KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1454/2007
af 10. december 2007
om fælles regler for indførelse af en licitationsprocedure for fastsættelse af eksportrestitutioner for visse landbrugsprodukter
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter (1), særlig artikel 31, stk. 14,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1784/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for korn (2), særlig artikel 18,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1785/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for ris (3), særlig artikel 15, stk. 3,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 af 20. februar 2006 om den fælles markedsordning for sukker (4), særlig artikel 33, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 31, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1255/1999 og de tilsvarende artikler i de øvrige forordninger vedrørende de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter kan forskellen i priserne eller noteringerne på verdensmarkedet for visse landbrugsprodukter og priserne i EF udlignes ved hjælp af eksportrestitutioner i det omfang, det er nødvendigt for at kunne eksportere disse produkter, og inden for de grænser, der følger af aftaler indgået i henhold til EF-traktatens artikel 300.
(2)
For at udnytte de disponible ressourcer så effektivt som muligt, øge gennemskueligheden og skærpe konkurrencen blandt de eksportører, der ønsker at deltage i restitutionsordningen, kan Kommissionen ved hjælp af en licitationsprocedure fastsætte restitutioner for produkter, som allerede er omfattet af bestemmelser om sådanne procedurer.
(3)
I Kommissionens forordninger om gennemførelsesbestemmelser for udbydelse i licitation af eksportrestitutioner for visse produkter, der er omfattet af fælles markedsordninger, er der fastsat forskellige gennemførelsesbestemmelser for udbydelse i licitation af eksportrestitutioner.
(4)
Af forenklingshensyn og for at gøre forvaltnings- og kontrolmekanismerne mere effektive bør der fastsættes fælles regler for forvaltningen af licitationsprocedurerne for fastsættelse af eksportrestitutioner.
(5)
For at lette de erhvervsdrivendes og de nationale myndigheders administrative byrde bør licitationsproceduren gennemføres i forbindelse med proceduren for ansøgning om eksportlicens, og licitationssikkerheden bør samtidig gælde som sikkerhed for licensen, så snart buddet er antaget.
(6)
Buddene bør indeholde alle de oplysninger, der er nødvendige for at behandle dem, og der bør fastsættes bestemmelser for udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen.
(7)
At der stilles sikkerhed for buddet, skulle være en garanti for, at de mængder, der er givet tilslag for, eksporteres i henhold til den licens, der udstedes i forbindelse med licitationen. Der bør således vedtages bestemmelser om frigivelse og fortabelse af den sikkerhed, der stilles i henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter (5).
(8)
På grundlag af de modtagne bud kan der fastsættes et maksimumsbeløb for eksportrestitutionen. Der kan imidlertid opstå situationer på markedet, hvor økonomiske og andre aspekter betyder, at ingen af de modtagne bud bør antages.
(9)
Erfaringerne viser, at der må fastsættes bestemmelser, som kan modvirke, at der forelægges ukorrekte dokumenter. Der bør derfor indføres et passende sanktionssystem, og det bør fastsættes, i hvilke tilfælde der ikke skal anvendes sanktioner.
(10)
Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999 af 15. april 1999 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (6) og (EF) nr. 1291/2000 af 9. juni 2000 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen med import- og eksportlicenser og forudfastsættelsesattester for landbrugsprodukter (7) gælder for de eksportrestitutioner, der er omfattet af bestemmelserne i denne forordning.
(11)
Som følge af vedtagelsen af fælles bestemmelser bør Kommissionens forordning (EØF) nr. 584/75 af 6. marts 1975 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelserne vedrørende udbydelse i licitation af eksportrestitutioner for ris (8) og (EF) nr. 580/2004 af 26. marts 2004 om en licitationsprocedure for fastsættelse af eksportrestitutioner for visse mejeriprodukter (9) ophæves.
(12)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra den berørte forvaltningskomité -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Ved denne forordning fastsættes der fælles bestemmelser for tilrettelæggelse og forvaltning af licitationsprocedurer for fastsættelse af eksportrestitutioner for følgende produkter:
a)
mælk og mejeriprodukter
b)
korn
c)
ris
d)
sukker.
Denne forordning anvendes med forbehold af de undtagelser og særlige bestemmelser, der er fastsat i Kommissionens forordninger om indledning af en licitationsprocedure for fastsættelse af eksportrestitutioner for de landbrugsprodukter, der er nævnt i første afsnit.
