KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 21. oktober 2008
om statsstøtte C 10/08 (ex NN 7/08) som Tyskland har ydet til omstrukturering af IKB Deutsche Industriebank AG
(meddelt under nummer K(2008) 6022)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2009/775/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Proceduren blev indledt på grundlag af oplysninger, som Tyskland afgav den 3. august 2007. Ved brev af 15. januar 2008 anmeldte Tyskland disse foranstaltninger efter at have udvekslet yderligere oplysninger flere gange og gjorde gældende, at foranstaltningerne under alle omstændigheder måtte anses for at være en rednings-/omstruktureringsstøtte, der var forenelig med fællesmarkedet.
(2)
Ved brev af 27. februar 2008 underrettede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, over for disse foranstaltninger.
(3)
Kommissionens beslutning om indledning af den formelle procedure (herefter kaldet procedurens indledning) blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede de interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til støtten. Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra tredjemand.
(4)
Efter procedurens indledning den 27. marts 2008 fremsatte Tyskland bemærkninger og fremsendte ud over de oplysninger, der blev fremsendt den 15. og 25. januar, den 5. og 25. februar, den 3., 6., 11., 14., 20. og 27. marts 2008, yderligere oplysninger den 3. og 25. april, den 7. og 30. maj, den 9. og 27. juni, den 25. juli, den 4., 22. og 26. august, den 2., 3., 4., 5., 16., 18., 19. og 25. september samt den 14. oktober 2008. Sammen med disse oplysninger fremsendte Tyskland 68 forskellige aftaler og dokumenter, der danner grundlag for de pågældende foranstaltninger. Desuden blev der afholdt en række møder og telefonkonferencer med Tyskland, den begunstigede virksomhed og Kreditanstalt für Wiederaufbau (herefter kaldet KfW).
2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE
2.1. Støttemodtageren
(5)
Støttemodtageren er IKB Deutsche Industriebank AG (herefter kaldet »IKB«). IKB er en tysk, mellemstor privatbank med hovedsæde i Düsseldorf, som er SDAX-noteret. Før krisen ejede den statslige bank KfW, der er hovedaktionær, 38 % af aktierne. Desuden ejede Stiftung Industrieforschung, der ikke driver egen virksomhed, 12 %. De resterende 50 % af aktierne blev handlet frit. Efter den planlagte kapitaltilførsel ville KfW's aktieandel stige til 91 %.
(6)
IKB's hovedaktionær, KfW, er en udviklingsbank, der er ejet af den tyske forbundsstat (80 %) og de tyske delstater (20 %). Med en balancesum på i alt 360 mia. EUR (pr. 31.12.2006) er det en af de ti største banker i Tyskland. KfW er en selvejende institution med hovedsæde i Tyskland, som således påvirker økonomi, samfund og økologi i Tyskland, Europa og resten af verden. Det er en af KfW's opgaver at støtte små og mellemstore virksomheder, at støtte finansiering og modernisering af boligbyggeri samt uddannelse og videreuddannelse, at finansiere kommunale infrastrukturprojekter, at støtte eksport- og projektfinansiering, at støtte udviklingslande og lande med overgangsøkonomi samt at støtte tiltag til beskyttelse af miljøet og klimaet. KfW skaffer primært støttemidlerne på kapitalmarkedet. Bankens statsligt pålagte hverv vedrørende støtte fremgår af den tyske lov om KfW (3). KfW har et »institutionelt ansvar« for at opfylde sit offentlige hverv.
(7)
Før omstruktureringen var IKB's aktiviteter fordelt på følgende fire forretningsområder.
1.
Virksomhedskunder
Det er IKB's primære forretningsområde at tilbyde langsigtet finansiering til mellemstore virksomheder med en årlig omsætning på over 7,5 mio. EUR. Ydelse af kreditter, egenkapitalfinansiering og leasing til mellemstore virksomheder har hele tiden været kernen i forretningerne med virksomhedskunder, hvor forretninger i Tyskland står i forgrunden. Mens IKB's markedsandel på markedet for virksomhedskunder kun er 1 %, dækker IKB 10 % af markedssegmentet for langsigtede kreditter til mellemstore virksomheder. IKB's styrke er de langsigtede kunderelationer. I betragtning af den meget hårde konkurrence er avancerne dog begrænsede. Udlånsforretningen er […] (4) mindre attraktiv, og IKB er derfor tvunget til at udvikle andre mere indbringende aktiviteter med denne kundekreds (f.eks. strukturerede finansieringer eller ejendomsprodukter) og at udnytte sine mangeårige kunderelationer i den forbindelse.
2.
Struktureret finansiering
Dette forretningsområde omfatter især følgende aktiviteter: Finansiering af direkte investeringer, projekt- og eksportfinansiering, finansiering af virksomhedsopkøb og infrastruktur samt omstrukturering af virksomheders finansieringsstrukturer og spredning af lån (syndikering) for mellemstore virksomhedskunder. IKB's afdelinger i de vigtige finansmetropoler London, Luxembourg, Madrid, Milano, New York og Paris er meget velplacerede til at varetage nationale og internationale opgaver med finansiering af virksomhedsopkøb. IKB hjælper sine kunder ved optimering af virksomhedens samlede finansiering og frasalg af kreditter. Inden for rammerne af den syndikerede udlånsforretning er IKB også involveret i kreditfaciliteter, der oprettes af andre pengeinstitutter. Tyskland er kernen i de strukturerede finansieringer, men IKB varetager også tyske virksomheders interesser i Vesteuropa.
IKB opnår et meget højt udbytte af sine aktiviteter inden for forretningsområdet strukturerede finansieringer. I den oprindelige omstruktureringsplan, som de senere aftalte udligningsforanstaltninger endnu ikke var omfattet af, var der budgetteret med en egenkapitalforrentning på ca. [ 10] % for dette forretningsområde.
3.
Ejendomsfinansiering
Ca. [ 10] % af IKB's markedsaktiviteter er koncentreret om ejendomsfinansiering. Finansiering af kontor-, handels- og industri-, logistik- og administrationsejendomme samt pakkefinansieringer på steder, hvor man må forvente vedvarende udlejning og salgbarhed, danner kernen i dette forretningsområde. Her er IKB partner for mellemstore virksomheder, store virksomheder, private og institutionelle investorer, projektudviklere, egnsudviklingsselskaber og investeringsfonde. Projekterne har et finansieringsbehov på mindst 5 mio. EUR. Som totaludbyder inden for ejendomsinvesteringer udvikler IKB også omfattende planer og løsninger til nybyggeri, renoverings- og omstruktureringsprojekter. Serviceydelserne inden for ejendomsfinansiering tilbydes ikke kun i Tyskland, men også i andre europæiske lande, især i Belgien, Frankrig, Italien, Luxembourg, Holland, Spanien og Det Forenede Kongerige.
I den oprindelige omstruktureringsplan, som de senere aftalte udligningsforanstaltninger endnu ikke var omfattet af, var der budgetteret med en egenkapitalforrentning på ca. [ 5] % i dette forretningsområde.
4.
Porteføljeinvesteringer
Siden begyndelsen af dette århundrede har IKB investeret mere og mere i internationale kreditporteføljer inden for mange forskellige investeringsområder. Målet med denne udvidelse var at diversificere risikoprofilen både med hensyn til regioner og brancher og samtidig øge udbyttet af provisionsindtægterne. Idet kreditrisikoen blev udskilt fra balancen gennem ikke-balanceførte virksomheder til specielt formål (SPE'er), kunne der frigøres kapital, så IKB kunne investere i andre aktivklasser som f.eks. finansiering til mellemstore virksomheder eller kreditporteføljer. Af de forklarende bemærkninger i betragtning 10 ff. fremgår det, at IKB's omfattende porteføljeinvesteringer er årsag til bankens vanskeligheder. Derfor har IKB i mellemtiden trukket sig ud af denne forretningstype igen.
(8)
I regnskabsåret 2006/07 blev der opnået følgende resultater på de forskellige forretningsområder:
Tabel 1
Oversigt over forretningsområderne
(EUR)
Driftsresultat
Udlånsvolumen
Virksomhedskunder
92,8
16 065
Strukturerede finansieringer
90,6
4 889
Fast ejendom
23,2
7 870
Egenkapitalfinansiering
11,3
18 260
Hovedafdeling/konsolidering
- 103
4 114
I alt
114,5
51 198
(9)
Før krisen havde IKB en balancesum på 49,1 mia. EUR (pr. 31.12.2006), der steg til 63,5 mia. EUR (pr. 31.3.2007) efter korrektion under hensyntagen til alle IKB's aktiviteter, der ikke fremgik af regnskabet.
2.2. Årsager til IKB's vanskeligheder
(10)
IKB's vanskeligheder er forbundet med den vedvarende subprime-krise i USA, som medførte høje risici for IKB og især for en af IKB's virksomheder til specielt formål (SPE), Rhineland Funding Capital Corporation (herefter kaldet »Rhineland«) (5). Som følge af krisen opstod der likviditetsmangel, som Rhineland (hvis de normalt anvendte CP ikke var fuldtegnet) dækkede ved at gøre brug af kreditlinjer hos forretningsbanker.
(11)
IKB stillede flere likviditetsfaciliteter til en værdi af i alt ca. 8,1 mia. EUR til rådighed for Rhineland. Rhineland investerede i strukturerede kreditporteføljer, hvilket også omfatter risici i forbindelse med lån i fast ejendom fra subprime-området i USA, og refinansierede sine investeringer ved at udstede kortfristede værdipapirer, der var sikret med fordringer (»commercial papers«, herefter kaldet »CP«). Ud over de likviditetsfaciliteter, som Rhineland fik stillet direkte til rådighed, stillede IKB indirekte en garanti for Rhinelands aktivposter via den såkaldte Havenrock-struktur. Havenrock-strukturens samlede tabsrisiko for IKB beløb sig til 1,2 mia. EUR. Både de direkte likviditetsfaciliteter til Rhineland og Havenrock-strukturen er ikke-balanceførte arrangementer. Desuden foretog IKB også direkte balanceførte porteføljeinvesteringer (til dels inden for subprime-området) ved hjælp af gældsbeviser med en lavere prioritet i den strukturerede investeringsenhed Rhinebridge (herefter kaldet »Rhinebridge«) og i andre typer investeringsporteføljer (f.eks. »collateralised debt obligations«, »CDO«). I sommeren 2007 blev dele af Rhinelands og Rhinebridges strukturerede porteføljer, der tidligere var vurderet meget højt, og CDO nedvurderet kraftigt af kreditvurderingsbureauerne.
(12)
På grund af den vedvarende krise på det amerikanske subprime-realkreditmarkedet og som direkte følge af kreditvurderingsbureauernes nedvurdering af værdipapirer med sikring i subprime-fordringer faldt værdien af visse papirer, der blev handlet inden for dette markedssegment. Det ramte især SPE'en Rhineland, der var i fare for ikke længere at kunne refinansiere sin investeringsportefølje på CP-markedet. Som følge af det udtørrede CP-marked var det sandsynligt, at Rhineland måtte trække på de likviditetsfaciliteter til en værdi af 8,1 mia. EUR, som IKB havde stillet til rådighed, men som der ikke var taget højde for i IKB's balance. Desuden var de andre regnskabsmæssige porteføljeinvesteringer som f.eks. Rhinebridge i vid udstrækning udsat for fair-value-udsving, der skulle optages i henhold til de internationale regnskabsstandarder (International Financial Reporting Standards - IFRS).
(13)
Årsagen til IKB's vanskeligheder er porteføljeinvesteringer på 18,3 mia. EUR. Størstedelen af de porteføljeinvesteringer på 18,3 mia. EUR, der fremgår af det korrigerede regnskab for 2006/2007, blev oprindeligt ikke balanceført og figurerede i Rhinelands balance, mens kun en mindre del var optaget i IKB's balance. Med hensyn til de ikke-balanceførte aktivposter, der kun fremgik af Rhinelands balance, drejede det sig om aktiver til en værdi af 11,5 mia. EUR (pr. 31.3.2007 og også under krisen). Værdien af disse aktiver faldt løbende som følge af salg og valutakurskorrektioner, og i august 2008 havde de en værdi på 6,3 mia. EUR. I det korrigerede regnskab for 2006/07 beløb de balanceførte porteføljeinvesteringer sig til 6,8 mia. EUR.
2.3. Foranstaltningerne
a) Den første foranstaltning: Risikoafdækning
(14)
Den 27. juli 2007 underrettede en tysk bank, som havde stillet en kreditlinje til rådighed for IKB, det tyske finanstilsyn (herefter kaldet »BaFin«) om, at den ville lukke denne kreditfacilitet. Derefter meddelte BaFin KfW, det tyske finansministerium og andre involverede parter, at BaFin ville lukke IKB (6), hvis de nævnte parter ikke ville overtage risiciene fra IKB's engagement i Rhineland. Desuden viste det sig, at IKB's subprime-poster ikke var begrænset til Rhineland, men også omfattede Rhinebridge og andre subprime-porteføljeinvesteringer.
(15)
Den 29. juli 2007 indgik BaFin, det tyske finansministerium, KfW og de tre store tyske bankforbund (7) en aftale om, at KfW efter aftale med BaFin skulle gribe ind og varetage en risikoafdækning (en såkaldt Risikoabschirmung) for IKB. De tre bankforbund erklærede sig villige til at overtage 30 % af risikoen i forbindelse med risikoafdækningen. Det blev bekræftet skriftligt den 16. august 2007 i en aftale mellem KfW og de tre bankforbund.
(16)
KfW anmeldte følgende foranstaltninger til sikring af IKB's kreditværdighed:
-
Fra mandag den 30. juli 2007, risikoafdækning vedr. alle IKB's rettigheder (gebyrer) og forpligtelser for de likviditetsfaciliteter på 8,1 mia. EUR, som Rhineland havde fået stillet til rådighed (dette beløb er i mellemtiden faldet til 6,3 mia. EUR primært som følge af valutakursudviklingen). Den formelle overtagelse af forpligtelserne den 29. juli 2007 vedr. de likviditetsfaciliteter, som Rhineland havde fået stillet til rådighed, gælder, indtil de strukturerede kreditporteføljer forfalder til betaling eller bliver solgt (8). Sådanne porteføljer har normalt en løbetid på over fem år.
-
Afdækningsgaranti til IKB mod tab på 1 mia. EUR som følge af engagementet i Rhinebridge og i andre balanceførte subprime-porteføljeinvesteringer på i alt 6,8 mia. EUR.
(17)
Oprindeligt havde Tyskland vurderet KfW's og de tyske bankforbunds forventede tab i forbindelse med risikoafdækningen for IKB til i alt 3,5 mia. EUR (Rhineland og Havenrock: 2,5 mia. EUR, Rhinebridge og andre subprime-porteføljeinvesteringer: 1 mia. EUR (9).
(18)
I den oprindelige aftale af 29. juli 2007 indgik KfW og de tyske bankforbund aftale om at fordele de forventede tab i forbindelse med risikoafdækningen på følgende måde:
-
I princippet dækker KfW 70 % af de forventede tab, dog uden risikoreduktion i forbindelse med Rhineland - dvs. KfW skal dække 100 % af de tab, der eventuelt overstiger de tyske bankforbunds andel på 30 % (se nedenfor).
-
De tyske bankforbund dækker 30 % af de forventede tab op til maksimalt 1 mia. EUR.
(19)
Risikofordelingen mellem KfW og de tyske bankforbund gælder inden for en maksimal dækningsgrænse på 1 mia. EUR for bankforbundene (se betragtning 18) uafhængigt af, hvor tabene realiseres inden for risikoafdækningen (Rhineland, Rhinebridge eller direkte investeringer), idet brugen af parternes garantier sker med sideordnet prioritet i overensstemmelse med den aftalte risikofordeling.
(20)
Ud over deres andel i risikoafdækningen har de tre tyske bankforbund erklæret sig villige til at søge at påvirke deres medlemmer på en sådan måde, at de igen stiller de kreditlinjer til rådighed for IKB, som blev lukket, da krisen brød ud.
(21)
Desuden bliver det påpeget i aftalen af 16. august 2007, at KfW i sin egenskab af pool-manager skal forhandle sig til en rimelig godtgørelse for risikoafdækningen og skal træffe foranstaltninger til tilbagebetaling af alle bankforbundenes og KfW's omkostninger. Mens der var enighed med hensyn til tilbagebetalingen, og der blev truffet passende foranstaltninger i den sammenhæng, blev spørgsmålet om godtgørelse ikke behandlet, da dette ville have kunnet været fortolket som […], som ville have krævet godkendelse fra […].
(22)
Bankforbundenes risikoandel på 30 % blev delt op blandt forbundene på følgende måde:
-
50 % forbundet af tyske banker (»BdB«)
-
16,7 % forbundet af tyske andelsbanker (»BVR«)
-
33,3 % forbundet af tyske sparekasser og girobanker (»DSGV«).
(23)
BdB overtog en andel på 50 %, fordi hver enkelt privat- eller virksomhedskundes indestående i tilfælde af IKB's insolvens ville være sikret af de private bankers garantifond med op til 30 % af omfanget af IKB's ansvarlige kapital (ca. 662 mio. EUR pr. kunde pr. 26. september 2007) (10).
b) Den anden foranstaltning: Forøgelse af risikoreserve
(24)
I betragtning af en yderligere forværring af situationen på de finansielle markeder blev risikoafdækningen for IKB udnyttet fuldstændigt inden for Havenrock-strukturen, og det viste sig, at risikoafdækningen var utilstrækkelig. Det blev nødvendigt med yderligere foranstaltninger til dækning af tab for at sikre IKB's fortsatte drift. I forbindelse med kreditlinjerne i Havenrock-strukturen sikrede KfW og bankforbundene den 30. november 2007 IKB mod yderligere tabsrisici på ca. 350 mio. EUR (440 mio. USD). 150 mio. EUR blev dækket af KfW, heraf 54,3 mio. EUR i form af et konvertibelt værdipapir, som KfW ombyttede til aktier den 14. februar 2008 (med virkning pr. 28. februar 2008) for at øge sin aktieandel i IKB til 43 %. BdB dækkede yderligere 150 mio. EUR, og BVR og DSGV yderligere 50 mio. EUR.
c) Den tredje foranstaltning: Kapitaltilførsel og lån fra KfW
(25)
I februar 2008 gav den tyske regering KfW pålæg om at stille yderligere 2,3 mia. EUR til rådighed for IKB.
(26)
1,05 mia. EUR blev ydet i form af lån, som blev eftergivet umiddelbart derefter, og som der er indgået en overskudsklausul for, ifølge hvilken IKB vil betale afdrag på lånet, hvis IKB i de kommende år igen får overskud. Foranstaltningerne var nødvendige for at indskyde kapital i banken og på den måde at forhindre, at IKB's kernekapitalprocent kom under den lovpligtige grænseværdi.
(27)
Desuden forlangte BaFin, at KfW stillede en reelt ubegrænset garanti for kapitaltilførsel. KfW erklærede sig villig til at sikre ekstra finansiering i form af en kapitaltilførsel på EUR 1,25 mia. Foranstaltningerne i forbindelse med denne kapitalforbedring blev i princippet truffet i august 2008. Den faktiske kapitaltilførsel kan dog først ske efter bekendtgørelse af en positiv beslutning fra Kommissionen. Kapitaltilførslen er således ikke gennemført endnu. Efter kapitaltilførslen ville KfW's aktieandel i IKB være ca. 90,8 %.
(28)
KfW's tredje foranstaltning blev støttet med 1,2 mia. EUR af den tyske regering, som stillede dette beløb til KfW's rådighed, og med 300 mio. EUR fra de tyske bankforbund.
d) Tilvejebringelse af likviditet
(29)
Desuden har KfW siden januar 2008 stillet likviditetsfaciliteter til en værdi af i alt [ 2,5] mia. EUR til rådighed for IKB. Midlerne er opdelt i to rammefaciliteter på hver […] mia. EUR, idet den første rammefacilitet blev oprettet den 24. januar 2008 til Euribor plus [ 50] til [ 50] basispoint med [ 100] % sikkerhed. Den anden rammefacilitet blev oprettet den 18. juli 2008 til Euribor plus [ 100] basispoint med [ 100] % sikkerhed. Denne høje securitisation af kreditlinjerne skulle sikre, at aktiverne er tilstrækkelige til at dække kreditten, selv hvis det værst tænkelige skulle blive en realitet.
