RÅDETS DIREKTIV 1999/35/EF
af 29. april 1999
om en ordning med obligatoriske syn med henblik på sikker drift af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C(3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Som led i den fælles transportpolitik må der vedtages yderligere foranstaltninger for at forbedre sikkerheden ved passagerbefordring til søs;
(2) Fællesskabet er dybt foruroliget over skibsulykkerne med ro-ro-færger, som har resulteret i omfattende tab af menneskeliv; personer, der benytter ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer overalt i Fællesskabet, må med god ret kunne forvente og stole på et betryggende sikkerhedsniveau;
(3) Rådet opfordrede i sin resolution af 22. december 1994 om sikkerhed ved sejlads med ro-ro-passagerfærger(4) Kommissionen til at forelægge forslag til en ordning med obligatoriske syn af og obligatorisk kontrol med sikkerheden på alle ro-ro-passagerfærger, der besejler havne i Fællesskabet, herunder ret til at foretage undersøgelser af ulykker til søs;
(4) især i lyset af omfanget af passagerbefordringen til søs inden for det indre marked er foranstaltninger på fællesskabsplan den mest effektive måde, hvorpå der kan fastsættes et fælles minimumssikkerhedsniveau for skibe overalt i Fællesskabet;
(5) foranstaltninger på fællesskabsplan er den bedste måde til at sikre en ensartet gennemførelse af en række principper, der er vedtaget inden for Den Internationale Søfartsorganisation (IMO), og undgå konkurrencefordrejning mellem forskellige havne i Fællesskabet og ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer;
(6) i betragtning af proportionalitetsprincippet er et rådsdirektiv det rette juridiske instrument, da det giver medlemsstaterne en ramme for ensartet og obligatorisk anvendelse af de fælles sikkerhedsstandarder, samtidig med at det overlades til hver enkelt medlemsstat at afgøre, hvilke gennemførelsesinstrumenter der passer bedst til dens nationale system;
(7) skibssikkerheden er i første række flagstaternes ansvar; enhver medlemsstat bør sikre, at de ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der fører dens flag, og de selskaber, der driver dem, opfylder sikkerhedskravene;
(8) havnestatskontrol omfatter ikke regelmæssige, indgående forebyggende syn og kontrol af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer; det bør derfor ved hjælp af en ordning med regelmæssige obligatoriske inspektioner, der foretages af værtslandene, kontrolleres, at selskaberne og deres færger og fartøjer opfylder de sikkerhedsstandarder, der er vedtaget inden for IMO og, hvor det er relevant, på regionalt plan; der bør udstedes forbud mod, at selskaberne driver de pågældende færger og fartøjer, hvis inspektionerne afslører farlige afvigelser fra disse sikkerhedsstandarder;
(9) dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i deres egenskab af værtsstater; de forpligtelser, der pålægges dem i denne egenskab, er baseret på havnestaternes specifikke forpligtelser, der er i fuld overensstemmelse med De Forenede Nationers havretskonvention af 1982 (UNCLOS);
(10) med det formål at forbedre sikkerheden og undgå konkurrencefordrejning bør de fælles sikkerhedsstandarder gælde for alle de ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der, uanset hvilket flag de fører, sejler i fast rutefart til eller fra en havn i en medlemsstat på både udenrigsruter og indenrigsruter i havområder, der ligger mere end 20 sømil fra kystlinjer, hvor skibbrudne kan bringes i land, idet medlemsstaterne har mulighed for at udvide direktivets anvendelsesområde til også at omfatte ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der sejler på indenrigsruter i havområder, der ligger mindre end 20 sømil fra en kystlinje;
(11) det er nødvendigt, at værtsstaterne undersøger, om ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der besejler havne i Fællesskabet, opfylder en række harmoniserede krav om certificering og syn i flagstaten;
(12) sådanne ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer bør ligeledes både under bygningen og i hele deres levetid opfylde de relevante klassifikationsstandarder med hensyn til konstruktion og vedligeholdelse af skrog, hoved- og hjælpemaskineri samt elektriske installationer og kontrolanlæg og bør være udstyret med en sort boks (VDR), der opfylder de relevante internationale krav;
(13) værtsstaterne bør kontrollere, om selskaber, der tilbyder sådanne tjenesteydelser, driver deres ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, så den størst mulige sikkerhed garanteres; andre interesserede medlemsstater end flagstaten kan deltage fuldt ud i alle undersøgelser af ulykker til søs;
(14) det er af afgørende betydning at kontrollere, at myndighederne i tredjelandsflagstater tiltræder selskabernes forpligtelse til at samarbejde om enhver undersøgelse af en ulykke eller et uheld til søs og til at opfylde anerkendte organisationers regler for klassifikation og, når det er relevant, certificering; disse myndigheder bør acceptere anvendelsen af harmoniserede syns- og certificeringsprocedurer;
(15) for at sikre, at ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer til stadighed opfylder kravene i dette direktiv, bør værtsstaterne udføre syn inden en færgefart etableres og derefter med regelmæssige mellemrum, samt når der sker væsentlige ændringer af driftsbetingelserne;
(16) for at mindske arbejdsbyrden for selskaberne bør der tages behørigt hensyn til tidligere kontrol og syn; ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer bør fritages for kravet om syn, hvis det tidligere er fastslået, at de opfylder dette direktivs krav til sejlads på tilsvarende ruter, og der bør gælde særlige ordninger for færger og fartøjer, der indsættes som erstatning; ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der er synet og godkendt af værtsstaten, bør ikke underkastes udvidede inspektioner i henhold til Rådets direktiv 95/21/EF af 19. juni 1995 om håndhævelse over for skibe, der anløber Fællesskabets havne og sejler i farvande under medlemsstaternes jurisdiktion, af internationale standarder for skibes sikkerhed, for forureningsforebyggelse samt for leve- og arbejdsvilkår om bord (havnestatskontrol)(5);
(17) medlemsstaterne bør samarbejde om at opfylde deres forpligtelser som værtsstater;
(18) medlemsstaterne kan ved udførelsen af deres opgaver finde det nyttigt at søge bistand hos anerkendte organisationer, der opfylder kravene i Rådets direktiv 94/57/EF af 22. november 1994 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse hermed(6);
(19) ved planlægningen af synene bør der tages behørigt hensyn til tidsplanerne for ro-ro-færgernes og højhastighedspassagerfartøjernes drift og vedligeholdelse;
(20) medlemsstaterne bør sikre, at deres nationale retssystemer gør det muligt for dem selv og for alle andre medlemsstater med en væsentlig interesse i undersøgelsen af ulykker at deltage i, samarbejde om eller foretage undersøgelser på grundlag af bestemmelserne i IMO-koden for undersøgelse af ulykker til søs; resultatet af sådanne undersøgelser bør offentliggøres;
(21) et sæt ledsageforanstaltninger vedrørende navigationsstyringssystemer, integrerede beredskabssystemer og lokale operative begrænsninger vil øge sikkerheden yderligere;
(22) for at gøre det muligt at føre tilsyn med dette direktivs anvendelse bør der oprettes en database på grundlag af de oplysninger, der indhentes i forbindelse med synene;
(23) der er behov for, at et udvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne bistår Kommissionen med den praktiske anvendelse af dette direktiv; det udvalg, der er nedsat ved artikel 12 i Rådets direktiv 93/75/EØF af 13. september 1993 om mindstekrav til skibe, som er på vej til eller fra Fællesskabets søhavne med farligt eller forurenende gods(7), kan udøve denne funktion;
(24) dette udvalg kan tilpasse visse af dette direktivs bestemmelser for at bringe dem på linje med fællesskabs- eller IMO-bestemmelser og forbedre ordningen for at tage hensyn til fremtidige ændringer i den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen (SOLAS-konventionen af 1974), som måtte træde i kraft, og sikre ensartet iværksættelse af ændringer i visse IMO-resolutioner, uden at direktivets anvendelsesområde udvides -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Formål
