Kommissionens beslutning
af 12. juli 2000
om Italiens statsstøtte i form af skattelettelser i henhold til den italienske lov nr. 549/95 til virksomheder i værftsindustrien
(meddelt under nummer K(2000) 2448)
(Kun den italienske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2000/668/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med denne artikel(1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1) Ved brev af 5. marts 1996 fra Italiens Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union anmeldte de italienske myndigheder lov nr. 549/95 (i det følgende benævnt "loven") om skattelettelser til visse virksomheder.
(2) Ved brev af 21. maj 1997 meddelte Kommissionen Italien, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 6, stk. 5, i beslutning nr. 2496/96/EKSF og traktatens artikel 93, stk. 3 (nu traktatens artikel 88, stk. 3), med hensyn til udbetalingen af den pågældende støtte til følsomme sektorer, herunder stål-, bil-, værfts- og kunstfiberindustrien.
(3) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den pågældende foranstaltning.
(4) Kommissionen modtog fra interesserede parter en række bemærkninger, som den videregav til Italien ved brev af 24. oktober 1997, hvorved den også opfordrede Italien til at kommentere dem.
(5) Den 13. maj 1998 vedtog Kommissionen beslutning 1999/148/EF, EKSF om statsstøtte i form af skattelettelser i henhold til lov nr. 549/95 til virksomheder inden for bil-, værfts- og kunstfiberindustrien samt stålvirksomheder, der er omfattet af EKSF-traktaten(3). Ved beslutningens artikel 3 pålagde Kommissionen Italien at give den alle nyttige oplysninger, således at den kunne vurdere, om støtten til virksomhederne i bil-, værfts- og kunstfiberindustrien var forenelig med fællesmarkedet.
(6) Som følge af denne beslutning udsendte de italienske myndigheder cirkulære nr. 218/E af 14. september 1998(4) til de berørte brancheforeninger og skatteministeriets lokale afdelinger, hvorved de opfordrede virksomhederne inden for de pågældende sektorer til at sende industriministeriet de relevante oplysninger, således at det kunne sende Kommissionen alle de oplysninger, der var nødvendige for at vurdere, om de pågældende skattelettelser var forenelige med fællesmarkedet.
(7) De italienske myndigheder fastslog ved undersøgelsen af de oplysninger, de modtog i henhold til cirkulæret, at skattelettelserne kun var blevet ydet til to virksomheder, der var omfattet af de relevante fællesskabsregler. Det drejede sig om skibsværftet CLEMNA Soc. Coop. a R.L. (samlede skattelettelser: 46249000 ITL - ca. 24000 EUR) og skibsværftet C.R.N. - Costruzioni Meccaniche Riparazioni Navali Srl (samlede skattelettelser: 53708000 ITL ca. 27000 EUR). Ingen af de to virksomheder (CLEMNA Soc. Coop. a R.L. er i mellemtiden trådt i tvungen likvidation) fremsatte oplysninger, der gjorde det muligt at vurdere, om de pågældende skattelettelser var forenelige med fællesmarkedet. På denne baggrund meddelte de italienske myndigheder ved brev af 6. december 1999 Kommissionen, at skatteministeriet kunne opkræve de skatter, der ikke var indbetalt. Ved brev af 8. maj 2000 meddelte de endvidere, at skatteministeriet havde indledt proceduren for opkrævning af de nævnte skatter.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
(8) Den anmeldte lov omfattede investeringsstøtte i form af skattefritagelse for geninvesterede overskud. Ordningen gjaldt for samtlige virksomheder i områder under mål 1, 2 og 5b og for mindre virksomheder i det øvrige Italien. Disse blev defineret som virksomheder, der i skatteperioden efter den igangværende periode pr. 12. juni 1994 havde en omsætning på under 5 mia. ITL og ikke havde over 20 ansatte.
(9) Loven indeholdt især bestemmelse om, at 50 % af virksomhedens geninvesterede overskud var fritaget for beskatning. Denne skattelettelse gjaldt dog kun for overskud, der var beregnet til finansiering af investeringer, som blev gennemført i 1996, og som oversteg de gennemsnitlige årlige investeringer i de fem foregående år. For at være støtteberettigede skulle investeringerne vedrøre opførelse af nye anlæg, udvidelse og modernisering af bestående anlæg samt erhvervelse af nye produktionsmidler, også gennem leasingaftaler.
