++++
RAADETS DIREKTIV
af 21 . januar 1980
om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser for jordemoedre og om foranstaltninger , der skal lette den faktiske udoevelse af etableringsretten og den fri udveksling af tjenesteydelser
( 80/154/EOEF )
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 49 , 57 og 66 ,
under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ) ,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ) ,
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 3 ) , og
ud fra foelgende betragtninger :
I henhold til traktaten er enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandling med hensyn til etablering og tjenesteydelser forbudt fra overgangsperiodens udloeb ; det saaledes gennemfoerte princip om national behandling finder navnlig anvendelse ved udstedelse af en eventuelt fornoeden autorisation for adgang til virksomhed som jordemoder samt ved indskrivning eller optagelse i faglige organisationer eller organer ;
det forekommer dog formaalstjenligt at fastsaette visse bestemmelser , som skal lette den faktiske udoevelse af etableringsretten og den fri udveksling af tjenesteydelser for jordemoedre ;
i henhold til traktaten maa medlemsstaterne ikke yde nogen form for stoette , som vil kunne fordreje betingelserne for etablering ;
artikel 57 , stk . 1 , i traktaten foreskriver , at der skal vedtages direktiver om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser ;
det forekommer hensigtsmaessigt , at der samtidig med den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser sker en samordning af uddannelsesbetingelserne for jordemoedre ; denne samordning sker ved direktiv 80/155/EOEF ( 4 ) ;
i medlemsstaterne er adgang til og udoevelse af virksomhed som jordemoder ved lov gjort betinget af , at den paagaeldende er i besiddelse af et bevis for bestaaet jordemodereksamen ;
da et direktiv om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser ikke noedvendigvis medfoerer en indholdsmaessig ligestilling af de uddannelser , som disse eksamensbeviser vedroerer , boer der , hvad angaar benyttelsen af uddannelsestitlen , kun gives tilladelse til benyttelse af denne paa sproget i den medlemsstat , der er hjemland eller seneste opholdsland ;
for at lette de nationale myndigheders anvendelse af dette direktiv kan medlemsstaterne foreskrive , at de beroerte personer , der opfylder de heri stillede uddannelsesbetingelser , samtidig med deres uddannelsesbevis skal forelaegge et certifikat , som er udstedt af de kompetente myndigheder i hjemlandet eller det seneste opholdsland , og som attesterer , at disse beviser virkelig er de i dette direktiv omhandlede ;
ved en tjenesteydelse er krav om indskrivning eller optagelse i faglige organisationer eller organer , der er knyttet til udoevelse af en virksomhed af regelmaessig og varig karakter i vaertslandet , ubestrideligt til ulempe for tjenesteyderen paa grund af virksomhedens midlertidige karakter ; kravet boer derfor frafaldes ; i saa fald maa imidlertid tilsynet med den faglige disciplin , som henhoerer under disse faglige organisationers eller organers kompetence , sikres ; i dette oejemed boer der med forbehold af anvendelsen af artikel 62 i traktaten aabnes mulighed for at paalaegge den paagaeldende en pligt til over for den kompetente myndighed i den medlemsstat , der er vaertsland , at foretage indberetning om tjenesteydelsen ;
med hensyn til vandel og haederlighed boer der sondres mellem de krav , der kan stilles paa den ene side for en foerste adgang til erhvervet og paa den anden side for dets udoevelse ;
hvad angaar loennet udoevelse af virksomhed som jordemoder indeholder Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1612/68 af 15 . oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet ( 5 ) ikke saerlige bestemmelser for de erhverv , der er undergivet forskrifter vedroerende vandel og haederlighed , faglig disciplin og benyttelse af titler ; de paagaeldende forskrifter anvendes eller kan bringes i anvendelse savel paa loenmodtagere som paa selvstaendige erhvervsdrivende alt efter medlemsstaternes oenske ; udoevelse af virksomhed som jordemoder er i alle medlemsstater betinget af besiddelse af et eksamensbevis , certifikat eller andet kvalifikationsbevis for jordemoedre ; denne virksomhed udoeves saavel af selvstaendige som af loenmodtagere , eller endog af de samme personer skriftevis som loenmodtager og som selvstaendig i loebet af deres faglige karriere ; for i fuldt omfang at fremme den frie bevaegelighed for disse erhvervsudoevere inden for Faellesskabet forekommer det saaledes noedvendigt at udvide anvendelsen af dette direktiv til ogsaa at gaelde for jordemoedre , der er loenmodtagere -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :
KAPITEL I
ANVENDELSESOMRAADE
Artikel 1
Dette direktiv finder anvendelse paa virksomhed som jordemoder , saaledes som den med forbehold af bestemmelserne i artikel 4 i direktiv 80/155/EOEF er defineret af hver medlemsstat , og som udoeves under foelgende stillingsbetegnelser :
i Tyskland :
Hebamme ,
i Belgien :
accoucheuse/vroedvrouw ,
i Danmark :
jordemoder ,
i Frankrig :
sage-femme ,
i Irland :
midwife ,
i Italien :
ostetrica ,
i Luxembourg :
sage-femme ,
i Nederlandene :
verloskundige ,
i Det forenede Kongerige :
midwife .