2. I denne forordning forstås der ved »medlemsstaternes ansvarlige myndigheder« de myndigheder eller organer, der er godkendt af medlemsstaterne som betalingsorganer, og som opfylder betingelserne i artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 (10).
3. Forordning (EF) nr. 800/1999 og (EF) nr. 1291/2000 anvendes, medmindre andet er fastsat i nærværende forordning.
Artikel 2
Indledning af licitationsproceduren
1. For hvert af de berørte produkter skal licitationsproceduren indledes ved en forordning, der er udfærdiget af Kommissionen, i det følgende benævnt »forordningen om indledning af licitationsproceduren«, jf. proceduren i artikel 42, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1255/1999 og de tilsvarende artikler i de øvrige forordninger vedrørende de fælles markedsordninger for de pågældende landbrugsprodukter.
2. Forordningen om indledning af licitationsproceduren skal indeholde følgende oplysninger:
a)
benævnelse af de produkter, der er omfattet af licitationsproceduren, med tilhørende KN-kode
b)
den periode, licitationen gælder for (licitationsperiode), og de delperioder, hvor der kan afgives bud
c)
tidsfristerne, inden for hvilke der kan afgives bud
d)
den samlede mængde, der er omfattet af licitationsproceduren, hvis relevant
e)
den mængde, buddet mindst skal omfatte
f)
den fastsatte sikkerhedsstillelse
g)
bestemmelsesstedet, som produkterne skal eksporteres til, hvis dette kræves
h)
navnet på den ansvarlige myndighed i medlemsstaterne, som buddene skal sendes til.
3. De oplysninger, der kræves i stk. 2, litra b), d) og h), kan offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende i en licitationsbekendtgørelse.
4. Der skal gå mindst seks dage fra den dato, hvor forordningen om indledning af licitationsproceduren træder i kraft, eller licitationsbekendtgørelsen offentliggøres, til den første dag for indgivelse af bud.
Artikel 3
Indgivelse af bud og ansøgning om eksportlicens
1. Bud skal indgives af erhvervsdrivende, der er etableret og momsregistreret i EF, til medlemsstaternes ansvarlige myndigheder som angivet enten i forordningen om indledning af licitationsproceduren eller i licitationsbekendtgørelsen.
2. Buddene indgives samtidig med og under anvendelse af blanketten for ansøgning om eksportlicens, jf. forordning (EF) nr. 1291/2000.
3. Buddene kan indgives elektronisk, idet de erhvervsdrivende gør brug af den metode, som den pågældende medlemsstat stiller til rådighed for dem. Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder kan kræve, at elektroniske bud ledsages af en avanceret elektronisk signatur, som omhandlet i artikel 2, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/93/EF (11). I alle andre tilfælde skal de ansvarlige myndigheder kræve en elektronisk signatur, der giver de samme garantier med hensyn til de funktioner, der tilskrives en signatur, i og med at de samme regler og betingelser for elektroniske og digitaliserede dokumenter, der er fastsat i Kommissionens afgørelse 2004/563/EF, Euratom (12) og i gennemførelsesbestemmelserne hertil, finder anvendelse (13).
4. Ved anvendelse af artikel 2, stk. 2, litra g), skal licensansøgningen indeholde en angivelse af de bestemmelsessteder, der er omhandlet i forordningen om indledning af licitationsproceduren.
5. Et bud er kun gyldigt, hvis:
a)
rubrik 20 i licensansøgningen indeholder en henvisning til forordningen om indledning af licitationsproceduren og udløbsdatoen for delperioden for afgivelse af bud
b)
den bydendes navn, adresse og momsregistreringsnummer er angivet i licensansøgningens rubrik 4
c)
produktets KN-kode er angivet i licensansøgningens rubrik 16
d)
det overholder de minimums- og maksimumsmængder, der i givet fald er angivet i forordningen om indledning af licitationsproceduren
e)
beløbet for den eksportrestitution, der tilbydes pr. enhed, udtrykt i EUR med decimaler, er angivet i licensansøgningens rubrik 20
f)
den mængde, der skal eksporteres, er angivet i licensansøgningens rubrik 17 og 18
g)
eksportbestemmelsesstedet er angivet i licensansøgningens rubrik 7 ved anvendelse af artikel 2, stk. 2, litra g)
h)
den bydende har stillet en sikkerhed før udløbet af den delperiode, hvor der kan indgives bud, jf. afsnit III i forordning (EØF) nr. 2220/85, og uanset artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1291/2000, og har forelagt bevis herfor inden for samme frist
i)
det ikke omfatter andre betingelser stillet af den bydende end dem, der er nævnt i dette stykke
j)
det offentliggøres på det eller et af de officielle sprog i den medlemsstat, hvor buddet indgives.