III. ITALIENS BEMÆRKNINGER
(10) De italienske myndigheder har hverken formelt eller materielt anfægtet Kommissionens beslutning. De har derimod truffet de nødvendige foranstaltninger for at nå frem til en løsning, der opfylder fællesskabsreglerne (jf. betragtning 6), ligesom de senere har indledt proceduren for opkrævning af de skatter, der ikke er indbetalt, hos virksomhederne i de sektorer, der er omfattet af Kommissionens beslutning om indledning af proceduren.
IV. VURDERING AF STØTTEN
(11) De pågældende foranstaltninger skal betragtes som støtte til virksomhederne, fordi de til fordel for støttemodtagerne indebærer en selektiv nedsættelse af de omkostninger, som de konkurrerende virksomheder normalt selv afholder. Desuden er det kun nogle virksomheder, der kan opnå en sådan reduktion, nemlig virksomhederne i områder under mål 1, 2 og 5b, mindre virksomheder, som defineret i loven, og små og mellemstore virksomheder.
(12) Støtten, der ydes i form af skattelettelser, fordrejer derfor konkurrencen mellem virksomhederne og kan påvirke samhandelen inden for Fællesskabet.
(13) De pågældende virksomheder var omfattet af de særlige statsstøtteregler i Rådets direktiv 90/684/EØF af 21. december 1990 om støtte til skibsbygningsindustrien(5), senest ændret ved direktiv 94/73/EF(6). Dette direktiv blev forlænget ved Rådets forordning (EF) nr. 3094/95(7) og ved Rådets forordning (EF) nr. 1904/96(8). I direktivets artikel 11, stk. 2, litra b), er det fastsat, at medlemsstaterne på forhånd skal anmelde beslutninger om at anvende en generel eller regional støtteordning på de af direktivet omfattede virksomheder til Kommissionen, og at de ikke må iværksætte sådanne beslutninger uden Kommissionens tilladelse. Kommissionens meddelelse af 6. marts 1996 om de minimis-støtte(9) finder ikke anvendelse på skibsbygningsindustrien.
(14) Den støtte, som Italien ydede i 1996 i form af skattelettelser, blev ikke anmeldt til Kommissionen og dermed heller ikke godkendt af denne, og den er derfor ulovlig som fastsat i artikel 3 i Kommissionens beslutning 1999/148/EF, EKSF.
(15) Med hensyn til støttens forenelighed med fællesmarkedet har de italienske myndigheder ikke givet oplysninger, der giver mulighed for at fastslå, at støtteforanstaltningerne er forenelige med direktiv 90/684/EØF. De har derimod indledt tilbagesøgningsproceduren.
V. KONKLUSIONER
(16) På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen, at Italiens støtte i form af skattelettelser i henhold til lov nr. 549/95 i 1996 til skibsværfterne CLEMNA Soc. Coop. a R.L. og C.R.N. - Costruzioni Meccaniche Riparazioni Navali Srl er ulovlig, da den ikke blev anmeldt til Kommissionen og dermed heller ikke godkendt af denne, før den blev ydet. Støtten er desuden uforenelig med fællesmarkedet, da den ikke kan være omfattet af nogen af undtagelserne i direktiv 90/684/EØF -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den statsstøtte, som Italien har ydet CLEMNA Soc. Coop. a R.L. og C.R.N. - Costruzioni Meccaniche Riparazioni Navali Srl på henholdsvis 46249000 ITL og 53708000 ITL i form af skattelettelser, er uforenelig med fællesmarkedet.
Artikel 2
1. Italien træffer alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den i artikel 1 omhandlede støtte, som allerede ulovligt er udbetalt til støttemodtagerne.
2. Tilbagesøgningen skal ske omgående i overensstemmelse med national lovgivning, hvis denne giver mulighed for at efterkomme beslutningen hurtigt og effektivt. Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, hvor den blev udbetalt til støttemodtagerne, og indtil den er blevet tilbagebetalt. Renterne beregnes på basis af den referencesats, der anvendes til at beregne subventionsækvivalenten for regionalstøtte.
Artikel 3
Italien underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2000.