KAPITEL II
EKSAMENSBEVISER , CERTIFIKATER OG ANDRE KVALIFIKATIONSBEVISER FOR JORDEMOEDRE
Artikel 2
1 . Hver medlemsstat anerkender de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser , der udstedes til medlemsstaternes statsborgere af de oevrige medlemsstater , og som er anfoert i artikel 3 nedenfor , som er i overensstemmelse med artikel 1 , stk . 1 , 3 og 4 , i direktiv 80/155/EOEF , og som opfylder en af foelgende retningslinjer :
- en heltidsuddannelse til jordemoder paa mindst tre aar , der :
- enten er betinget af besiddelse af et eksamensbevis , certifikat eller et andet kvalifikationsbevis , der giver adgang til universiteter eller hoejere laereanstalter , eller som i mangel heraf garanterer et tilsvarende kundskabsniveau ,
- eller som foelges af erhvervspraktik , for hvilken det i artikel 4 i dette direktiv omhandlede bevis udstedes ;
- en heltidsuddannelse til jordemoder paa mindst to aar eller 3 600 timer betinget af besiddelse af et eksamensbevis , certifikat eller et andet kvalifikationsbevis for sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds - og sygepleje som omhandlet i artikel 3 i direktiv 77/452/EOEF ( 6 ) ;
- en heltidsuddannelse til jordemoder paa mindst 18 maaneder eller 3 000 timer betinget af besiddelse af et eksamensbevis , certifikat eller et andet kvalifikationsbevis for sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds - og sygepleje om omhandlet i artikel 3 i direktiv 77/452/EOEF , og som foelges af erhvervspraktik , for hvilken det i artikel 4 i dette direktiv omhandlede bevis udstedes .
2 . Hver medlemsstat giver for saa vidt angaar adgang til udoevelse af selvstaendig virksomhed som jordemoder eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser , som den anerkender , samme gyldighed paa sit omraade som de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser , som den selv udsteder .
Artikel 3
De i artikel 2 omhandlede eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser er foelgende :
a ) i Forbundsrepublikken Tyskland :
- " Hebammenpruefungszeugnis " udstedt af det af staten udnaevnte eksamensudvalg ,
- attestationer fra de kompetente myndigheder i Forbundsrepublikken Tyskland som bekraefter , at kvalifikationsbeviser , udstedt efter den 8 . maj 1945 af de kompetente myndigheder i Den tyske demokratiske Republik , er ligestillet med de i foerste led naevnte kvalifikationsbeviser ;
b ) i Belgien :
" diplôme d'accoucheuse/vroedvrouwdiploma " udstedt af skoler , som er oprettet eller anerkendt af staten eller af det centrale bedoemmelsesudvalg ;
c ) i Danmark :
bevis for bestaet jordemodereksamen udstedt af Danmarks Jordemoderskole ;
d ) i Frankrig :
" diplôme de sage-femme " udstedt af staten ;
e ) i Irland :
" certificate in midwiferv " udstedt af " An Bord Altranais " ( Nursing Board " ) ;
f ) i Italien :
" diploma d'ostetrica " udstedt af statsanerkendte skoler ;
g ) i Luxembourg :
" diplôme de sage-femme " udstedt af ministeren for det offentlige sundhedsvaesen paa grundlag af eksamensudvalgets afgoerelse ;
h ) i Nederlandene :
" vroedvrouwdiploma " udstedt af et af staten udnaevnt eksamensudvalg ;
i ) i Det forenede Kongerige :
" certificate of admission to the Roll of Midwives " , i England og Wales udstedt af " Central Midwives Board for England and Wales " , i Skotland af " Central Midwives Board for Scotland " og i Norirland af " Northern Ireland Council for Nurses and Midwives " .
Artikel 4
Det i artikel 2 naevnte bevis udstedes af de kompetente myndigheder i den medlemsstat , der er hjemland eller seneste opholdsland ( i det foelgende benaevnt " hjemland eller seneste opholdsland " ) . Det bekraeftes i beviser , at den paagaeldende efter at have bestaaet eksamen som jordemoder paa et sygehus eller en til dette formaal godkendt behandlingsinstitution paa tilfredsstillende maade har varetaget alle de funktioner , der udfoeres af en jordemoder , i en periode der fastsaettes saaledes :
- to aar i det tilfaelde , der er naevnt i artikel 2 , stk . 1 , foerste led , andet underled ,
- et aar i det tilfaelde , der er naevnt i artikel 2 , stk . 1 , tredje led .
KAPITEL III
ERHVERVEDE RETTIGHEDER
Artikel 5
1 . Hver medlemsstat anerkender som tilstraekkeligt bevis for de af medlemsstaternes statsborgere , hvis eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser ikke opfylder alle de mindstekrav til uddannelse , der er fastsat i artikel 1 i direktiv 80/155/EOEF , de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser for jordemoedre , der er udstedt af disse medlemsstater senest seks aar efter meddelelsen af dette direktiv , ledsaget af en attestation , der bekraefter , at disse statsborgere faktisk og retmaessigt har udoevet den paagaeldende virksomhed i mindst tre aar i loebet af de fem aar , der gar forud for attestationens udstedelse .
2 . Hver medlemsstat anerkender som tilstraekkeligt bevis for de af medlemsstaternes statsborgere , hvis eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser opfylder alle de mindstekrav til uddannelse , der er fastsat i artikel 1 i direktiv 80/155/EOEF , men som i henhold til artikel 2 i naervaerende direktiv kun skal anerkendes , saafremt de er ledsaget af det i artikel 4 omhandlede bevis for erhvervspraksis , de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser for jordemoedre , der er udstedt af disse medlemsstater foer dette direktivs ikrafttraeden , ledsaget af en attestation , der bekraefter , at disse statsborgere faktisk og retmaessigt har udoevet den paagaeldende virksomhed i mindst to aar i loebet af de fem aar , der gaar forud for attestationens udstedelse .
KAPITEL IV
BENYTTELSE AF UDDANNELSESTITEL
Artikel 6
1 . Med forbehold af artikel 15 sikrer de medlemsstater , der er vaertsland ( i det foelgende benaevnt " vaertsland " ) , at medlemsstaternes statsborgere , som opfylder de i artikel 2 og 5 fastsatte betingelser , har ret til at benytte deres retmaessige uddannelsestitel , for saa vidt denne ikke er den samme som stillingsbetegnelsen , og eventuelt en forkortelse herfor , fra deres hjemland eller seneste opholdsland og paa denne stats sprog . Vaertslandet kan foreskrive , at denne titel skal efterfoelges af navn og sted for den institution eller det bedoemmelsesudvalg , der har tildelt den .