(30)
Andre banker stillede også likviditetsfaciliteter til rådighed for IKB. F.eks. stillede [en amerikansk storbank] og [en anden amerikansk storbank] likviditetsfaciliteter til en værdi af [ 0,75] mia. EUR på månedsbasis og til Euribor plus [ 100] til [ 100] basispoint til rådighed for IKB med sikkerhed på [ 100] % til [ 100] %. Desuden havde IKB adgang til en likviditetsfacilitet på op til [ 250] mio. EUR, som [en tysk delstatsbank] havde stillet til rådighed med en varighed på et år til Euribor plus [ 90] til [ 100] basispoint mod [ 100] % til [ 100] % sikkerhed. En yderligere likviditetsfacilitet på [ 500] mio. EUR blev stillet til rådighed af [en anden tysk delstatsbank] med en varighed på et år til Euribor plus [ 50] basispoint med tilsvarende sikkerhed.
2.4. Øget tab under omstruktureringen
(31)
De forventede tab, der skulle dækkes via risikoafdækningen for ikke-balanceførte aktivposter i Rhineland, steg fra de oprindeligt anslåede 2,5 mia. EUR (i værste fald) til 7,0 mia. EUR (11). Som led i den risikoafdækning, der blev stillet til rådighed for Rhineland i juli 2007, overtog KfW i forbindelse med likviditetsfaciliteterne til Rhineland alle risici forbundet med de ikke-balanceførte aktivposter, således at KfW overførte disse risici til sit eget regnskab. Dette påvirker ikke den maksimale dækning på 1 mia. EUR for tab fra andre poster, som de tyske bankforbund har forpligtet sig til.
(32)
Desuden dækkede den første foranstaltning tab på op til 1 mia. EUR for balanceførte porteføljeinvesteringer på 6,8 mia. EUR. De balanceførte investeringers værdi faldt til 6,31 mia. EUR i foråret 2008 som følge af valutakurskorrektioner. I foråret 2008 forsøgte IKB også at sælge de to porteføljer ved en offentlig auktion. På grund af den vedvarende krise på kapitalmarkerne var det ikke muligt at sælge dem, da buddene lå langt under de forventede salgspriser. Derefter måtte IKB nedjustere den regnskabsmæssige værdi af disse porteføljer yderligere. Frem til august 2008 led IKB tab på [ 750] mio. EUR. Endvidere solgtes der aktiver til en nominel værdi af 990 mio. EUR på markedet. Derefter beløb den nominelle værdi af den resterende portefølje sig i august 2008 til [ 5] mia. EUR.
(33)
For at tage et klart skridt blev den resterende risikoafdækning af porteføljerne i IKB's regnskab opfyldt i august som forberedelse til et muligt salg af IKB, idet KfW stillede de resterende 360 mio. EUR til rådighed før tiden. Officielt blev tabene endnu ikke realiseret, men de tilgrundliggende aktivposter er allerede tabt. Garantien på 1 mia. EUR er således udnyttet fuldt ud og kan anses for at være opfyldt.
(34)
Som led i forhandlingerne med de bydende parter er de resterende porteføljeinvesteringer blevet delt op i to strukturerede investeringsporteføljer (SIP 1 og SIP 2). SIP 1 omfatter generelt [bestemte værdipapirer] med en nominel værdi på […] mia. EUR og en regnskabsmæssig værdi på [ 1] mia. EUR (12). SIP 2 omfatter IKB's resterende [værdipapirer] med en nominel værdi på […] mia. EUR og en regnskabsmæssig værdi på [ 1] mia. EUR.
(35)
Tabel 2 giver et overblik over udviklingen i porteføljeinvesteringerne frem til slutningen af august 2008. Realiserede og forventede tab anslås til i alt ca. 10,28 mia. EUR.
Tabel 2
Porteføljeinvesteringer fra marts 2007 til august 2008
(mia. EUR)
Nominel værdi korrigeret 3/2007
Kurskorrigeringer
Salg
(aktivernes nom. værdi)
Tab ved salg
(salgsprisens nom. værdi)
Realiserede tab
(aktivernes nom. værdi)
Nominel værdi 8/2008
(IKB eller KfW)
Afskrivninger
Regnskabsmæssig værdi 8/2008
(IFRS)
Tab i alt
(realiserede + forventede tab)
Rhineland
11,5
3,7
[ 1]
-
[ 0,5]
[ 5] (KfW)
[ 3]
[ 2]
[ 3,5]
Havenrock
(1,2)
-
-
-
1,2
0
0
0
1,2
I regnskabet i alt
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,75]
[ 5] (IKB)
[ 1,5]
[ 2]
[ 2]
-
SIP 1
findes ikke
[…] (IKB)
[…]
[ 1]
[…]
-
SIP 2
findes ikke
[…] (IKB)
[…]
[ 1]
[…]
-
Øvrige
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,5]
0
0
0
[ 0,5]
I alt (1-3)
18,3
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 1,7]
[ 7,5]
[ 4,5]
[ 3,0]
[ 6,0]
2.5. Salget
(36)
Salget af KfW's IKB-aktier blev påbegyndt i januar 2008 og blev afsluttet den 21. august 2008 med beslutningen om at sælge IKB til Lone Star Funds VI Financial Holdings, L.P. Dallas, USA (herefter kaldet »Lone Star«).
(37)
Salget skete som led i en åben, ubetinget og transparent licitation. Efter almindelig bekendtgørelse i begyndelsen af januar 2008 erklærede [ 40] bydende (herunder tyske og internationale banker og finansinvestorer) deres interesse i første runde. [ 20] bydende modtog et informationsmemorandum (i slutningen af januar) efter at have underskrevet en fortrolighedsaftale. [ 5] bydende afgav et indledende bud (i slutningen af februar). [ 5] bydende fik adgang til datarummet. I alt [ 5] bydende afgav et konkret bud (i midten af maj).
(38)
I slutningen af maj 2008 opfordrede KfW tre af de [ 5] bydende ([finansinvestorer og strategiske investorer fra forskellige lande]) til at afgive et bindende bud. Af de [ 5] bydende, der afgav et gyldigt bud, blev Lone Star valgt som køber på grundlag af en økonomisk sammenligning af de [ 5] bud, idet Lone Star havde budt den højeste nettopris.
(39)
Salget af IKB skete primært til en salgspris på ca. […] mio. EUR (for 90,8 % af aktierne) samt mod finansinvestoren Lone Stars løfte om at investere [ 400] mio. EUR i IKB. Lone Star stillede i forbindelse med buddet som krav, at overskudsklausulen ikke ville blive taget i brug. Som modydelse har Lone Star forpligtet sig til at finansiere SIP 2 med de tidligere nævnte [ 400] mio. EUR. For øjeblikket overvejer IKB at sælge aktivposterne i SIP 2 til en virksomhed med specielt formål (SPE). KfW har erklæret sig villig til at indtræde i refinansieringen af SIP 2 ved at yde et lån på 775 mio. EUR, som godtgøres til Euribor plus [ 80] basispoint, og som har prioritet frem for Lone Stars og IKB's Capital Notes til en værdi af [ 200] mio. EUR og Mezzanine Notes til en værdi af [ 150] mio. EUR.
(40)
KfW har købt SIP 1 til 1 mia. EUR (13). KfW er forpligtet til at dække tabsrisikoen for de første 150 mio. EUR, den tyske stat har stillet sikkerhed for de næste 600 mio. EUR (det drejer sig her om uventede tab (14), og KfW dækker de resterende 250 mio. EUR af risikoen. KfW er sikker på, at prisen allerede afspejler de samlede tab, der må forventes af porteføljen, så efter KfW's opfattelse er det ikke nødvendigt at træffe yderligere foranstaltninger.
(41)
Desuden bliver de to rammefaciliteter på [ 2,5] mia. EUR, som KfW har stillet til rådighed for IKB, forlænget frem til senest den […] (oprindeligt skulle de udløbe i hhv. april og juli 2009). Betingelserne er blevet ændret ganske lidt. Den stillede sikkerhed for den første facilitet blev reduceret fra [ 100] % til [ 100] %, og rentesatsen for den anden facilitet blev sænket fra Euribor plus [ 100] basispoint til Euribor plus [ 100] basispoint. Ifølge KfW er disse ændringer berettigede, fordi IKB har forøget sin egenkapital.
(42)
Desuden indeholder købekontrakten ingen særlige salgsbetingelser bortset fra en klausul vedrørende ansvarsfritagelse, som foreskriver, at [bestemte forhold] med finansielle konsekvenser på op til […] EUR er undtaget. Det omfatter især […]. Selvom det her drejer sig om […], som kunne være på op til […] EUR, er risikoen for, […], ifølge Tyskland meget lav, da IKB takket være sine meget gode driftsresultater havde den næstebedste bank-rating, en måned før finanskrisen indtrådte, og da banken ved vurdering af […] ud fra de tilgængelige oplysninger ikke afveg fra almindelig forretningsspraksis. Det er svært at vurdere dette […], da det på den ene side er ret usandsynligt, at denne situation indtræffer […], men på den anden side kunne de […] konsekvenser […] være alvorlige. Tyskland gør gældende, at sådanne […] risici normalt fortsat er den tidligere ejers i tilfælde af opkøb. Derfor har KfW undtaget denne risiko helt fra begyndelsen af salget. Da det er meget usandsynligt, at en sådan risiko indtræffer, har IKB ikke foretaget hensættelser i regnskabet til eventuelle fordringer.
2.6. Støtteforanstaltningerne
Tabel 3
Foranstaltninger til støtte af IKB i forbindelse med omstruktureringen
Nr.
Foranstaltning
Nominel værdi
(mia. EUR)
1.
Risikoafdækning (Rhineland: 5,8 mia. EUR, Havenrock: 0,85 mia. EUR, balanceførte aktivposter: 1 mia. EUR)
ca. 7,65
(deraf 1,00 fra bankforbundene)
2.
Ekstra risikoreserve (350 mio. EUR til dækning af yderligere tab - Havenrock)
0,35
(deraf 0,20 fra bankforbundene)
3.
Kapitaltilførsel og et ikke-tilbagebetalingspligtigt lån (til dækning af afskrivninger af aktivposter, der påvirker balancen)
2,30
(deraf 0,30 fra bankforbundene)
4.
Likviditetsfacilitet
[ 2,5]
5.
Salg af IKB-aktier
[…]
5.1.
Prioritetskredit til refinansiering af SIP 2
0,78
5.2.
Overdragelse af SIP 1 til KfW
1,00
5.3.
Klausul vedr. ansvarsfritagelse […]
[…]
I alt
[ 15]
2.7. Omstruktureringsplanen
(43)
Tyskland har tilsendt flere reviderede udgaver af omstruktureringsplanen for IKB. I bilagene fra august 2007 blev foranstaltninger til overvindelse af bankkrisen og undgåelse af problemer i fremtiden beskrevet. Umiddelbart efter at den første foranstaltning var truffet, lod IKB PriceWaterhouseCoopers (PWC) analysere den daværende situation. På grundlag af denne undersøgelse meddelte IKB den 3. september 2007, at IKB ville trække sig ud af forretningsområdet med internationale strukturerede investeringer.
(44)
I mellemtiden har IKB ajourført planen, og IKB er blevet solgt til Lone Star. Lone Star fremlagde en omstruktureringsplan for IKB, som blev gennemgået af revisionsselskabet KPMG fra den 16. juli 2008 til den 25. september 2008. Omstruktureringsplanen indeholder et overblik over IKB's relevante kernemarkeder, klarlægger årsagerne til krisen, analyserer problemerne og foreslår foranstaltninger til afhjælpning af disse problemer. Denne plans formål er på den ene side at opnå en kortsigtet stabilisering af bankens økonomiske situation ved at sikre den nødvendige likviditet og på den anden side at genetablere den langsigtede rentabilitet ved at fjerne risikoposter og fokusere på det primære forretningsområde. På langt sigt lægger omstruktureringsplanen op til, at IKB koncentrerer sig om forretningsområdet virksomhedskunder i form af mellemstore virksomheder, og at strukturerede finansieringer kun bibeholdes i den størrelsesorden, der er nødvendig for forretningerne med virksomhedskunder.
(45)
Omstruktureringsplanen bekræfter, at IKB forlader forretningsområdet porteføljeinvesteringer, sådan som IKB også havde besluttet umiddelbart efter krisen.
(46)
I løbet af drøftelserne med Kommissionen accepterede IKB desuden som en udligningsforanstaltning at gå ud af ejendomsfinansiering. Det betyder, at IKB fra slutningen af 2008 ikke indgår nye forretninger inden for ejendomsfinansiering, og at de eksisterende aktivposter afvikles hurtigst muligt (kreditlinjer kan ikke ophæves uden varsel), idet mindst 60 % skal være afviklet og IKB skal have solgt sine datterselskaber IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG og IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH i slutningen af omstruktureringsperioden, dvs. pr. 30. september 2011 (15). Den resterende portefølje på [ 3] mia. EUR likvideres ved de resterende aktivposters forfald. Det fuldstændige salg gør det muligt at reducere udlånsvolumen på forretningsområdet ejendomsfinansiering med 4,9 mia. EUR.
(47)
Desuden har Tyskland som en udligningsforanstaltning tilbudt, at IKB skiller sig af med nogle af sine datterselskaber:
-
IKB International SA, Luxemburg afvikles aktivt før den 30. september 2011 (16): Dette selskab med en balancesum på ca. [ 10] mia. EUR var en vigtig platform på kapitalmarkedet. Fra den 31. marts 2009 indgås der ingen nye forretninger. Alle de forretninger, der er vigtige for den første eller anden søjle, foretages fra IKB's hovedafdeling i Düsseldorf (17).
-
IKB Capital Corporation i New York med en balancesum på [ 2] mia. EUR var aktiv i USA inden for struktureret finansiering. Dette datterselskab afvikles aktivt før den 30. september 2011. Fra den 31. december 2008 indgås der ingen nye forretninger.
-
Desuden nedlægger IKB AG sin afdeling i Amsterdam. Denne afdeling med en kreditbog på [ 500] mio. EUR var specialiseret i finansiering af små og mellemstore virksomheder og handel med fast ejendom. Denne afdeling afvikles aktivt senest den 30. marts 2010. Fra den 31. december 2008 indgås der ingen nye forretninger.
-
Andelen på 50 % i Movesta Lease and Finance GmbH med en balancesum på p.t. [ 500] mio. EUR sælges senest den 30. september 2011.
-
Desuden skiller IKB sig af med bestemte, ikke-strategiske aktivposter til en værdi af 1,7 mia. EUR (balanceværdi pr. 31. marts 2007). De afvikles aktivt senest den 30. september 2011.
(48)
I betragtning af den spændte situation på markedet har Tyskland alligevel forhandlet sig frem til en genforhandlingsklausul, der giver IKB mulighed for at ændre en foranstaltning eller at erstatte den med en anden eller at forlænge en frist, hvis det er tilstrækkeligt begrundet, og Kommissionen ikke kommer med indsigelser, i tilfælde af uforudsete forhold, især hvis krisen på kapitalmarkedet varer ved, eller hvis det viser sig at være umuligt at sælge bestemte aktivposter.
(49)
Desuden har Tyskland forpligtet sig til at sikre, at IKB's samlede balancesum maksimalt andrager 33,5 mia. EUR (18) pr. 30. september 2011. Det svarer til en reduktion af balancesummen med 47,2 % i forhold til de 63,5 mia. EUR i den korrigerede balance fra marts 2007. Realisering af udligningsforanstaltningerne og udtrædelse af porteføljeinvesteringsområdet anslås af Tysklands på følgende måde:
Tabel 4
Reduktionsforanstaltninger
(mia. EUR)
Nr.
Foranstaltning
Aktiver pr. 31.3.2007
Aktiver pr. 30.9.2011
Resterende aktivposter på primært forretningsområde
[ 35,0]
[ 35,0]
Foranstaltninger til genetablering af rentabiliteten
Udtrædelse af porteføljeinvesteringer
18,30
0,00
Udligningsforanstaltninger
1.
Ejendomsfinansiering
4,90
[ 3,0]
2.
IKB International SA, Luxemburg
[ 10,0]
0,00
3.
IKB Capital Corporation, New York
[ 2,0]
0,00
4.
Amsterdam AG
[ 0,5]
0,00
5.
Salg af ikke-strategiske aktivposter
1,70
0,00
6.
Salg af IKB's andel på 50 % i Movesta
[ 0,5]
0,00
Mellemsum: åbne udligningsforanstaltninger (mellemsum: udførte udligningsforanstaltninger)
[ 15,0]
(0)
[ 3,0]
[ 12,0]
Fornyet opbygning af bestemte forretninger, der tidligere afvikledes i Luxembourg
-
[ 2,0]
Samlet balancesum uden vækst
63,50
(…)
Maksimal balancesum
33,50
33,50
Resterende margen til nye forretninger
-
(…)
(50)
Desuden gøres der i omstruktureringsplanen opmærksom på, at IKB, hvis Fitch-rating er faldet fra A + til BBB-, har finansieringsproblemer under de nuværende markedsbetingelser. Det maksimale likviditetsbehov frem til slutningen af omstruktureringsperioden anslås til [ 10 mia.] EUR. Denne likviditetsmangel skal udlignes ved hjælp af kapitaltilførslen, forlængelse af KfW's likviditetsfaciliteter og en fordringsbaseret refinansiering. En del af likviditetsmanglen dækkes ved at reducere de nye forretningsområder.
(51)
Omstruktureringsplanen indeholder endvidere planlægningsantagelser for bankens fremtidige udvikling i henhold til et good-case-, et base-case- og et bad-case-scenario. Ifølge disse antagelser vil IKB ifølge base-case-scenariet have opnået en egenkapitalforrentning på […] % i slutningen af omstruktureringsfasen i september 2011. Resultatet før skat vil i givet fald være […] mio. EUR med […] fuldtidsansatte. Tier-1-ratio vil stige til […] %, og omkostnings-/udbytteforholdet (cost income ratio) vil falde til […] %.
(52)
Tyskland tilsendte desuden oplysninger om omstruktureringsomkostningerne, der kan opdeles på følgende måde: Omkostninger i forbindelse med tab på porteføljeinvesteringer på [ 6] mia. EUR (Rhineland: 5,8 mia. EUR, Havenrock: 1,2 mia. EUR) og på balanceførte porteføljeinvesteringer ([…] mia. EUR) (19), reelle omstruktureringsomkostninger (inklusive risikoafdækning, portefølje-exit-omkostninger og administrationsomkostninger på ca. [ 0,25] mia. EUR), kapitaltab på ca. [ 1] mia. EUR, omkostninger i forbindelse med reduktion af forretningsområderne, der til dels er foretaget og til dels endnu ikke er sket som følge af forlængelsen af de eksisterende aftaler til en værdi af [ 1] mia. EUR, samt […] på […] mia. EUR (20). Derfor anslår Tyskland omkostningerne til omstruktureringen af IKB til i alt ca. [ 15] mia. EUR.
3. DEN FORMELLE PROCEDURE
(53)
I procedurens indledning rejste Kommissionen tvivl om, hvorvidt KfW's foranstaltninger til fordel for IKB er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, da risikoen i forbindelse med foranstaltningerne var ubegrænset for KfW, mens bankforbundenes andel af risikoafdækningen var begrænset, og IKB's andre aktionærer slet ikke deltog.
(54)
Desuden var Kommissionen på daværende tidspunkt i tvivl om, hvorvidt foranstaltningerne kunne anses for at være forenelige med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3. Efter Kommissionens opfattelse kunne foranstaltningerne ikke anses for at være midler til afhjælpning af en alvorlig forstyrrelse af en medlemsstats økonomi, der er forenelige med fællesmarkedet, i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b). Desuden mente Kommissionen ikke, at der var grund til at betragte foranstaltningerne som redningsstøtte, da det ikke drejede sig om midlertidige foranstaltninger. På daværende tidspunkt var samtlige kriterier, der fremgår af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (herefter kaldet rammebestemmelserne) (21), ikke opfyldt.
4. TYSKLANDS BEMÆRKNINGER I FORBINDELSE MED PROCEDURENS INDLEDNING
(55)
Tyskland fastholder den oprindelige opfattelse, at de pågældende foranstaltninger ikke kan kaldes statsstøtte, da de opfylder det markedsøkonomiske investorprincip. Indgrebet skete på baggrund af en markedsøkonomisk investors overvejelser, idet IKB's insolvens ville medføre højere omkostninger for KfW end foranstaltningerne til støtte af IKB's omstrukturering. Tyskland understreger, at spørgsmålet om en passende afkastningsgrad er irrelevant i den forbindelse. Desuden bør vurderingen af, om det markedsøkonomiske investorprincip blev overholdt, ske ex ante.