6. Licitationssikkerheden gælder som sikkerhed for eksportlicensen.
7. Et bud, der er indgivet, kan ikke trækkes tilbage eller ændres.
Artikel 4
Behandling af buddene
1. Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder behandler buddene på grundlag af de oplysninger, der er nævnt i artikel 3, stk. 5. De skal navnlig kontrollere, om disse oplysninger er korrekte, og træffe afgørelse om, hvorvidt buddene er gyldige.
2. De personer, der har tilladelse til at modtage og behandle buddene, må ikke videregive oplysninger herom til uvedkommende.
3. Er et bud ugyldigt, underrettes den bydende herom af medlemsstaternes ansvarlige myndigheder.
Artikel 5
Meddelelse af buddene til Kommissionen
1. Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder meddeler Kommissionen alle gyldige bud.
2. Meddelelserne må ikke indeholde de oplysninger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 5, litra b).
3. Meddelelserne skal fremsendes elektronisk inden for den frist, der er fastsat i Kommissionens forordning om indledning af den pågældende licitationsprocedure, idet medlemsstaterne anvender den fremgangsmåde, som Kommissionen har fastlagt.
Meddelelsernes form og indhold fastsættes på grundlag af modeller, som Kommissionen stiller til rådighed for medlemsstaterne. Disse modeller gælder først, når den ansvarlige forvaltningskomité er underrettet herom.
4. Hvis der ikke er modtaget ansøgninger, skal medlemsstaterne underrette Kommissionen herom inden for den frist, der er nævnt i stk. 3.
Artikel 6
Beslutning om buddene
1. På grundlag af de bud, der er meddelt i overensstemmelse med artikel 5, stk. 1, beslutter Kommissionen efter proceduren i artikel 42, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1255/1999 og de tilsvarende artikler i de øvrige forordninger vedrørende de fælles markedsordninger for de pågældende landbrugsprodukter:
a)
ikke at fastsætte en maksimumsrestitution, eller
b)
at fastsætte en maksimumsrestitution.
2. Hvis der indgives bud, der svarer til maksimumsrestitutionen, kan Kommissionen ved anvendelse af artikel 2, stk. 2, litra d), fastsætte en koefficient for tildeling af de tilbudte mængder.
3. Beslutningen om restitutionerne offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 7
Beslutninger om buddene og udstedelse af eksportlicenser
1. Er der fastsat en maksimumseksportrestitution i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, skal medlemsstaternes ansvarlige myndigheder antage de bud, der svarer til eller er lavere end maksimumsrestitutionen. Alle de øvrige bud afvises.
2. I de tilfælde, hvor der ikke er fastsat en restitution, afvises alle bud.
Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder antager ikke bud, der ikke er meddelt i henhold til artikel 5, stk. 1.
3. Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder træffer afgørelse som omhandlet i stk. 1 efter offentliggørelsen af Kommissionen beslutning om restitutioner, jf. artikel 6, stk. 1.
4. Senest den femte arbejdsdag efter, at Kommissionens beslutning om fastsættelse af en maksimumsrestitution er trådt i kraft, udsteder medlemsstatens ansvarlige myndighed eksportlicenser til tilslagsmodtagerne for de mængder, der er givet tilslag for, med angivelse af den restitution, der er nævnt i buddet. Ved anvendelse af artikel 2, stk. 2, litra g), skal licensen indeholde en angivelse af de bestemmelsessteder, der er omhandlet i forordningen om indledning af licitationen.
5. Uanset artikel 23, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1291/2000 er eksportlicensen gyldig fra udstedelsesdatoen.