2 . Saafremt uddannelsestitlen fra hjemlandet eller det seneste opholdsland i vaertslandet kan forveksles med en titel , der i denne stat kraever en supplerende uddannelse , som den paagaeldende ikke har erhvervet , kan dette vaertsland foreskrive , at vedkommende skal benytte sin uddannelsestitel fra hjemlandet eller det seneste opholdsland , i en passende udformning , som det paagaeldende vaertsland angiver .
KAPITEL V
BESTEMMELSER , SOM SKAL LETTE DEN FAKTISKE UDOEVELSE AF ETABLERINGSRETTEN OG DEN FRI UDVEKSLING AF TJENESTEYDELSER FOR JORDEMOEDRE
A . Saerlige bestemmelser om etableringsret
Artikel 7
1 . Det vaertsland , som af sine egne statsborgere kraever bevis for vandel og haederlighed for den foerste adgang til en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed , skal for statsborgere fra andre medlemsstater som tilstraekkeligt bevis godkende en attestation , som er udstedt af en kompetent mynd ghed i hjemlandet eller det seneste opholdsland , og hveri det bekraeftes , at de betingelser vedroerende vandel og haederlighed , der i denne medlemsstat stilles for adgangen til den paagaeldende form for virksomhed , er opfyldt .
2 . Saafremt hjemlandet eller det seneste opholdsland ikke kraever bevis for vandel og haederlighed for den foerste adgang til den paagaeldende form for virksomhed , kan vaertslandet af statsborgere fra hjemlandet eller det seneste opholdsland kraeve en udskrift af strafferegisteret eller , hvis saadanne ikke udfaerdiges , et tilsvarende dokument udstedt af en kompetent myndighed i hjemlandet eller det seneste opholdsland .
3 . Saafremt vaertslandet har kendskab til alvorlige og konkrete forhold , der , inden den paagaeldende etablerede sig i denne stat , har foreligget uden for dens omraade , og som i dette vaertsland vil kunne faa foelger for adgangen til den paagaeldende form for virksomhed , kan den underrette hjemlandet eller det seneste opholdsland herom .
Hjemlandet eller det seneste opholdsland undersoeger rigtigheden af forholdene , for saa vidt de i denne medlemsstat vil kunne faa foelger for adgangen til den paagaeldende form for virksomhed . Myndighederne i denne stat bestemmer selv arten og omfanget af de undersoegelser , der skal foretages , og meddeler vaertslandet de slutninger , der drager heraf med hensyn til de attestationer eller dokumenter , som de har udstedt .
4 . Medlemsstaterne sikrer , at de afgivne oplysninger behandles fortroligt .
Artikel 8
1 . Saafremt der i vaertslandet gaelder administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om opfyldelse af krav vedroerende vandel og haederlighed , herunder bestemmelser om disciplinaere sanktioner i tilfaelde af grov forsoemmelse eller skoedesloeshed eller domfaeldelse for lovovertraedelser i forbindelse med udoevelsen af en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed , fremsender hjemlandet eller det seneste opholdsland til vaertslandet de noedvendige oplysninger om faglige og administrative foranstaltninger eller sanktioner , der er truffet over for den paagaeldende , samt om strafferetlige sanktioner , der vedroerer udoevelsen af erhvervet i hjemlandet eller det seneste opholdsland .
2 . Saafremt vaertslandet har kendskab til alvorlige og konkrete forhold , der , inden den paagaeldende etablerede sig i denne stat , har foreligget uden for dens omraade , og som i dette vaertsland vil kunne fa foelger for udoevelsen af den paagaeldende form for virksomhed , kan den underrette hjemlandet eller det seneste opholdsland herom .
Hjemlandet eller det seneste opholdsland undersoeger rigtigheden af forholdene , for saa vidt de i denne medlemsstat vil kunne faa foelger for udoevelsen af den paagaeldende form for virksomhed . Myndighederne i denne stat bestemmer selv arten og omfanget af de undersoegelser , der skal foretages , og meddeler vaertslandet de slutninger , de drager heraf med hensyn til de oplysninger , som de har fremsendt i henhold til stk . 1 .
3 . Medlemsstaterne sikrer , at de afgivne oplysninger behandles fortroligt .
Artikel 9
Saafremt vaertslandet af sine egne statsborgere kraever dokumentation for fysisk og psykisk sundhed for adgang til eller udoevelse af en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed , godkender denne stat som tilstraekkeligt bevis i saa henseende fremlaeggelsen af det dokument , der kraeves i hjemlandet eller det seneste opholdsland .
Saafremt hjemlandet eller det seneste opholdsland ikke kraever dokumentation af denne art for adgang til eller udoevelse af den paagaeldende form for virksomhed , godkender vaertslandet for statsborgere fra dette hjemland eller seneste opholdsland en af en kompetent myndighed i denne stat udstedt attestation , der svarer til attestationerne i vaertslandet .
Artikel 10
De i artikel 7 , 8 og 9 omhandlede dokumenter maa ved fremlaeggelsen ikke vaere aeldre end tre maaneder .
Artikel 11
1 . Proceduren for godkendelse af den paagaeldendes adgang til en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed i overensstemmelse med artikel 7 , 8 og 9 skal afsluttes saa hurtigt som muligt og senest tre maaneder efter fremlaeggelsen af samtlige akter vedroerende den paagaeldende med forbehold af de forsinkelser , der maatte opsta som foelge af en eventuel klage efter gennemfoerelsen af denne procedure .
2 . I de i artikel 7 , stk . 3 , og artikel 8 , stk . 2 , omhandlede tilfaelde bevirker en anmodning om fornyet undersoegelse , at den i stk . 1 omhandlede frist suspenderes .
