RÅDETS DIREKTIV af 24. juni 1988 om gennemførelse af Traktatens artikel 67 (88/361/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE
FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 69 og artikel 70, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, forelagt efter høring af Det Monetære Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og
ud fra følgende betragtninger:
I henhold til Traktatens artikel 8A indebærer det indre marked et område uden indre grænser, hvori kapitalens frie bevægelighed er sikret med forbehold af Traktatens øvrige bestemmelser;
medlemsstaterne skal kunne træffe de foranstaltninger, der er nødvendige med henblik på at regulere likviditeten i banksektoren, og disse foranstaltninger skal være begrænset til virkeliggørelsen af dette mål;
medlemsstaterne skal om fornødent kunne træffe foranstaltninger, der midlertidigt og inden for rammerne af egnede fællesskabsprocedurer hindrer kortfristede kapitalbevægelser, der, selv uden større afvigelser i de grundliggende økonomiske faktorer, kan skabe alvorlige forstyrrelser i deres penge- og valutapolitik;
af klarhedshensyn bør det præciseres, hvorledes de overgangsforanstaltninger med hensyn til kapitalbevægelser, der ved Tiltrædelsesakten af 1985 blev vedtaget til fordel for Kongeriget Spanien og Republikken Portugal, finder anvendelse inden for den ordning, der indføres ved nærværende direktiv;
Kongeriget Spanien og Republikken Portugal kan i henhold til henholdsvis artikel 61 til 66 og 222 til 232 i Tiltrædelsesakten af 1985 udskyde liberaliseringen af visse kapitalbevægelser uanset de forpligtelser, der blev fastsat ved første direktiv af 11. maj 1960 til gennemførelse af Traktatens artikel 67 (3), senest ændret ved direktiv 86/566/EØF (4); i direktiv 86/566/EØF er der ligeledes foreskrevet anvendelse af en overgangsordning til fordel for disse to medlemsstater, for så vidt angår deres forpligtelser til liberalisering af kapitalbevægelser; disse to medlemsstater bør inden for samme frister og med samme økonomiske begrundelse kunne udskyde opfyldelsen af de nye liberaliseringsforpligtelser, der fastsættes ved nærværende direktiv;
Den Hellenske Republik og Irland befinder sig, omend i forskellig grad, i en vanskelig situation som følge af betalingsbalanceproblemer og en stor udlandsgæld; en øjeblikkelig, fuldstændig liberalisering af kapitalbevægelser for disse to medlemsstaters vedkommende ville vanskeliggøre videreførelsen af de bestræbelser, de har udfoldet for at forbedre deres betalingsbalancesituation og styrke deres finansielle systems evne til at tilpasse sig de krav, de stilles på et finansielt integreret marked i Fællesskabet; i overensstemmelse med Traktatens artikel 8 C bør der under hensyn til deres særlige situation indrømmes disse to medlemsstater længere frister for opfyldelse af de forpligtelser, der følger af nærværende direktiv;
en fuldstændig liberalisering af kapitalbevægelserne kan i nogle medlemsstater, herunder særlig i grænseområder, forårsage vanskeligheder på markedet for ejendomme, der ikke er helårsboliger; eksisterende national lovgivning om erhvervelse af sådanne ejendomme bør ikke berøres af gennemførelsen af dette direktiv;
den frist, der er sat for gennemførelsen af dette direktiv, bør udnyttes med henblik på at sætte Kommissionen i stand til at fremlægge forslag til fjernelse eller nedsættelse af de risici for forvridninger, skatteunddragelse og omgåelse af skattereglerne, der skyldes forskelligheder i de nationale ordninger for beskatning, og at gøre det muligt for Rådet at tage stilling til sådanne forslag;
i overensstemmelse med Traktatens artikel 70, stk. 1, skal Fællesskabet bestræbe sig på at nå den størst mulige liberalisering inden for kapitalbevægelser mellem valutaindlændinge i medlemsstaterne og valutaindlændinge i tredjelande;
omfattende kortfristede kapitalbevægelser fra eller til tredjelande kan forårsage alvorlig forstyrrelse i medlemsstaternes monetære eller finansielle forhold eller medføre alvorlige spændinger på valutamarkederne; en sådan udvikling kan blive til skade for sammenhængen inden for Det Europæiske Monetære System, det indre markeds funktion og den gradvise gennemførelse af Den Økonomiske og Monetære Union; der må derfor skabes de fornødne betingelser for en samordnet indsats for medlemsstaternes side, såfremt en sådan måtte vise sig nødvendig;
dette direktiv træder i stedet for Rådets direktiv 72/156/EØF af 21. marts 1972 om regulering af de internationale pengestrømme og neutralisering af deres uønskede virkninger på den interne likviditet (5); direktiv 72/156/EØF bør derfor ophæves -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Medlemsstaterne ophæver de restriktioner for kapitalbevægelser, der finder sted mellem valutaindlændige i medlemsstaterne, medmindre andet er fastsat i nedenstående bestemmelser. For at lette gennemførelsen af dette direktiv, klassificeres kapitalbevægelserne efter nomenklaturen i
bilag I.