(56)
Ved vurdering af den første foranstaltning skulle der efter Tysklands opfattelse kun tages højde for de oprindeligt anslåede tab, dvs. tab på 3,5 mia. EUR i worst-case-scenariet og [ 2,5] mia. EUR i mid-case-scenariet. Tyskland gør gældende, at en markedsøkonomisk investor ville gå ud fra de direkte omkostninger ved IKB's eventuelle insolvens, dvs. i dette tilfælde 1,5 mia. EUR, som ville opstå ved at bevare IKB's regnskabsmæssige værdi på ca. 620 mio. EUR (22) (i henhold til de tyske regnskabsstandarder) og afskrive kreditter på ca. 850 mio. EUR, som IKB havde ydet til tredjemand i forbindelse med KfW's støtte (23). Desuden ville IKB's insolvens have medført, at yderligere kreditter fra støtteordningen på mindst 1,1 mia. EUR skulle have været afskrevet, hvilket ville få refinansieringsomkostningerne til at stige. Dertil kommer, at KfW's omdømme ville tage skade.
(57)
Tyskland påpeger derudover, at selv om støtteforanstaltningerne blev betragtet som statsstøtte, skulle støtten reduceres med de tab, som KfW ville lide i tilfælde af IKB's insolvens.
(58)
I forbindelse med den anden foranstaltning henviser Tyskland til, at dette kun er et supplement til den første foranstaltning, og at størstedelen af denne foranstaltning blev finansieret af bankforbundene. På baggrund af Alitalia-dommen må man gå ud fra, »at et kapitaltilskud med offentlige midler opfylder privatinvestorprincippet og ikke er statsstøtte, når foranstaltningen iværksættes sammen med et betydeligt indskud af kapital fra en privat investor på tilsvarende vilkår« (24).
(59)
Tyskland bestrider ikke, at den tredje foranstaltning har karakter af statsstøtte.
(60)
Efter Tysklands opfattelse er der heller ikke tale om statsstøtte ved salget af IKB, da KfW handlede som en markedsøkonomisk sælger. Købsprisen er resultatet af forhandlinger med de forskellige potentielle købere og er således i overensstemmelse med markedsvilkårene. De øvrige foranstaltninger var nødvendige for at sælge banken, og de blev foretaget på markedsbetingelser.
(61)
Dette gælder for det første for SIP 1, som blev solgt til KfW til en pris, der lå [ 10] % under den regnskabsmæssige værdi i henhold til IFRS-standarden. Denne pris er rent faktisk bedre end den salgspris, som Lone Star forhandlede sig frem til for SIP 2 ([nedslag 10] %), men i den forbindelse skal det indgå i overvejelserne, at SIP 2 i modsætning til SIP 1 primært bestod af […]. Derfor gør Tyskland gældende, at KfW kunne sælge porteføljen eller beholde den uden tab frem til forfald. Desuden havde KfW brug for støtte til salget af SIP 1 fra sin ejer, Forbundsrepublikken Tyskland, da KfW […]. Dette blev dækket af statsgarantien for at undgå, at KfW skulle binde egenkapital på ca. […] mio. EUR ([…]). For det andet var KfW's andel i SIP 2 også begrundet med markedsøkonomiske forhold, da dette i betragtning af kredittens høje prioritet var forbundet med begrænset risiko, og da betalingen (Euribor plus [ 80] basispoint), som Tyskland tilsendte markeds-benchmarks for, var høj. Det faktum, at KfW måtte påtage sig ansvarsrisikoen (reserve) på […] EUR for […], er ikke usædvanligt i tilfælde, hvor der er en lav sandsynlighed for, at tabet indtræffer, og kravet samtidig har en høj værdi, og det blev stillet som betingelse af alle parter i den sidste forhandlingsrunde.
(62)
Hvis Kommissionen skulle være af den opfattelse, at foranstaltningerne indeholder støtteelementer, påpeger Tyskland, at disse støtteforanstaltninger under alle omstændigheder skal anses for at være omstruktureringsstøtte, der er forenelig med fællesmarkedet. Bankens forretningsområde, der førte til bankens vanskeligheder, er blevet opgivet, og banken vil for fremtiden koncentrere sig om sit primære forretningsområde.
(63)
Desuden har Tyskland forpligtet sig til at træffe alle de foranstaltninger, der er nævnt i betragtning 46.
(64)
Tyskland gør desuden gældende, at banken har bidraget til omstruktureringen med en betydelig egenbetaling (mindst [ 10] mia. EUR). Tyskland har ændret sine bemærkninger til dette punkt flere gange, og egenbetalingen er senest beregnet som summen af alle bidrag til omstruktureringen, der ikke er givet støtte til, med reduktion af nye forretninger og indtjening fra salg minus tab. Nettoindtjeningen fra salgene er vurderet til [ 5] mia. EUR. Disse beregninger er baseret på de aktivposter, der skal sælges i omstruktureringsperioden, med fradrag af […], den resterende forretning i Luxembourg og enkelte porteføljeinvesteringer i Luxembourg. Tyskland vurderede de enkelte poster på følgende måde: handel med fast ejendom […] mia. EUR, datterselskabet i Luxembourg […] mia. EUR, datterselskabet i New York […] mia. EUR, Amsterdam […] mio. EUR, Movesta […] mia. EUR og andre ikke-strategiske aktiver […] mia. EUR.
5. RETLIG VURDERING AF STØTTE
5.1. Statsstøtte
(65)
Kommissionen vurderer først, om foranstaltningerne udgør statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1. I henhold til denne bestemmelse er statsstøtte støtte ydet af staten eller ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemstaterne.
a) Risikoafdækning og kapitaltilførsel (foranstaltning 1 til 3)
(66)
Kommission fastholder sit standpunkt fra procedurens indledning om, at ingen af disse tre økonomiske foranstaltninger ville være blevet truffet af en markedsøkonomisk investor, og at de således alle må anses for at være statsstøtte. Da IKB agerer på tværs af landegrænser og internationalt, er det ubestrideligt, at en begunstigelse i form af adgang til statsmidler ville begrænse konkurrencen og få betydning for banksektoren og dermed samhandelen inden for fællesskabet (25).
(67)
Kommission tager Tysklands argument om, at de pågældende foranstaltninger ikke ville have givet IKB en fordel, da KfW udelukkende handlede i sin egenskab af ejer og dermed som privat investor, til efterretning. Tyskland bestrider dog ikke, at KfW er et statsligt pengeinstitut med en offentligt opgave, og at KfW's handlinger kan henregnes til staten. Idet Tyskland indrømmer, at det tyske finansministerium ikke blot deltog i bestyrelsesmøderne, der havde indflydelse på samtlige beslutninger, der blev taget i weekenden fra den 27. til den 29. juli 2007, men endda havde formandsposten, da beslutningen blev truffet, bekræfter Tyskland reelt, at KfW's beslutninger kan henregnes til staten (26).
(68)
Derfor koncentrerede Kommissionen sig i sine undersøgelser om spørgsmålet om, hvorvidt IKB har opnået samme fordel ved KfW's intervention, som IKB ville have fået af en markedsøkonomisk investor under de samme omstændigheder. Kommissionen indrømmer, at risikoafdækningen for IKB ifølge de på forhånd foretagne vurderinger i værste fald ville have dækket et tab på i alt 2,5 mia. EUR. Som i sammenlignelige tilfælde (27) går Kommissionen også her ud fra, at en privat investor med hensyn til det forventelige tab i en så uoverskuelig situation ville have taget udgangspunkt i dette worst-case-scenario og ikke i et mid-case-scenario. Desuden skal det pointeres, at KfW ikke udelukkede, at hæftelsen potentielt set kunne stige til op til 8,1 mia. EUR.
(69)
Det er ikke korrekt, at foranstaltningen ville medføre lavere omkostninger for KfW og Tyskland end likvidationen af IKB (28), heller ikke, hvis der anvendes en ex-ante-vurdering af situationen på det tidspunkt, hvor beslutningen blev truffet (29). Kommissionen kan ikke acceptere alle de likvidationsomkostninger, som Tyskland har gjort gældende. Også selvom IKB's regnskabsmæssige værdi virkelig var 620 mio. EUR, gjorde Kommissionen allerede i procedurens indledning opmærksom på, at kursen på IKB-aktien var faldet betydeligt allerede før KfW's intervention, så værdien af KfW's andel af IKB på interventionstidspunktet sandsynligvis ikke svarede til den regnskabsmæssige værdi. Desuden betvivlede Kommissionen i procedurens indledning, at den anslåede risiko for tab på ca. [ 15] % var realistisk for de kreditter, der blev givet som led i støtten. Tyskland har ikke forelagt tilstrækkelige beviser til at underbygge plausibiliteten af den vurdering, som blev foretaget af KfW.
(70)
Efter Kommissionens vurdering er der heller ikke givet tilstrækkelig begrundelse for det truende indirekte tab, der er gjort gældende, som følge af en generel bankkrise, der, som beskrevet i procedurens indledning, synes at være af ren hypotetisk natur. Kommissionen fastholder ligeledes, at den strukturerede finansiering som led i støtten er en del af KfW's offentlige opgave og ikke af KfW's funktion som et normalt kreditinstitut. Derfor kan tabene fra denne forretning ikke anses for at være omkostninger, som en markedsøkonomisk investor ville have taget højde for (30).
(71)
Et afgørende argument for Kommissionen er fortsat, at de vurderede tab fra risikoafdækningen de facto ikke var begrænset til 2,5 mia. EUR, men var uden loft. Selv om det kunne gøres gældende, at BaFins ubegrænsede ansvar var krævet som en ufravigelig forudsætning for at give afkald på moratoriet, er der alligevel ingen tvivl om, at en markedsøkonomisk investor også ville have taget højde for dette forhold i forbindelse med dennes afvejning pro et contra. Det bliver tydeligt, når man ser på den private deltagelse i risikoafdækningen.
(72)
Hvad angår KfW's og bankforbundenes handlinger, bemærker Kommissionen, at en offentlig aktionær, der agerer parallelt med private investorer, skal være forholdsmæssigt lige så villig til at yde kapitalindskud på samme betingelser (31) og på grundlag af de samme forretningsmæssige overvejelser (32). Disse overvejelser ligger også til grund for Alitalia-dommen fra Retten i Første Instans, som Tyskland henviser til, hvor der blev forlangt sammenlignelige forhold.
(73)
I den sammenhæng fastholder Kommissionen, at bankforbundene i den første foranstaltning begrænsede deres dækning af tab til 1 mia. EUR (ca. 30 %), mens KfW ikke fastlagde en øvre grænse og således påtog sig en langt højere risiko end bankforbundene. Selv om de potentielle direkte tab som følge af KfW's ejerposition og kreditterne, i alt angivet til […] mia. EUR, trækkes fra (se betragtning 56), og de ugunstigste vurderinger bruges som grundlag, er KfW's andel af risikoafdækningen stadig lige så høj som de deltagende bankforbunds i alt. Det kan derfor konstateres, at KfW ikke medvirkede på samme måde som bankforbundene.
(74)
Endvidere er det ikke et holdbart argument, at det ville have udløst en generel krise i den tyske banksektor, som ville have haft katastrofale følger for KfW. Alle andre banker ville være blevet ramt på tilsvarende vis af en krise. Men bankforbundenes begrænsede andel af risikoafdækningen på 1 mia. EUR (ca. 30 %) står unægtelig ikke i forhold til deres medlemsbankers markedsandel i Tyskland på over 95 % (33). Kommissionen kan derfor ikke se nogen kommerciel årsag til KfW's uforholdsmæssigt høje bidrag. Ganske vist kan KfW i en vis udstrækning have handlet i sit datterselskabs interesse, men KfW er uden tvivl gået videre end en privat investor. En privat ejer ville have engageret sig langt mindre og ville have insisteret på yderligere støtte fra bankforbundene eller staten. Derfor har KfW under alle omstændigheder til en vis grad ikke handlet som en markedsøkonomisk investor.
(75)
Det samme gør sig gældende ved den anden foranstaltning, hvor det ifølge Tysklands udsagn blot drejede sig om en foranstaltning, der skulle supplere den første risikoafdækning. Selvom KfW's og bankforbundenes andel ser mere afbalanceret ud i absolutte tal (relativt set skulle bankforbundenes andel dog have været betydeligt større), må denne foranstaltning sammen med den første foranstaltning betragtes på baggrund af den samlede omstrukturering, så KfW, idet KfW ikke har handlet som en markedsøkonomisk investor, ifølge fast retspraksis ikke længere kan gøre argumentet om en markedsøkonomisk investor gældende (34).
(76)
Dette gælder i endnu højere grad for den tredje foranstaltning, hvor den tyske stat entydigt har givet KfW anvisninger om at handle og støttede en yderligere foranstaltning på 2,3 mia. EUR med 1,2 mia. EUR. Det gjorde KfW langt mere udsat end bankforbundene, også selv om IKB's insolvens ville udløse en sikkerhedsmekanisme, som ville fordele byrden på hele banksektoren.
(77)
I andre tilfælde har Kommissionen været af den opfattelse, at det er svært at definere støttebeløbet, når støtten ydes ved hjælp af risikoafdækning (35). I overensstemmelse med rammebestemmelserne og retspraksis kan støtteelementet i en garanti for en kriseramt virksomhed være lige så stort som det beløb, der potentielt dækkes af garantien, men undertiden dog også mindre (36). Men selv om støtteelementet blev vurderet ex ante til mindre end 8,1 mia. EUR (Rhineland, Havenrock og balanceførte aktivposter på 1 mia. EUR), er den realistiske vurdering af tabene på 6,8 mia. EUR imidlertid langt højere end vurderingerne af worst-case-scenariet (se tabel 3, uden tredje foranstaltning). Kommissionen kommer derfor frem til, at den støtte, der blev ydet som led i risikoafdækningen og via kapitaltilførslerne, beløber sig til 8,8 mia. EUR (se tabel 3, nr. 1-3).
b) Likviditetsfaciliteten
(78)
Ud over kapitaltilførslen og foranstaltningerne til udligning af tab støttede KfW også IKB's fortsatte drift med to rammefaciliteter på hver [ 1] mia. EUR. Disse foranstaltninger blev truffet som led i omstruktureringen og kan ikke adskilles fra første og anden foranstaltning, og KfW kan således heller ikke i dette tilfælde gøre argumentet om den markedsøkonomiske investor gældende (37). Det er ikke indlysende for Kommissionen, at en privat investor - især uden sikkerhed via en risikoafdækning - ville havet accepteret en så høj risiko. Hvis KfW alligevel skulle have orienteret sig efter bestemte markedsbenchmarks, burde det have afspejlet sig i støtteelementets størrelse.
(79)
Kommissionen fastholder, at der var fastlagt en fast rentesats på Euribor plus [ 50] til [ 50] basispoint for den første rammefacilitet, som allerede er udnyttet, og en rentesats på Euribor plus [ 100] basispoint for den anden likviditetsfacilitet, og at begge faciliteter […] var sikret med over 100 % ([…] %). Sikkerheden blev stillet med fuldgyldige IKB-aktiver, der ikke stammer fra porteføljeinvesteringer, og som normalt ikke skulle kunne give tab. Sikkerheden er struktureret, så sikkerheden de facto aldrig kan falde til under 100 %. Der er således reelt en høj sikkerhed og en relativt lav risiko for tab ved at stille likviditet til rådighed. KfW stolede således ikke kun på IKB's økonomiske formåen, men havde også fuld sikkerhed.
(80)
De anvendte risikotillæg skulle dog være i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om revision af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten (38) (herefter kaldet meddelelsen om referencesats og kalkulationsrente). Da virksomhedens kreditvurdering blev foretaget på grundlag af risikoafdækningen, og der er enighed om, at det drejer sig om en kriseramt virksomhed (se betragtning 96), skal Kommissionen anvende tillægget for kriseramte virksomheder. I tilfælde med høj sikkerhed er tillægget på 400 basispoint (39). Kommissionen går således ud fra, at fordelen ved den første likviditetsfacilitet på [ 1] mia. EUR med en periode på ti måneder (januar-oktober 2008) i gennemsnit svarer til [ 300] basispoint. Den anden likviditetsfacilitet fra juli 2008, som endnu ikke er udnyttet, giver med en periode på ni måneder (februar til oktober 2008) tilsvarende en fordel på [ 200] basispoint. Den støtte, der er forbundet med disse faciliteter, ville således beløbe sig til […] mio. EUR for den første likviditetsfacilitet og […] mio. EUR for den anden, hvilket giver en samlet støtte på […] mio. EUR.
(81)
Kommissionen har ingen anledning til at antage, at likviditetsfaciliteterne fra [en tysk delstatsbank] og fra [en anden tysk delstatsbank] ikke ville være blevet stillet til rådighed på baggrund af markedsøkonomiske overvejelser og muligvis ville have givet IKB en fordel. De omstændigheder, under hvilke disse likviditetsfaciliteter blev indrømmet, især det faktum, at interbankforretningen hører til en banks daglige og normale drift, den samtidige omfattende deltagelse af private erhvervsdrivende og det forhold, at [en tysk delstatsbank] og [en anden tyske delstatsbank] ikke oprettede disse kreditfaciliteter efter statens anvisning, har fået Kommissionen til at drage den konklusion, at der ikke er nogen indicier for, at de ovennævnte forretninger må henregnes til den tyske stat (40). Derfor omfatter disse faciliteter efter Kommissionens vurdering ingen statsstøtte.
c) Salget af IKB
(82)
Kommissionen har endvidere vurderet, om salget af IKB til Lone Star omfattede statsstøtte. Dette ville være tilfældet, hvis IKB var blevet solgt til Lone Star under markedsprisen. Tyskland har tilsendt Kommissionen mange oplysninger i den forbindelse (se afsnit 2.5), som dog ikke indeholder nogen indicier for, at den pris, som Lone Star betalte, ikke svarer til det højeste bud, som kunne være opnået ved et åbent, transparent, diskriminerings- og betingelsesfrit salg. Da dette ifølge Kommissionens principper for privatisering (41) er det afgørende kriterium, kan det konstateres, at salget ikke omfatter støtte til fordel for Lone Star.
(83)
Desuden vurderede Kommissionen, om salget omfattede yderligere støtte til IKB, hvilket ville være tilfældet, hvis likvidationen af IKB ville have medført lavere omkostninger for KfW end salget af IKB, dvs. at det blev undersøgt, om der var tale om normal sælgeradfærd. I den forbindelse fastholder Kommissionen, at der ved salget ikke kun bliver opnået en salgspris, men at salget også omfatter yderligere kapitaltilførsel fra KfW, som må betragtes som værende del af salget. Dette omfatter bevarelse af de to likviditetsfaciliteter på [ 2,5] mia. EUR, KfW's prioritetskredit til refinansiering af SIP 2, overdragelse af SIP 1 til KfW, som fandt sted før salget af IKB, og indkalkulering af ansvarsrisiko […]. KfW har helt klart truffet disse foranstaltninger for at muliggøre salget af IKB og for på den måde at komme af med så mange aktivposter som muligt på kortest mulig tid. Selvom KfW ved første øjekast har opnået en positiv salgspris, blev salget ledsaget af foranstaltninger, der, når alt kommer til alt, medførte en negativ salgspris.
(84)
Det må dog ikke ignoreres, at disse foranstaltninger blev iværksat som led i IKB's omstrukturering og dermed også i forbindelse med de første tre støtteforanstaltninger. Derfor kan Kommissionen ikke betragte disse adskilt fra de første tre foranstaltninger, hvorfor Kommissionen heller ikke anser KfW's argument om den markedsøkonomiske investor for at være holdbart her (42).
(85)
Lades dette ude af betragtning, synes kriteriet om den markedsøkonomiske sælger i dette tilfælde alligevel ikke at være opfyldt. Det afgørende er i sidste ende, om prisen blev negativ, fordi Tyskland ikke kunne gøre troværdige, ekstra afviklingsomkostninger gældende, som en markedsøkonomisk sælger ville have taget højde for. Kommissionen kan især ikke tage hensyn til de vurderede tab i forbindelse med risikoen for tab på de kreditter, der blev ydet som led i støtten. Efter Kommissionens vurdering er den strukturerede finansiering som led i støtten en del af KfW's offentlige opgaver og ikke af KfW's funktioner som et normalt pengeinstitut. De skulle derfor ikke betragtes som et omkostningspunkt, der også ville være vigtigt for en markedsøkonomisk investor, da denne slet ikke ville have indgået forpligtelser i forbindelse med statslige støtteforanstaltninger (43).
