příslušným orgánům různých členských států ve výměně informací v souladu s touto směrnicí nebo jinými směrnicemi týkajícími se investičních podniků. Tyto informace jsou předmětem profesního tajemství uloženého v odstavci 1.
3. Členské státy mohou uzavírat smlouvy o spolupráci při výměně informací s příslušnými orgány třetích zemí pouze v případě, že se na zjištěné informace vztahuje profesní tajemství v rozsahu alespoň rovnocenném rozsahu stanovenému v tomto článku.
4. Příslušné orgány, které obdrží důvěrné informace podle odstavce 1 nebo 2, je mohou použít pouze při výkonu svých povinností
- ke kontrole plnění podmínek, jimiž se řídí zahájení činnosti investičních podniků, a k usnadnění dohledu nad provozováním této činnosti na bázi jednotlivých podniků či konsolidované bázi, a to zvláště s ohledem na požadavky kapitálové přiměřenosti uložené směrnicí 93/6/EHS, správní a účetní postupy a mechanismy vnitřní kontroly,
- k ukládání sankcí,
- při administrativních odvoláních proti rozhodnutím příslušných orgánů, nebo
- při soudním řízení zahájeném podle článku 26.
5. Odstavce 1 a 4 nevylučují výměnu informací
a) v rámci členského státu, kde existují dva příslušné orgány nebo více těchto orgánů, nebo
b) v rámci členského státu nebo mezi členskými státy, mezi příslušnými orgány a
- orgány odpovědnými za dohled nad úvěrovými institucemi, jinými finančními institucemi a pojišťovacími podniky, a orgány odpovědnými za dohled nad finančními trhy,
- orgány odpovědnými za likvidaci a konkurz investičních podniků a za jiné podobné postupy a
- osobami odpovědnými za provedení statutárního auditu investičních podniků a jiných finančních institucí,
při výkonu dohledu nebo při odhalování informací nezbytných k výkonu jejich funkce orgánům, které spravují systémy pro odškodnění. Tyto informace podléhají podmínkám o zachování profesního tajemství uloženým v odstavci 1.
6. Tento článek nebrání příslušným orgánům, aby sdělovaly centrálním bankám, které nevykonávají dohled nad úvěrovými institucemi nebo investičními podniky jednotlivě, ty informace, jichž je třeba k výkonu funkce měnových orgánů. Informace získané v tomto rámci podléhají podmínkám zachování profesního tajemství uloženým v odstavci 1.
7. Tento článek nebrání příslušným orgánům ve sdělování informací uvedených v odstavcích 1 až 4 subjektům zajišťujícím zúčtování nebo jinému podobnému úřadu uznanému vnitrostátními právními předpisy pro poskytování zúčtovacích nebo vypořádacích služeb na jednom z trhů v členských státech, pokud shledají, že sdělení těchto informací je nezbytné pro zajištění řádného fungování těchto orgánů ve vztahu k neplnění závazků nebo potenciálního neplnění závazků hospodářských subjektů. Získané informace podléhají podmínkám zachování profesního tajemství uloženým v odstavci 1. Členské státy však zajistí, aby informace získané podle odstavce 2 nebyly šířeny za okolností uvedených v tomto odstavci bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je zjistily.
8. Nehledě na ustanovení uvedená v odstavcích 1 až 4 mohou navíc členské státy na základě ustanovení zákona povolit poskytnutí určitých informací jiným oddělením ústřední státní správy odpovědným za právní předpisy týkající se dohledu nad úvěrovými institucemi, finančními institucemi, investičními podniky, pojišťovacími institucemi, jakož i inspektorům určeným těmito odděleními.
Informace však mohou být takto poskytnuty pouze v případech, kdy je to nezbytné z důvodů obezřetnostního dohledu.
Členské státy však zajistí, aby informace získané podle odstavců 2 až 5 a prostřednictvím přezkoumání na místě popsaného v článku 24 byly v případech uvedených v tomto odstavci poskytovány pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů, které tyto informace získaly, nebo příslušných orgánů toho členského státu, ve kterém bylo přezkoumání na místě provedeno.
9. Jestliže v okamžiku přijetí této směrnice nějaký členský stát stanoví výměnu informací mezi orgány za účelem kontroly dodržování právních předpisů o obezřetnostním dohledu, o organizaci, provozu a jednání obchodních společností a o regulaci finančních trhů, pak tento členský stát může i nadále povolovat předávání těchto informací při koordinaci všech předpisů, jimiž se řídí výměna informací mezi orgány pro celý finanční sektor, v žádném případě však po 1. červenci 1996.