2. Overførsler i tilknytning til kapitalbevægelser foregår under samme valutabetingelser som dem, der gælder for betalinger i forbindelse med løbende transaktioner.
Artikel 2
Medlemsstaterne underretter senest ved foranstaltningernes ikrafttræden Centralbankchefkomitéen og Det Monetære Udvalg samt Kommissionen om de foranstaltninger til regulering af likviditeten i banksektoren, der har en specifik virkning på kreditinstitutters kapitaltransaktioner med
valutaudlændige.
Disse foranstaltninger skal begrænses til, hvad der er nødvendigt med henblik på regulering af den indenlandske monetære situation. Det Monetære Udvalg og Centralbankchefkomitéen afgiver udtalelse herom til Kommissionen.
Artikel 3
1. I tilfælde af, at kortfristede kapitalbevægelser af usædvanligt omfang fører til kraftige spændinger på valutamarkederne og skaber alvorlige forstyrrelser i en medlemsstats penge- og valutapolitik, bl.a. med betydelige udsving i den indenlandske likviditet til følge, kan Kommissionen efter høring af Det Monetære Udvalg og Centralbankchefkomitéen give denne medlemsstat tilladelse til i forbindelse med de kapitalbevægelser, der er opført i bilag II, at iværksætte beskyttelsesforanstaltninger, for hvilke de nærmere betingelser fastlægges af Kommissionen.
2. Den pågældende medlemsstat kan i særligt hastende tilfælde selv træffe de ovennævnte beskyttelsesforanstaltninger, såfremt dette er nødvendigt. Kommissionen og de øvrige medlemsstater skal underrettes om disse foranstaltninger senest på tidspunktet for deres ikrafttræden. Kommissionen træffer efter høring af Det Monetære Udvalg og Centralbankchefkomitéen beslutning om, hvorvidt den pågældende medlemsstat kan opretholde disse foranstaltninger, eller om den skal ændre eller ophæve dem.
3. De beslutninger, som Kommissionen træffer i henhold til stk. 1 og 2, kan tilbagekaldes eller ændres af Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
4. Varigheden af de beskyttelsesforanstaltninger, der træffes i medfør af nærværende artikel, må ikke overstige seks måneder.
5. Rådet undersøger inden den 31. december 1992 på grundlag af en rapport fra Kommissionen og efter udtalelse fra Det Monetære Udvalg og Centralbankchefkomitéen, om bestemmelserne i denne artikel fortsat, i princippet og med hensyn til den nærmere udformning, er i overensstemmelse med de behov, som de skulle opfylde.
Artikel 4
Bestemmelserne i dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne kan træffe foranstaltninger, der er tvingende nødvendige for at imødegå overtrædelser af deres love og forskrifter, især på skatteområdet eller inden for tilsynet med penge- og finansieringsinstitutter, og at de af administrative eller statistiske hensyn kan fastlægge procedurer for anmeldelse af kapitalbevægelser.
Iværksættelsen af sådanne foranstaltninger og procedurer må ikke resultere i, at kapitalbevægelser, der foretages i overensstemmelse med fællesskabsretlige bestemmelser, forhindres.