(86)
Derfor vurderede Kommissionen, om støtteforanstaltningerne de facto medførte en negativ pris. Da støtteforanstaltningerne ikke udgøres af tilskud, men i stedet generelt af kreditter og garantier, skal den økonomiske fordel, som de gav IKB, fastlægges på samme måde som ved en normal retlig vurdering af statsstøtte.
(87)
For det første stiller KfW stadig likviditet til rådighed for IKB. Som allerede beskrevet i betragtning 77 er det svært at sætte tal på den derved opnåede fordel, da private investorer muligvis også ville have været villige til at stille likviditet til rådighed under bestemte betingelser, så længe der blev ydet risikoafdækning. Efter salget af IKB til Lone Star ophæves risikoafdækningen. Lone Stars overtagelse af IKB og Kommissionens godkendelse af omstruktureringsstøtten og omstruktureringsplanen viser, at det anses for muligt at genetablere rentabiliteten. Mens IKB i omstruktureringsfasen officielt anses for at være en kriseramt virksomhed, er det berettiget at betegne virksomheden som »svag« (vurderingskategori B) ved beregning af foranstaltningen i hehold til meddelelsen om referencesatsen og kalkulationsrenten (44). I henhold til denne meddelelse var lånemargen 220 basispoint, hvilket betød, at den anden likviditetsfacilitet lå [ 100] basispoint og den første [ 125] basispoint under referencesatsen. Fremskrevet […] år (oktober 2008 til april […]) ville det give en ekstra støtte svarende til [ca. 90] mio. EUR.
(88)
For det andet købte KfW SIP 1 for 1 mia. EUR. Kommissionen fastholder, at den pris, som KfW forhandlede sig frem til, er [ 10] % lavere end den regnskabsmæssige værdi i henhold til IFRS-standarden, og at IKB allerede havde kunnet sælge nogle dele af porteføljen til priser, der lå over den regnskabsmæssige værdi i henhold til IFRS-standarden. Med den nuværende markedssituation findes der næppe en privat investor, der er i stand til eller villig til at købe en sådan portefølje (i hvert fald ikke hele porteføljen). Det faktum, at Lone Star ikke var interesseret i at købe, og at KfW ikke var i stand til at foretage et sådant køb uden statshjælp, taler for sig selv. Det kan ikke udelukkes, at det bliver nødvendigt at foretage yderligere afskrivninger af porteføljen. I værste fald ville det ramme tranchen af efterstillede fordringer på [ 200] mio. EUR. Da der ikke findes andre benchmarks, går Kommissionen ud fra, at SIP 1 giver KfW en ekstra risiko på op til [ 200] mio. EUR.
(89)
For det tredje stillede KfW en prioritetskredit på 775 mio. EUR til disposition for SIP 2, der bliver forrentet til Euribor plus [ 90] basispoint for den højere prioritet (dvs. at kreditten dækkes som første prioritet ved hjælp af opnåede indtægter). Kreditten ydes imidlertid til en virksomhed med specielt formål (SPE), der endnu ikke er kendt som låntager. Den rentesats, der er ydet til en sådan virksomhed med specielt formål, skulle i henhold til meddelelsen om referencesatsen og kalkulationsrenten være på mindst Euribor plus 400 basispoint (45). Da det dog drejer sig om en prioritetskredit, der er efterstillet IKB's indskud og således egentlig er til fordel for IKB, accepterer Kommissionen i dette tilfælde også en lånemargen på 220 basispoint. Støtteordningen i forbindelse med ydelsen af tranchen med højere prioritet på 775 mia. EUR kan således anslås til ca. [ 30] mio. EUR ([ 100] basispoint i løbet af […] år, dvs. fra oktober 2008 til […]).
(90)
For det fjerde var årsagen til overtagelsen af risikoen for […], at denne risiko ikke ville kunne anslås dækkende i tilfælde af, at risikoen blev overdraget sammen med IKB. Da der er tale om en begrænset ansvarsrisiko, og da det fremgår af oplysningerne, at det er ret usandsynligt, at risikoen ville blive til virkelighed, ville det ikke være rimeligt at se denne risiko som en del af salget. Den begrænsede risiko bekræftes af, at revisorerne ikke forlangte henlæggelser til reserver af IKB. Med hensyn til eventuelle betalinger af skadeserstatning, der måtte opstå som følge af […], er der naturligvis en vis restrisiko. Da der ikke blev fremsendt en kvantitativ risikovurdering, går Kommissionen ud fra, at der må budgetteres med […] EUR for de nuværende foranstaltninger, hvilket svarer til en risiko på […] %.
(91)
I alt omfatter de foranstaltninger, som KfW har truffet som led i salget af IKB, støtte til en værdi af 390 mio. EUR. Dette beløb overstiger salgsprisen på [ 100] mio. EUR med [ 250] mio. EUR, hvilket giver en negativ salgspris. Derfor må det konstateres, at salget af IKB indeholdt støtte til fordel for IKB.
d) Et overblik over de statslige støtteordninger
(92)
Som det fremgår af tabel 5, beløber den samlede støtte, der er ydet som led i alle foranstaltningerne, sig til 9,155 mia. EUR.
Tabel 5
Støtte til fordel for IKB under firmaets omstrukturering
Nr.
Foranstaltning
i mio. EUR
Støttebeløb
i mio. EUR
1
Første risikoafdækning (Rhineland: 5,8 mia. EUR, Havenrock: 0,85 mia. EUR; balanceførte aktivposter: 1 mia. EUR)
6 650
2
Anden risikoafdækning (350 mio. EUR til dækning af yderligere tab - Havenrock)
200
3
Kapitaltilførsel og ikke-tilbagebetalingspligtige lån (til dækning af afskrivningerne af balanceførte aktivposter)
2 000
4
Likviditetsfacilitet til IKB (før salget)
[…]
5
Salg af IKB
5a
Prisen på IKB-aktierne
[…]
5b
Likviditetsfacilitet til IKB (efter salget)
[…]
5c
Prioritetskredit til refinansiering af SIP 2
[…]
5d
Overdragelse af SIP 1 til KfW
[…]
5e
Ansvarsfrigørelse […]
[…]
Salg af IKB (netto)
[ 250]
I alt
[ 10 000]
5.2. Foranstaltningernes forenelighed med fællesmarkedet efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b): Støtte til afhjælpning af en alvorlig forstyrrelse af en medlemsstats økonomi
(93)
Kommissionen fastholder sit standpunkt fra procedurens indledning om, at EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b), ikke finder anvendelse i den foreliggende sag. I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b), må der ydes støtte for at modvirke en alvorlig forstyrrelse af en medlemsstats økonomi. Kommissionen henviser til, at Retten i Første Instans har pointeret, at EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b), skal anvendes restriktivt.
(94)
Undersøgelsen har bekræftet Kommissionens antagelse om, at IKB's problemer skyldes hændelser i netop denne virksomhed. Desuden har de oplysninger, som Tyskland har forelagt, ikke kunnet overbevise Kommissionen om, at de systemiske virkninger, der måtte opstå som følge af IKB's insolvens, ville få en størrelsesorden, som ville medføre »en alvorlig forstyrrelse af økonomien« i Tyskland efter artikel 87, stk. 3, litra b) (46). Den konkrete sag skyldes specifikke problemer i IKB, der nødvendiggjorde målrettede støtteforanstaltninger, som kan træffes i henhold til reglerne for kriseramte virksomheder. De pågældende foranstaltninger kan således ikke erklæres forenelige med fællesmarkedet efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b).
5.3. Forenelighed med fællesmarkedet efter artikel 87, stk. 3, litra c) - omstruktureringsstøtte
(95)
Undersøgelsens resultater førte til den konklusion, at foranstaltningerne kan anses for at være omstruktureringsstøtte, der er forenelig med fællesmarkedet, da de opfylder alle betingelserne i rammebestemmelserne. Derfor er det ikke nødvendigt at undersøge, om der med de pågældende foranstaltninger også kunne være tale om redningsstøtte, hvilket Kommissionen allerede havde udelukket i procedurens indledning på grund af risikoafdækningens irreversible karakter.
a) Kriseramt virksomhed
(96)
Efter Kommissionens vurdering var IKB en kriseramt virksomhed i henhold til rammebestemmelsernes punkt 9, og uden KfW's intervention ville IKB med stor sandsynlighed ikke have været i stand til at imødegå likviditetskrisen ret meget længere. De truende tab ville have medført lukning af banken, og dermed er betingelserne i rammebestemmelsernes punkt 10, litra c), opfyldt. Tyskland har ikke gjort indsigelser mod dette standpunkt, der allerede blev fremført ved procedurens indledning.
b) Genoprettelse af den langsigtede rentabilitet
(97)
Denne undersøgelse har bekræftet, at IKB's langsigtede rentabilitet bliver genoprettet med omstruktureringen. Efter Kommissionens vurdering er salget af IKB til Lone Star af afgørende betydning for løsningen af de opståede problemer og for en positiv økonomisk udvikling i banken.
(98)
Desuden har undersøgelsen bekræftet, at IKB har omlagt sine aktiviteter. IKB har afhændet de tabsgivende forretningsområder og investerer ikke længere i porteføljeforretninger. For fremtiden koncentrerer banken sig desuden om sit primære forretningsområde, mellemstore virksomhedskunder. De resterende forretninger i segmentet struktureret finansiering bevares for at opfylde kravene på forretningsområdet virksomhedskunder, men [ 20] % af segmentet, men hele forretningsområdet ejendomsfinansiering vil dog blive opgivet. Desuden har IKB truffet foranstaltninger til forbedring af risikostyringen og reduceret risikoposterne væsentligt. IKB har således truffet de interne foranstaltninger, der er nødvendige for et kursskifte.
(99)
Desuden tager Kommissionen til efterretning, at der i IKB's omstruktureringsplan tilstræbes en vedvarende genoprettelse af IKB's langsigtede rentabilitet. Det fremgår af planen, der er understøttet af solide prognoser for markedets udvikling, at den valgte forretningsmodel vil fungere. En tier-1-ratio på […] % og omkostnings-/udbytteforholdet (cost income ratio) på […] %, der skal opnås inden 2011, tyder på, at der er tale om en solid forretningsplan. Den relativt lave egenkapitalforrentning på […] % (2012) skal ses i sammenhæng med IKB's relativt høje tier-1-ratio, der er en uundværlig buffer. Kommissionen tager de betydelige foranstaltninger til reduktion af omkostningerne til efterretning, som skal være gennemført inden år 2011. Kommissionen har også undersøgt de antagelser, der ligger til grund for omstruktureringsplanen, og betvivler ikke, at de er realistiske.
(100)
Det fremgår af omstruktureringsplanen, at en positiv økonomisk udvikling af IKB med en positiv egenkapitalforretning vil være mulig selv i tilfælde af et worst-case-scenario. I dette tilfælde vil banken stadig kunne opnå en tier-1-ratio på […] % og således have et solidt fundament.
c) Begrænsning af støtten til det nødvendige minimum - virksomhedens eget bidrag
(101)
Kommissionens tvivl om, hvorvidt støtten er begrænset til det nødvendige minimum, er nu fjernet. Kommissionen kan hermed konkludere, at støtten er begrænset til det nødvendige minimum, og at der ydes et betydeligt bidrag med egne midler til omstruktureringen i overensstemmelse med kravene i rammebestemmelserne, dvs. at mere end 50 % af omstruktureringsomkostningerne kommer fra egenfinansiering.
(102)
Omstruktureringsomkostningerne omfatter flere tabsposter (tab fra porteføljerne, tab som følge af højere finansieringsomkostninger, tab på grund af de reducerede forretningsområder og tab som led i salget af aktivposter) og omkostninger til oprettelse af risikoafdækningen, personaleomstruktureringsomkostninger, administrationsomkostninger samt rådgiver- og advokathonorarer. Kommissionen betvivler ikke, at disse omkostninger, sådan som Tyskland har angivet i betragtning 52, beløber sig til [ 15] mia. EUR. Kommissionen anerkender ligeledes, at det i forbindelse med refinansieringen af SIP 1 og prioritetskreditten for SIP 2 drejer sig om omstruktureringsomkostninger, da disse instrumenter er nødvendige for at genetablere den langsigtede rentabilitet. De samlede omkostninger vurderes således til ca. [ 17] mia. EUR.
(103)
IKB's omstrukturering kan i overensstemmelse med rammebestemmelsernes punkt 43 finansieres ved hjælp af støtte, støttemodtagerens egne midler, salg af aktiver, aktionærernes midler og fremmedfinansiering på markedsbetingelser.
(104)
Virksomheden selv samt de tidligere og de nye private aktionærer yder et stort bidrag til omstruktureringen af porteføljerne. Det gælder især bidraget fra bankforbundene, IKB's egenkapital (47) og kapitaltilførslen fra Lone Star. Dog kan forretningsmæssige tab og nedskæringer i virksomhedens aktiviteter som følge af krisen ikke anerkendes som egenbetaling, da det i henhold til rammebestemmelsernes punkt 43 skal dreje sig om et konkret, dvs. faktisk bidrag. På grundlag af denne kategori beløber egenbetalingen sig således til ca. […] mia. EUR ([ 20] %).
(105)
Hvis udbyttet af de salg, der blev foretaget som udligningsforanstaltninger, inddrages, øges dette beløb væsentligt, så det udgør mindst 50 %. Dette omfatter aktivposter med en nominel værdi på [ 15] mia. EUR (se tabel 4). Kommissionen kan dog ikke anerkende det fulde beløb som egenbetaling. For det første bliver en del af IKB Luxemburgs forretningsaktiviteter genoptaget i Düsseldorf ([…] mia. EUR), så det kun drejer sig om et delvist salg. For det andet bliver en del af de finansielle midler ikke opnået ved aktive salg, men som følge af de pågældende aktivers forfaldstidspunkt. For det tredje er det ikke klart, hvilken værdi aktivposterne kan afvikles til. […]. Tyskland har dog fremsat tilstrækkelige argumenter til at overbevise Kommissionen om, at den aktive afvikling af aktivposterne vil kunne indbringe mindst [ 5] mia. EUR inden for overskuelig fremtid (48). Kommissionen vil overvåge dette for at sikre, at der virkelig opnås en tilstrækkeligt høj egenbetaling, og at støtten virkelig er begrænset til det nødvendige minimum.
(106)
Salget af aktiverne har en dobbelt effekt. På den ene side reduceres mængden af risikovægtede aktiver, så der frigives kapital og kapitaliseringsgraden øges. På den anden side skabes der likviditet ved salget, som kan anvendes til finansiering af omstruktureringen eller til styrkelse af likviditetsgrundlaget (49). Som allerede forklaret i nr. 105 drejer det sig i forbindelse med disse midler til dels om forventet kapitaltilstrømning, hvoraf en del allerede er realiseret, og en yderligere del vil tilflyde virksomheden i nærmeste fremtid. Også hvis man ser bort fra de forventede kapitaltilstrømninger, der først kan opnås i 2011, og forsigtigt antager, at ikke alle forventede indtjeninger opnås i fuldt omfang, kommer Kommissionen frem til, at betingelsen om et egetbidrag på mindst 50 % for en omstrukturering, der ikke er i strid med statsstøttereglerne, er opfyldt.
(107)
Kommissionen er kommet til denne konklusion under hensyn til følgende aspekter:
Tabel 6
Egenbetaling
(mia. EUR)
Foranstaltning
Midlernes oprindelse
Værdi
Risikoafdækning
Bankforbund
1,50
Virksomhedens kapitalreserver og hybridkapital
IKB
[ 1,5]
Kapitaltilførsel SIP II
Lone Star
[ 0,25]
Mellemsum
[ 3,25]
Salg af porteføljeinvesteringer
Marked
[…]
Afvikling af handel med fast ejendom
Marked
[…]
Afvikling af IKB Int. Luxemburg
Marked
[…]
Afvikling af IKB CC New York
Marked
[…]
Afvikling af IKB Amsterdam
Marked
[…]
Salg af andelene i Movesta
Marked
[…]
Salg af ikke-strategiske aktivposter
Marked
[…]
Mellemsum: Salg som udligningsforanstaltninger
[ 5,0] (mindst […])
d) Undgåelse af urimelige konkurrencefordrejninger - kompenserende foranstaltninger
(108)
Kommissionen er efter undersøgelsen overbevist om, at der træffes tilstrækkelige foranstaltninger for så vidt muligt at mindske mulige negative effekter af støtten for konkurrenterne.
(109)
Kommissionen konstaterer, at IKB skiller sig af med et helt forretningsområde, og at IKB's mest udbytterige forretningsområde, strukturerede finansieringer, reduceres med [20-30] %.
(110)
Kommissionen kan ikke acceptere, at den største del af reduktionen (dvs. afviklingen af porteføljeinvesteringer til en værdi af 18,3 mia. EUR) gøres gældende som kompenserende foranstaltning, da nedskæringsforanstaltninger er nødvendige for at genoprette den langsigtede rentabilitet. Sådanne foranstaltninger kan i henhold til rammebestemmelsernes punkt 40 ikke anerkendes som kompeserende foranstaltninger.
(111)
Til trods for dette svarer de yderligere reduktioner på ca. [ 10] mia. EUR til ca. [25] % af balancesummen efter fradrag af porteføljeinvesteringerne (dvs. [ 10] mia. EUR af 45,2 mia. EUR) (50). Mens udtrædelsen af porteføljeinvesteringerne ikke kan accepteres som kompenserende foranstaltning, påvirker dette alligevel bankens størrelse og aktiviteter. Som følge af de foranstaltninger, som Tyskland har foreslået, reduceres IKB's balancesum med 47,2 % (dvs. 18,3 mia. EUR porteføljeinvesteringer og [ 10] mia. EUR til udligningsforanstaltninger minus […] mia. EUR vækstmargen sammenholdt med den samlede balancesum på 63,5 mia. EUR).
(112)
Kommissionen henviser desuden til, at reduktionen af den samlede balancesum til 33,5 mia. EUR, der tilstræbes at være opnået i slutningen af omstruktureringsperioden (30.9.2011), sikrer, at lukningerne og salgene ikke bliver modvirket af, at forretningen genetableres i eller blot flyttes til andre dele af banken.
(113)
Desuden deltager bankens tidligere ejere og tidligere ledelse ikke længere i IKB's drift, hvilket giver et vigtigt signal med hensyn til bekæmpelsen af »moral hazard«. Derudover blev banken solgt i en åben og ikke-diskriminerende proces, der gav konkurrenterne i banksektoren mulighed for at erhverve banken, hvilket som sådan faktisk udgør en slags udligning af den konkurrencefordrejning, de blev udsat for som følge af støtten.
(114)
Alt i alt står kompenserende foranstaltninger i forhold til de fordrejninger, som støtten til IKB har medført, og de sikrer, at de negative virkninger på markedsvilkårene så vidt muligt afbødes.
(115)
Det er nødvendigt, at Kommissionen holdes løbende underrettet om, hvorledes realiseringen af disse udligningsforanstaltninger skrider fremad.
6. KONKLUSION
(116)
Kommissionen fastslår, at de pågældende støtteforanstaltninger er gennemført i strid med EF-traktatens artikel 88, stk. 3. Kommissionen konkluderer dog, at de pågældende foranstaltninger er en form for omstruktureringsstøtte, der i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), kan anses for at være forenelig med fællesmarkedet, hvis de relevante betingelser er opfyldt -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den støtte, som Tyskland i medfør af de aftaler og dokumenter, som Tyskland har forelagt, har ydet til fordel for IKB Deutsche Industriebank AG (herefter kaldet »IKB«), er med forbehold af de i artikel 2 nævnte betingelser og klausuler forenelig med fællesmarkedet.
Artikel 2
1. Tyskland skal sikre, at omstruktureringsplanen for IKB, som Tyskland tilsendte Kommissionen den 25. september 2008, er ført ud i livet i fuldt omfang senest den 30. september 2011.