Den medlemsstat , der bliver hoert , skal afgive sit svar inden for en frist af tre maaneder .
Vaertslandet fortsaetter den i stk . 1 naevnte procedure straks efter modtagelsen af dette svar eller efter udloebet af denne frist .
Artikel 12
Saafremt vaertslandet af sine egne statsborgere kraever aflaeggelse af ed eller et hoejtideligt loefte for adgang til eller udoevelse af en af de i artikel 1 omhandlede former for virksomhed , og saafremt udformningen af denne ed eller dette loefte ikke er brugbar for statsborgere fra de oevrige medlemsstater , soerger vaertslandet for , at en passende og daekkende udformning kan forelaegges for de paagaeldende .
B . Saerlige bestemmelser om tjenesteydelser
Artikel 13
1 . Saafremt en medlemsstat af sine egne statsborgere for adgang til eller udoevelse af en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed kraever enten en autorisation eller indskrivning eller optagelse i en faglig organisation eller indskrivning eller optagelse i en faglig organisation eller et fagligt organ , skal denne medlemsstat fritage medlemsstaternes statsborgere fra opfyldelsen af dette krav for saa vidt angaar tjenesteydelser .
Den paagaeldende praesterer tjenesteydelsen med samme rettigheder og pligter som statsborgerne i vaertslandet ; han er blandt andet undergivet de disciplinaere bestemmelser af faglig eller administrativ karakter , der finder anvendelse i denne medlemsstat .
Saafremt vaertslandet traeffer en foranstaltning i medfoer af andet afsnit eller har kendskab til forhold , der er i strid med disse bestemmelser , giver den omgaende underretning herom til den medlemsstat , i hvilken den paagaeldende er etableret .
2 . Vaertslandet kan foreskrive , at den paagaeldende paa forhaand skal afgive en erklaering om sin tjenesteydelse til de kompetente myndigheder , saafremt udfoerelsen af denne ydelse medfoerer et midlertidigt ophold paa dens omraade .
I hastende tilfaelde kan denne erklaering afgives saa hurtigt som muligt , efter at tjenesteydelsen er udfoert .
3 . I medfoer af stk . 1 og 2 kan vaertslandet af den paagaeldende kraeve et eller flere dokumenter indeholdende foelgende oplysninger :
- den i stk . 2 omhandlede erklaering ,
- en attestation , der bekraefter , at den paagaeldende retmaessigt udoever de omhandlede former for virksomhed i den medlemsstat , hvor vedkommende er etableret ,
- en attestation for , at den paagaeldende er i besiddelse af det eller de eksamensbeviser , certifikater eller andre kvalifikationsbeviser , der er pakraevet for udfoerelse af den paagaeldende tjenesteydelse , og som er naevnt i dette direktiv .
4 . Det eller de i stk . 3 naevnte dokumenter maa ved fremlaeggelsen ikke vaere aeldre end 12 maaneder .
5 . Saafremt en medlemsstat helt eller delvis , midlertidigt eller definitivt fratager en af sine egne statsborgere eller en anden medlemsstats statsborger , der er etableret paa dens omraade , retten til at udoeve en af de i artikel 1 omhandlede former for virksomhed , drager den i givet fald omsorg for , at den i stk . 3 , andet led , omhandlede attestation inddrages midlertidigt eller definitivt .
Artikel 14
Saafremt det i vaertslandet er noedvendigt at vaere tilsluttet et offentligretligt socialsikringsorgan for at foretage afregning med et forsikringsorgan i forbindelse med virksomhed udoevet til fordel for socialforsikrede , skal denne medlemsstat i tilfaelde af , at udfoerelse af tjenesteydelser medfoerer rejser for den paagaeldende , fritage medlemsstaternes statsborgere , der er etableret i en anden medlemsstat , for at opfylde dette krav .
Den paagaeldende skal dog forud , eller i hastende tilfaelde efterfoelgende , underrette dette organ om sin tjenesteydelse .
C . Faelles bestemmelser om etableringsretten og om fri udveksling af tjenesteydelser
Artikel 15
Saafremt der i et vaertsland findes bestemmelser om benyttelsen af den stillingsbetegnelse , der hoerer til en af de i artikel 1 omhandlede former for virksomhed , benytter statsborgere fra de oevrige medlemsstater , som opfylder de i artikel 2 og 5 fastsatte betingelser , den stillingsbetegnelse i vaertslandet , som i denne stat svarer til deres uddannelsesniveau , og goer brug af forkortelsen for denne .
Artikel 16
1 . Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger med henblik paa at goere det muligt for de paagaeldende at faa oplysning om sundheds - og sociallovgivningen samt i givet fald om jordemoedrenes pligter i vaertslandet .
I dette oejemed kan de oprette informationskontorer , hvor de paagaeldende kan indhente de noedvendige oplysninger . I tilfaelde af etablering kan vaertslandene forlange , at de paagaeldende optager forbindelse med disse kontorer .
2 . Medlemsstaterne kan oprette de i stk . 1 omhandlede kontorer i forbindelse med de kompetente myndigheder og organer , som de udpeger inden for den i artikel 20 , stk . 1 , fastsatte frist .
3 . Medlemsstaterne soerger for , at de paagaeldende i deres egen og i deres patienters interesse i givet fald erhverver de sprogkundskaber , der er noedvendige for udoevelsen af deres erhvervsmaessige virksomhed i vaertslandet .
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 17
Vaertslandet kan i tilfaelde af begrundet tvivl af en anden medlemsstats kompetente myndigheder kraeve en bekraeftelse paa aegtheden af de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser , som er udstedt i denne medlemsstat og omhandlet i kapitel II og III , samt en bekraeftelse paa , at den paagaeldende opfylder alle de i direktiv 80/155/EOEF fastsatte uddannelsesbetingelser .