Artikel 5
For Kongeriget Spanien og Republikken Portugal finder de bestemmelser vedrørende kapitalbevægelser, der er fastsat i Tiltrædelsesakten af 1985, anvendelse som anført i bilag III
på grundlag af den nomenklatur for kapitalbevægelser, der er anført i bilag I.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for senest den 1. juli 1990 at efterkomme dette direktiv. De underretter omgående Kommissionen herom. De giver ligeledes senest ved foranstaltningernes ikrafttræden underretning om enhver ny foranstaltning eller ændring af de bestemmelser vedrørende de kapitalbevægelser, der er opført i bilag I.
2. Kongeriget Spanien og Republikken Portugal kan, med forbehold for disse to staters vedkommende af artikel 61 til 66 og 222 til 232 i Tiltrædelsesakten af 1985, ligesom
Den Hellenske Republik og Irland midlertidigt opretholde restriktioner for de kapitalbevægelser, der er opført i bilag IV, på de betingelser og inden for de frister, der er fastsat i nævnte bilag.
Såfremt Republikken Portugal eller den Hellenske Republik inden udløbet af fristen for liberalisering af de kapitalbevægelser, der er opført i liste III og IV i bilag IV, skønner, at de ikke er i stand til at foretage denne liberalisering, navnlig på grund af betalingsbalancevanskeligheder eller en utilstrækkelig grad af tilpasning af det nationale finansielle system, foretager Kommissionen på anmodning af en af disse medlemsstater og i samarbejde med Det Monetære Udvalg en undersøgelse af den pågældende medlemsstats økonomiske og finansielle situation. På grundlag af resultaterne af denne undersøgelse foreslår Kommissionen Rådet, at dette for alle eller en del af de omhandlede kapitalbevægelser forlænger den fastsatte frist for deres liberalisering. Denne forlængelse kan ikke overstige tre år. Rådet træffer afgørelse efter fremgangsmåden i Traktatens artikel 69.
3. Kongeriget Belgien og Storhertugdømmet Luxembourg kan midlertidigt opretholde det dobbelte valutamarked på de betingelser og inden for den frist, der er fastsat i
bilag V.
4. Eksisterende national lovgivning om erhvervelse af ejendomme, der ikke er helårsboliger, kan opretholdes, indtil Rådet vedtager yderligere bestemmelser på dette område i henhold til Traktatens artikel 69. Nærværende bestemmelse berører ikke gyldigheden af andre fællesskabsretlige bestemmelser.
5. Kommissionen forelægger senest den 31. december 1988 Rådet forslag med henblik på fjernelse eller nedsættelse af de risici for forvridninger, skatteunddragelse og omgåelse af skattereglerne, der skyldes forskelligheden i de nationale ordninger for beskatningen af opsparing og kontrollen med deres anvendelse.
Rådet skal træffe afgørelse om Kommissionens forslag senest den 30. juni 1989. Alle skattemæssige bestemmelser af fællesskabskarakter skal i henhold til Traktaten vedtages med enstemmighed.
Artikel 7
1. Medlemsstaterne bestræber sig på inden for den ordning, de anvender på overførsler i tilknytning til kapitalbevægelser med tredjelande, at nå samme grad af liberalisering som for de transaktioner, der finder sted med valutaindlændige i de øvrige medlemsstater, medmindre andet er fastsat i dette direktiv.
Bestemmelserne i første afsnit berører ikke anvendelsen over for tredjelande af nationale eller fællesskabsretlige regler, herunder eventuelle gensidighedsbetingelser, vedrørende etablering, præstering af finansielle tjenesteydelser og værdipapirers adgang til kapitalmarkederne.
2. Såfremt omfattende kortfristede kapitalbevægelser fra eller til tredjelande skaber alvorlige forstyrrelser for medlemsstaternes eller flere af disses interne eller eksterne monetære eller finansielle forhold eller medfører alvorlige spændinger i valutaforbindelserne inden for Fællesskabet eller mellem Fællesskabet og tredjelandene, holder medlemsstaterne samråd om de foranstaltninger, der kan træffes for at overvinde de opståede vanskeligheder. Dette samråd finder sted i Centralbankchefkomitéen og Det Monetære Udvalg på Kommissionens eller en medlemsstats initiativ.