2. Tyskland skal sikre, at følgende af IKB's aktiver sælges til en tredjepart, der er uafhængig af IKB og KfW, eller afvikles:
a)
Hele forretningsområdet for ejendomsfinansiering, der både omfatter indenlandsk og international ejendomsfinansiering, indstilles pr. 31. december 2008 og afvikles aktivt (51), idet […] % skal sælges senest den 30. september 2010, yderligere […] % senest den 30. september 2011 og resten inden for de pågældende forfaldsfrister. Afviklingen omfatter også IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG og IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH (52).
b)
Datterselskabet IKB International SA Luxemburg afvikles aktivt senest den 30. september 2011. Fra den 31. marts 2009 indgås der ikke flere nye handler. IKB overtager de forretninger fra dette datterselskabs forretningsområder, som er vigtige for områderne virksomhedskunder og strukturerede finansieringer.
c)
IKB Capital Corporation New York afvikles aktivt frem til den 30. september 2011, idet […] % af kreditporteføljen skal sælges senest den 30. september 2010. Fra den 31. december 2008 indgås der ikke flere nye handler.
d)
Forretningsaktiviteterne i IKB AG i Amsterdams afvikles aktivt senest den […]. Fra den 31. december 2008 indgås der ikke flere nye handler.
e)
Andelen på 50 % i Movesta Lease and Finance GmbH sælges senest den 30. september 2011.
f)
Yderligere ikke-strategiske aktivposter, der oprindeligt fremgik af balancen, afvikles aktivt til en nominel værdi af 1,7 mia. EUR (regnskabsmæssig værdi pr. 31. marts 2007) senest den 30. september 2011.
3. Tyskland skal sikre, at IKB's samlede balancesum maksimalt er 33,5 mia. EUR (53) pr. 30. september 2011.
4. I tilfælde af at uforudsete forhold indtræffer, især hvis krisen på kapitalmarkedet varer ved, eller hvis det viser sig at være umuligt at sælge bestemte aktiver, kan de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 2 og 3, ændres eller erstattes, eller fristen kan forlænges, hvis dette bliver tilstrækkeligt begrundet mindst to måneder før den pågældende frists udløb, og hvis Kommissionen ikke rejser indsigelser inden for to måneder.
5. For at de betingelser og klausuler, der er fastlagt i stk. 1, 2 og 3, kan overvåges, skal Tyskland frem til år 2012 hvert år senest den 31. juli fremsende rapporter om, hvorledes realiseringen af omstruktureringsplanen samt disse betingelser og pålæg skrider fremad.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. oktober 2008.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 21. října 2008
o státní podpoře C 10/08 (ex NN 7/08), kterou Německo poskytlo na restrukturalizaci IKB Deutsche Industriebank AG
(oznámeno pod číslem K(2008) 6022)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2009/775/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 pododst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Řízení bylo zahájeno na základě informací zaslaných Německem dne 3. srpna 2007. Po opakované výměně dalších informací ohlásilo Německo opatření dopisem ze dne 15. ledna 2008 a domáhalo se, aby bylo na tato opatření v každém případě nahlíženo jako na podpory na záchranu, resp. restrukturalizaci, slučitelné se společným trhem.
(2)
Dopisem ze dne 27. února 2008 informovala Komise Německo o svém rozhodnutí zahájit kvůli těmto opatřením řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k podpoře vyjádřily. Komise neobdržela žádná stanoviska třetích stran.
(4)
Německo se po zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyjádřilo dne 27. března 2008 k závěrům Komise a poskytlo dodatečně k informacím zaslaným ve dnech 15. a 25. ledna, 5. a 25 února, 3., 6., 11., 14., 20. a 27. března 2008 další informace dne 3. a 25. dubna, 7. a 30. května, 9. a 27. června, 25. července, 4., 22. a 26. srpna, 2., 3., 4., 5., 16., 18., 19. a 25. září, jakož i 14. října 2008. Společně s těmito informacemi zaslalo Německo 68 různých smluv a dokumentů, které tvoří základ opatření. Mimo to se s Německem, zařízením, které je příjemcem podpory, a společností Kreditanstalt für Wiederaufbau (dále jen „KfW“) uskutečnila řada setkání a telefonických konferencí.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1 Příjemce podpory
(5)
Příjemcem podpory je IKB Deutsche Industriebank AG (dále jen: IKB). IKB je středně velká německá soukromá banka uvedená na indexu SDAX se sídlem v Düsseldorfu. Hlavním akcionářem je německá rozvojová banka KfW, která před krizí vlastnila 38 % akcií. Kromě toho vlastnila nadace Stiftung Industrieforschung, která nevyvíjí vlastní aktivní obchodní činnost, 12 %; se zbývajícími 50 % akcií bylo volně obchodováno. Po plánovaném posílení kapitálu by mohlo vlastnictví akcií KfW vzrůst na 91 %.
(6)
KfW jako většinový akcionář IKB je rozvojovou bankou spolkové rupubliky (80 %) a spolkových zemí (20 %). Tato banka se s bilančním součtem celkem 360 mld. EUR (stav ke dni 31. prosince 2006) řadí k deseti největším bankám v Německu. KfW dává jako veřejnoprávní instituce se sídlem v Německu impulzy v hospodářské, společenské a ekologické oblasti v Německu, v Evropě i ve světě. K úkolům KfW patří podpora malých a středních podniků, podpora financování a modernizace bytového fondu, podpora vzdělání a dalšího vzdělávání, financování projektů komunální infrastruktury, podpora financování exportu a projektů, podpora rozvojových a transformačních zemí, jakož i podpora ochrany životního prostředí a klimatu. KfW získává podpůrné prostředky většinou na kapitálovém trhu. Pověření banky poskytováním podpor ze strany státu je zakotveno v zákoně o KfW (3). KfW má při plnění veřejné zakázky „instituční závazek“.
(7)
Před restrukturalizací byla obchodní činnost IKB rozčleněna do následujících čtyř obchodních odvětví.
1.
Firemní zákazníci
Hlavním oborem činnosti IKB je poskytování dlouhodobého financování středně velkým podnikům s ročním obratem nad 7,5 mil. EUR. Poskytování úvěrů, financování z vlastního kapitálu a poskytování leasingu středně velkým podnikům bylo vždy hlavním zaměřením obchodu s firemními zákazníky, přičemž v popředí stojí tuzemské obchody. Zatímco podíl IKB na trhu s firemními zákazníky činí pouze 1 %, v tržním segmentu pro dlouhodobé úvěry poskytované středně velkým podnikům je banka zastoupena 10 %. Její silnou stránkou jsou dlouhodobé vztahy se zákazníky. Vzhledem k mimořádně ostré hospodářské soutěži jsou však marže nízké. Úvěrové obchody […] (4) jsou méně atraktivní, a proto IKB musí s tímto okruhem zákazníků nezbytně vyvíjet jiné ziskové aktivity (např. strukturované financování nebo produkty v oblasti nemovitostí) a využívat k tomu svých dlouholetých vztahů se zákazníky.
2.
Strukturované financování
Tato oblast obchodní činnosti zahrnuje především následující aktivity: financování přímých investic, financování projektů a exportu, financování akvizic a infrastruktury, jakož i restrukturalizace podnikových struktur, financování a vymístění úvěrů (syndikace) pro zákazníky z řad středně velkých podniků. Pobočky IKB v důležitých finančních centrech, jako jsou Londýn, Lucemburk, Madrid, Milán, New York a Paříž, jsou velmi dobře umístěny, aby se mohly starat o národní a mezinárodní financování akvizic. IKB pomáhá svým zákazníkům při optimalizaci celkového financování jejich podniku a odprodeje úvěrů. V rámci svých syndikovaných úvěrových obchodů se IKB podílí také na úvěrových nástrojích zřizovaných jinými úvěrovými bankami. Střediskem strukturovaného financování je Německo, přičemž IKB se stará i o německé podniky v západní Evropě.
Díky svým aktivitám v oblasti strukturovaného financování dosahuje IKB velmi vysokých zisků. V původním plánu restrukturalizace, v němž ještě nebyla zahrnuta později sjednaná kompenzační opatření, byl pro toto odvětví vykázán výnos vlastního kapitálu ve výši okolo [ 10] %.
3.
Financování nemovitostí
Okolo [ 10] % tržních aktivit IKB je zaměřeno na financování nemovitostí. Hlavním úkolem tohoto odvětví je financování nemovitostí pro kancelářské, obchodní a podnikatelské využití, jakož i logistických nemovitostí a nemovitostí v oblasti managementu a poskytování balíčků financování v lokalitách, od nichž lze očekávat trvalý pronájem a prodejnost. Zde je IKB partnerem středně velkých podniků, velkopodniků, soukromých a institučních investorů, projektantů, společností pro místní rozvoj a fondových společností. Tyto projekty vyžadují financování ve výši minimálně 5 milionů EUR. Jako poskytovatel kompletních investicí do nemovitostí vyvíjí IKB i rozsáhlé koncepce a řešení pro novostavby, sanační a konverzní opatření. Služby v oblasti financování nemovitostí nejsou nabízeny pouze v Německu, ale i v jiných evropských státech, především v Belgii, Francii, Itálii, Lucembursku, Nizozemí, Španělsku a Spojeném království.
V původním plánu restrukturalizace, v němž ještě nebyla zahrnuta později sjednaná kompenzační opatření, byl pro toto odvětví uveden výnos vlastního kapitálu ve výši okolo [ 5] %.
4.
Investice do portfolia
Od počátku tohoto století investuje IKB stále více do mezinárodních úvěrových portfolií z nejrůznějších oblastí investic. Cílem tohoto rozšíření byla diverzifikace rizikového profilu jak s ohledem na regiony, tak i na hospodářská odvětví, a to při současném navýšení zisků z výnosů z provizí. Vyčleněním úvěrových rizik z bilance přes mimobilanční účelově založené společnosti se podařilo uvolnit kapitál, takže IKB mohla investovat do jiných tříd aktiv, např. do financování středního stavu nebo úvěrových portfolií. Z vysvětlení v bodech 10 a násl. je zřejmé, že rozsáhlé investice IKB do portfolia jsou důvodem jejích potíží. Proto IKB mezitím své aktivity v této obchodní oblasti ukončila.
(8)
V obchodním roce 2006/07 bylo v různých odvětvích dosaženo následujících výsledků:
Tabulka 1
Segmenty v přehledu
(v mil. EUR)
Operativní zisk
Objem úvěru
Firemní zákazníci
92,8
16 065
Strukturované financování
90,6
4 889
Nemovitosti
23,2
7 870
Financování z vlastního kapitálu
11,3
18 260
Centrála/konsolidace
- 103
4 114
Celkem
114,5
51 198
(9)
Před krizí měla IKB bilanční součet 49,1 mld. EUR (stav ke dni 31. prosince 2006), který se po opravě s ohledem na všechny mimobilanční aktivity IKB zvýšil na 63,5 mld. EUR (stav ke dni 31. března 2007).
2.2 Důvody potíží IKB
(10)
Potíže IKB mají spojitost s přetrvávající US-subprime krizí, v jejímž důsledku byly IKB, a především jedna z jejích účelově založených společností, Rhineland Funding Capital Corporation (dále jen „Rhineland“), vystaveny vysokým rizikům (5). Na základě této krize vznikly nedostatky likvidity, které společnost Rhineland (v případě, že běžně používané CP nebyly kompletně upsány) překlenula úvěrovými linkami u obchodních bank.
(11)
IKB poskytla Rhineland několik úvěrových linek pro likviditu ve výši cca 8,1 mld. EUR. Rhineland investovala do strukturovaných úvěrových portfolií, k nimž patří rovněž rizika z amerických hypoték ze subprime oblasti, a refinancovala své investice vydáním krátkodobých cenných papírů podložených pohledávkami („Commercial Papers“, dále jen „CP“). Dodatečně k likviditním nástrojům, které byly poskytnuty Rhinelandu přímo, poskytla IKB přes tak zvanou strukturu Havenrock nepřímo rizikovou ochranu pro aktivní položky Rhinelandu. Celkové riziko ztráty pro IKB činilo u struktury Havenrock 1,2 mld. EUR. Jak u přímých likviditních nástrojů pro Rhineland, tak i u struktury Havenrock se jednalo o mimobilanční opatření. Mimo to měla IKB na základě podřazených dlužních titulů ve strukturovaném investičním nástroji Rhinebridge (dále jen „Rhinebridge“) a v jiných druzích investičních portfolií (např. „Collateralised Debt Obligations“, „CDO“) i přímé bilanční investice do portfolia (částečně ze segmentu subprime). V létě 2007 byly části původně velmi vysoce oceněných strukturovaných portfolií Rhineland, Rhinebridge a CDO příslušnými ratingovými agenturami značně devalvovány.
(12)
Na základě přetrvávající krize na hypotečním trhu v USA v oblasti subprime a jako přímý následek devalvace subprime pohledávkami podložených cenných papírů ratingovými agenturami ztratily určité, v tomto segmentu obchodované papíry na hodnotě. Týkalo se to především účelově založené společnosti Rhineland, které hrozilo, že už nebude schopna své investiční portfolio refinancovat na trhu s CP. S ohledem na vyprahlý trh s CP bylo pravděpodobné, že Rhineland využije úvěrové linky na likviditu poskytnuté IKB ve výši 8,1 mld. EUR, pro které však v bilanci IKB zatím nebyla učiněna žádná opatření. Mimo to byly ostatní bilanční investice do portfolia jako Rhinebridge vystaveny silným výkyvům fair value, které bylo nutné evidovat podle mezinárodních účetních standardů (International Financial Reporting Standards - IFRS).
(13)
Důvodem potíží IKB jsou investice do portfolia ve výši 18,3 mld. EUR. Investice do portfolia ve výši 18,3 mld. EUR vykázané v korigované bilanci 2006/07 byly původně drženy z převážné části mimobilančně v Rhineland a jen z malé části vykázány v bilanci IKB. U mimobilančních aktivních položek v Rhinelandu se jednalo o aktiva v hodnotě 11,5 mld. EUR (stav ke dni 31. března 2007 i během krize). V důsledku prodeje a měnových korekcí docházelo k jejich postupnému snížení až na hodnotu 6,3 mld. EUR v srpnu 2008. V korigované bilanci pro rok 2006/07 činily bilancované investice do portfolia 6,8 mld. EUR.
2.3 Opatření
a) První opatření: Riziková ochrana
(14)
Dne 27. července 2007 dala německá banka, která poskytla IKB úvěrovou linku, německému úřadu pro dohled nad finančními trhy (dále jen: BaFin) na vědomí, že se chystá tuto linku uzavřít. Nato oznámil BaFin KfW, Spolkovému ministerstvu financí a ostatním zúčastněným stranám, že IKB zavře (6), pokud uvedené strany nepřevezmou rizika plynoucí z angažmá IKB v Rhineland. Kromě toho se ukázalo, že subprime položky IKB se neomezují jen na Rhineland, ale zahrnují rovněž Rhinebridge a jiné subprime investice do portfolia.
(15)
Dne 29. července 2007 se BaFin, Spolkové ministerstvo financí, KfW a tři velké německé úvěrové svazy (7) dohodly, že KfW po dohodě s BaFin zasáhne a převezme rizikovou ochranu pro IKB. Úvěrové svazy se uvolily převzít 30 % rizik z rizikové ochrany. Toto bylo písemně potvrzeno 16. srpna 2007 dohodou mezi KfW a uvedenými třemi úvěrovými svazy.
(16)
KfW oznámila následující opatření k zajištění bonity IKB:
-
Od pondělí 30. července 2007 riziková ochrana pro všechna práva (poplatky) a závazky IKB v rámci likviditních nástrojů poskytnutých Rhinelandu ve výši 8,1 mld. EUR (tato částka mezitím především kvůli vývoji směnného kurzu klesla na 6,3 mld. EUR). Formální převzetí závazků likviditních nástrojů poskytnutých Rhinelandu, ke kterému došlo 29. července 2007, platí až do splatnosti, resp. prodeje (8) strukturovaného úvěrového portfolia. Taková portfolia mají všeobecně platnost nad pět let.
-
Ochrana IKB proti ztrátám ve výši 1 mld. EUR na základě angažování do Rhinebridge a jiných bilančních subprime investic do portfolia v celkové výši 6,8 mld. EUR.
(17)
Původně odhadovalo Německo očekávané ztráty v rámci rizikové ochrany ve prospěch IKB poskytnuté KfW a úvěrovými svazy na celkem 3,5 mld. EUR (Rhineland a Havenrock: 2,5 mld. EUR, Rhinebridge a jiné subprime investice do portfolia: 1 mld. EUR (9).
(18)
V původní dohodě ze dne 29. července 2007 se KfW a úvěrové svazy dohodly na následném rozdělení očekávaných ztrát z rizikové ochrany:
-
v zásadě nese KfW 70 % očekávaných ztrát, ovšem bez omezení rizik ohledně Rhinelandu; tzn. ztráty překračující 30 % podíl úvěrových svazů (viz níže) ponese ze 100 % KfW,
-
úvěrové svazy převezmou 30 % očekávaných ztrát až do max. výše 1 mld. EUR.
(19)
Rozdělení rizik mezi KfW a úvěrové svazy platí v rámci maximální hranice odpovědnosti ve výši 1 mld. EUR pro úvěrové svazy (viz 18. bod odůvodnění) nezávisle na tom, ve které chráněné oblasti (Rhineland, Rhinebridge nebo přímé investice) ztráty vznikly, přičemž nároky budou na strany uplatňovány podle sjednaného rozdělení rizik rovnocenně.
(20)
Dodatečně ke svému podílu na rizikové ochraně projevily uvedené tři úvěrové svazy ochotu působit na své členy takovým způsobem, aby byly při vypuknutí krize uzavřené úvěrové linky pro IKB opět otevřeny.
(21)
Mimo to je v dohodě ze dne 16. srpna 2007 poukazováno na to, že KfW ze své funkce vedoucího subjektu poolu vyjedná přiměřenou odměnu za ochranná opatření a učiní předběžná opatření pro zpětnou úhradu všech výdajů úvěrových svazů a KfW. Zatímco ohledně zpětných úhrad bylo dosaženo dohody a byla učiněna příslušná opatření, od otázky odměny bylo upuštěno, jelikož by to mohlo být kvalifikováno jako […], která by vyžadovala schválení […].
(22)
30 % podíl na riziku, které svazy převzaly, byl mezi nimi rozdělen následovně:
-
50 % Spolkový svaz německých bank („BdB“),
-
16,7 % Spolkový svaz německých Volksbank a Raiffeisenbank („BVR“),
-
33,3 % Německý svaz spořitelen („DSGV“).
(23)
BdB převzal 50 % podíl, protože v případě insolvence IKB by byly finanční prostředky každého soukromého nebo firemního zákazníka zajištěny fondem soukromých bank na zajištění vkladů až do výše 30 % rozhodujícího ručícího vlastního kapitálu IKB (asi 662 mil. EUR na zákazníka k 26. září 2007) (10).
b) Druhé opatření: Posílení prevence rizik
(24)
Vzhledem k dalšímu zhoršení situace na finančních trzích byla riziková ochrana kompletně využita na ztráty IKB v rámci struktury Havenrock a ukázala se jako nedostatečná. K zajištění pokračování obchodní činnosti IKB byla nutná další opatření k pokrytí ztrát. Dne 30. listopadu 2007 zajistily KfW a úvěrové svazy v souvislosti s úvěrovými linkami IKB ve struktuře Havenrock dodatečná rizika v odhadované výši 350 mil. EUR (440 mil. USD). 150 mil. EUR zajistila KfW, z toho 54,3 mil. EUR ve formě směnitelné obligace, kterou KfW dne 14. února 2008 (s účinností od 28. února 2008) přeměnila na akcie, aby tak zvýšila svůj podíl na IKB na 43 %. BdB převzal dalších 150 mil. EUR, BVR i DSGV pak dalších 50 mil. EUR.
c) Třetí opatření: Doplnění kapitálu a půjčky KfW
(25)
V únoru 2008 uložila Spolková vláda KfW, aby IKB poskytla dalších 2,3 mld. EUR.
(26)
1,05 mld. EUR bylo poskytnuto ve formě půjček, k nimž bylo ihned sjednáno upuštění od vymáhání pohledávky a vydána doložka o zlepšení, podle níž je IKB povinna hradit splátky, pokud v následujících letech opět dosáhne zisků. Tato opatření byla nutná k uzavření kapitálu v bance a zamezení, aby se podíl základního kapitálu IKB dostal pod zákonem stanovený limit.