Formålet med dette direktiv er at fastlægge en ordning med obligatoriske syn, der skal give større garanti for sikker drift af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer i fast rutefart på havne i Fællesskabets medlemsstater, og at sikre medlemsstaterne ret til at foretage, deltage i eller samarbejde om alle undersøgelser af ulykker eller uheld til søs på disse ruter.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv og dets bilag forstås ved:
a) "ro-ro-færge": et søgående passagerskib, der er indrettet således, at køretøjer eller tog kan køres direkte om bord og fra borde, og som kan medtage flere end 12 passagerer
b) "højhastighedspassagerfartøj": et hurtigtgående fartøj som defineret i regel X/1 i SOLAS-konventionen af 1974 med de på datoen for dette direktivs vedtagelse gældende ændringer, og som befordrer flere end 12 passagerer
c) "passager": enhver person bortset fra:
i) skibsføreren og besætningsmedlemmerne eller andre personer, der er forhyret eller beskæftiget i en hvilken som helst egenskab om bord på et skib, og
ii) børn under et år
d) "SOLAS-konventionen af 1974": den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen med de på datoen for dette direktivs vedtagelse gældende protokoller og ændringer
e) "kode for højhastighedsfartøjer": den internationale kode for sikkerhed i højhastighedsfartøjer, som er indeholdt i den af IMO's Komité for Sikkerhed på Søen vedtagne resolution MSC 36(63) af 20. maj 1994 med de på datoen for dette direktivs vedtagelse gældende ændringer
f) "fast rutefart": en række sejladser med ro-ro-færger eller højhastighedspassagerfartøjer, der gennemføres mellem de samme to eller flere havne, eller en række sejladser til og fra samme havn, der gennemføres uden mellemliggende anløb:
i) enten i henhold til en offentliggjort fartplan
ii) eller med en sådan regelmæssighed eller hyppighed, at de fremtræder som en systematisk række sejladser
g) "havområde": et område, der er opført på en liste over havområder, der er opstillet i henhold til artikel 4 i Rådets direktiv 98/18/EF af 17. marts 1998 om sikkerhedsregler og -standarder for passagerskibe(8)
h) "certifikater":
i) for ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer i udenrigsfart: sikkerhedscertifikater udstedt i henhold til SOLAS-konventionen af 1974 med de gældende ændringer tillige med de relevante dokumenter for udrustningen og i givet fald undtagelsescertifikater og driftstilladelser
ii) for ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer i indenrigsfart: sikkerhedscertifikater udstedt i henhold til direktiv 98/18/EF tillige med de relevante dokumenter for udrustningen og i givet fald undtagelsescertifikater og driftstilladelser
i) "undtagelsescertifikat": et certifikat udstedt i henhold til regel I B/12(a)(vi) i SOLAS-konventionen af 1974
j) "flagstatens administration": de kompetente myndigheder i den stat, hvis flag ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet har ret til at føre
k) "værtsstat": en medlemsstat, hvis havne besejles i fast rutefart af en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj
l) "udenrigsfart": en sejlads fra en havn i en medlemsstat til en havn uden for den pågældende medlemsstat eller omvendt
m) "indenrigsfart": sejlads i havområder fra en havn i en medlemsstat til samme havn eller en anden havn i samme medlemsstat
n) "anerkendt organisation": en organisation, der er anerkendt i overensstemmelse med artikel 4 i direktiv 94/57/EF
o) "selskab": et selskab, der driver en eller flere ro-ro-færger, og til hvilket der er udstedt et overensstemmelsesdokument i henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 3051/95 af 8. december 1995 om sikkerhedsledelse af ro-ro-passagerfærger(9), eller som driver højhastighedspassagerfartøjer, og til hvilket der er udstedt et overensstemmelsesdokument i henhold til regel IX/4 i SOLAS-konventionen af 1974 med de på datoen for dette direktivs vedtagelse gældende ændringer
p) "kode for undersøgelse af ulykker til søs": den kode for undersøgelse af ulykker og uheld til søs, som er vedtaget af IMO ved forsamlingens resolution A.849(20) af 27. november 1997
q) "specifikt syn": et syn udført af værtsstaten som anført i artikel 6 og 8
r) "skibsinspektør": en offentligt ansat eller en anden person, der af de kompetente myndigheder i en medlemsstat er behørigt bemyndiget til at udføre syn og inspektioner i tilknytning til certifikaterne, og som opfylder de i bilag VI fastsatte kriterier for kvalifikationer og uafhængighed
s) "fejl og mangler": forhold, der konstateres ikke at være i overensstemmelse med kravene i dette direktiv.
Artikel 3
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv finder anvendelse på alle ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der udfører sejlads i fast rutefart på en havn i en medlemsstat, uanset hvilket flag de fører, når de sejler i udenrigsfart eller i indenrigsfart i havområder, der er omfattet af klasse A som anført i artikel 4 i direktiv 98/18/EF.
2. Medlemsstaterne kan anvende dette direktiv på ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der sejler i indenrigsfart i andre havområder end de i stk. 1 anførte. I så fald finder de relevante regler anvendelse på alle ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der udfører sejlads på samme vilkår, uden forskelsbehandling med hensyn til flag, nationalitet eller selskabets hjemsted.
Artikel 4
Førstegangskontrol af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer
1. Inden en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes i fast rutefart, eller senest 12 måneder efter den i artikel 19, stk. 1, anførte dato for så vidt angår en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der allerede er i fast rutefart på denne dato, kontrollerer værtsstaten, at ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer:
a) medfører gyldige certifikater udstedt af flagstatens administration eller af en anerkendt organisation, der handler på dennes vegne
b) har været synet med henblik på udstedelse af certifikater i overensstemmelse med de relevante procedurer og retningslinjer, der er knyttet som bilag til IMO-forsamlingens resolution A.746(18) om retningslinjer for syn i henhold til den harmoniserede ordning for syn og certificering, og som er gældende på datoen for dette direktivs vedtagelse, eller med procedurer, der er udformet med samme formål
c) er i overensstemmelse med de standarder, der er specificeret for klassifikation i reglerne fra en anerkendt organisation eller i regler, der af flagstatens administration accepteres som ækvivalente hermed, vedrørende konstruktion og vedligeholdelse af skrog, maskineri, elektriske installationer og kontrolanlæg
d) er udstyret med en sort boks (VDR), der kan levere informationer til brug for en eventuel undersøgelse af en ulykke. Denne sorte boks skal opfylde de standarder for ydeevne, der er fastsat i IMO-forsamlingens resolution A.861(20) af 27. november 1997, og være i overensstemmelse med de afprøvningsstandarder, der er fastsat i IEC-standard nr. 61996 (fra Den Internationale Elektriske Kommission). Der kan dog for sorte bokse, der skal monteres om bord på ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der er bygget før dette direktivs vedtagelse, dispenseres fra nogle af kravene. Sådanne dispensationer og de vilkår, på hvilke de kan gives, vedtages efter proceduren i artikel 16
e) overholder de særlige krav til stabilitet, der er vedtaget på regionalt niveau og omsat i national lovgivning i overensstemmelse med meddelelsesproceduren i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester(10), når driften i den pågældende region er omfattet af den nationale lovgivning, forudsat at disse krav ikke går videre end kravene i bilaget til resolution 14 fra SOLAS-konferencen 1995 (Stability Requirements Pertaining to the Agreement) og er meddelt generalsekretæren for IMO efter procedurerne i punkt 3 i nævnte resolution.