Artikel 8
Det Monetære Udvalg foretager mindst en gang om året en undersøgelse af situationen med hensyn til kapitalens frie bevægelighed, således som den følger af gennemførelsen af dette direktiv. Denne undersøgelse omfatter de interne foranstaltninger til regulering af kreditten samt kapital- og pengemarkedet, der kan have en særlig indvirkning på de internationale kapitalbevægelser samt alle de øvrige elementer, der er omhandlet i dette direktiv. Udvalget aflægger rapport til Kommissionen om resultatet af denne undersøgelse.
Artikel 9
Første direktiv af 11. maj 1960 og direktiv 72/156/EØF ophæves med virkning fra den 1. juli 1990.
Artikel 10
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 24. juni 1988.
Směrnice Rady
ze dne 24. června 1988,
kterou se provádí článek 67 Smlouvy
(88/361/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 69 a čl. 70 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise podaný po konzultaci s Měnovým výborem [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že článek 8a Smlouvy stanoví, že společný trh bude představovat oblast bez vnitřních hranic, v níž je zajištěn volný pohyb kapitálu, aniž jsou dotčena ostatní ustanovení Smlouvy;
vzhledem k tomu, že členské státy by měly být schopny vydávat nezbytná opatření k regulaci likvidity bank; že taková opatření by měla být omezena pouze na tento účel;
vzhledem k tomu, že členské státy by v případě nutnosti měly být schopny vydávat opatření, aby dočasně a prostřednictvím náležitých postupů používaných ve Společenství mohly omezit pohyb krátkodobého kapitálu, který by mohl vážně narušit provádění záměrů v měnové a devizové politice, a to i v oblastech, v nichž neexistují žádné znatelné rozdíly v základních hospodářských ukazatelích;
vzhledem k tomu, že v zájmu transparentnosti je vhodné v souladu s opatřeními stanovenými touto směrnicí naznačit rozsah přechodných opatření přijatých aktem o přistoupení z roku 1985 v oblasti pohybu kapitálu ve prospěch Španělského království a Portugalské republiky;
vzhledem k tomu, že Španělské království a Portugalská republika mohou podle článků 61 až 66 a článků 222 až 232 aktu o přistoupení z roku 1985 odložit liberalizaci určitých forem pohybu kapitálu odchylně od povinností stanovených první směrnicí Rady ze dne 11. května 1960, kterou se provádí článek 67 Smlouvy [3] naposledy pozměněnou směrnicí 86/566/EHS [4]; že směrnice 86/566/EHS také stanoví, aby přechodná ustanovení ohledně povinnosti těchto dvou členských států umožnit volný pohyb kapitálu byla prováděna v jejich prospěch; že je vhodné, aby tyto dva členské státy mohly odložit plnění těchto nových liberalizačních povinností vyplývajících z této směrnice;
vzhledem k tomu, že Řecká republika a Irsko prožívají, i když v různé míře, složitou situaci platební bilance a vysokou úroveň zahraničního dluhu; že okamžitá a kompletní liberalizace pohybu kapitálu těmito dvěma členskými státy by ztížila další provádění opatření, která přijaly, aby posílily své vnější postavení a aby zlepšily schopnost svých finančních systémů přizpůsobit se požadavkům sjednoceného finančního trhu Společenství; že v souladu s článkem 8c Smlouvy je vhodné, aby s ohledem na jejich zvláštní podmínky dostaly tyto dva členské státy více času na splnění povinností vyplývajících z této smlouvy;
vzhledem k tomu, že plná liberalizace pohybu kapitálu by mohla v některých členských státech, a to zvláště v příhraničních oblastech, přispět k potížím na trhu s rekreačními objekty; že stávající vnitrostátní právní předpisy regulující tento trh by neměly být ovlivněny tím, že tato směrnice vstoupí v platnost;
vzhledem k tomu, že by mělo být využito období, přijaté pro uvedení této směrnice v platnost, aby Komise mohla podat návrhy určené na odstranění nebo snížení rizik zkreslování daňové situace, daňových úniků a vyhýbání se daňovým povinnostem, jež jsou výsledkem různosti vnitrostátních daňových systémů a aby u těchto návrhů mohla Rada zaujmout stanovisko;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 70 odst. 1 Smlouvy Společenství usiluje o dosažení co nejvyššího stupně liberalizace ve vztahu k pohybu kapitálu mezi rezidenty Společenství a třetích zemí;
vzhledem k tomu, že rozsáhlý pohyb krátkodobého kapitálu do nebo z třetích zemí může vážně narušit měnovou nebo finanční situaci členských států nebo způsobit vážné napětí na devizových trzích; že takový vývoj může být škodlivý pro soudržnost Evropského měnového systému, pro hladké fungování vnitřního trhu a pro pokračující uskutečňování hospodářské a měnové unie; že je proto vhodné, aby se vytvořily nezbytné podmínky pro harmonickou akci členských států, bude-li toto nezbytné;
vzhledem k tomu, že tato směrnice nahrazuje směrnici Rady 72/156/EHS ze dne 21. března 1972 o regulování mezinárodních kapitálových toků a o neutralizování nežádoucích účinků na likviditu vnitřních trhů [5]; že směrnice 72/156/EHS se tímto zrušuje,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Aniž jsou dotčena dále uvedená ustanovení, zruší členské státy omezení pohybu kapitálu mezi rezidenty členských států. Pro zjednodušení provádění této směrnice se pohyb kapitálu člení podle klasifikace uvedené v příloze I.