(27)
Mimo to požadoval BaFin od KfW záruku za navýšení kapitálu v neomezené výši. KfW projevila ochotu k zajištění dodatečného financování ve formě doplnění kapitálu ve výši 1,25 mld. EUR. Předběžná opatření k posílení kapitálu byla v podstatě učiněna již v srpnu 2008, ke skutečnému navýšení kapitálu však může dojít teprve po vydání kladného rozhodnutí Komise. K navýšení kapitálu tudíž ještě nedošlo. Po navýšení kapitálu by podíl KfW na IKB činil cca 90,8 %.
(28)
Třetí opatření KfW bylo podpořeno Spolkovou vládou částkou 1,2 mld. EUR poskytnutou KfW a úvěrovými svazy částkou 300 mil. EUR.
d) Poskytnutí likvidity
(29)
Mimo to KfW poskytla IKB od ledna 2008 úvěrové linky na likviditu v celkové hodnotě [ 2,5] mld. EUR. Tyto prostředky jsou rozděleny na dva rámcové nástroje po […] mld. EUR, přičemž první rámcový nástroj byl zřízen od 24. ledna 2008 s referenční sazbou Euribor plus [ 50] až [ 50] základních bodů se [ 100]% zajištěním. Druhý rámcový nástroj ze dne 18. července 2008 byl poskytnut s referenční sazbou Euribor plus [ 100] základních bodů se [ 100]% zajištěním. Toto silné podložení úvěrových linek má zajistit, aby jistiny i v nejhorším případě postačovaly k pokrytí úvěru.
(30)
IKB získala i od jiných bank úvěrové linky na likviditu. [jedna velká americká banka] a [jiná velká americká banka] poskytly IKB likviditní nástroje za [ 0,75] mld. EUR na měsíční bázi s referenční sazbou Euribor plus [ 100] až [ 100] základních bodů se zajištěním [ 100] % až [ 100] %. Dále měla IKB přístup k úvěrové lince na likviditu ve výši až [ 250] mil. EUR, kterou ji poskytla [jedna německá zemská banka] na jeden rok s referenční sazbou Euribor plus [ 90] až [ 100] základních bodů proti [ 100] % až [ 100] % zajištění. Další úvěrovou linku na likviditu ve výši [ 500] mil. EUR dala k dispozici [jiná německá zemská banka] na jeden rok s referenční sazbou Euribor plus [ 50] základních bodů s příslušným zajištěním.
2.4 Nárůst ztrát během restrukturalizace
(31)
Očekávané ztráty, které měly být kryty rizikovou ochranou pro mimobilanční aktivní položky v Rhinelandu, vzrostly z původně odhadovaných 2,5 mld. EUR (nejhorší případ) na 7,0 mld. EUR (11). V souvislosti s rizikovou ochranou pro Rhineland poskytnutou v červenci 2007 převzala KfW v rámci likviditních nástrojů pro Rhineland veškerá rizika mimobilančních aktivních položek, tzn., že tato rizika přenesla na svou vlastní bilanci. Toto nemá žádné dopady na maximální odpovědnost úvěrových svazů ve výši 1 mld. EUR za ztráty z jiných položek.
(32)
Mimo to pokrylo první opatření ztráty až do výše 1 mld. EUR za bilanční investice do portfolia ve výši 6,8 mld. EUR. Bilanční investice klesly na jaře roku 2008 v důsledku měnových korekcí na 6,31 mld. EUR. Rovněž na jaře roku 2008 se pokusila IKB obě portfolia prodat ve veřejné dražbě. Na základě přetrvávající krize na kapitálovém trhu nedošlo k prodeji, protože nabídky se pohybovaly daleko pod očekávanými prodejními cenami. Na základě toho musela IKB účetní hodnoty těchto portfolií dále snížit. Do srpna 2008 utržila IKB majetkové ztráty ve výši [ 750] mil. EUR. Mimo to se podařilo na trhu prodat aktiva v nominální hodnotě 990 mil. EUR. Nominální hodnota zbývajícího portfolia tak v srpnu 2008 činila [ 5] mld. EUR.
(33)
Za účelem jasného vymezení poskytla KfW v rámci přípravy na možný prodej IKB v srpnu předčasně zbývajících 360 mil. EUR, a splnila tak zbývající rizikovou ochranu pro portfolia v bilanci IKB. Oficiálně nebyly tyto ztráty zatím realizovány, ale aktivní pozice tvořící jejich základ již odpadly. Záruka ve výši 1 mld. EUR tak byla kompletně vyčerpána a lze ji považovat za splněnou.
(34)
V rámci jednání s potenciálními kupci byly zbývající investice do portfolia rozděleny na dvě strukturovaná portfolia (SIP 1 a SIP 2). SIP 1 zahrnuje především [určité cenné papíry] s nominální hodnotou […] mld. EUR a účetní hodnotou [ 1] mld. EUR (12). SIP 2 zahrnuje zbývající [cenné papíry] IKB s nominální hodnotou […] mld. EUR a účetní hodnotou [ 1] mld. EUR.
(35)
Tabulka 2 poskytuje přehled vývoje investic do portfolia do konce srpna 2008. Realizované a očekávané ztráty jsou odhadovány celkem na cca 10,28 mld. EUR.
Tabulka 2
Investice do portfolia v období od března 2007 do srpna 2008
(v mld. EUR)
Opravená nominální hodnota 3/2007
Měnové korekce
Prodej
(nom. hodnota aktiv)
Ztráty z prodeje
(nom. hodnota prodejní ceny)
Realizované ztráty
(nom. hodnota aktiv)
Nominální hodnota 8/2008
(IKB nebo KfW)
Odpisy
Účetní hodnota 8/2008
(IFRS)
Ztráty celkem
(realizované - očekávané ztráty)
Rhineland
11,5
3,7
[ 1]
-
[ 0,5]
[ 5] (KfW)
[ 3]
[ 2,0]
[ 3,5]
Havenrock
(1,2)
-
-
-
1,2
0
0
0
1,2
Bilančně celkem
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,75]
[ 5] (IKB)
[ 1,5]
[ 2]
[ 2,0]
-
SIP 1
neexistuje
-
[…] (IKB)
(…)
[ 1]
(…)
-
SIP 2
neexistuje
[…] (IKB)
(…)
[ 1]
(…)
-
Ostatní
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,5]
0
0
0
[ 0,5]
Celkem (1-3)
18,3
4,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 1,7]
[ 7,5]
[ 4,5]
[ 3,0]
[ 6,0]
2.5 Prodej
(36)
Prodej akcií IKB KfW byl zahájen v lednu 2008 a ukončen dne 21. srpna 2008 rozhodnutím prodat IKB firmě Lone Star Funds VI Financial Holdings, L. P. Dallas, USA (dále jen: Lone Star).
(37)
Prodej proběhl v rámci otevřeného, nediskriminačního a transparentního výběrového řízení. Po obecném oznámení počátkem ledna 2008 projevilo v prvním kole zájem [ 40] potenciálních kupců (včetně německých a mezinárodních bank a finančních investorů). [ 20] potenciálních kupců obdrželo po podpisu prohlášení o utajení informační memorandum (koncem ledna). [ 5] potenciálních kupců předložilo první nabídku (koncem února). [ 5] potenciálních kupců obdrželo přístup k datovému prostoru. Celkem [ 5] potenciálních kupců předložilo konkrétní nabídku (polovina května).
(38)
Koncem května 2008 vyzvala KfW tři z těchto [ 5] potenciálních kupců ([finanční a strategičtí investoři z různých zemí]) k předložení závazné nabídky. Z [ 5] potenciálních kupců, kteří předložili platnou nabídku, byla na základě ekonomického porovnání těchto [ 5] nabídek vybrána Lone Star, jelikož nabídla vyšší konečnou cenu.
(39)
Prodej IKB zahrnuje v podstatě prodejní cenu cca […] mil. EUR (za 90,8 % akcií), jakož i příslib finančního investora Lone Star investovat [ 400] mil. EUR do IKB. Lone Star vycházela při své nabídce z toho, že bude upuštěno od doložky o zlepšení. Na oplátku se Lone Star zavázala, že bude výše uvedenými [ 400] mil. EUR financovat SIP 2. Momentálně uvažuje IKB o prodeji aktivních položek SIP 2 účelově založené společnosti. KfW se uvolila k účasti na refinancování SIP 2 úvěrem ve výši 775 mil. EUR s referenční sazbou Euribor plus [ 80] základních bodů a prioritou před Capital Notes ve výši [ 200] mil. EUR a Mezzanine Notes ve výši [ 150] mil. EUR od Lone Star a IKB.
(40)
KfW koupila SIP 1 za 1 mld. EUR (13). KfW nese riziko první ztráty ve výši 150 mil. EUR, prostřednictvím ručení nese Německo dalších 600 mil. EUR z rizika (jedná se o neočekávané ztráty (14), zbývajících 250 mil. EUR z rizika nese KfW. KfW je přesvědčena, že celkové očekávané ztráty z portfolia jsou již obsaženy v ceně, takže podle jejího názoru nebudou nutná žádná další předběžná opatření.
(41)
Navíc byly oba rámcové nástroje ve výši [ 2,5] mld. EUR, které byly IKB poskytnuty ze strany KfW, prodlouženy maximálně do […] (původně měly vypršet v dubnu, resp. červenci 2009). Podmínky byly minimálně pozměněny. Zajištění prvního nástroje bylo zredukováno z [ 100] % na [ 100] % a úroková sazba pro druhý nástroj byla snížena z Euribor plus [ 100] základních bodů na Euribor plus [ 100] základních bodů. Podle KfW jsou tyto změny oprávněné, protože IKB navýšila svůj vlastní kapitál.
(42)
Mimo to neobsahuje kupní smlouva žádné zvláštní prodejní podmínky, kromě doložky o osvobození od odpovědnosti, podle níž mají výjimku [určité okolnosti] s finančními dopady do výše […] EUR. To se vztahuje především na […]. I když se zde jedná o […], který by mohl činit až […] EUR, je riziko, […], podle Německa velmi nízké, jelikož IKB zaujímala měsíc před příchodem finanční krize se svými velmi dobrými obchodními výsledky v bankovním ratingu pro Německo druhé místo a banka se při posuzování […] podle dostupných informací neodchýlila od běžné obchodní praxe. Jelikož na jedné straně existuje jen velmi malá pravděpodobnost vzniku […], avšak na druhé straně by […] dopady […] mohly být značné, je těžké toto […] posoudit. Německo se domáhá toho, aby při akvizicích takových […] rizika v obvyklém případě nesl i nadále původní vlastník. Proto KfW toto riziko od počátku z prodeje vyloučila. Jelikož skutečný vznik takového rizika je velmi nepravděpodobný, nestanovila IKB ve svém účetnictví žádné rezervy na případné pohledávky.
2.6 Podpůrná opatření
Tabulka 3
Opatření na podporu IKB během restrukturalizace
č.
Opatření
Nominální hodnota
v mld. EUR
1.
Riziková ochrana (Rhineland: 5,8 mld. EUR; Havenrock: 0,85 mld. EUR; bilancované aktivní položky: 1 mld. EUR.
cca 7,65
(z toho 1,00 od úvěrových svazů)
2.
Dodatečná prevence rizik (350 mil. EUR na ochranu před dodatečnými ztrátami - Havenrock)
0,35
(z toho 0,20 od úvěrových svazů)
3.
Navýšení kapitálu a nevratná půjčka (krytí odpisů aktivních položek s vlivem na bilanci)
2,30
(z toho 0,30 od úvěrových svazů)
4.
Likviditní nástroj
[ 2,5]
5.
Prodej akcií IKB
[…]
5.1
Přednostní úvěr na refinancování SIP 2
0,78
5.2
Převod SIP 1 na KfW
1,00
5.3
Doložka o osvobození od odpovědnosti […]
(…)
Celkem
[ 15]
2.7 Plán restrukturalizace
(43)
Německo zaslalo několik přepracovaných znění plánu restrukturalizace IKB. V podkladech ze srpna 2007 byla popsána opatření k překonání bankovní krize a zamezení budoucích problémů. Bezprostředně po poskytnutí prvního opatření pověřila IKB společnost PriceWaterhouseCoopers (PWC) analýzou tehdejší situace. Na základě této studie oznámila IKB dne 3. září 2007 odchod z oblasti mezinárodních strukturovaných investic.
(44)
Mezitím IKB plán aktualizovala a byla prodána firmě Lone Star. Lone Star předložila koncepci sanace IKB, který byl od 16. července do 25. září 2008 zkoumán auditorskou společností KPMG. Koncepce sanace obsahuje přehled relevantních stěžejních trhů IKB, objasňuje příčiny krize, analyzuje problémy a navrhuje opatření k jejich odstranění. Cílem této koncepce je na jedné straně krátkodobá stabilizace finanční situace banky zajištěním potřebné likvidity a na druhé straně obnovení dlouhodobé výnosnosti odstraněním rizikových položek a zaměřením na hlavní obor činnosti. Dlouhodobě koncepce sanace stanoví, že IKB se bude soustředit na obchod s firemními zákazníky ze středně velkých podniků a strukturované financování omezí na míru nezbytně nutnou pro obchody s firemními zákazníky.
(45)
Koncepce sanace potvrzuje výstup z investic do portfolia, pro který se IKB rozhodla bezprostředně po krizi.
(46)
Během pohovorů s Komisí akceptovala IKB mimo to jako kompenzační opatření i výstup z financování nemovitostí. To znamená, že IKB nebude od konce roku 2008 realizovat žádné nové financování nemovitostí a stávající aktivní položky rychle uzavře (úvěrové linky nelze okamžitě zrušit), přičemž na konci období restrukturalizace, tzn. k 30. září 2011, musí být uzavřeno minimálně 60 % a IKB musí do té doby prodat své dceřiné společnosti IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG a IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH (15). Zbývající portfolio ve výši [ 3 mld.] mld. EUR bude zlikvidováno se splatností zbývajících aktivních položek. Kompletní prodej umožní snížení objemu úvěrových obchodů v oblasti financování nemovitostí o 4,9 mld. EUR.
(47)
Mimo to Německo nabídlo jako kompenzační opatření, že se IKB rozloučí s několika svými dceřinými společnostmi:
-
IKB International S.A., Luxemburg bude aktivně ukončena k 30. září 2011 (16): tato společnost byla s bilančním součtem kolem [ 10] mld. EUR důležitou platformou kapitálového trhu. Od 31. března 2009 nebudou uzavírány žádné nové obchody. Všechny obchody, které jsou důležité pro první nebo druhý pilíř, jsou realizovány v centrále IKB v Düsseldorfu (17).
-
IKB Capital Corporaton New York s bilančním součtem [ 2] mld. EUR vyvíjela v USA činnost v oblasti strukturovaného financování. Bude aktivně ukončena do 30. září 2011. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
-
Dále se IKB AG vzdá svého pracoviště v Amsterdamu; tamní pobočka s úvěrovým objemem [ 500] mil. EUR se specializovala na financování MSP a obchod s nemovitostmi. Bude aktivně ukončena do 30. března 2010. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
-
50 % podíl ve společnosti Movesta Lease and Finance GmbH se stávajícím bilančním součtem [ 500] mil. EUR bude do 30. září 2011 prodán.
-
Dále se IKB zbaví určitých nestrategických aktivních položek v hodnotě 1,7 mld. EUR (bilanční hodnota k 31. březnu 2007). Budou aktivně ukončeny k 30. září 2011.
(48)
Vzhledem k napjaté situaci na trhu však Německo vyjednalo ekonomickou klauzuli, která IKB v případě nepředvídaných okolností, především při přetrvávající krizi na kapitálovém trhu nebo nemožnosti prodeje určitých aktivních položek umožňuje opatření změnit nebo nahradit, popř. prodloužit lhůtu, pokud to bude dostatečně odůvodněno a Komise proti tomu nebude mít námitek.
(49)
Mimo to se Německo zavázalo zajistit, aby celkový bilanční součet IKB činil k 30. září 2011 maximálně 33,5 mld. (18) EUR; to by odpovídalo snížení bilance o 47,2 % oproti 63,5 mld. EUR vykázaným v opravené bilanci z března 2007. Německo navrhuje následující průběh realizace kompenzačních opatření a výstupu z obchodní činnosti v oblasti investic do portfolia.
Tabulka 4
Redukční opatření
(v mld. EUR)
č.
Opatření
Aktiva 31. března 2007
Aktiva 30. září 2011
Zbývající aktivní položky v hlavním oboru činnosti
[ 35,0]
[ 35,0]
Opatření na obnovu výnosnosti
Výstup z investic do portfolia
18,30
0,00
Kompenzační opatření
1.
Financování nemovitostí
4,90
[ 3,0]
2.
IKB International S.A., Luxemburg
[ 10,0]
0,00
3.
IKB Capital Corporation, New York
[ 2,0]
0,00
4.
Amsterdam AG
[ 0,5]
0,00
5.
Prodej nestrategických aktivních položek
1,70
0,00
6.
Prodej 50 % podílu ve společnosti Movesta
[ 0,5]
0,00
Mezisoučet: neuzavřená kompenzační opatření (mezisoučet: realizovaná kompenzační opatření)
[ 15,0]
(0)
[ 3,0]
([ 12,0])
Opětovné vybudování určitých obchodních aktivit, které byly dříve realizovány v Lucembursku)
-
[ 2,0]
Celková bilance bez růstu
63,50
(…)
Maximální bilanční suma
33,50
33,50
Zbývající marže pro nové obchody
-
(…)
(50)
Dále poukazuje koncepce sanace na to, že IKB, jejíž hodnocení ratingovou agenturou Fitch kleslo z A + na BBB-, má za současných podmínek na trhu potíže s financováním. Maximální potřeba likvidity do konce období restrukturalizace je odhadována na [ 10 mld.] EUR. Tento deficit má být vyrovnán navýšením kapitálu, prodloužením likviditních úvěrových linek KfW a refinancováním na bázi pohledávky. Část deficitu likvidity bude pokryta zmenšením objemu nových obchodů.
(51)
Dále obsahuje plán sanace hypotézy pro budoucí vývoj banky s uvedením scénářů pro dobrý případ, základní případ a špatný případ. Na základě těchto hypotéz by mohla IKB v základním případě dosáhnout na konci restrukturalizační fáze v září 2011 výnosu z vlastního kapitálu ve výši […] %. Zisk před zdaněním by činil […] mil. EUR s […] pracovníky na plný úvazek. Ukazatel kapitálové přiměřenosti Tier 1 ratio by se zvýšil na […] % a poměr mezi náklady a výnosy (cost income ratio) by klesl na […] %.
(52)
Dále zaslalo Německo údaje k nákladům na restrukturalizaci, které jsou rozčleněny následovně: náklady v souvislosti se ztrátami z investic do portfolia ve výši [ 6] mld. EUR (Rhineland: 5,8 mld. EUR, Havenrock: 1,2 mld. EUR) a z bilančních investic do portfolia ([…] mld. EUR) (19), skutečné náklady na restrukturalizaci (včetně rizikové ochrany, náklady na výstup z portfolia a správní náklady ve výši cca [ 0,25] mld. EUR), kapitálové ztráty ve výši cca [ 1] mld. EUR, náklady vzniklé v důsledku redukce oborů činnosti, ke které již částečně došlo a částečně vzhledem k prodloužení stávajících smluv z [ 1] mld. EUR ještě dojde, jakož i […] ve výši […] mld. EUR (20). Proto odhaduje Německo náklady na restrukturalizaci IKB celkem na cca [ 15] mld. EUR.
3. FORMÁLNÍ VYŠETŘOVACÍ ŘÍZENÍ
(53)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda opatření KfW ve prospěch IKB odpovídají zásadě tržně jednajícího investora, jelikož riziko KfW spojené s těmito opatřeními nebylo omezeno, zatímco úvěrové svazy svou spoluúčast na rizikové ochraně omezily a ostatní akcionáři IKB se vůbec nepodíleli.
(54)
Mimo to měla Komise tenkrát pochybnosti, zda lze opatření podle čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES považovat za slučitelná se společným trhem. Podle názoru Komise nelze tato opatření považovat za nápravu vážné poruchy v hospodářství některého členského státu slučitelnou se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES. Kromě toho dle názoru Komise nebyl důvod nahlížet na tato opatření jako na podporu na záchranu, jelikož se nejednalo o přechodná opatření. Tenkrát nebyly kompletně splněny předpoklady uvedené v pokynech Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (dále jen „pokyny“) (21).