2. Stk 1, litra e), anvendes kun på højhastighedspassagerfartøjer, når det er relevant.
Artikel 5
Førstegangskontrol af selskaber og flagstater
Inden en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes i fast rutefart, eller senest 12 måneder efter den i artikel 19, stk. 1, anførte dato for så vidt angår en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der allerede er i fast rutefart på denne dato, skal værtsstaten:
1) kontrollere, at selskaber, som driver eller planlægger at drive en sådan færge eller et sådant fartøj i fast rutefart:
a) træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de særlige krav, der er fastsat i bilag I til dette direktiv, overholdes, og over for de værtsstater, som er involveret i rutefarten, fremlægger bevis for, at bestemmelserne i dette stykke og i artikel 4 er overholdt
b) på forhånd vil tillade, at værtsstater eller enhver medlemsstat med en væsentlig interesse i sagen foretager, fuldt ud deltager i eller samarbejder om enhver undersøgelse af en ulykke eller et uheld til søs i henhold til artikel 12, og vil give dem adgang til informationer, der er hentet fra den sorte boks på deres færge eller fartøj, som er involveret i en sådan ulykke eller et sådant uheld
2) for så vidt angår sådanne færger og fartøjer, der fører et tredjelands flag, kontrollere, at den pågældende flagstat har godkendt selskabets forpligtelse til at opfylde kravene i dette direktiv.
Artikel 6
Specifikke førstegangssyn
1. Inden en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes i fast rutefart, eller senest 12 måneder efter den i artikel 19, stk. 1, nævnte dato for så vidt angår en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der allerede er i fast rutefart på denne dato, foretager værtsstaten et specifikt førstegangssyn i overensstemmelse med bilag I og III for at forvisse sig om, at ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet opfylder de fornødne betingelser for sikker drift i fast rutefart.
2. Når denne artikel finder anvendelse inden sejladsen påbegyndes, fastsætter værtsstaten en dato for det specifikke førstegangssyn, som skal foretages senest en måned efter modtagelsen af den dokumentation, der er nødvendig for at foretage den i artikel 4 og 5 nævnte kontrol.
Artikel 7
Særlige bestemmelser
1. Såfremt en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes på en anden fast rute, skal den nye værtsstat tage størst muligt hensyn til den kontrol og de syn, der tidligere er udført på den pågældende færge eller det pågældende fartøj med henblik på sejlads på en tidligere fast rute, der er omfattet af dette direktiv. Hvis den nye værtsstat finder den tidligere udførte kontrol og de tidligere udførte syn fyldestgørende, og de er relevante for de nye driftsvilkår, er det ikke nødvendigt at anvende artikel 4, 5 og 6, inden ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet indsættes på den nye rute.
2. Artikel 4, 5 og 6 finder ikke anvendelse, når en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der opfylder bestemmelserne i dette direktiv, og som allerede sejler i fast rutefart, der er omfattet af dette direktiv, overføres til en anden fast rutefart, som de relevante værtsstater er enige om er af samme karakter, og når alle værtsstater er enige om, at den pågældende færge eller det pågældende fartøj opfylder kravene til sikker drift på den pågældende rute.
De berørte værtsstater kan efter anmodning fra et selskab på forhånd bekræfte, at de er enige om, at rutefarten er af samme karakter.
3. Når der som følge af uforudsete omstændigheder hurtigt må indsættes en anden ro-ro-færge eller et andet højhastighedspassagerfartøj for at sikre opretholdelsen af driften, og stk. 1 og 2 ikke kan anvendes, kan værtsstaten tillade færgen eller fartøjet at sejle, forudsat:
a) at inspektion på stedet og kontrollen af de relevante dokumenter ikke giver anledning til bekymring for, at ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet ikke opfylder kravene til sikker drift, og
b) at værtsstaten inden en måned udfører den kontrol og de syn, som kræves i henhold til artikel 4, 5 og 6.
Artikel 8
Regelmæssige specifikke syn og andre syn
1. Værtsstaten skal hver tolvte måned udføre:
- et specifikt syn i overensstemmelse med bilag III, og
- et syn under en rutesejlads, hvis formål er at kontrollere så mange af de i bilag I, III og IV nævnte punkter, at værtsstaten kan være forvisset om, at færgen eller fartøjet fortsat opfylder kravene til sikker drift.
Et specifikt førstegangssyn i henhold til artikel 6 tæller som et specifikt syn med henblik på anvendelsen af denne artikel.
2. Værtsstaten udfører også et specifikt syn i overensstemmelse med bilag III, hver gang der på ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet foretages større reparationer, ombygninger eller forandringer, eller hvis der sker ændringer i ledelse eller flag eller overførsel til en anden klasse. Hvis der sker ændringer i ledelse eller flag eller overførsel til en anden klasse, kan værtsstaten dog under behørig hensyntagen til kontrol og syn, der tidligere er udført for skibet eller fartøjet, og forudsat at sikkerheden i driften for den pågældende færge eller det pågældende fartøj ikke berøres af denne ændring eller overførsel, fritage skibet eller fartøjet for det specifikke syn, som er fastsat i dette stykke.
3. Såfremt der ved de i stk. 1 nævnte syn afsløres eller bekræftes fejl eller mangler i forhold til kravene i dette direktiv, som åbner mulighed for at udstede forbud mod drift, afholdes alle udgifterne til syn i en normal regnskabsperiode af selskabet.
Artikel 9
Meddelelse
En værtsstat giver omgående selskabet skriftlig meddelelse om resultatet af kontrol og syn, der er udført i henhold til artikel 4, 5, 6 og 8.
Artikel 10
Forbud mod drift
1. En værtsstat forbyder sejlads med en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj i fast rutefart
a) hvis den ikke har været i stand til at fastslå, at kravene i artikel 4 og 5 er opfyldt
b) hvis der under et af de i artikel 6 og 8 nævnte syn afsløres fejl og mangler, der indebærer umiddelbar fare for liv, færgen eller fartøjer, eller besætningen og passagererne
c) hvis der konstateres manglende overholdelse af de i bilag II opførte fællesskabsretsakter, som indebærer umiddelbar fare for liv, færgen eller fartøjet, eller besætningen og passagererne
d) hvis den ikke er blevet hørt af flagstaten om de i artikel 13, stk. 1 eller 5, nævnte forhold
indtil værtsstaten har konstateret, at faren er afværget og direktivets krav opfyldt.
Værtsstaten giver selskaber en fyldestgørende skriftlig begrundelse for beslutningen om at forbyde sejlads med en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj.
2. Såfremt der imidlertid konstateres fejl og mangler på en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der allerede sejler i fast rutefart, kræver værtsstaterne, at selskabet træffer de nødvendige foranstaltninger til omgående eller inden for en nærmere fastsat rimelig frist at udbedre disse fejl og mangler, hvis de ikke indebærer umiddelbar fare for liv, færgen eller fartøjet, eller besætningen og passagererne. Når fejlene og manglerne er udbedret, kontrollerer de pågældende værtsstater, at det er sket til deres fulde tilfredshed. Hvis dette ikke er tilfældet, nedlægger de forbud mod sejlads med færgen eller fartøjet.
3. Medlemsstaterne indfører og opretholder i overensstemmelse med deres nationale ret passende procedurer for selskabets ret til klage i tilfælde af et forbud mod sejlads. Klagen bør behandles hurtigt. En klage må ikke have til følge, at forbuddet automatisk suspenderes.
Den kompetente myndighed giver selskabet fyldestgørende oplysning om klageadgangen.
4. Når artikel 4, 5 og 6 finder anvendelse, inden en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes i fast rutefart, skal beslutningen om at nedlægge forbud mod at lade et skib sejle træffes senest en måned efter det specifikke førstegangssyn og straks meddeles selskabet.
Artikel 11
Procedurer vedrørende specifikke syn
1. Ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der har gennemgået specifikke syn til den eller de involverede værtsstaters tilfredshed, fritages af denne eller disse værtsstater for udvidede inspektioner som anført i artikel 7, stk. 4, i Rådets direktiv 95/21/EF og fra udvidede inspektioner udelukkende begrundet i, at de tilhører kategorien "passagerskibe" som anført i artikel 7, stk. 1, og bilag V, litra A, punkt 3, i nævnte direktiv.