Artikel 18
Medlemsstaterne udpeger inden for den i artikel 20 , stk . 1 , fastsatte frist de myndigheder og organer , der er bemyndiget til at udstede eller modtage de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser samt de dokumenter og oplysninger , som er omhandlet i dette direktiv , og underretter straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen herom .
Artikel 19
Dette direktiv finder ligeledes anvendelse paa de statsborgere i medlemsstaterne , der i henhold til forordning ( EOEF ) nr . 1612/68 som loenmodtagere udoever eller agter at udoeve en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed .
Artikel 20
1 . Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv inden for en frist paa tre aar fra dets meddelelse og underretter straks Kommissionen herom .
2 . Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter , som de udsteder paa det omraade , der er omfattet af dette direktiv .
Artikel 21
Saafremt der ved anvendelsen af dette direktiv skulle opsta stoerre vanskeligheder for en medlemsstat paa saerlige omraader , undersoeger Kommissionen disse vanskeligheder i samarbejde med denne stat og indhenter udtalelse fra det udvalg af hoejere embedsmaend inden for sundhedsvaesenet , der er nedsat ved afgoerelse 75/365/EOEF ( 7 ) , senest aendret ved afgoerelse 80/157/EOEF ( 8 ) .
Kommissionen forelaegger i givet fald hensigtsmaessi * forslag for Raadet .
Artikel 22
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .
Udfaerdiget i Bruxelles , den 21 . januar 1980 .
Směrnice Rady
ze dne 21. ledna 1980
o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci porodních asistentek a o opatřeních pro usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb
(80/154/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 49, 57 a 66 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle Smlouvy je od konce přechodného období zakázána veškerá diskriminace na základě státní příslušnosti v oblasti práva usazování a volného pohybu služeb; že takto provedená zásada národního zacházení se zejména použije při vydávání povolení případně požadovaného pro přístup k činnostem porodních asistentek a rovněž pro zápis do profesních organizací či sdružení nebo členství v nich;
vzhledem k tomu, že se přesto zdá být žádoucí přijmout určitá ustanovení směřující k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb porodních asistentek;
vzhledem k tomu, že na základě Smlouvy nesmějí členské státy poskytovat žádnou podporu, která by mohla narušit podmínky práva usazování;
vzhledem k tomu, že čl. 57 odst. 1 Smlouvy stanoví, že budou přijaty směrnice upravující vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o kvalifikaci;
vzhledem k tomuže se zdá vhodné zároveň se vzájemným uznáváním diplomů upravit koordinaci podmínek vzdělávání porodních asistentek; že tato koordinace je předmětem směrnice 80/155/EHS [4];
vzhledem k tomu, že právní předpisy členských států podmiňují přístup k činnosti porodní asistentky a její výkon získáním diplomu porodní asistentky;
vzhledem k tomu, že pokud se týká akademického titulu, je vhodné povolit jeho užívání pouze v jazyce členského státu původu nebo posledního usazení, neboť směrnice o vzájemném uznávání diplomů nutně nezavádí věcnou rovnocennost vzdělání, kterého se tyto diplomy týkají;
vzhledem k tomu, že pro usnadnění uplatňování této směrnice vnitrostátními orgány mohou členské státy stanovit, že oprávněné osoby, které splňují podmínky vzdělání požadované touto směrnicí, zároveň se svým dokladem o vzdělání a odborné přípravě předloží osvědčení příslušných orgánů země původu nebo posledního usazení prokazující, že daný doklad o vzdělání a odborné přípravě je dokladem ve smyslu této směrnice;
vzhledem k tomu, že v případě poskytování služeb by požadavek na zápis v profesních organizacích či sdruženích nebo na členství v nich, které by byly vázány na stálou a trvalou povahu činnosti vykonávané v hostitelské zemi, představoval pro poskytovatele nespornou překážku, neboť ten vykonává svou činnost dočasně; že je třeba tento požadavek zrušit; že v tom případě je však třeba zajistit kontrolu profesní kázně, což spadá do pravomoci těchto profesních organizací či sdružení; že je z těchto důvodů vhodné stanovit možnost uložit oprávněné osobě povinnost oznámit poskytování služeb příslušnému orgánu hostitelského členského státu, aniž je dotčeno použití článku 62 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že v souvislosti s podmínkou bezúhonnosti a dobré pověsti je vhodné rozlišovat mezi požadavky, které je třeba splnit při přístupu k profesionální činnosti, a mezi požadavky pro výkon této činnosti;
vzhledem k tomu, že pokud jde o činnosti porodních asistentek, které je vykonávají v pracovním poměru, neobsahuje nařízení Rady EHS č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství [5] žádná zvláštní ustanovení týkající se bezúhonnosti a dobré pověsti, profesní kázně nebo používání označení pro tato povolání; že se podle členských států dotyčná pravidla vztahují nebo mohou vztahovat jak na osoby v pracovním poměru, tak na osoby samostatně výdělečně činné; že výkon činností porodních asistentek je ve všech členských státech podmíněn získáním diplomu, osvědčení nebo jiného dokladu o dosažené kvalifikaci porodní asistentky; že tyto činnosti vykonávají jak samostatně výdělečně činné osoby, tak osoby v pracovním poměru, případně osoby vykonávající tuto činnost v průběhu své profesionální dráhy v obou postaveních; že pro plnou podporu volného pohybu těchto odborníků uvnitř Společenství se zdá být nezbytné rozšířit působnost této směrnice i na porodní asistentky v pracovním poměru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na činnosti porodní asistentky vymezené jednotlivými členskými státy, aniž je dotčen článek 4 směrnice 80/155/EHS, a vykonávané pod těmito profesními označeními:
ve Spolkové republice Německo:
- "Hebamme",
v Belgii:
- "accoucheuse/vroedvrouw",
v Dánsku:
- "jordemoder",
ve Francii:
- "sage-femme",
v Irsku:
- "midwife",
v Itálii:
- "ostetrica",
v Lucembursku:
- "sage-femme",
v Nizozemsku:
- "verloskundige",
ve Spojeném království:
- "midwife".