Artikel 8
Tilslagsmodtagernes rettigheder og forpligtelser
1. Tilslagsmodtagerne har ret til at få udstedt en eksportlicens for den mængde og den eksportrestitution, der er givet tilslag for i overensstemmelse med beslutningen i artikel 7, stk. 3.
2. Tilslagsmodtagerne har pligt til at eksportere den mængde, der er givet tilslag for inden for licensens gyldighedsperiode, og i givet fald til det bestemmelsessted, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra g).
Artikel 9
Frigivelse og fortabelse af sikkerhedsstillelsen
1. Det primære krav, jf. artikel 20, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2220/85, er at eksportere den mængde, der er givet tilslag for, inden for licensens gyldighedsperiode. Hvis der i forordningen om indledning af en licitationsprocedure er fastsat et bestemmelsessted som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra g), i nærværende forordning, anvendes artikel 35, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1291/2000.
2. Sikkerhedsstillelsen frigives:
a)
hvis buddet er ugyldigt eller afvises
b)
hvis forpligtelsen i artikel 8, stk. 2, er overholdt
c)
ved anvendelse af artikel 6, stk. 2, skal beløbet for den frigivne sikkerhedsstillelse svare til den mængde, der ikke er givet tilslag for.
3. Sikkerhedsstillelsen fortabes, hvis forpligtelsen i artikel 8, stk. 2, ikke er overholdt, medmindre der er tale om »force majeure«.
Artikel 10
Inddrivelse af restitutioner og sanktioner
1. Med forbehold af afsnit IV, kapitel 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999 skal medlemsstatens ansvarlige myndigheder, hvis det konstateres, at en bydende med henblik på tildeling af de rettigheder, der følger af nærværende forordning, har fremlagt et dokument med ukorrekte oplysninger, og at disse oplysninger var afgørende for tildeling af rettigheden, udelukke den bydende fra at deltage i ordningen for fastsættelse af eksportrestitutioner ved en licitationsprocedure for de produkter, der er omfattet af den pågældende procedure, i et år fra det øjeblik, hvor uregelmæssigheden er konstateret ved en endelig administrativ afgørelse.
2. Stk. 1 finder dog ikke anvendelse, hvis ansøgeren over for de ansvarlige myndigheder kan godtgøre, at situationen i stk. 1 ikke skyldes grov forsømmelighed fra hans side, eller at den skyldes »force majeure«, eller at der er tale om en åbenlys fejl.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de tilfælde, hvor de har anvendt stk. 1. Kommissionen stiller oplysningerne til rådighed for de øvrige medlemsstater.
Artikel 11
Ophævelse
Forordning (EØF) nr. 584/75 ophæves.
Forordning (EF) nr. 580/2004 ophæves med virkning fra den 1. juli 2008.
Artikel 12
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes på licitationer, der indledes efter denne forordnings ikrafttrædelse, jf. dog artikel 11, andet afsnit.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 10. december 2007.
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1454/2007
ze dne 10. prosince 2007,
kterým se stanoví společná pravidla pro zavedení nabídkového řízení pro určení vývozních náhrad u některých zemědělských produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky (1), a zejména na čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami (2), a zejména na čl. 18 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží (3), a zejména na čl. 15 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (4), a zejména na čl. 33 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 a odpovídajícími články jiných nařízeních o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty lze rozdíl mezi kotacemi nebo cenami na světovém trhu a ve Společenství u některých zemědělských produktů pokrýt vývozní náhradou v míře nezbytné pro vývoz těchto produktů v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy.
(2)
Za účelem co nejefektivnějšího použití dostupných zdrojů a zvýšení průhlednosti a posílení hospodářské soutěže mezi vývozci, kteří se chtějí podílet na režimu vývozních náhrad, může Komise stanovit náhrady prostřednictvím nabídkového řízení pro produkty, pro něž bylo toto řízení stanoveno v minulosti.
(3)
Nařízení Komise, jimiž se stanoví prováděcí pravidla pro zařazování vývozních náhrad do nabídkového řízení pro některé společné organizace trhů, stanoví různá pravidla postupu, pokud jde o nabídková řízení pro vývozní náhrady.
(4)
Za účelem zjednodušení a zefektivnění řídících a kontrolních mechanismů by měla být stanovena společná pravidla pro správu nabídkových řízení pro vývozní náhrady.