4. STANOVISKA NĚMECKA V NÁVAZNOSTI NA ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(55)
Německo trvá i nadále na svém původním názoru, že se u opatření nejedná o státní podporu, jelikož splňují zásadu tržně jednajícího investora. Bylo zasaženo na základě uvážení tržně jednajícího investora, neboť pro KfW by byla insolvence IKB spojena s vyššími náklady než opatření na podporu během restrukturalizace IKB. Stran toho zdůrazňuje Německo, že otázka přiměřeného kapitálového výnosu není relevantní. Mimo to musí být ověření, zda byla dodržena zásada tržně jednajícího invesotra, provedeno ex ante.
(56)
Při hodnocení prvního opatření by dle názoru Německa měly být zohledněny pouze původně odhadované ztráty, tzn. ztráty ve výši 3,5 mld. EUR v nejhorším případě a ve výši [ 2,5] mld. v průměrném případě. Německo tvrdí, že tržně jednající investor by vzal za základ přímé náklady na insolvenci IKB, tzn. v tomto případě 1,5 mld. EUR, které by vyplynuly ze zachování účetní hodnoty IKB ve výši cca 620 mil. EUR (22) (podle německých účetních předpisů) a odpisu úvěrů ve výši cca 850 mil. EUR, které IKB poskytla v oblasti podpor KfW třetím subjektům (23). Navíc by insolvence IKB vedla k tomu, že by musely být odepsány další úvěry z oblasti podpor v minimální výši 1,1 mld. EUR, takže by vzrostly náklady na refinancování. Poškozena by však byla nakonec i pověst KfW.
(57)
Dále Německo uvádí, že i kdyby bylo na podpůrná opatření nahlíženo jako na státní podporu, musela by být tato podpora snížena o ztráty, které by KfW utrpěla v případě insolvence.
(58)
Ohledně druhého opatření poukazuje Německo na to, že se jedná pouze o doplnění prvního opatření a že toto opatření bylo z většiny financováno úvěrovými svazy. Vzhledem k rozsudku Alitalia je nutno vycházet z toho, „že doplnění kapitálu z veřejných prostředků vyhovuje zásadě soukromého investora a nepředstavuje státní podporu, pokud zároveň následuje významné doplnění kapitálu soukromým investorem za srovnatelných podmínek“ (24).
(59)
U třetího opatření Německo charakter podpory nepopírá.
(60)
I v případě prodeje IKB se dle názoru Německa nejedná o státní podporu, jelikož KfW jednala jako tržně jednající prodávající. Kupní cena je výsledkem jednání s různými potenciálními kupci, a proto odpovídá tržním podmínkám. Dodatečná opatření jsou nutná k prodeji banky a byla realizována za tržních podmínek.
(61)
To se vztahuje za prvé na SIP 1, které bylo prodáno KfW za cenu o [ 10] % nižší, než je účetní hodnota dle IFRS. Tato cena je skutečně lepší, než prodejní cena vyjednaná firmou Lone Star za SIP 2 ([srážka 10] %), přitom je však nutno uvážit, že SIP 2 na rozdíl od SIP 1 zahrnovalo především […]. Proto se Německo domáhá, aby KfW mohla portfolio prodat anebo bez ztrát držet až do splatnosti. Kromě toho potřebovala KfW pro prodej SIP od svého vlastníka, Spolkové republiky Německo, pomoc, protože […]; to bylo překlenuto státní zárukou, aby se zamezilo povinnosti KfW vázat vlastní kapitál ve výši […] mil. EUR ([…]). Za druhé je účast KfW na SIP 2 odůvodněna i tržně, jelikož vzhledem k prioritě úvěru skýtala jen malé riziko a úhrada (Euribor plus [ 80] základních bodů), pro kterou Německo sdělilo tržní benchmarky, byla vysoká. Skutečnost, že KfW musela za […] převzít riziko odpovědnosti (rezervu) ve výši […] EUR, není u případů s nízkou pravděpodobností vzniku rizika, avšak vysokou hodnotou sporu neobvyklá a byla v posledním kole jednání všemi zúčastněními stranami stanovena jako podmínka.
(62)
Pro případ, že by Komise zastávala názor, že opatření obsahují prvky podpory, uvádí Německo, že na tyto podpory by mělo být v každém případě nahlíženo jako na podpory restrukturalizace slučitelné se společným trhem. Banka se vzdala sektoru, který vedl k jejím obtížím, a bude se do budoucna soustředit na hlavní obor činnosti.
(63)
Dále se Německo zavázalo k realizaci všech opatření uvedených ve 46. bodě odůvodnění.
(64)
Německo kromě toho tvrdí, že banka přispívá k restrukturalizaci vysokým podílem vlastních zdrojů [minimálně 10] mld. EUR). Německo své údaje v tomto bodu několikrát pozměnilo a vlastní podíl naposledy vypočetlo jako součet všech příspěvků na restrukturalizaci, na které nebyla poskytnuta žádná podpora, omezení nových obchodů a výnosů z prodejů po odečtení ztrát. Čisté výnosy z prodejů byly odhadovány na [ 5] mld. EUR; jako jejich základ byly stanoveny aktivní položky prodávané v období restrukturalizace po odečtení […], zbývajícího obchodu v Lucembursku a některých investic do portfolia v Lucembursku. Konkrétně stanovilo Německo odhadem […] mld. EUR pro obchod s nemovitostmi, […] mld. EUR pro lucemburskou dceřinou společnost, […] mld. EUR pro dceřinou společnost v New Yorku, […] mil. EUR pro Amsterdam, […] mld. EUR pro Movestu a […] mld. EUR pro ostatní nestrategická aktiva.
5. PRÁVNÍ ZHODNOCENÍ PODPORY
5.1 Existence podpory
(65)
Komise nejprve zkoumá, zda opatření představují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Podle tohoto odstavce se pod pojmem státní podpora rozumí podpory poskytované v jakékoliv formě státem nebo ze státních prostředků, které mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
a) Riziková ochrana a navýšení kapitálu (opatření 1 až 3)
(66)
Komise trvá na svém názoru, který zastávala v rozhodnutí o zahájení řízení, že ani jedno z těchto tří finančních opatření by nebylo realizováno tržně jednajícím investorem, a všechna tato opatření tudíž představují státní podpory. Jelikož IKB působí v přeshraničním a mezinárodním měřítku, je nesporné, že zvýhodnění poskytnutím státních prostředků by narušilo hospodářskou soutěž v bankovním sektoru a mělo dopad na obchod uvnitř Společenství (25).
(67)
Komise bere na vědomí argument Německa, že zmíněná opatření IKB nepřinesla žádný užitek, jelikož KfW jednala výhradně ze své funkce vlastníka, a tudíž jako soukromý investor; Německo však nepopírá, že se v případě KfW jedná o státní úvěrovou banku s veřejným pověřením a že za počínání KfW nese odpovědnost stát. Tím, že Německo přiznává, že Spolkové ministerstvo financí se nejen účastnilo schůzí představenstva, které se podílelo na všech rozhodnutích z víkendu 27. až 29. července 2007, ale dokonce jim i v době rozhodnutí předsedalo, v podstatě potvrzuje, že rozhodnutí KfW lze přičíst státu (26).
(68)
Proto se Komise při svém zkoumání zaměřila na otázku, zda IKB získala intervencí KfW výhodu, kterou by jí za stejných okolností tržně jednající investor neposkytl. Komise připouští, že podle předběžných odhadů by riziková ochrana pro IKB v nejhorším případě pokryla ztráty v celkové výši 2,5 mld. EUR. Stejně jako ve srovnatelných případech (27) vychází Komise i v tomto případě z toho, že v takto nepřehledné situaci by soukromý investor s ohledem na očekávané ztráty vycházel z tohoto nejhoršího případu, a nikoliv z průměrného případu. Kromě toho je nutno zdůraznit, že KfW nevyloučila, že by její odpovědnost mohla potenciálně vzrůst až na 8,1 mld. EUR.
(69)
Není pravda, že by opatření pro KfW a Německo vyšlo levněji než likvidace IKB (28), a to ani v případě, že by se vycházelo z posouzení situace ex ante v době vydání rozhodnutí (29). Komise nemůže akceptovat všechny Německem uplatňované likvidační náklady. I když účetní hodnota IKB skutečně činila 620 mil. EUR, poukazovala Komise již v rozhodnutí o zahájení řízení na to, že kurz akcie IKB už před intervencí KfW značně klesl, takže hodnota podílu KfW v IKB v době intervence s největší pravděpodobností neodpovídala této účetní hodnotě. Mimo to zpochybnila Komise v rozhodnutí o zahájení řízení, že by riziko ztráty ve výši cca [ 15] %, ze kterého bylo vycházeno, bylo u úvěrů poskytnutých v rámci rozvoje realistické. Německo nepředložilo dostatečně přesvědčivé důkazy pro zdůvodnění věrohodnosti odhadu provedeného KfW.
(70)
I pro uplatňované hrozící nepřímé ztráty v důsledku všeobecné bankovní krize, které se, jak je objasněno v rozhodnutí o zahájení řízení, zdají být čistě hypotetické, chybí dle názoru Komise dostatečné odůvodnění. Komise rovněž trvá na tom, že strukturované financování v rámci rozvoje patří k veřejnému pověření KfW a není součástí funkcí KfW jako běžné úvěrové banky. Proto nelze ztráty z této obchodní činnosti považovat za náklady, které by zohlednil i tržně jednající investor (30).
(71)
Rozhodujícím argumentem je pro Komisi i nadále skutečnost, že odhadované ztráty v rámci rizikové ochrany nebyly de facto omezeny na 2,5 mld. EUR, ale mohly neomezeně narůstat. I kdyby bylo možné tvrdit, že tato neomezená odpovědnost BaFin byla požadována jako nezbytný předpoklad pro vzdání se moratoria, neexistují žádné pochybnosti o tom, že tržně jednající investor by tuto okolnost při svém zvažování rovněž zohlednil. To je zřejmé při pohledu na soukromý podíl na rizikové ochraně.
(72)
Ohledně chování KfW a úvěrových svazů Komise připomíná, že v případě veřejného podílníka činného souběžně se soukromými investory musí probíhat poskytování kapitálu přiměřeně a za stejných podmínek (31) a na základě stejných obchodních úvah (32). Z těchto úvah vychází i Německem uváděný rozsudek soudu prvního stupně k případu Alitalia, v němž jsou požadovány srovnatelné okolnosti.
(73)
V této souvislosti Komise konstatuje, že úvěrové svazy svůj podíl na krytí ztrát prvního opatření omezily na 1 mld. EUR (cca 30 %), zatímco KfW se horní hranice vzdala, a tím na sebe vzala mnohem vyšší riziko než úvěrové svazy. I kdyby byly potenciální přímé ztráty na základě vlastnické role KfW a úvěrů odečteny (viz 56. bod odůvodnění), dohromady údajně […] mld. EUR a vycházelo se z nejpříznivějších odhadů, zůstal by podíl KfW na rizikové ochraně stejně velký, jako celkový podíl zúčastněných úvěrových svazů. Proto je nutno konstatovat, že KfW nevykonávala podobnou činnost jako bankovní pool.
(74)
Dále nelze považovat za pádný argument, že by byla v německém bankovním sektoru vyvolána všeobecná krize s katastrofálními následky pro KfW. Všechny ostatní banky by byly touto krizí postiženy podobně. Podíl úvěrových svazů na rizikové ochraně omezený na 1 mld. EUR (cca 30 %) však nelze srovnávat s 95 % tržním podílem jejich členských bank v Německu (33). Komise proto nevidí žádný komerční důvod pro neúměrně vysoké nasazení KfW. KfW možná do jisté míry jednala v zájmu svých dceřiných společností, zašla však přitom nepochybně dál než soukromý investor. Soukromý vlastník by se angažoval mnohem méně a naléhal by na dodatečnou podporu ze strany úvěrových svazů nebo státu. Proto se KfW alespoň v určitém rozsahu nechovala jako tržně jednající investor.
(75)
Totéž platí pro druhé opatření, v jehož případě se podle údajů Německa jedná pouze o opatření na podporu první rizikové ochrany. I když může podíl KfW a úvěrových svazů vypadat v absolutním vyjádření vyváženě (z relativního hlediska by však měl být podíl úvěrových svazů podstatně vyšší), je nutno na toto i na první opatření pohlížet z hlediska celkové restrukturalizace, takže KfW, protože nejednala jako tržní investor, už nemůže podle stálé jurisdikce uplatňovat argument tržně jednajícího investora (34).
(76)
To platí o to více pro třetí opatření, k němuž dal stát KfW jednoznačný pokyn a podpořil i další opatření ve výši 2,3 mld. EUR částkou 1,2 mld. EUR. Tím byla KfW vystavena mnohem většímu nebezpečí než úvěrové svazy, i kdyby bylo v případě insolvence IKB využito bezpečnostního mechanismu, který by zátěže rozložil na celý bankovní sektor.
(77)
V jiných případech Komise zastávala názor, že je složité stanovit částku podpory, pokud je poskytována prostřednictvím rizikové ochrany (35). V souladu s pokyny a jurisdikcí může být prvek podpory u záruky pro podnik v obtížích stejně vysoký jako částka, která je touto zárukou potenciálně pokryta, případ od případu však i nižší (36). Ale i když byl prvek podpory ex ante odhadován na méně než 8,1 mld. EUR (Rhineland, Havenrock a 1 mld. EUR bilanční aktivní položky), je realistický odhad ztrát 6,8 mld. EUR mezitím mnohem vyšší než odhady pro nejhorší případ (viz tabulka 3, bez třetího opatření). Komise proto došla k závěru, že výše podpory poskytnuté v rámci rizikové ochrany a prostřednictvím doplnění kapitálu činí 8,8 mld. EUR (viz tabulka 3 č. 1 až č. 3).
b) Likviditní nástroj
(78)
Dodatečně k doplnění kapitálu a opatřením ke kompenzaci ztrát podpořila KfW i pokračování obchodní činnosti IKB dvěma rámcovými nástroji po [ 1] mld. EUR. Tato opatření byla realizována v průběhu restrukturalizace a nelze je oddělit od prvního a druhého opatření, takže KfW nemůže ani v tomto případě uplatňovat argument tržně jednajícího investora (37). Komisi není jasné, proč by soukromý investor - především bez záruky rizikové podpory - podstupoval tak vysoké riziko. Pokud by se KfW přesto řídila určitými tržními benchmarky, muselo by se to odrazit ve vyčíslení prvku podpory.
(79)
Komise konstatuje, že pro první rámcový nástroj, který již byl využit, byla stanovena pevná úroková sazba Euribor plus [ 50] až [ 50] základních bodů a pro druhou likviditní úvěrovou linku úroková sazba Euribor plus [ 100] základních bodů, a že každý nástroj […] byl zajištěn více než 100 % ([…] %). Zajištění bylo realizováno pomocí plnohodnotných aktivních položek IKB, které nepocházejí z investic do portfolia a v běžném případě by neměly selhat. Zajištění je strukturováno tak, aby jistina de facto nikdy neklesla pod 100 %. Pro poskytnutí likvidity tudíž opravdu existuje vysoké zajištění a relativně nízké riziko selhání. KfW se tedy nespolehla pouze na finanční sílu IKB, ale vlastnila i plnohodnotné jistiny.
(80)
Rizikové marže, z nichž bylo vycházeno, by však měly být v souladu se sdělením Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (38) (dále jen: sdělení o referenčních a diskontních sazbách). Jelikož rating podniku proběhl na základě rizikové ochrany a panuje shoda, že se jedná o podnik v obtížích (viz bod 0), musí Komise vycházet z marží pro podniky v obtížích. V případě vysokého zajištění činí tato marže 400 základních bodů (39). Komise tak vychází z toho, že užitek likviditní úvěrové linky ve výši [ 1] mld. EUR odpovídá při desetiměsíčním období (leden až říjen 2008) průměrně [ 300] základním bodům. Druhá, zatím nevyužitá likviditní úvěrová linka z července 2008 by znamenala u příslušného devítiměsíčního období (únor až říjen 2008) výhodu [ 200] základních bodů. Podpora související s těmito nástroji by tudíž pro první likviditní úvěrovou linku činila […] mil. EUR a pro druhou […] mil. EUR, z čehož vyplývá celková částka podpory ve výši […] mil. EUR.
(81)
Ohledně likviditních úvěrových linek [jedné zemské banky] a [druhé zemské banky] nevidí Komise důvod k domněnce, že tyto linky nebyly poskytnuty se zřetelem na tržní úvahy a mohly IKB přinést výhodu. Okolnosti, za kterých byly tyto likviditní úvěrové linky poskytnuty, především skutečnost, že mezibankovní obchod patří ke každodenní a běžné obchodní činnosti banky, souběžná rozsáhlá účast soukromých ekonomických subjektů a okolnost, že [první zemská banka] a [druhá zemská banka] tyto úvěrové linky nezřídily na pokyn státu, přivádějí Komisi k závěru, že neexistují indikátory, že by za výše uvedené obchodní činnosti odpovídal stát (40). Proto neobsahují tyto nástroje dle názoru Komise žádnou státní podporu.
c) Prodej IKB
(82)
Komise dále zkoumala, zda prodej IKB firmě Lone Star obsahoval státní podporu. Bylo by tomu tak v případě, pokud by byla IKB prodána firmě Lone Star pod tržní cenou. Německo sdělilo Komisi k tomuto tématu mnoho informací (viz oddíl 2.5), které však neobsahují žádné podklady, že by cena zaplacená firmou Lone Star neodpovídala nejvyšší nabídce, která by byla dosažena v otevřeném, transparentním, nediskriminačním a nepodmíněném prodejním řízení. Jelikož to je podle zásad Komise pro privatizaci (41) rozhodujícím kritériem, lze z toho vyvodit, že prodej neobsahuje podporu ve prospěch Lone Star.
(83)
Dále Komise zkoumala, zda prodej obsahuje dodatečné podpory ve prospěch IKB, což by bylo v případě, kdyby byla likvidace pro KfW levnější, než prodej IKB, tzn., že bylo zkoumáno, zda se jedná o prodejní řízení obvyklé na trhu. V této věci konstatuje Komise, že prodejem se nedosáhne pouze prodejní ceny, nýbrž je s ním spojeno i dodatečné doplnění kapitálu KfW, které je nutno považovat za součást prodeje. K tomu patří zachování obou likviditních úvěrových linek ve výši [ 2,5] mld. EUR, přednostní úvěr KfW pro refinancování SIP 2, převod SIP 1 do KfW před prodejem IKB a naplánování rizika odpovědnosti […]. KfW tato opatření učinila jednoznačně za účelem umožnění prodeje IKB a odprodeje co nejvíce aktivních položek v co nejkratší lhůtě. I když KfW dosáhla na první pohled pozitivní prodejní ceny, provázela prodej opatření, která nakonec vedla k záporné prodejní ceně.
(84)
Nelze však nechat bez povšimnutí, že tato opatření proběhla v rámci restrukturalizace IKB, a tudíž v souvislosti s prvními třemi podpůrnými opatřeními. Proto je Komise nemůže posuzovat odděleně od prvních třech opatření a považuje i zde argument tržně jednajícího investora přednesený KfW za neopodstatněný (42).
(85)
Nehledě na to se zdá, že kritérium tržního prodejního chování v tomto případě tak jako tak nebylo splněno. Nakonec je rozhodující, zda došlo k záporné ceně, protože Německo nemohlo uplatnit žádné hodnověrné dodatečné realizační náklady, které by tržně jednající prodávající zohlednil. Komise tak nemůže zohlednit především odhadované ztráty z rizika selhání za úvěry poskytnuté v rámci podpory rozvoje. Podle názoru Komise patří strukturované financování v rámci podpory rozvoje k veřejnému pověření KfW a není součástí funkcí KfW jako běžné úvěrové banky. Proto by nemělo být považováno za nákladovou položku, která by byla důležitá i pro tržně jednajícího investora, jelikož ten by na sebe nevzal žádné závazky ze státních podpůrných opatření (43).
(86)
Proto Komise zkoumala, zda podpůrná opatření vedla de facto k negativní ceně. Jelikož se v případě podpůrných opatření nejedná o dotace, ale především o úvěry a záruky, musí být stejně jako u běžného právního zhodnocení podpory stanovena jejich ekonomická výhoda pro IKB.