KAPITOLA II
DIPLOMY, OSVĚDČENÍ A JINÉ DOKLADY O DOSAŽENÉ KVALIFIKACI PORODNÍCH ASISTENTEK
Článek 2
1. Každý členský stát uznává diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci, které jsou vyjmenovány v článku 3, vydané státním příslušníkům členských států ostatními členskými státy, které jsou v souladu s čl. 1 odst. 1, 3 a 4 směrnice 80/155/EHS a splňují některou z těchto podmínek:
- řádnou odbornou přípravu pro porodní asistentky po dobu nejméně tří let,
- která je podmíněna získáním diplomu, osvědčení nebo jiného dokladu o dosažené kvalifikaci opravňujících k přijetí na univerzity nebo ostatní vysoké školy nebo alespoň zaručujících rovnocennou úroveň znalostí,
- nebo po níž následuje odborná praxe, o které se vystaví potvrzení podle článku 4 této směrnice,
- řádnou odbornou přípravu pro porodní asistentky po dobu nejméně dvou let nebo 3600 hodin, která je podmíněna získáním diplomu, osvědčení nebo jiného dokladu o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry odpovědné za všeobecnou péči uvedeného v článku 3 směrnice 77/452/EHS [6],
- řádnou odbornou přípravu pro porodní asistentky po dobu nejméně 18 měsíců nebo 3000 hodin, která je podmíněna získáním diplomu, osvědčení nebo jiného dokladu o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry odpovědné za všeobecnou péči uvedeného v článku 3 směrnice 77/452/EHS, po níž následuje odborná praxe, o které se vystaví potvrzení podle článku 4 této směrnice.
2. Každý členský stát přiznává na svém území diplomům, osvědčením a jiným dokladům o dosažené kvalifikaci, které uznává, pokud jde o přístup k činnostem porodní asistentky a jejich výkon, stejné účinky, jaké mají diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci, které sám vydává.
Článek 3
Diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci uvedené v článku 2 jsou:
a) ve Spolkové republice Německo:
- "Hebammenprüfungszeugnis" vydávaný zkušební komisí jmenovanou státem,
- osvědčení příslušných orgánů Spolkové republiky Německo dokládající, že diplomy vydané po 8. květnu 1945 příslušnými úřady Německé demokratické republiky jsou uznány za rovnocenné dokladu zmíněnému výše v bodě 1;
b) v Belgii:
"diplôme d'accoucheuse/vroedvrouwdiploma" vydávaný státními nebo státem schválenými školami nebo orgánem "jury central";
c) v Dánsku:
"bevis for bestået jordemodereksamen" vydávaný "Danmarks jordemoderskole";
d) ve Francii:
"diplôme de sage-femme" vydávaný státem;
e) v Irsku:
"certificate in midwifery" vydávaný "An Bord Altranais";
f) v Itálii:
"diploma d'ostetrica" vydávaný státem uznanými školami;
g) v Lucembursku:
"diplôme de sage-femme" vydávaný ministerstvem zdravotnictví na základě rozhodnutí zkušební komise;
h) v Nizozemsku:
"vroedvrouwdiploma" vydávaný zkušební komisí určenou státem;
i) ve Spojeném království:
"certificate of admission to the Roll of Midwives" vydávaný v Anglii a ve Walesu "Central Midwives Board for England and Wales", ve Skotsku "Central Midwives Board for Scotland" a v severním Irsku "Northern Ireland Council for Nurses and Midwives".
Článek 4
Potvrzení podle článku 2 vydávají příslušné orgány členského státu původu nebo posledního usazení. Osvědčuje se v něm, že jeho držitel vykonával po získání diplomu porodní asistentky v nemocnici nebo ve zdravotnickém zařízení, které je k tomuto účelu schváleno, uspokojivým způsobem všechny činnosti porodní asistentky, a to po dobu stanovenou takto:
- dva roky v případě podle čl. 2 odst. 1 první odrážky druhé pododrážky,
- jeden rok v případě podle čl. 2 odst. 1 třetí odrážky.
KAPITOLA III
NABYTÁ PRÁVA
Článek 5
1. Každý členský stát uznává jako dostatečný důkaz pro státní příslušníky členských států, jejichž diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci nevyhovují všem základním požadavkům odborné přípravy stanoveným v článku 1 směrnice 80/155/EHS, diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci porodních asistentek, které byly vydány těmito členskými státy nejpozději šest let po oznámení této směrnice a které doplňuje potvrzení osvědčující, že tito státní příslušníci skutečně a v souladu se zákonem vykonávali dotyčné činnosti po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení.
2. Každý členský stát uznává jako dostatečný důkaz pro státní příslušníky členských států, jejichž diplomy, osvědčení nebo jiné doklady o dosažené kvalifikaci vyhovují všem základním požadavkům odborné přípravy stanoveným v článku 1 směrnice 80/155/EHS, ale které na základě článku 2 této směrnice musí být uznávány pouze, pokud jsou doplněny potvrzením o odborné praxi uvedeným v článku 4, diplomy, osvědčení nebo jiné doklady o dosažené kvalifikaci porodních asistentek vydávané členskými státy před provedením této směrnice, které jsou doplněny potvrzením osvědčujícím, že tito státní příslušníci skutečně a v souladu se zákonem vykonávali dotyčné činnosti po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení.