(5)
Aby se snížilo administrativní zatížení hospodářských subjektů a vnitrostátních orgánů, nabídkové řízení by se mělo organizovat společně s řízením žádosti o vývozní licenci a nabídková jistota by měla představovat rovněž licenční jistotu, jakmile bude příslušná nabídka vybrána.
(6)
Nabídky by měly obsahovat všechny informace nezbytné pro jejich vyhodnocení a měl by být stanoven mechanismus výměny informací mezi členskými státy a Komisí.
(7)
Jistota by měla zaručit, že přijatá množství budou vyvezena v souladu s licencí vydanou v rámci nabídkového řízení. Proto by měla být přijata ustanovení pro uvolnění a propadnutí jistoty složené v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty (5).
(8)
Na základě obdržených nabídek může být stanovena maximální vývozní náhrada. Na trhu však mohou nastat situace hospodářské nebo jiné povahy, které by odůvodnily to, že nebyla přijata ani jedna z obdržených nabídek.
(9)
Zkušenosti ukazují, že je třeba stanovit opatření, která by odrazovala od předkládání nepřesných dokladů. Měl by proto být stanoven vhodný systém sankcí a měly by být určeny případy, kdy se sankce použít nemají.
(10)
Na vývozní licence stanovené tímto nařízením se použijí nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (6), a nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (7).
(11)
V důsledku přijetí společných pravidel by se měla zrušit nařízení Komise (EHS) č. 584/75 ze dne 6. března 1975, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro zařazování vývozních náhrad v odvětví rýže do nabídkového řízení (8), a nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004 o zavedení nabídkového řízení týkajícího se vývozních náhrad pro některé mléčné výrobky (9).
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví společná pravidla pro organizaci a správu nabídkových řízení pro určení výše vývozních náhrad pro produkty těchto odvětví:
a)
mléka a mléčných výrobků;
b)
obilovin;
c)
rýže;
d)
cukru.
Použije se, aniž jsou dotčeny odchylky a zvláštní ustanovení nařízení Komise zahajujících nabídková řízení, která se týkají vývozních náhrad vztahujících se na zemědělské produkty uvedené v prvním pododstavci.
2. Pro účely použití tohoto nařízení se „příslušnými orgány členských států“ rozumí úřady nebo subjekty akreditované členskými státy jako platební agentury, které splňují podmínky stanovené článkem 6 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 (10).
3. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se ustanovení nařízení (ES) č. 800/1999 a (ES) č. 1291/2000.
Článek 2
Zahájení nabídkového řízení
1. Pro každý dotyčný produkt se nabídkové řízení zahajuje nařízením Komise (dále jen „nařízení zahajující nabídkové řízení“) v souladu s postupem uvedeným v čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 1255/1999 a v odpovídajících článcích ostatních nařízení o společné organizaci trhů s dotyčnými zemědělskými produkty.
2. Nařízení zahajující nabídkové řízení obsahuje tyto informace:
a)
produkty, na které se nabídkové řízení vztahuje, s příslušnými kódy KN;
b)
období, na které se nabídkové řízení vztahuje („období nabídkového řízení“), a různá podobdobí, kdy lze nabídky podávat;
c)
datum zahájení a datum ukončení, mezi kterými mohou být nabídky podávány;
d)
případně celkové množství, na které se nabídkové řízení vztahuje;
e)
minimální množství, které každá nabídka musí splňovat;
f)
výši jistoty;
g)
místo určení, kam musí být produkty v případě potřeby vyvezeny;
h)
příslušný orgán členských států, jemuž se mají nabídky zasílat.
3. Informace požadované v odst. 2 písm. b), d) a h) mohou být zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie prostřednictvím oznámení o nabídkovém řízení.
4. Mezi vstupem nařízení zahajujícího nabídkové řízení v platnost nebo zveřejněním oznámení o nabídkovém řízení a prvním dnem pro podávání nabídek musí uplynout přinejmenším 6 dnů.
Článek 3
Podávání nabídek a žádostí o vývozní licence
1. Nabídky podávají hospodářské subjekty usazené a registrované pro účely DPH ve Společenství příslušným orgánům členských států uvedeným buď v nařízení zahajujícím nabídkové řízení, nebo v oznámení o nabídkovém nařízení.