2. Administrationerne i to eller flere værtsstater, der er involveret i et specifikt syn af samme færge eller fartøj, samarbejder med hinanden. De specifikke syn foretages af et hold bestående af skibsinspektører fra den eller de involverede værtsstater. Såfremt der er behov for en kvalitativ vurdering af, om klasserelaterede bestemmelser er opfyldt, sikrer værtsstaterne, at holdet råder over den nødvendige ekspertise, eventuelt ved at lade en inspektør fra en anerkendt organisation deltage i det specifikke syn. Inspektørerne indberetter konstaterede fejl og mangler til værtsstaternes administrationer. Værtsstaten meddeler flagstaten disse oplysninger, hvis sidstnævnte stat ikke er en værtsstat, der er involveret i synet.
3. En involveret værtsstat kan efter anmodning påtage sig at udføre et syn på vegne af en anden involveret værtsstat.
4. Hvis et selskab anmoder derom, indbyder værtsstaterne administrationen i flagstaten, hvis denne stat ikke er en værtsstat, til at være repræsenteret ved ethvert specifikt syn i henhold til bestemmelserne i dette direktiv.
5. Værtsstaterne tager ved planlægningen af et syn i overensstemmelse med artikel 6 og 8 behørigt hensyn til tidsplanen for færgens eller fartøjets sejlads og vedligeholdelse.
6. Resultaterne af de specifikke syn optages i en rapport, hvis udformning fastlægges efter proceduren i artikel 16.
7. I tilfælde af varig uoverensstemmelse mellem værtsstater om opfyldelsen af kravene i artikel 4 og artikel 5, stk. 1, meddeler administrationen i en værtsstat, der er involveret i et specifikt syn, omgående Kommissionen årsagerne til uoverensstemmelsen.
8. Kommissionen tager omgående skridt til at træffe en afgørelse efter proceduren i artikel 16.
Artikel 12
Undersøgelse af ulykker
1. Medlemsstaterne fastlægger inden for rammerne af deres respektive nationale retssystemer retsregler, som giver dem selv og alle andre medlemsstater med en væsentlig interesse i sagen mulighed for at deltage i eller samarbejde om eller, hvor IMO-koden for undersøgelse af ulykker til søs åbner mulighed herfor, at foretage enhver undersøgelse af ulykker eller uheld til søs, som involverer ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer.
2. "Medlemsstat med en væsentlig interesse i sagen", "stat med hovedansvaret for undersøgelsen" og "ulykker eller uheld til sø" defineres på samme måde som i IMO-koden for undersøgelse af ulykker til søs.
3. Hvis en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj kommer ud for et uheld eller en ulykke til søs, indledes undersøgelsesproceduren af den stat, i hvis territorialfarvand uheldet eller ulykken sker, eller hvis uheldet eller ulykken sker i et andet farvand, af den medlemsstat, som skibet eller fartøjet sidst har besøgt. Dette land beholder ansvaret for undersøgelsen og for samordningen med andre medlemsstater med en væsentlig interesse i sagen, indtil der er opnået enighed om, hvilken stat der skal have hovedansvaret for undersøgelsen.
4. Medlemsstater, der foretager, deltager i eller samarbejder om sådanne undersøgelser, sikrer, at undersøgelsen afsluttes så effektivt og hurtigt som muligt og under hensyntagen til koden for undersøgelse af ulykker til søs.
5. Medlemsstaterne sikrer, at rapporter med resultaterne af sådanne undersøgelser offentliggøres i overensstemmelse med punkt 12.3 i koden for undersøgelse af ulykker til søs og meddeles Kommissionen.
Artikel 13
Ledsageforanstaltninger
1. Medlemsstater, der udsteder eller anerkender et undtagelsescertifikat, arbejder sammen med den involverede værtsstat eller med flagstatens administration om forud for det specifikke førstegangssyn at løse eventuelle uoverensstemmelser om betimeligheden af undtagelserne.
2. Medlemsstaterne bør anvende kystbaserede navigationsstyringssystemer og andre informationsordninger i overensstemmelse med IMO-resolution A.795(19) for at bistå ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer med at gennemføre rutefarten eller den del af den, for hvilken de er ansvarlige for sikkerheden, tilstrækkeligt sikkert.
3. Hver medlemsstat forsyner Kommissionen med kopier af de i artikel 11, stk. 6, nævnte synsrapporter med angivelse af IMO-identifikationsnummer, når et sådant findes. Kommissionen kan i overensstemmelse med proceduren i artikel 16 træffe bestemmelse om, hvordan andre fartøjer skal tildeles et identifikationsnummer. Hvis to eller flere værtsstater er involveret i rutefarten, kan dataene leveres af den ene af disse værtsstater. Kommissionen opretter og vedligeholder en database indeholdende alle de data, medlemsstaterne leverer. Betingelserne for adgang til denne database fastlægges efter proceduren i artikel 16.
4. Medlemsstaterne sikrer, at selskaber, der driver ro-ro-færger eller højhastighedspassagerfartøjer i fast rutefart på deres havne, er i stand til at opretholde og implementere et integreret system for katastrofeberedskab om bord. Til dette formål baserer de sig på IMO-forsamlingens resolution A.852(20) om retningslinjer for en struktur for et integreret beredskabssystem. Hvis to eller flere medlemsstater er involveret som værtsstater i den faste rutefart, udarbejder de i fællesskab en beredskabsplan for de forskellige ruter.
5. Medlemsstaterne sikrer sig, at de af flagstatens administration er blevet fuldt inddraget i deres egenskab af værtsstat, inden de udsteder driftstilladelse for højhastighedspassagerfartøjer i henhold til afsnit 1.9.3 i koden for højhastighedspassagerfartøjer. De sikrer fastsættelse eller opretholdelse af de driftsmæssige restriktioner, som er påkrævet på grund af lokale forhold og nødvendige for at beskytte liv, naturressourcer og kystaktiviteter, og de træffer foranstaltninger til at sikre håndhævelse af sådanne restriktioner.
Artikel 14
Samarbejde mellem værtsstater
Værtsstater, der er involveret i den samme faste rutetrafik, skal samarbejde ved anvendelsen af dette direktiv.
Artikel 15
Støtteforanstaltninger
Medlemsstaterne underretter tredjelande, som der påhviler forpligtelser som flagstat eller forpligtelser svarende til en værtsstats for ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der er omfattet af dette direktiv, og som sejler mellem en medlemsstats havn og en havn i et tredjeland, om de krav, der ved dette direktiv pålægges alle selskaber, der driver fast rutetrafik på en havn i Fællesskabet.
Artikel 16
Udvalg
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 12, stk. 1, i direktiv 93/75/EØF.
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tildeles de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
b) Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal. Har Rådet ved udløbet af en frist på otte uger regnet fra forslagets forelæggelse for Rådet, ikke truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen.
Artikel 17
Ændringsprocedure
Efter proceduren i artikel 16 kan
a) bilagene
b) definitionerne
c) henvisninger til fællesskabsretsakter og
d) henvisninger til IMO-resolutioner
ændres, i det omfang det er nødvendigt for at bringe dem i overensstemmelse med gældende fællesskabs- og IMO-regler, forudsat at direktivets anvendelsesområde ikke udvides.
Bilagene kan også ændres efter proceduren i artikel 16, når det er nødvendigt for at forbedre den ved direktivet fastsatte ordning, forudsat at direktivets anvendelsesområde ikke udvides.
Artikel 18
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter selv sanktionerne for overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i henhold til dette direktiv, og træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, at sanktionerne håndhæves. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
Artikel 19
Anvendelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. december 2000 og underretter straks Kommissionen herom.
2. Bestemmelserne i artikel 4, stk. 1, litra d), finder anvendelse senest 30 måneder efter datoen for offentliggørelsen af IEC-standard nr. 61996, dog tidligst den 1. januar 2001.
3. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
4. Medlemsstaterne meddeler straks Kommissionen teksten til alle de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.