KAPITOLA IV
UŽÍVÁNÍ AKADEMICKÝCH TITULŮ
Článek 6
1. Aniž je dotčen článek 15, zajistí hostitelské členské státy, aby státním příslušníkům členských států, kteří splňují podmínky stanovené v článcích 2 a 5, bylo uznáno právo užívat jejich zákonný akademický titul nebo popřípadě jeho zkratku udělený členským státem původu nebo posledního usazení, a to v jazyce tohoto státu. Hostitelské členské státy mohou stanovit, že za tímto titulem musí následovat název a sídlo zařízení nebo zkušební komise, která jej udělila.
2. Je-li možné zaměnit akademický titul členského státu původu nebo posledního usazení s titulem, který platí v hostitelském členském státě a vyžaduje zde další odbornou přípravu, kterou oprávněná osoba nezískala, může tento hostitelský členský stát stanovit, že tato osoba bude užívat svůj akademický titul členského státu původu nebo posledního usazení ve vhodné podobě, kterou hostitelský členský stát určí.
KAPITOLA V
USTANOVENÍ K USNADNĚNÍ ÚČINNÉHO VÝKONU PRÁVA USAZOVÁNÍ A VOLNÉHO POHYBU SLUŽEB PORODNÍCH ASISTENTEK
A. Zvláštní ustanovení o právu usazování
Článek 7
1. Hostitelský členský stát, který požaduje od svých státních příslušníků pro první přístup k některé z činností uvedených v článku 1 důkaz bezúhonnosti nebo dobré pověsti, přijme jako dostatečný důkaz ve vztahu ke státním příslušníkům členských států potvrzení prokazující splnění těchto podmínek bezúhonnosti nebo dobré pověsti vyžadovaných v uvedeném členském státě, vydané příslušnými orgány členského státu původu nebo předchozího usazení.
2. Nepožaduje-li členský stát původu nebo posledního usazení pro přístup k dotyčné činnosti důkaz bezúhonnosti nebo dobré pověsti, může hostitelský členský stát požadovat od státních příslušníků členského státu původu nebo posledního usazení výpis z rejstříku trestů nebo, neexistuje-li, rovnocenný doklad vydaný příslušným orgánem členského státu původu nebo posledního usazení.
3. Dozví-li se hostitelský členský stát o závažných a konkrétních skutečnostech, ke kterým došlo mimo jeho území před zahájením činnosti dané osoby v tomto státě a které mohou ovlivnit přístup k dotyčné činnosti, může o tom uvědomit členský stát původu nebo posledního usazení.
Členský stát původu nebo posledního usazení prověří věrohodnost těchto skutečností. Příslušné orgány samy rozhodnou o povaze a rozsahu vyšetřování, které má být provedeno, a oznámí hostitelskému členskému státu důsledky, které z něj vyplývají pro potvrzení nebo doklady, které vydaly.
4. Členské státy zajistí důvěrnost předávaných informací.
Článek 8
1. Platí-li v hostitelském členském státě právní a správní předpisy, které se týkají zachovávání bezúhonnosti nebo dobré pověsti včetně ustanovení o kázeňských postizích v případě závažného profesního pochybení nebo odsouzení za trestný čin a které souvisejí s výkonem některé z činností uvedených v článku 1, předá členský stát původu nebo posledního usazení hostitelskému členskému státu nezbytné informace o opatřeních nebo kázeňských postizích profesní nebo správní povahy, které byly přijaty vůči dotyčné osobě, a o trestních postizích týkajících se výkonu povolání v členském státě původu nebo posledního usazení.
2. Dozví-li se hostitelský členský stát o závažných a konkrétních skutečnostech, ke kterým došlo mimo jeho území před zahájením činnosti dané osoby v tomto státě a které mohou ovlivnit výkon dotyčné činnosti, může o tom uvědomit členský stát původu neboposledního usazení.
Členský stát původu nebo posledního usazení prověří věrohodnost těchto skutečností. Příslušné orgány samy rozhodnou o povaze a rozsahu vyšetřování, které má být provedeno, a oznámí hostitelskému členskému státu důsledky, které z něj vyplývají pro informace, které byly předány podle odstavce 1.
3. Členské státy zajistí důvěrnost předávaných informací.
Článek 9
Pokud hostitelský členský stát požaduje od svých státních příslušníků pro přístup k některé z činností uvedených v článku 1 nebo její výkon potvrzení o fyzickém a duševním zdraví, přijme jako dostatečný důkaz v tomto smyslu doklad, který se v těchto případech požaduje v členském státě původu nebo posledního usazení.
Nepožaduje-li členský stát původu nebo členský stát posledního usazení takové potvrzení pro přístup k dotyčné činnosti nebo její výkon, přijme hostitelský členský stát od státních příslušníků členského státu původu nebo posledního usazení potvrzení vydané příslušným orgánem těchto států, které odpovídá potvrzením hostitelského členského státu.
Článek 10
Doklady uvedené v článcích 7, 8 a 9 nesmějí být při předložení starší tří měsíců.
Článek 11
1. Řízení o přijetí oprávněné osoby k přístupu k některé z činností uvedených v článku 1 podle článků 7, 8 a 9 musí být skončeno co nejdříve a nejpozději tři měsíce po předložení veškerých dokladů týkajících se dotyčné osoby, aniž tím jsou dotčeny lhůty, které mohou vyplynout z případného odvolání podaného v závěru tohoto řízení.
2. V případech uvedených v čl. 7 odst. 3 a čl. 8 odst. 2 staví žádost o přezkum běh lhůty uvedené v odstavci 1.
Dotázaný členský stát musí odpovědět ve lhůtě tří měsíců.
Hostitelský členský stát po obdržení odpovědi nebo po uplynutí zmíněné lhůty pokračuje v řízení podle odstavce 1.