2. Nabídky se podávají na formuláři pro žádost o vývozní licenci stanoveném v nařízení (ES) č. 1291/2000.
3. Nabídky lze podávat elektronickými prostředky s využitím postupu, který hospodářským subjektům dal k dispozici příslušný členský stát. Příslušné orgány členských států mohou požadovat, aby elektronické nabídky byly opatřeny zaručeným elektronickým podpisem ve smyslu čl. 2 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES (11). Ve všech ostatních případech příslušné orgány vyžadují elektronický podpis, který poskytuje rovnocennou záruku, pokud jde o požadovanou funkčnost podpisu, použitím týchž pravidel a podmínek, které jsou vymezeny v Ustanoveních Komise o elektronických a digitálních dokumentech, uvedených v rozhodnutí Komise 2004/563/ES, Euratom (12), a v jejich prováděcích pravidlech (13).
4. V případě použití čl. 2 odst. 2 písm. g) musí být v žádosti o licenci uvedena místa určení stanovená v nařízení zahajujícím nabídkové řízení.
5. Nabídka je platná jen tehdy, jsou-li splněny následující podmínky:
a)
v kolonce 20 žádosti o licenci uvádí odkaz na nařízení zahajující nabídkové řízení a den ukončení podobdobí pro podávání nabídek;
b)
v kolonce 4 žádosti o licenci uvádí identifikační údaje účastníka nabídkového řízení: název (jméno), adresu a identifikační číslo DPH;
c)
v kolonce 16 žádosti o licenci uvádí kód KN daného produktu;
d)
popřípadě vyhovuje minimálnímu a maximálnímu množství uvedenému v nařízení zahajujícím nabídkové řízení;
e)
v kolonce 20 žádosti o licenci uvádí vývozní náhradu nabízenou za jednu jednotku v eurech a centech;
f)
v kolonce 17 a 18 žádosti o licenci uvádí množství produktu, které má být vyvezeno;
g)
v kolonce 7 žádosti o licenci uvádí místo určení vývozu v případě použití čl. 2 odst. 2 písm. g);
h)
účastník nabídkového řízení složil jistotu před koncem podobdobí pro podávání nabídek v souladu s hlavou III nařízení (EHS) č. 2220/85 a odchylně od čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 a v témže období toto složení prokázal;
i)
neobsahuje jiné podmínky stanovené účastníkem nabídkového řízení než ty, které jsou uvedeny v tomto odstavci;
j)
je předložena v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků členského státu, kde se nabídka podává.
6. Nabídková jistota představuje jistotu pro vývozní licenci.
7. Nabídky se po svém podání nestahují ani nemění.
Článek 4
Posouzení nabídek
1. Příslušné orgány členských států posoudí nabídky na základě prvků uvedených v čl. 3 odst. 5. Ověří zejména správnost uvedených informací a rozhodnou o platnosti nabídek.
2. Osoby oprávněné přijímat a posuzovat nabídky nesmí o nich prozradit žádné podrobnosti neoprávněné osobě.
3. Je-li některá nabídka neplatná, uvědomí o tom příslušný orgán členského státu dotyčného účastníka nabídkového řízení.
Článek 5
Oznámení nabídek Komisi
1. Příslušné orgány členských států oznámí všechny platné nabídky Komisi.
2. Oznámení neobsahují údaje uvedené v čl. 3 odst. 5 písm. b).
3. Oznámení se učiní elektronickými prostředky, s využitím postupu sděleného členským státům Komisí, během konkrétní lhůty stanovené nařízeními Komise zahajujícími dotyčné nabídkové řízení.
Forma a obsah oznámení jsou vymezeny na základě vzorů, které členským státům dá k dispozici Komise. Tyto vzory se nepoužijí, dokud nebude informován příslušný řídící výbor.
4. Oznámení, že nebyly podány žádné nabídky, předávají členské státy Komisi ve lhůtě uvedené v odstavci 3.
Článek 6
Rozhodnutí na základě nabídek
1. Na základě nabídek oznámených v souladu s čl. 5 odst. 1 Komise rozhodne v souladu s postupem uvedeným v čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 1255/1999 a v odpovídajících článcích ostatních nařízení o společné organizaci trhů s dotyčnými zemědělskými produkty, že:
a)
nestanoví maximální náhradu nebo
b)
stanoví maximální náhradu.