Artikel 20
Vurdering af anvendelsen
Tre år efter den dato, der er nævnt i artikel 19, stk. 1, vurderer Kommissionen på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne i henhold til artikel 13 anvendelsen af dette direktiv.
Artikel 21
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 22
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 29. april 1999.
Směrnice Rady 1999/35/ES
ze dne 29. dubna 1999
o systému povinných prohlídek pro bezpečné provozování liniové dopravy loděmi typu ro-ro a vysokorychlostními osobními plavidly
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem uvedeným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že v rámci společné dopravní politiky musí být přijata další opatření k zlepšení bezpečnosti námořní osobní dopravy;
(2) vzhledem k tomu, že Společenství je vážně znepokojeno nehodami lodní dopravy, které postihují lodě typu ro-ro a mají za následek hromadné ztráty na životech; že ve Společenství mají uživatelé lodí typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidel právo očekávat a spolehnout se na přiměřenou úroveň bezpečnosti;
(3) vzhledem k tomu, že Rada ve svém usnesení ze dne 22. prosince 1994 o bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [4] vyzvala Komisi, aby předložila návrhy na režim povinného dohledu a režim kontroly všech osobních lodí typu ro-ro provozovaných na trasách do přístavů Společenství a z nich, včetně práva na vyšetřování námořních nehod;
(4) vzhledem k tomu, že zejména s ohledem na rozsah vnitřního trhu námořní osobní dopravy je činnost na úrovni Společenství nejúčinnějším způsobem zavedení společné minimální úrovně bezpečnosti pro lodě v celém Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že akce na úrovni Společenství je nejlepší cestou k zajištění harmonizovaného zavedení některých zásad schválených Mezinárodní námořní organizací (IMO), čímž se lze vyhnout porušování hospodářské soutěže mezi různými přístavy Společenství a loděmi typu ro-ro a vysokorychlostními osobními plavidly;
(6) vzhledem k tomu, že vzhledem k zásadě proporcionality je směrnice Rady vhodným nástrojem, protože poskytuje rámec pro jednotné a povinné uplatňování společných bezpečnostních norem členskými státy, přičemž se ponechává každému členskému státu právo rozhodovat o prováděcích nástrojích nejvhodnějších pro vnitřní systém;
(7) vzhledem k tomu, že bezpečnost lodí je v prvé řadě odpovědností států vlajky; že každý členský stát by měl zajistit soulad s bezpečnostními požadavky použitelnými pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla plující pod vlajkou tohoto členského státu a pro společnosti, které je provozují;
(8) vzhledem k tomu, že pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla státní přístavní inspekce nezajišťuje pravidelné hloubkové preventivní prohlídky a ověřování; že by proto mělo být pomocí systému pravidelných povinných inspekcí hostitelským státem ověřováno, zda společnosti a jejich lodě a plavidla vyhovují bezpečnostním normám schváleným IMO a případně na regionální úrovni; že společnostem by mělo být zabráněno, aby provozovaly tyto lodě a plavidla, u nichž inspekce objeví nebezpečný nesoulad s těmito bezpečnostními normami;
(9) vzhledem k tomu, že tato směrnice je určena členským státům v jejich postavení hostitelských států; že výkon povinností v rámci tohoto postavení je založen na specifické odpovědnosti přístavního státu, která je plně v souladu s Úmluvou Organizace spojených národů o námořním právu (Unclos) z roku 1982;
(10) vzhledem k tomu, že by v zájmu zvýšení bezpečnosti a zamezení narušování hospodářské soutěže měly společné bezpečnostní normy platit pro všechny lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla bez ohledu na to, pod jakou vlajkou plují, které zajišťují liniovou dopravu do přístavů členských států a z nich jak v mezinárodní plavbě, tak ve vnitrostátní plavbě v námořních oblastech 20 mil od pobřežní linie, kam mohou být osoby při ztroskotání dopraveny, přičemž se členským státům ponechává možnost rozšířit působnost této směrnice na lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla provozující vnitrostátní plavbu v námořních oblastech do 20 mil od pobřežní linie;
(11) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby hostitelské státy ověřovaly, zda lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla plující do přístavů Společenství a z nich vyhovují určitým harmonizovaným požadavkům na vydávání osvědčení a prohlídky vykonávané státem vlajky;
(12) vzhledem k tomu, že tyto lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla by ve stadiu stavby a během celé doby své životnosti měly rovněž vyhovovat použitelným klasifikačním normám co do konstrukce a údržby jejich lodního trupu, hlavní a pomocné strojovny, elektrického zařízení a kontrolního zařízení a měly by být vybaveny zařízením pro automatické zaznamenávání plavby vyhovujícím odpovídajícím mezinárodním požadavkům;
(13) vzhledem k tomu, že by hostitelské státy měly ověřovat, zda společnosti poskytující tyto služby provozují své lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla tak, aby tyto zaručovaly maximální bezpečnost; že dotčeným členským státům jiným než státům vlajky by mělo být dovoleno plně se účastnit každého vyšetřování námořních nehod;
(14) vzhledem k tomu, že je zásadní, aby správy třetího státu vlajky souhlasily se závazky společností spolupracovat s každým vyšetřováním námořních nehod nebo mimořádných událostí a dodržovaly pravidla uznaných klasifikačních subjektů a případně uznaných subjektů vydávajících osvědčení; že tyto správy by měly přijímat uplatňování postupů harmonizovaných prohlídek a vydávání osvědčení;
(15) vzhledem k tomu, že v zájmu zajistit trvalý soulad lodí typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidel s požadavky této směrnice by hostitelské státy měly provádět prohlídky před zahájením provozu a poté v pravidelných odstupech a kdykoliv nastanou podstatné změny v provozních poměrech;
(16) vzhledem k tomu, že v zájmu snížit zátěž ukládanou na společnosti by měl být brán patřičný ohled na předchozí ověřování a prohlídky; že lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla by měly být osvobozeny od prohlídek, jestliže bylo potvrzeno, že vyhovují této směrnici pro provoz na podobných trasách, a náhradní lodě a plavidla by měly být zvýhodněny zvláštními opatřeními; že lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla, které byly dostatečně prohlédnuty podle požadavků hostitelského státu, by neměly podléhat rozšířeným inspekcím podle směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [5]
;
(17) vzhledem k tomu, že členské státy by při vykonávání povinností jako hostitelské státy měly spolupracovat;
(18) vzhledem k tomu, že členské státy by mohly považovat za užitečné, aby jim při plnění jejich úkolů pomáhaly uznané subjekty, které vyhovují požadavkům směrnice Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy [6];
(19) vzhledem k tomu, že při plánování prohlídek by měl být brán patřičný ohled na provozní a údržbářské systémy lodí typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidel;
(20) vzhledem k tomu, že by členské státy měly zajistit, aby jejich vnitřní právní systémy umožňovaly jim a všem ostatním členským státům s významným zájmem účastnit se nebo spolupracovat při vyšetřování nehod, nebo vést tato vyšetřování na základě předpisu IMO pro vyšetřování námořních nehod; že výsledek těchto vyšetřování by měl být veřejně přístupný;
(21) vzhledem k tomu, že soubor průvodních opatření v oblastech navigačních systémů řízení, plánování pro případ nouzových situací a místní provozní omezení dále zvyšují bezpečnost;
(22) vzhledem k tomu, že v zájmu usnadnit sledování uplatňování této směrnice by měla být zřízena databáze informací zjištěných při prohlídkách;
(23) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby byl Komisi při účinném uplatňování této směrnice nápomocen výbor složený ze zástupců členských států; že tento úkol může převzít výbor zřízený článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS ze dne 13. září 1993 o minimálních požadavcích na plavidla směřující do přístavů Společenství nebo opouštějící přístavy Společenství a přepravující nebezpečné nebo znečišťující věci [7];