Článek 12
Pokud hostitelský členský stát požaduje od svých státních příslušníků pro přístup k některé z činností uvedených v článku 1 nebo její výkon, aby učinili místopřísežné nebo čestné prohlášení, a toto místopřísežné nebo čestné prohlášení nemohou učinit státní příslušníci jiných členských států, zajistí hostitelský členský stát, aby byla dotyčné osobě nabídnuta rovnocenná forma a vhodná formulace místopřísežného nebo čestného prohlášení.
B. Zvláštní ustanovení o volném pohybu služeb
Článek 13
1. Požaduje-li některý členský stát od svých státních příslušníků pro přístup k některé z činností uvedených v článku 1 nebo pro její výkon povolení profesní organizace či sdružení nebo zapsání či členství v nich, osvobodí tento členský stát od této povinnosti státní příslušníky členských států pro případ poskytování služeb.
Oprávněná osoba poskytuje služby se stejnými právy a povinnostmi jako státní příslušníci hostitelského členského státu; zejména podléhá kázeňským opatřením profesní nebo správní povahy platným v tomto členském státě.
Přijme-li hostitelský členský stát opatření k provedení druhého pododstavce nebo se dozví o skutečnostech odporujících těmto ustanovením, neprodleně o tom uvědomí členský stát, v němž je oprávněná osoba usazena.
2. Hostitelský členský stát může stanovit, že oprávněná osoba musí učinit před příslušnými orgány předběžné prohlášení týkající se poskytování jejích služeb, pokud s výkonem těchto služeb bude spojen dočasný pobyt na jeho území.
V naléhavých případech může být toto prohlášení učiněno v co nejkratší době po poskytnutí služeb.
3. V souladu s odstavci 1 a 2 může hostitelský členský stát požadovat od oprávněné osoby předložení jednoho nebo několika dokladů obsahujících tyto údaje:
- prohlášení uvedené v odstavci 2,
- potvrzení osvědčující, že oprávněná osoba vykonává dotyčné činnosti v souladu se zákony členského státu, ve kterém je usazena,
- potvrzení, že oprávněná osoba je držitelem jednoho nebo několika diplomů, osvědčení či jiných dokladů o dosažené kvalifikaci požadovaných pro poskytování dotyčných služeb a uvedených v této směrnici.
4. Doklad nebo doklady stanovené v odstavci 3 nesmějí být při předložení starší dvanácti měsíců.
5. Zbaví-li členský stát zcela nebo zčásti, dočasně nebo trvale některého ze svých státních příslušníků nebo státního příslušníka jiného členského státu usazeného na jeho území způsobilosti vykonávat některou z činností uvedených v článku 1, zajistí podle okolností dočasné nebo trvalé odnětí potvrzení uvedeného v odst. 3 druhé odrážce.
Článek 14
Je-li v hostitelském členském státě vyžadována registrace u subjektu sociálního zabezpečení podle veřejného práva, aby bylo možné vyrovnání účtů spojených s výkonem činností ve prospěch pojištěnců ze sociálního zabezpečení u pojišťovacích subjektů, osvobodí tento členský stát při poskytování služeb spojeném s přemístěním oprávněné osoby od tohoto požadavku státní příslušníky členských států usazené v jiném členském státě.
Oprávněné osoby nicméně předem a v naléhavém případě následně uvědomí dotyčný subjekt o poskytnutí služby.
C. Ustanovení společná pro právo usazování a volný pohyb služeb
Článek 15
Je-li v hostitelském členském státě užívání profesního označení týkajícího se některé z činností uvedených v článku 1 právně upraveno, mají státní příslušníci ostatních členských států, kteří splňují podmínky stanovené v článcích 2 a 5, profesní označení hostitelského členského státu, které v tomto státě odpovídá jeho podmínkám pro vzdělání, a používají jeho zkratku.
Článek 16
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby umožnily oprávněným osobám získat informace o právní úpravě zdravotnictví a sociálního zabezpečení a popřípadě o pravidlech profesní etiky v hostitelském členském státě.
Pro tento účel mohou zřídit informační střediska, kde mohou oprávněné osoby získat nezbytné informace. Hostitelský členský stát může oprávněné osobě, která je v něm usazena, uložit povinnost tato střediska kontaktovat.
2. Členské státy mohou zřídit střediska uvedená v odstavci 1 při příslušných orgánech a subjektech, které určí ve lhůtě stanovené v čl. 20 odst. 1.
3. Členské státy zajistí, aby si oprávněné osoby ve svém zájmu a v zájmu svých pacientů případně osvojily jazykové znalosti nezbytné k výkonu jejich odborné činnosti v hostitelském členském státě.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
V případě odůvodněných pochybností může hostitelský členský stát požadovat od příslušných orgánů jiného členského státu potvrzení pravosti diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci vydaných v tomto jiném členském státě a uvedených v kapitolách II a III a rovněž potvrzení skutečnosti, že oprávněná osoba splnila veškeré podmínky odborné přípravy stanovené ve směrnici 80/155/EHS.
Článek 18
Členské státy určí ve lhůtě stanovené v čl. 20 odst. 1 orgány a subjekty oprávněné k vydávání nebo přijímání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci a rovněž určí dokumenty a informace uvedené v této směrnici a neprodleně o nich uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
Článek 19
Tato směrnice se vztahuje rovněž na státní příslušníky členských států, kteří v souladu se nařízením (EHS) č. 1612/68 vykonávají nebo budou vykonávat některou z činností uvedených v článku 1 v pracovním poměru.
Článek 20
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí do tří let od jejího oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 21
Setká-li se členský stát v určitých oblastech při provádění této směrnice s vážnými obtížemi, prověří Komise tyto obtíže společně s dotyčným státem a vyžádá si stanovisko Výboru vyšších úředníků pro veřejné zdraví, zřízeného rozhodnutím 75/365/EHS [7] naposledy pozměněného rozhodnutím 80/157/EHS [8].
Komise případně předloží Radě vhodné návrhy.
Článek 22
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 21. ledna 1980.