Členské státy však zajistí, aby v případech, kdy informace pocházejí z jiného členského státu, byly za okolností popsaných v prvním pododstavci poskytovány pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů, které tyto informace získaly, a aby jich bylo užito pouze pro účely, k nimž tyto orgány daly svůj souhlas.
Rada provádí koordinaci uvedenou v prvním pododstavci na návrh Komise. Rada bere na vědomí prohlášení Komise v tom smyslu, že předloží návrhy nejpozději do 31. července 1993. Rada podnikne kroky v souladu s těmito návrhy v co nejkratší době, aby byla navrhovaná pravidla použitelná ke stejnému dni jako tato směrnice.
Článek 26
Členské státy zajistí, aby bylo možno požádat soud o přezkoumání rozhodnutí přijatých pro investiční podniky podle právních a správních předpisů v souladu s touto směrnicí; totéž platí i v případech, kdy žádné rozhodnutí nebylo učiněno do šesti měsíců ode dne podání žádosti o povolení, která obsahovala veškeré informace požadované podle platných předpisů.
Článek 27
Aniž jsou dotčeny postupy v případě odnětí povolení nebo předpisy trestního práva, členské státy stanoví, že jejich příslušné orgány nebo ty orgány, které účinně kontrolují provozování obchodní činnosti podniků porušujících právní nebo správní předpisy o dohledu nebo provozování činnosti, mohou přijímat či ukládat opatření nebo sankce s cílem zamezit zjištěnému porušování předpisů nebo příčinám tohoto porušování.
Článek 28
Členské státy zajistí, aby byla tato směrnice prováděna bez jakékoli diskriminace.
HLAVA VII
Závěrečná ustanovení
Článek 29
Při přijímání jakékoli další směrnice, kterou by se tato směrnice přizpůsobovala technickému pokroku v níže uvedených oblastech, přijme Rada v souladu s rozhodnutím 87/373/EHS [15] na návrh Komise kvalifikovanou většinou všechny úpravy, které mohou být nezbytné, a to:
- rozšíření seznamu uvedeného v oddíle C přílohy,
- úpravu terminologie seznamů v příloze se zohledněním vývoje situace na finančních trzích,
- oblasti uvedené v článku 23, v nichž si příslušné orgány musí vyměňovat informace,
- objasnění definic za účelem zajištění jednotného používání této směrnice v celém Společenství,
- objasnění definic za účelem zohlednění vývoje situace na finančních trzích při provádění této směrnice,
- sjednocení terminologie a zasazení definic do jednotného rámce v souladu s následnými opatřeními týkajícími se investičních podniků a souvisejících záležitostí,
- ostatní úkoly stanovené v čl. 7 odst. 5.
Článek 30
1. Investiční podniky, které již ve svých domovských členských státech obdržely povolení k poskytování investičních služeb před 31. prosincem 1995, se považují za podniky povolené i pro účely této směrnice, jestliže předpisy dotyčných členských států stanoví, že tyto podniky musí k zahájení této činnosti vyhovět podmínkám, které jsou rovnocenné podmínkám stanoveným v čl. 3 odst. 3 a 4.
2. Investiční podniky, které ke 31. prosinci 1995 již činnost provozují a nejsou zahrnuty mezi podniky uvedenými v odstavci 1, mohou i nadále provozovat činnost za předpokladu, že nejpozději do 31. prosince 1996 a podle předpisů svých domovských členských států získají povolení k pokračování v této činnosti v souladu s předpisy přijatými při provádění této směrnice.
Pouze vydání tohoto povolení umožní těmto podnikům, aby podle této směrnice využívaly práva usazování a volného pohybu služeb.
3. V případech, kdy ještě přede dnem přijetí této směrnice zahájily investiční podniky činnost v jiných členských státech, ať již prostřednictvím pobočky nebo v rámci volného pohybu služeb, orgány každého domovského členského státu předají v období mezi 1. červencem a 31. prosincem 1995 pro účely čl. 17 odst. 1 a 2 a článku 18 orgánům každého z ostatních dotyčných členských států seznam podniků, které jsou v souladu s touto směrnicí a působí v těchto státech, a specifikují jejich obchodní činnost.
4. Fyzické osoby, které mají v členském státě ke dni přijetí této směrnice povolení nabízet investiční služby, se považují za subjekty s povolením ve smyslu této směrnice za předpokladu, že splňují požadavky uložené v čl. 1 odst. 2 druhém pododstavci druhé odrážce a třetím pododstavci ve všech čtyřech odrážkách.
Článek 31
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1995.
Tyto předpisy nabudou účinnosti nejpozději do 31. prosince 1995. Členské státy o nich neprodleně uvědomí Komisi.
Předpisy uvedené v prvním pododstavci přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 32
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 10. května 1993.