2. Převody spojené s pohybem kapitálu probíhají za stejných devizových podmínek, které platí pro běžné operace.
Článek 2
Členské státy informují Výbor guvernérů centrálních bank a Měnový výbor i Komisi nejpozději ke dni jejich vstupu v platnost o opatřeních k regulování likvidity bank, které mají zvláštní vliv zejména na kapitálové transakce prováděné úvěrovými institucemi s nerezidenty.
Tato opatření se omezí na míru nutnou k vnitrostátní monetární regulaci. Měnový výbor a Výbor guvernérů centrálních bank předají Komisi stanoviska ohledně této záležitosti.
Článek 3
1. Pokud pohyb krátkodobého kapitálu výjimečného rozsahu vyvolává velké napětí na devizových trzích a vede k vážnému narušování provádění měnové a devizové politiky členského státu projevující se ve významných změnách domácí likvidity, může dát Komise po konzultaci s Měnovým výborem a Výborem guvernérů centrálních bank členskému státu souhlas k tomu, aby s ohledem na pohyb kapitálu uvedený v příloze II přijal ochranná opatření, o jejichž podmínkách a podrobnostech rozhodne Komise.
2. V naléhavých případech může dotčený členský stát sám přijmout výše uvedená ochranná opatření, jsou-li tato opatření nutná. Komise a ostatní členské státy musí být o těchto opatřeních informovány nejpozději ke dni jejich účinnosti. Komise po konzultaci s Měnovým výborem a s Výborem guvernérů centrálních bank rozhodne, zdali může dotčený členský stát nadále tato opatření uplatňovat nebo zdali je musí pozměnit či zrušit.
3. Rozhodnutí přijatá Komisí podle odstavců 1 a 2 mohou být zrušena nebo pozměna Radou rozhodující kvalifikovanou většinou.
4. Doba uplatňování ochranných opatření přijatých podle tohoto článku nesmí překročit 6 měsíců.
5. Rada na základě zprávy Komise a po získání stanoviska Měnového výboru a Výboru guvernérů centrálních bank do 31. prosince 1992 přezkoumá, zůstává-li tento článek ve svých zásadách i podrobnostech nadále v souladu s požadavky, které provádění těchto ustanovení mělo uspokojovat.
Článek 4
Tato směrnice se nedotkne práva členských států přijímat veškerá nezbytná opatření, aby se předcházelo porušování jejich právních předpisů, mimo jiné v oblasti zdanění a obezřetnostního dohledu nad finančními institucemi nebo k přijetí postupů pro oznamování pohybu kapitálu pro administrativní nebo statistické účely.
Uplatňování těchto opatření a postupů nesmí mít za následek to, že by se bránilo pohybu kapitálu prováděnému podle právních předpisů Společenství.
Článek 5
V souladu s klasifikací pohybu kapitálu podle přílohy I je v příloze III stanovena působnost aktu o přistoupení z roku 1985 v oblasti pohybu kapitálu pro Španělské království a Portugalskou republiku.