(24) vzhledem k tomu, že některá ustanovení směrnice může výbor upravit tak, aby byla uvedena v soulad s opatřeními Společenství nebo IMO a aby byl zdokonalen jejich režim v zájmu respektování budoucích změn Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (úmluva SOLAS), které vstoupí v platnost, a aby bylo zajištěno harmonické uplatňování změn některých rezolucí IMO, aniž by se rozšiřovala jejich oblast působnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je stanovit systém povinných prohlídek, který zajistí větší záruku bezpečného provozu liniové dopravy loděmi typu ro-ro a vysokorychlostními osobními plavidly do přístavů Společenství a z nich a který stanoví právo členských států vést jakákoliv vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách nebo vyšetřování mimořádných námořních událostí při této dopravě, nebo se těchto vyšetřování účastnit nebo při nich spolupracovat.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice a jejích příloh se rozumí:
a) "lodí typu ro-ro" námořní osobní plavidlo, které přepravuje více než 12 cestujících, vybavené zařízením umožňujícím silničním nebo železničním vozidlům najet na loď nebo sjet z lodi;
b) "vysokorychlostním osobním plavidlem" vysokorychlostní plavidlo vymezené v pravidle 1 kapitoly X úmluvy SOLAS 1974, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice, které přepravuje více než 12 cestujících;
c) "cestujícím" každá osoba jiná než
i) velitel lodi a členové posádky nebo jiné osoby zaměstnané nebo působící na lodi v jakékoli funkci pro potřeby této lodi a
ii) dítě mladší jednoho roku;
d) "úmluvou SOLAS 1974" Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři, spolu s jejími protokoly a změnami platnými ke dni přijetí této směrnice;
e) "předpisem HSC" Mezinárodní předpis pro bezpečnost vysokorychlostních plavidel obsažený v rezoluci Výboru pro námořní bezpečnost IMO (MSC) 36(63) ze dne 20. května 1994, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice;
f) "liniovou dopravou" řada plaveb lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostních osobních plavidel provozovaných tak, aby sloužily dopravě mezi dvěma nebo více stejnými přístavy, nebo řada plaveb do stejného přístavu nebo ze stejného přístavu bez mezipřistání buď
i) podle zveřejněného jízdního řádu, nebo
ii) s plavbami tak pravidelnými nebo tak četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu;
g) "námořními oblastmi" každá námořní oblast obsažená v seznamu sestaveném podle článku 4 směrnice Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě [8];
(h) "osvědčeními":
i) osvědčení o bezpečnosti pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla, která se zabývají mezinárodními plavbami, vydaná podle úmluvy SOLAS 1974 v platném znění, spolu s příslušnými záznamy o zařízení a případně osvědčeními o udělení výjimky a povoleními k provozu,
ii) osvědčení o bezpečnosti pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla, které se zabývají vnitrostátními plavbami, vydaná podle úmluvy SOLAS 1974 v platném znění spolu s příslušnými záznamy o zařízení a případně osvědčeními o udělení výjimky a povoleními k provozu;
i) "osvědčením o udělení výjimky" každé osvědčení vydané podle pravidla I B/12 písm. a) bod vi) úmluvy SOLAS 1974;
j) "správou státu vlajky" příslušné orgány státu, pod jehož vlajkou jsou loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo oprávněny plout;
k) "hostitelským státem" členský stát, do jehož přístavů nebo z jehož přístavů loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo provozuje liniovou dopravu;
l) "mezinárodní plavbou" plavba po moři z přístavu členského státu do přístavu mimo tento členský stát nebo opačně;
m) "vnitrostátní plavbou" plavba v námořních oblastech z přístavu členského státu do stejného přístavu nebo jiného přístavu tohoto členského státu;
n) "uznaným subjektem" subjekt uznaný v souladu s článkem 4 směrnice 94/57/ES;
o) "společností" společnost provozující jeden nebo více lodí typu ro-ro, ke kterým byl doklad o shodě vydán v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 3051/95 ze dne 8. prosince 1995 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [9] nebo společnost provozující vysokorychlostní osobní plavidla, ke kterým byl vydán doklad o shodě v souladu s pravidlem IX/4 úmluvy SOLAS 1974 ve znění platném ke dni přijetí této směrnice;
p) "předpisem pro vyšetřování námořních nehod" předpis pro vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí přijatý IMO v rezoluci jejího shromáždění A.849(20) ze dne 27. listopadu 1997;
q) "zvláštní prohlídkou" prohlídka vykonávaná hostitelským státem, jak je stanoveno v článcích 6 a 8;
r) "odborným inspektorem" zaměstnanec veřejného sektoru nebo jiná osoba řádně oprávněná příslušným orgánem členského státu vykonávat prohlídky a inspekce týkající se osvědčení, která splňuje kritéria odbornosti a nezávislosti uvedená v příloze V;
s) "nedostatkem" stav zjištěný jako neshodující se s požadavky této směrnice.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na všechny lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla provozující liniovou dopravu z přístavu členského státu nebo do přístavu členského státu bez ohledu na jejich vlajku, jestliže se zabývají mezinárodními plavbami nebo vnitrostátními plavbami v námořních oblastech třídy A, jak uvedeno v článku 4 směrnice 98/18/ES.
2. Členské státy mohou uplatňovat tuto směrnici na lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla zabývající se vnitrostátními plavbami v námořních oblastech jiných než uvedených v odstavci 1. V tom případě jsou na všechny lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla provozovaná za stejných podmínek uplatňována odpovídající pravidla uplatňovaná bez diskriminace na základě vlajky, státní příslušnosti nebo místa usazení společnosti.
Článek 4
Počáteční ověřování požadované ve vztahu k lodím typu ro-ro a vysokorychlostním osobním plavidlům
1. Před zahájením provozu liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem nebo do 12 měsíců ode dne uvedeného v čl. 19 odst. 1 pro loď typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidlo již provozující liniovou dopravu k tomuto dni musí hostitelské státy ověřit, že lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla:
a) mají platná osvědčení vydaná správou státu vlajky nebo uznaným subjektem jednajícím jejím jménem;
b) byly pro vydání osvědčení prohlédnuty v souladu s odpovídajícími postupy a pokyny připojenými k rezoluci shromáždění IMO A.746(18) o pokynech pro prohlídky podle harmonizovaného systému prohlídek a vydávání osvědčení, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice, nebo v souladu s postupy určenými k dosažení stejného cíle;
c) vyhovují normám pro klasifikaci specifikovaným v pravidlech uznaného subjektu nebo pravidlech považovaných za rovnocenné správou státu vlajky pro stavbu a údržbu jejich lodních trupů, strojního zařízení a elektrického a kontrolního technického vybavení;
d) jsou vybaveny zařízením pro automatické zaznamenávání plavby (VDR) určeným k poskytování informací pro potřebu případného vyšetřování při nehodách. Zařízení musí vyhovovat výkonnostním normám stanoveným v rezoluci A.861(20) shromáždění IMO ze dne 27. listopadu 1997 a zkušebním normám stanoveným v normě č. 61996 Mezinárodní elektrotechnické komise. Nicméně pro zařízení pro automatické zaznamenávání plavby, která mají být umístěna na lodích typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidlech postavených před přijetím této směrnice, mohou být pro soulad s některými požadavky uděleny výjimky. Tyto výjimky a podmínky, za kterých mohou být uděleny, budou přijaty postupem podle článku 16;
e) vyhovují zvláštním požadavkům na stabilitu přijatým na regionální úrovni a provedeným v jejich vnitrostátních právních předpisech v souladu s oznamovacím postupem stanoveným ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [10] při provozování služeb v tomto regionu podléhajících vnitrostátním právním předpisům za předpokladu, že tyto požadavky nejsou vyšší než požadavky specifikované v příloze k rezoluci 14 (požadavky na stabilitu vztahující se k dohodě) konference SOLAS z roku 1995 a byly oznámeny generálnímu tajemníku IMO v souladu s postupy uvedenými v bodě 3 zmíněné rezoluce.