(87)
Za prvé, KfW poskytuje IKB i nadále likvidní prostředky. Jak již bylo objasněno dříve v 77. bodu odůvodnění, je složité vyčíslit poskytnutou výhodu, jelikož soukromí investoři by případně byli rovněž ochotni poskytnout za určitých podmínek likvidní prostředky, pokud by byla zajištěna riziková ochrana. Po prodeji IKB firmě Lone Star bude riziková ochrana rozpuštěna. Převzetí IKB firmou Lone Star a schválení restrukturalizační podpory a sanačního plánu Komisí ukazuje, že obnovení výnosnosti je považováno za reálné. Zatímco IKB bude ve fázi restrukturalizace oficiálně považována za podnik v obtížích, je opodstatněné označovat podnik pro účely výpočtu prvku podpory za „slabý“ (ratingová kategorie B) ve smyslu sdělení o referenčních a diskontních sazbách (44). Podle tohoto sdělení by marže půjčky činila 220 základních bodů, což by znamenalo, že druhá likviditní úvěrová linka by byla [ 100] základních bodů a první [ 125] základních bodů pod referenční sazbou. Přepočteno na […] let (říjen 2008 až duben […]) by vyšla další podpora ve výši [asi 90] mil. EUR.
(88)
Za druhé, KfW získala SIP 1 za 1 mld. EUR. Komise konstatuje, že cena vyjednaná KfW je o [ 10] % pod účetní cenou IFRS, a že IKB mohla předtím některé části portfolia prodat nad účetní hodnotou IFRS. Při současné situaci na trhu by snad žádný soukromý investor nebyl schopen či ochoten takové portfolio koupit (alespoň ne jako celek). Skutečnost, že Lone Star neměla o koupi zájem a KfW nebyla s to tuto koupi bez státní pomoci realizovat, hovoří sama za sebe. Nutnost dalších odpisů za portfolio nelze vyloučit. V nejhorším případě by se to dotklo druhořadé tranše ve výši [ 200] mil. EUR. Jelikož neexistují žádné další benchmarky, vychází Komise z toho, že KfW nese se SIP 1 dodatečné riziko až do výše [ 200] mil. EUR.
(89)
Za třetí, pro SIP 2 poskytla KfW přednostní úvěr ve výši 775 mil. EUR, který bude hrazen s referenční sazbou Euribor plus [ 90] základních bodů za prioritu (tzn. úvěr bude uspokojen na prvním místě z přijatých tržeb). Úvěr však bude schválen účelově založené společnosti, která není doposud známa jako dlužník. Úroková sazba poskytnutá takové účelově založené společnosti by podle sdělení o referenčních a diskontních sazbách měla činit minimálně Euribor plus 400 základních bodů (45). Jelikož se však jedná o přednostní úvěr, který má druhořadé postavení za účastí IKB, a tudíž je v zásadě ve prospěch IKB, akceptuje Komise v tomto případě i marži půjčky ve výši 220 základních bodů. Prvek podpory ve spojení s poskytnutím přednostní tranše 775 mld. EUR tak lze odhadem stanovit na [ 30] mil. EUR ([ 100] základních bodů na […] let, tzn. od října 2008 do […]).
(90)
Za čtvrté, důvodem pro převzetí rizika za […] bylo, že v případě převzetí rizika společně s IKB nebylo toto riziko možné přiměřeně vyčíslit. Jelikož existuje nízké riziko odpovědnosti a z poskytnutých informací vyplývá, že vznik tohoto rizika je spíše nepravděpodobný, nebylo by přiměřené nahlížet na toto riziko jako na součást prodeje. Nízké riziko potvrzuje skutečnost, že auditoři nevyžadovali od IKB žádné rezervy. Co se týče případných náhrad škod vzniklých v souvislosti s […], trvá samozřejmě jisté zbytkové riziko. Jelikož nebyl předložen žádný kvantitativní odhad rizika, vychází Komise z toho, že pro současná opatření bude nutno stanovit odhad […] EUR, což odpovídá riziku […] %.
(91)
Celkem zahrnují opatření učiněná KfW v rámci prodeje IKB podpory ve výši 390 mil. EUR; tato částka přesahuje prodejní cenu [ 100] mil. EUR o [ 250] mil. EUR, takže vzniká záporná prodejní cena. Proto je nutno konstatovat, že prodej IKB obsahoval podporu ve prospěch IKB.
d) Přehled státních podpor
(92)
Jak je zřejmé z tabulky 5, činí podpory poskytnuté v rámci všech opatření celkem 9,155 mld. EUR.
Tabulka 5
Opatření podpory ve prospěch IKB během její restrukturalizace
č.
Opatření
V mil. EUR
Částka podpory
v mil. EUR
1.
První riziková ochrana (Rhineland 5,8 mld. EUR, Havenrock: 0,85 mld. EUR; bilancované aktivní položky: 1 mld. EUR)
6 650
2.
Druhá riziková ochrana (350 mil. EUR na dodatečné pokrytí ztrát - Havenrock)
200
3.
Navýšení kapitálu a nevratný úvěr (pro pokrytí odpisů bilancovaných aktivních položek)
2 000
4.
Likviditní nástroj pro IKB (před prodejem)
(…)
5.
Prodej IKB
5a.
Cena akcií IKB
(…)
5b.
Likviditní nástroj pro IKB (po prodeji)
(…)
5c.
Přednostní úvěr na refinancování SIP 2
(…)
5d.
Převod SIP 1 do KfW
(…)
5e.
Osvobození od odpovědnosti […]
(…)
Prodej IKB (netto)
[ 250]
Celkem
[ 10 000]
5.2 Slučitelnost opatření se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES: podpory k nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu
(93)
Komise trvá na svém názoru uvedeném v rozhodnutí o zahájení řízení, že čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES v tomto případě nelze použít. Podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES smí být podpory poskytovány k nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu. Komise poukazuje na to, že soud prvního stupně zdůraznil, že čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES musí být aplikován restriktivně.
(94)
Vyšetřování potvrdilo poznatek Komise, že problémy IKB vznikly v důsledku podnikově specifických událostí. Mimoto se Německu nepodařilo Komisi předloženými informacemi přesvědčit, že by systémové dopady vyplývající z insolvence IKB dosahovaly rozměrů, které by představovaly „vážnou poruchu v hospodářství“ Německa ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. b) (46). Tento případ se zakládá na specifických problémech IKB, takže jsou nutná cílená opravná opatření, která lze realizovat podle pravidel pro podniky v obtížích. Zmiňovaná opatření nelze tedy podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES klasifikovat jako slučitelná se společným trhem.
5.3 Slučitelnost se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) - podpora na restrukturalizaci
(95)
Výsledky vyšetřování připouští závěr, že opatření lze považovat za podporu na restrukturalizaci slučitelnou se společným trhem, jelikož splňují všechny předpoklady stanovené v pokynech. Proto lze upustit od šetření, zda by se v případě opatření mohlo zároveň jednat o podpory na záchranu, což již Komise v rozhodnutí o zahájení řízení na základě nezvratného charakteru rizikové ochrany vyloučila.
a) Podniky v obtížích
(96)
Podle názoru Komise byla IKB podnikem v obtížích ve smyslu bodu 9 pokynů a s největší pravděpodobností by bez intervence KfW nebyla schopna déle čelit krizi likvidity. Hrozící ztráty by vedly k uzavření banky, čímž jsou splněny podmínky v bodu 10 písm. c) pokynů. Německo proti tomuto názoru, který Komise zastávala již v rozhodnutí o zahájení řízení, nemělo námitek.
b) Obnovení dlouhodobé životaschopnosti
(97)
Toto šetření potvrdilo, že díky restrukturalizaci bude obnovena dlouhodobá životaschopnost IKB. Dle názoru Komise má prodej IKB firmě Lone Star rozhodující význam pro řešení vzniklých obtíží a pozitivní ekonomický vývoj banky.
(98)
Dále šetření potvrdilo, že IKB svou činnost zaměřila jiným směrem. Zbavila se ztrátových obchodních oblastí a přestala investovat do portfolia. Banka se mimo to do budoucna soustředí na svůj hlavní obor činnosti, zákazníky z okruhu středně velkých podniků. Zbývající obchody v segmentu strukturovaného financování zůstanou zachovány za účelem uspokojení potřeb v oblasti obchodů s firemními zákazníky, banka se však vzdá [ 20] % segmentu, jakož i kompletní obchodní oblasti financování do nemovitostí. Mimo to učinila IKB opatření na zlepšení rizikového managementu a výrazně zredukovala své rizikové položky. IKB tím zrealizovala interní opatření nutná pro změnu kurzu.
(99)
Mimo to bere Komise na vědomí, že restrukturalizační plán IKB usiluje o trvalé obnovení dlouhodobé životaschopnosti IKB. Z tohoto plánu, který se opírá o solidní prognózy vývoje trhu, vyplývá, že zvolený obchodní model by se mohl osvědčit. Ukazatel kapitálové přiměřenosti Tier-1 ratio […] % a poměr mezi náklady a výnosy (cost income ratio) […] %, kterých má být dosaženo do roku 2011, ukazují, že se jedná o solidní obchodní plán. Relativně nízký výnos vlastního kapitálu ve výši […] % (2012) je nutno vidět v souvislosti s relativně vysokým ukazatelem kapitálové přiměřenosti Tier-1 ratio IKB, který představuje nezbytný záchranný polštář. Komise bere na vědomí značná opatření na úsporu nákladů, která mají být realizována do roku 2011. Komise zkoumala i hypotézy, ze kterých vychází restrukturalizační plán, a nemá pochyby o jejich reálnosti.
(100)
Z restrukturalizačního plánu vyplývá, že i v nejhorším případě bude pozitivní ekonomický vývoj IKB s pozitivním výnosem vlastního kapitálu možný. I v tomto případě bude banka schopna dosáhnout Tier-1 ratio ve výši […] %, a tudíž stát na solidních základech.
c) Omezení podpory na nezbytné minimum - vlastní podíl
(101)
Pochybnosti Komise, že podpora je omezena na nezbytné minimum, se podařilo odstranit. Komise došla nyní k závěru, že podpora je omezena na nezbytné minimum a že banka se na restrukturalizaci podle cílů stanovených v pokynech podílí z velké části vlastními prostředky, tzn., že přes 50 % restrukturalizačních nákladů je financováno z vlastních prostředků.
(102)
Náklady na restrukturalizaci zahrnují několik ztrátových položek (ztráty z portfolií, ztráty na základě vyšších nákladů na financování, ztráty na základě omezení oblastí obchodní činnosti a ztráty v souvislosti s prodejem aktivních položek), jakož i náklady na zřízení rizikové ochrany, náklady na restrukturalizaci personálu, správní náklady, jakož i honoráře pro poradce a právníky. Komise nezpochybňuje, že tyto náklady činí [ 15] mld. EUR, jak Německo uvádí v 52. bodu odůvodnění. Komise rovněž uznává, že se v případě refinancování SIP 1 a přednostního úvěru pro SIP 2 jedná o restrukturalizační náklady, jelikož tyto nástroje jsou potřebné pro obnovu dlouhodobé životaschopnosti. Celkové náklady lze proto odhadnout na cca [ 17] mld. EUR.
(103)
Restrukturalizace IKB může být v souladu s bodem 43 pokynů financována podporami, vlastními prostředky příjemců podpory, prodejem aktiv, prostředky podílníků a cizím financováním za tržních podmínek.
(104)
K restrukturalizaci portfolia přispívá značně podnik sám, jakož i bývalí a noví soukromí podílníci; patří sem především účast úvěrových svazů, vlastní prostředky IKB (47) a kapitálový příspěvek Lone Star. Obchodní ztráty a krizí podmíněné omezení obchodní činnosti však nelze uznat jako vlastní přínos, neboť dle bodu 43 pokynů se musí jednat o konkrétní, tzn. skutečný přínos. Vlastní přínos z této kategorie činí cca […] mld. EUR ([ 20] %).
(105)
Při zohlednění výnosů z prodejů realizovaných jako kompenzační opatření se tato částka výrazně zvýší a činí minimálně 50 %. To se týká aktivních položek s nominální hodnotou [ 15] mld. EUR (viz tabulka 4). Komise však tuto částku nemůže jako celek uznat za vlastní podíl. Za prvé bude část obchodu IKB Luxemburg obnovena v Düsseldorfu ([…] mld. EUR), takže se jedná pouze o částečný prodej. Za druhé není část finančních prostředků získávána aktivními prodeji, nýbrž ke lhůtě splatnosti dotčených aktiv. Za třetí není jasné, za jakou hodnotu budou aktivní položky realizovány. […]. Německo však předneslo dostatečné argumenty k přesvědčení Komise, že aktivní realizací aktivních položek lze v dohledné době získat minimálně [ 5] mld. EUR (48). Toto bude Komise sledovat, aby zajistila, že bude poskytnut dostatečně vysoký vlastní podíl a že je podpora skutečně omezena na nezbytné minimum.
(106)
Prodej aktivních položek má dvojí efekt. Na jedné straně bude snížen objem rizikově vážených aktiv, takže bude uvolněn kapitál a zvýšen stupeň kapitalizace. Na druhé straně bude z prodeje čerpána likvidita, kterou lze použít k financování restrukturalizace anebo k posílení základu likvidity (49). Jak již bylo objasněno v předešlém bodu, jedná se u těchto prostředků částečně o očekávané přílivy kapitálu, část již byla realizována a další část má následovat v nejbližší době. I při vyloučení očekávaných přílivů kapitálu, kterých lze dosáhnout teprve v roce 2011, a při opatrné domněnce, že nebude docíleno všech výnosů v očekávaném rozsahu, došla Komise k závěru, že je splněn předpoklad vlastního podílu v minimální výši 50 % platný pro restrukturalizaci nepochybnou z hlediska práva hospodářské soutěže.
(107)
K tomuto závěru došla Komise s přihlédnutím k následujícím aspektům.
Tabulka 6
Vlastní podíl
(v mld. EUR)
Opatření
Původ prostředků
Hodnota
Riziková ochrana
Úvěrové svazy
1,50
Kapitálové rezervy a hybridní kapitál podniku
IKB
[ 1,5]
Doplnění kapitálu SIP II
Lone Star
[ 0,25]
Mezisoučet
[ 3,25]
Prodej investic do portfolia
Trh
(…)
Ukončení obchodu s nemovitostmi
Trh
[…]
Ukončení IKB Int. Luxembourg
Trh
[…]
Ukončení IKB CC New York
Trh
[…]
Ukončení IKB Amsterdam
Trh
[…]
Prodej podílů ve společnosti Movesta
Trh
[…]
Prodej nestrategických aktivních položek
Trh
[…]
Mezisoučet: Prodeje jako kompenzační opatření
[ 5,0] (minimálně […])
d) Zamezení nepřiměřeného narušování hospodářské soutěže - kompenzační opatření
(108)
Komise je po provedeném šetření přesvědčena o tom, že byla učiněna dostatečná opatření k maximálnímu oslabení možných negativných dopadů podpory na konkurenty.
(109)
Komise konstatuje, že IKB se vzdá jednoho celého obchodního segmentu a zredukuje svůj nejvýnosnější segment, jímž je strukturované financování, o [20-30] %.
(110)
Komise nemůže akceptovat, že největší část krácení (tzn. ukončení investic do portfolia ve výši 18,3 mld. EUR) je uplatňována jako kompenzační opatření, jelikož tato jsou nutná k obnovení dlouhodobé životaschopnosti. Taková opatření nelze dle bodu 40 pokynů uznat jako kompenzační.
(111)
Nehledě na to odpovídají další krácení v rozsahu [ 10] mld. EUR cca [25] % bilančního součtu po odečtení investic do portfolia (tzn. [ 10] mld. EUR ze 45,2 mld. EUR) (50). I když výstup z investic do portfolia nelze akceptovat jako kompenzační opatření, má vliv na velikost banky a její obchodní činnost. Na základě opatření navržených Německem bude bilanční součet IKB snížen o 47,2 % (tzn. 18,3 mld. EUR investic do portfolia a [ 10] mld. EUR pro kompenzační opatření po odečtení […] mld. EUR růstové marže oproti 63,5 mld. EUR celkového bilančního součtu).
(112)
Komise kromě toho poukazuje na to, že snížení celkového bilančního součtu na 33,5 mld. EUR plánované do konce restrukturalizačního období (30. září 2011) zajišťuje, že rušení a prodejům nebude zabráněno obnovou obchodu v jiných částech banky nebo jednoduše jejich přesunutím.
(113)
Mimo to se už na obchodní činnosti IKB nepodílejí bývalí vlastníci ani vedoucí pracovníci banky, což je důležitý signál ohledně potírání morálního hazardu. Navíc byla banka prodána v rámci otevřeného a nediskriminačního řízení, které dalo možnost k získání banky konkurentům z bankovního sektoru, což samo o sobě představuje určitou kompenzaci za narušení hospodářské soutěže vzniklé v důsledku poskytnuté podpory.
(114)
Celkově jsou kompenzační opatření úměrná účinkům narušení vzniklým v důsledku podpory poskytnuté ze strany IKB a zajišťují maximálně možné oslabení negativních dopadů na obchodní podmínky.
(115)
Komisi je nutno průběžně informovat o průběhu realizace těchto kompenzačních opatření.
6. ZÁVĚR
(116)
Komise konstatuje, že zmiňovaná opatření podpory byla realizována za porušení čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES. Komise však došla k závěru, že se v případě sporných opatření jedná o restrukturalizační podporu, kterou lze dle čl. 87 odst. 3 písm. c Smlouvy o ES považovat za slučitelnou se společným trhem, pokud jsou splněny příslušné předpoklady,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpory, které Německo poskytlo na základě jím předložených dohod a dokumentů ve prospěch IKB Deutsche Industriebank AG (dále jen: IKB), jsou s výhradou podmínek a závazků uvedených v článku 2 slučitelné se společným trhem.
Článek 2
1. Německo zajistí, aby byl restrukturalizační plán pro IKB, který zaslalo Komisi 25. září 2008, do 30. září 2011 kompletně realizován.
2. Německo zajistí, aby byly následující aktivní položky IKB prodány třetí straně nezávislé na IKB a KfW, resp. zlikvidovány:
a)
Kompletní obchodní segment financování nemovitostí, který zahrnuje financování do tuzemských i zahraničních nemovitostí, bude do 31. prosince 2008 pozastaven a aktivně ukončen (51), přičemž […] % musí být prodáno do 30. září 2010, dalších […] % do 30. září 2011 a zbytek během příslušných lhůt splatnosti. Ukončení se týká i společnosti IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG a IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH. (52)
b)
Dceřiná společnost IKB International S.A. Luxembourg bude aktivně ukončena do 30. září 2011. Od 31. března 2009 nebudou uzavírány žádné nové obchody. IKB převezme z obchodních oblastí této dceřiné společnosti obchody důležité pro oblast firemních zákazníků a strukturovaného financování.
c)
IKB Capital Corporation New York bude aktivně ukončena do 30. září 2011, přičemž […] % úvěrového portfolia musí být prodáno k 30. září 2010. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
d)
Obchodní činnosti IKB AG v Amsterdamu budou aktivně ukončeny do […]. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
e)
50 % podíl ve společnosti Movesta Lease and Finance GmbH bude prodán do 30. září 2011.
f)
Další nestrategické aktivní položky původně vykázané v bilanci budou aktivně ukončeny s nominální hodnotou 1,7 mld. EUR (účetní hodnota k 31. březnu 2007) do 30. září 2011.
3. Německo zajistí, aby celkový bilanční součet IKB činil k 30. září 2011 maximálně 33,5 mld. EUR (53).
4. V případě nepředvídaných okolností, především při přetrvávající krizi na kapitálovém trhu nebo nemožnosti prodeje určitých aktivních položek lze opatření uvedená v odstavcích 2 a 3 změnit nebo nahradit, popřípadě prodloužit lhůtu, pokud to bude minimálně dva měsíce před uplynutím příslušné lhůty dostatečně zdůvodněno a Komise během dvou měsíců nevznese námitky.
5. Za účelem dohledu nad plněním podmínek a závazků stanovených v odstavcích 1, 2 a 3 bude Německo zasílat do roku 2012 každoročně nejpozději k 31. červenci zprávy o průběhu realizace restrukturalizačního plánu a těchto podmínek a závazků.
Článek 3
Toto rozhodnutí je adresováno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 21. října 2008.