Článek 6
1. Členské státy přijmou do 1. července 1990 opatření nezbytná k plnění této směrnice. Neprodleně o nich uvědomí Komisi. Státy rovněž oznámí nejpozději ke dni jejich účinnosti veškerá nová opatření nebo změny předpisů upravujících pohyb kapitálu uvedený v příloze I.
2. Španělské království a Portugalská republika (bez dotčení článků 61 až 66 a článků 222 až 232 aktu o přistoupení z roku 1985) a Řecká republika a Irsko mohou dočasně pokračovat v omezování pohybu kapitálu uvedeného v příloze IV s výhradou podmínek a časových lhůt stanovených v této příloze.
Bude-li se před uplynutím časové lhůty stanovené pro liberalizaci pohybu kapitálu podle seznamu III a IV přílohy IV Portugalská republika nebo Řecká republika domnívat, že nejsou schopny pokračovat v liberalizaci, a to zejména z důvodu potíží s platební bilancí nebo z důvodu nedostatečně přizpůsobeného vnitrostátního finančního systému, Komise spolu s Měnovým výborem na žádost jednoho nebo druhého z těchto členských států přezkoumá hospodářskou a finanční situaci dotčeného členského státu. Podle výsledku tohoto přezkumu Komise navrhne Radě prodloužení časové lhůty stanovené pro liberalizaci všech nebo některých druhů pohybu kapitálu. Toto prodloužení nesmí přesáhnout tři roky. Rada bude jednat v souladu s postupem stanoveným v článku 69 Smlouvy.
3. Belgické království a Lucemburské velkovévodství mohou dočasně nadále provozovat duální devizový trh v souladu s podmínkami a lhůtami stanovenými v příloze V.
4. Stávající vnitrostátní právní předpisy upravující nákup rekreačních objektů mohou zůstat v platnosti, dokud Rada nepřijme další ustanovení v této oblasti v souladu s článkem 69 Smlouvy. Tímto není ovlivněna platnost jiných právních předpisů Společenství.
5. Komise předloží do 31.prosince 1988 Radě návrhy k eliminaci nebo ke snížení rizika zkreslování daňové situace, daňových úniků a vyhýbání se daňovým povinnostem z důvodu rozdílných vnitrostátních systému zdaňování úspor a kontroly uplatňování těchto systémů.
Rada k těmto návrhům Komise zaujme stanovisko do 30. června 1989. Veškerá daňová opatření Společenství se v souladu se Smlouvou přijímají jednomyslně.
Článek 7
1. Při převodech spojených s pohybem kapitálu z třetích zemí nebo do nich se členské státy vynasnaží dosáhnout stejného stupně liberalizace jako té, která platí u operací, kterých se účastní rezidenti jiných členských států, a to s výhradou ostatních ustanovení této směrnice.
Předchozí odstavec se nedotýká uplatňování vnitrostátních pravidel nebo právních předpisů Společenství vůči třetím zemím, a to zejména vzájemných podmínek týkajících se operací, zahrnujících usazování, poskytování finančních služeb a přijetí cenných papírů na kapitálové trhy.
2. Pokud rozsáhlý pohyb krátkodobého kapitálu do nebo z třetích zemí vážně narušuje vnitřní nebo vnější měnovou nebo finanční situaci členských států nebo některých z nich nebo způsobuje vážné napětí v devizových vztazích uvnitř Společenství nebo mezi Společenstvím a třetími státy, členské státy společně projednají veškerá opatření pro boj s těmito problémy. Tyto konzultace se konají v rámci Výboru guvernérů centrálních bank a Měnového výboru na základě iniciativy Komise nebo kteréhokoli členského státu.
Článek 8
Nejméně jednou za rok Měnový výbor prošetří situaci volného pohybu kapitálu, tak jak vyplývá z provádění této směrnice. Toto šetření se týká opatření k domácí regulaci úvěrových, finančních a peněžních trhů, které by mohly mít specifický dopad na mezinárodní pohyb kapitálu a veškeré další aspekty této směrnice. Výbor podá zprávu o výsledku šetření Komisi.
Článek 9
Dnem 1. července 1990 se zrušuje první směrnice ze dne 11. května 1960 a směrnice 72/156/EHS.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 24.června 1988.