2. Ustanovení odst. 1 písm. e) se vztahují na vysokorychlostní osobní plavidla pouze ve vhodných případech.
Článek 5
Počáteční ověřování požadované ve vztahu ke společnostem a státům vlajky
Před zahájením provozování liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostními osobními plavidly nebo do 12 měsíců ode dne uvedeného v čl. 19 odst. 1 pro loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo již provozující liniovou dopravu k tomuto dni musí hostitelský stát ověřit:
1. zda společnosti provozující nebo zamýšlející provozovat liniovou dopravu touto lodí nebo plavidlem
a) přijímají opatření nezbytná k zajištění, že zvláštní požadavky stanovené v příloze I jsou uplatněny, a poskytují hostitelskému státu, jehož se tato liniová doprava týká, důkaz shody s tímto odstavcem a s článkem 4,
b) předem souhlasí, že hostitelský stát a každý členský stát s významným zájmem mohou vést každé vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí na moři, plně se jej účastnit nebo spolupracovat při něm v souladu s článkem 12, a poskytují jim přístup k informacím získaným ze zařízení pro automatické zaznamenávání plavby jejich lodi nebo plavidla, kterého se tato nehoda nebo mimořádná událost týká;
2. u lodě nebo plavidla plujícího pod vlajkou jinou než členského státu, zda existuje souhlas tohoto státu vlajky s tím, že společnost je zavázána dodržovat požadavky této směrnice.
Článek 6
Počáteční zvláštní prohlídky
1. Před zahájením provozování liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem nebo do 12 měsíců ode dne uvedeného v čl. 19 odst. 1 u lodě typu ro-ro a vysokorychlostního osobního plavidla již provozujícího liniovou dopravu k tomuto dni musí hostitelské státy v souladu s přílohami I a III provést počáteční zvláštní prohlídku, aby se přesvědčily, že tato loď nebo plavidlo splňuje požadavky nezbytné pro bezpečný provoz liniové dopravy.
2. Jestliže se tento článek použije před zahájením provozu, stanoví hostitelské státy datum počáteční zvláštní prohlídky, které nečiní více než jeden měsíc po obdržení důkazu nezbytného k dokončení ověření podle článků 4 a 5.
Článek 7
Zvláštní ustanovení
1. Jestliže je loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo převedeno na jinou linku, vynasnaží se nový hostitelský stát vzít v úvahu ověření a prohlídky dříve provedené pro předchozí linku této lodě nebo plavidla, na kterou se vztahovala tato směrnice. Považuje-li nový hostitelský stát tato předchozí ověření a prohlídky za odpovídající novým provozním podmínkám, nemusí být články 4, 5 a 6 použity před zahájením provozu lodi typu ro-ro nebo vysokorychlostního osobního plavidla na nové lince.
2. Články 4, 5 a 6 se nemusí použít, jestliže je loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo, která je v souladu s touto směrnicí a již provozuje liniovou dopravu, na kterou se vztahuje tato směrnice, převedena na jinou linku, kde jsou charakteristiky trasy příslušnými hostitelskými státy uznány jako podobné, a všechny hostitelské státy souhlasí, že tato loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo splňuje všechny požadavky bezpečného provozu na této lince.
Na požádání společnosti může dotyčný hostitelský stát předem potvrdit svůj souhlas ohledně podobnosti charakteristik trasy.
3. V případech, kdy na základě nepředvídaných okolností musí být loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo rychle uvedeny do provozu s cílem zajistit pokračování dopravy na lince a kdy odstavce 1 a 2 nejsou použitelné, může hostitelský stát dotyčné lodi typu ro-ro nebo vysokorychlostnímu osobnímu plavidlu povolit zahájení provozu za předpokladu, že
a) vizuální inspekce a kontrola dokladů nevyvolávají obavu, že dotyčná loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo nesplňují nezbytné požadavky bezpečného provozu, a
b) že hostitelský stát do jednoho měsíce dokončí ověřování a prohlídky podle článků 4, 5 a 6.
Článek 8
Pravidelné zvláštní prohlídky a ostatní prohlídky
1. Jednou za každých 12 měsíců provedou hostitelské státy:
- zvláštní prohlídku v souladu s přílohou III a
- prohlídku během provozu liniové dopravy, jehož cílem je zahrnout dostatečný počet položek uvedených v přílohách I, III a IV, aby přesvědčily hostitelský stát, že loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo nadále splňují všechna nezbytná opatření k bezpečnému provozu.
Počáteční zvláštní prohlídka v souladu s článkem 6 se pro účely tohoto článku považuje za zvláštní prohlídku.
2. V souladu s přílohou III provede hostitelský stát zvláštní prohlídku pokaždé, kdy jsou loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo podrobeny opravám, změnám nebo přeměnám významné povahy nebo když nastane změna ve správě nebo ve vlajce nebo při převodu třídy. Nicméně v případě změny ve správě nebo vlajce nebo při převodu třídy a s ohledem na ověřování a prohlídky dříve vydaná pro loď typu ro-ro nebo plavidlo, pokud touto změnou nebo převodem není dotčen bezpečný provoz lodě nebo plavidla, nemusí hostitelský stát trvat na zvláštní prohlídce této lodě nebo plavidla požadovaném tímto odstavcem.
3. Pokud prohlídky podle odstavce 1 potvrdí nebo prokáží nedostatky vztahující se k požadavkům této směrnice a opravňující k zákazu provozu, hradí společnost všechny náklady vztahující se k prohlídkám za celé běžné účetní období.
Článek 9
Oznámení
Hostitelské státy okamžitě písemně vyrozumějí společnosti o výsledku ověřování a prohlídek podle článků 4, 5, 6 a 8.
Článek 10
Zákaz provozu
1. Hostitelský stát zakáže provoz liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem,
a) jestliže nebyl schopen potvrdit dodržení požadavků stanovených v článcích 4 a 5;
b) jestliže byly během zvláštních prohlídek podle článků 6 a 8 zjištěny nedostatky, které představují bezprostřední ohrožení života, lodě nebo plavidla, jejich posádky nebo cestujících;
c) jestliže byl zjištěn nesoulad s právními akty Společenství uvedenými v příloze II, který představuje bezprostřední ohrožení života, lodě nebo plavidla, jejich posádky nebo cestujících;
d) jestliže nebyl konzultován státem vlajky ve věcech uvedených v čl. 13 odst. 1 nebo 5,
dokud hostitelský stát neshledá, že ohrožení bylo odstraněno a požadavky směrnice splněny.
Hostitelský stát písemně vyrozumí společnost o rozhodnutí zakázat provoz této lodi typu ro-ro nebo vysokorychlostního osobního plavidla a své rozhodnutí odůvodní.
2. Jestliže však loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo již provozují liniovou dopravu a byly zjištěny nedostatky, požádá hostitelský stát společnost, aby přijala opatření nezbytná k jejich nápravě rychle nebo v přiměřené lhůtě, pokud tyto nedostatky nepředstavují bezprostřední ohrožení bezpečnosti lodě nebo plavidla, jejich posádky a cestujících. Po nápravě nedostatků dotyčné hostitelské státy ověří, že náprava byla provedena k jejich plné spokojenosti. Není-li tomu tak, zakáží provoz lodě nebo plavidla.
3. V souladu s vnitrostátními právními předpisy členské státy zavedou a zachovávají vhodné postupy vztahující se k právu společnosti odvolat se proti rozhodnutím o zákazu provozu. Odvolání musí být řešena urychleně. Odvolání není důvodem k pozastavení rozhodnutí bez dalšího.
Příslušný orgán náležitě informuje společnost o jejím právu na odvolání.
4. Jsou-li články 4, 5 a 6 uplatněny před zahájením provozování liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem, musí být rozhodnutí o zákazu lodního provozu přijato do jednoho měsíce od počáteční zvláštní prohlídky a musí být společnosti neprodleně sděleno.