2. V případě nabídek podaných na úrovni maximální náhrady může v případě použití čl. 2 odst. 2 písm. d) Komise stanovit koeficient pro výběr nabízených množství.
3. Rozhodnutí o náhradách se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 7
Rozhodnutí o nabídkách a vydání vývozních licencí
1. Pokud byla v souladu s čl. 6 odst. 1 stanovena maximální vývozní náhrada, příslušné orgány členských států přijmou nabídky, které se rovnají maximální náhradě nebo jsou nižší, než je maximální náhrada. Všechny ostatní nabídky odmítne.
2. Pokud není určena náhrada, jsou všechny nabídky odmítnuty.
Příslušné orgány členských států nepřijmou nabídky, které nebyly oznámeny podle čl. 5 odst. 1.
3. Příslušné orgány členských států přijmou rozhodnutí uvedená v odstavci 1 po zveřejnění rozhodnutí Komise o náhradách uvedeného v čl. 6 odst. 1.
4. Nejpozději pátý pracovní den poté, co vstoupí v platnost rozhodnutí Komise, kterým se stanoví maximální náhrada, příslušný orgán členského státu vydá vybraným účastníkům nabídkového řízení vývozní licence na přijatá množství, přičemž v nich uvede náhradu uvedenou v nabídce. V případě použití čl. 2 odst. 2 písm. g) musí být v licenci uvedena místa určení stanovená v nařízení zahajujícím nabídkové řízení.
5. Odchylně od čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 je vývozní licence platná ode dne jejího skutečného vydání.
Článek 8
Práva a povinnosti vybraných účastníků nabídkového řízení
1. Vybraný účastník nabídkového řízení má právo obdržet vývozní licenci na přijaté množství a přijatou vývozní náhradu v souladu s rozhodnutím uvedeným v čl. 7 odst. 3.
2. Vybraní uchazeči jsou povinni vyvézt přijaté množství během doby platnosti licence a případně je dodat na místo určení uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. g).
Článek 9
Uvolnění a propadnutí jistoty
1. Zásadním požadavkem ve smyslu čl. 20 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2220/85 je vyvézt přijaté množství během doby platnosti licence. V případě, že nařízení zahajující nabídkové řízení stanoví konkrétní místo určení, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 2 písm. g) tohoto nařízení, se použije čl. 35 odst. 5 nařízení (ES) č. 1291/2000.
2. Jistota se uvolní, pokud:
a)
je nabídka neplatná nebo je zamítnuta;
b)
povinnost uvedená v čl. 8 odst. 2 nebyla splněna;
c)
v případě použití čl. 6 odst. 2 výše uvolněné jistoty odpovídá množství, které nebylo přijato.
3. Jistota propadne, pokud není splněna povinnost uvedená v čl. 8 odst. 2, s výjimkou případů vyšší moci.
Článek 10
Zpětné získávání náhrad a sankce
1. Aniž je dotčena hlava IV kapitola 2 nařízení (ES) č. 800/1999, pokud se zjistí, že doklad předložený účastníkem nabídkového řízení pro přidělení práv vyplývajících z tohoto nařízení obsahuje nesprávné informace, a pokud jsou dotyčné nesprávné informace rozhodující pro přidělení uvedeného práva, příslušné orgány členského státu vyloučí účastníka nabídkového řízení z účasti v režimu poskytování vývozních náhrad prostřednictvím nabídkového řízení pro produkty, na které se dané nabídkové řízení vztahuje, na dobu jednoho roku počínaje okamžikem, kdy bylo přijato konečné správní rozhodnutí konstatující nesrovnalost.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud žadatel před příslušnými orgány uspokojivě prokáže, že situace uvedená v úvodní větě odstavce 1 nebyla zapříčiněna jeho hrubou nedbalostí nebo že byla způsobena vyšší mocí nebo je důsledkem zřejmého omylu.
3. Členské státy informují Komisi o případech použití odstavce 1. Komise zpřístupní tyto informace ostatním členským státům.
Článek 11
Zrušení
Zrušuje se nařízení (ES) č. 584/75.
Nařízení (ES) č. 580/2004 se zrušuje dnem 1. července 2008.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na nabídková řízení zahájená po vstupu tohoto nařízení v platnost, aniž je dotčen čl. 11 druhý pododstavec.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 10. prosince 2007.