Článek 11
Postupy vztahující se k počátečním a pravidelným zvláštním prohlídkám
1. Lodě typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidla, které byly předmětem zvláštních prohlídek podle požadavků zúčastněných hostitelských států, tyto státy osvobodí od rozšířených inspekcí uvedených v čl. 7 odst. 4 směrnice 95/21/ES a od rozšířených inspekcí odůvodněných tím, že patří do kategorie osobních lodí uvedených v čl. 7 odst. 1 přílohy V.A.3 uvedené směrnice.
2. Správy dvou nebo více hostitelských států, kterých se týká zvláštní prohlídka určité lodě nebo plavidla, navzájem spolupracují. Zvláštní prohlídky provádí tým skládající se z kvalifikovaných inspektorů dotčených hostitelských států. Jestliže je třeba kvalitativně posoudit splnění předpisů týkající se třídy, zajistí hostitelské státy, aby měl tým nezbytnou odbornou způsobilost, a případně do něj zahrnou inspektora uznaného subjektu. Inspektoři podají správám hostitelských států zprávu o nedostatcích. Hostitelský stát tyto informace sdělí státu vlajky, jestliže tento stát není hostitelským státem účastnícím se prohlídky.
3. Dotčený hostitelský stát může souhlasit s provedením prohlídky na žádost jiného dotčeného hostitelského státu.
4. Hostitelské státy, jestliže je o to společnosti požádají, vyzvou správu státu vlajky, který není hostitelským státem, aby byla zastoupena při každé zvláštní prohlídce podle této směrnice.
5. Při plánování prohlídek v souladu s články 6 a 8 bere hostitelský stát náležitě v úvahu provozní a údržbový rozpis lodě nebo plavidla.
6. Výsledky zvláštních prohlídek jsou zaznamenávány ve zprávě, jejíž forma bude stanovena postupem podle článku 16.
7. V případě trvající neshody mezi hostitelskými státy ohledně plnění požadavků článku 4 a čl. 5 odst. 1 oznámí správa každého hostitelského státu účastnícího se zvláštního přezkoušení neprodleně Komisi důvody neshody.
8. Komise zahájí neprodleně řízení s cílem přijmout rozhodnutí postupem podle článku 16.
Článek 12
Vyšetřování nehody
1. V rámci svých vnitřních právních systémů vymezí členské státy právní postavení, které jim a každému jinému členskému státu s významným zájmem umožní účastnit se každého vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách nebo vyšetřování nehod, kterých se účastní loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo, spolupracovat při něm nebo, jestliže je tak stanoveno v předpise pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách, vést je.
2. "Stát s významným zájmem", "stát vedoucí vyšetřování" a "ztráty na životech při námořních nehodách" mají stejný význam jako v předpise pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách.
3. Jestliže se loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo účastní námořní nehody, zahájí vyšetřování stát, v jehož vodách nehoda nebo mimořádná událost nastala, nebo členský stát naposledy navštívený lodí nebo plavidlem, jestliže jde o ostatní vody. Tento stát zůstává příslušný pro vyšetřování a koordinaci s ostatními státy s významným zájmem až do doby, kdy je vzájemně dohodnuto, který stát má vést vyšetřování.
4. Členské státy, které tato vyšetřování vedou, účastní se jich nebo při nich spolupracují, zajistí, aby vyšetřování bylo uzavřeno co nejúčinnějším způsobem a v co nejkratší době, přičemž vezmou v úvahu předpis pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách.
5. Členské státy zajistí, aby zprávy vyplývající z těchto vyšetřování byly zveřejněny v souladu s bodem 12.3 předpisu pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách a oznámeny Komisi.
Článek 13
Doprovodná opatření
1. Členské státy vydávající nebo uznávající osvědčení o udělení výjimky spolupracují s dotčeným hostitelským státem nebo správou státu vlajky v zájmu vyřešit před počáteční zvláštní prohlídkou každou neshodu ohledně vhodnosti výjimek.
2. Členské státy by měly provozovat pobřežní systémy řízení plavby a ostatní informační systémy v souladu s rezolucí IMO A.795(19) s cílem napomáhat lodím typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlům v bezpečném provozování liniové dopravy nebo její části s ohledem na bezpečnost, za kterou nesou odpovědnost.
3. Každý členský stát poskytne Komisi kopie zpráv o prohlídkách uvedených v čl. 11 odst. 6, spolu s identifikačním číslem IMO, pokud existuje. Postupem podle článku 16 může Komise rozhodnout o vhodných prostředcích pro přidělení identifikačního čísla jiným plavidlům. Účastní-li se liniové dopravy dva nebo více hostitelských států, může tyto údaje poskytnout jeden z nich. Komise zřídí a vede databázi obsahující poskytnuté informace. O podmínkách přístupu k databázi bude rozhodnuto postupem podle článku 16.
4. Členské státy zajistí, aby společnosti provozující liniovou dopravy loďmi typu ro-ro nebo vysokorychlostními osobními plavidly do svých přístavů nebo z nich byly schopny zavést a provozovat integrovaný systém plánování pro případ nouzových situací na lodi. K tomuto cíli využívají rámce zajištěného rezolucí shromáždění IMO A.852 (20) o řídících zásadách struktury integrovaného systému pro nouzové situace. Jestliže se dva nebo více členských států účastní liniové dopravy jako hostitelské státy, stanoví společně plán pro různé trasy.
5. Členské státy zajistí, aby ve svém postavení hostitelského státu plně spolupracovaly se správou státu vlajky před tím, než je pro provozování vysokorychlostních osobních plavidel vydáno povolení v souladu s odstavcem 1.9.3 předpisu HSC. Zajistí, aby provozní omezení vyžadovaná místními podmínkami a nezbytná k ochraně života, přírodních zdrojů a pobřežních činností byla zavedena a udržována, a přijmou opatření k zajištění účinného uplatňování těchto omezení.
Článek 14
Spolupráce mezi hostitelskými státy
Hostitelské státy, kterých se týká stejná liniová doprava, spolupracují při uplatňování této směrnice.
Článek 15
Podpůrná opatření
Členské státy informují třetí země, které mají buď odpovědnosti státu vlajky nebo odpovědnosti podobné těm, které má hostitelský stát za lodě typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidla spadající do oblasti působnosti této směrnice a provozované mezi přístavem členského státu a přístavem třetího státu, o požadavcích uložených touto směrnicí každé společnosti zajišťující liniovou dopravu do přístavu Společenství nebo z něj.
Článek 16
Regulativní výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 12 odst. 1 směrnice 93/75/EHS.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme své stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přidělena váha stanovená ve zmíněném článku. Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou. Pokud se Rada neusnese ve lhůtě osmi měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 17
Postup změn
Postupem podle článku 16 mohou být v míře nezbytné k jejich uvedení do souladu s opatřeními Společenství nebo IMO, která vstoupila v platnost, ale bez rozšiřování oblasti působnosti této směrnice změněny:
a) přílohy,
b) definice,
c) odkazy na právní akty Společenství,
d) odkazy na rezoluce IMO.
Přílohy mohou být rovněž měněny postupem podle článku 16, pokud to je nezbytné ke zdokonalení opatření zavedených touto směrnicí, ale bez rozšiřování oblasti působnosti této směrnice.
Článek 18
Sankce
Členské státy stanoví systém sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění, aby tyto sankce byly uplatňovány. Sankce takto stanovené musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 19
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. prosince 2000 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. d) se použijí nejpozději do 30 měsíců po zveřejnění normy IEC č. 61996 nebo od 1. ledna 2001, podle toho, co nastane dříve.
3. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si určí členské státy.
4. Členské státy neprodleně oznámí Komisi všechny vnitrostátní právní předpisy, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 20
Posouzení provádění
Tři roky po dni uvedeném v čl. 19 odst. 1 Komise na základě sdělení, které má být poskytnuto členskými státy v souladu s článkem 13, posoudí provádění této směrnice.
Článek 21
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 22
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 29. dubna 1999.