Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/6/EF
af 18. februar 2002
om meldeformaliteter for skibe, der ankommer til og/eller afgår fra havne i Fællesskabets medlemsstater
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
efter høring af Regionsudvalget,
efter proceduren i traktatens artikel 251(3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Fællesskabet fører en veletableret politik til fremme af bæredygtige transportformer, f.eks. søfart, og navnlig til fremme af short sea shipping.
(2) Lettelse af søtransporten er en vigtig målsætning for Fællesskabet med henblik på yderligere at styrke søfartens stilling i transportsystemet som et alternativ og som et supplement til andre transportformer i en dør-til-dør transportkæde.
(3) De dokumenter og procedurer, der kræves inden for søfart, har skabt bekymring og er anset for at hindre fuld udnyttelse af søtransportens potentiale.
(4) Den Internationale Søfartsorganisations Konvention om Lettelse af International Samfærdsel ad Søvejen, i det følgende benævnt "IMO FAL-Konventionen", blev vedtaget af Den Internationale Konference om Lettelse af Søfart og Søtransport den 9. april 1965 og indeholder et sæt modeller til standardformularer, som skibe skal udfylde, når de ankommer til eller afsejler fra en havn, med henblik på at efterkomme bestemte meldeformaliteter.
(5) De fleste medlemsstater anvender disse standardformularer, men anvender ikke modellerne ifølge IMO FAL-Konventionen på ensartet vis.
(6) For at gavne udviklingen af Fællesskabets søfart bør de formularer, som kræves for skibe, der ankommer til og afsejler fra en havn, have et ensartet format for at lette dokumentbehandlingen ved ankomsten til havnene.
(7) Derfor bør der indføres IMO-meldeformularerne, i det følgende benævnt "IMO FAL-formularer", anerkendes og indføres på fællesskabsplan. Medlemsstaterne bør anerkende disse formularer og oplysningerne i dem som tilstrækkeligt bevis for, at et skib har efterkommet de meldeformaliteter, disse formularer er beregnet til.
(8) Anerkendelse af bestemte IMO FAL-formularer, navnlig ladningserklæringsskemaet og, for passagerskibe, passagerlisten, vil dog yderligere komplicere meldeformaliteterne, enten fordi disse formularer ikke kan indeholde alle de nødvendige oplysninger, eller fordi der allerede findes en veletableret praksis. Der bør derfor ikke indføres obligatorisk anerkendelse af disse formularer.
(9) Søtransport er verdensomspændende, og indførelse af IMO FAL-formularer i Fællesskabet kan føre til, at de i stigende omfang anvendes i hele verden.
(10) Målene for den påtænkte handling, nemlig at fremme søtransporten, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang eller virkninger bedre gennemføres på fællesskabsplan. Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. EF-traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(11) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i henhold til Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(4) -
VEDTAGET FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Formål
Formålet med dette direktiv er at lette søtransport ved standardisering af meldeformaliteterne.
Artikel 2
Anvendelsesområde
Dette direktiv gælder for de i bilag I, del A anførte meldeformaliteter ved ankomst til og/eller afgang fra havne i Fællesskabets medlemsstater, vedrørende skibet, dets stores, besætningens personlige ejendele, besætningslisten og, for skibe, der har tilladelse til at transportere 12 passagerer eller derunder, passagerlisten.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
a) "IMO FAL-Konventionen": Den Internationale Søfartsorganisations Konvention om Lettelse af International Samfærdsel ad Søvejen vedtaget af Den Internationale Konference om Lettelse af Søfart og Søtransport den 9. april 1965
b) "IMO FAL-formularer": IMO-modellen til standardformularer i A4-format som fastsat i IMO FAL-Konventionen
c) "Meldeformalitet": de oplysninger, der, hvis det kræves af en medlemsstat, skal gives til administrative og proceduremæssige formål, når et skib ankommer til eller afsejler fra en havn
d) "Skib": et søgående fartøj uanset type, som sejler på havet
e) "Skibsstores": varer til anvendelse på skibe, herunder forbrugsvarer, varer som medbringes til salg til passagerer og besætningsmedlemmer, brændstof og smøremidler, men ikke skibsudstyr og reservedele
f) "Skibsudstyr": genstande, dog ikke reservedele, på skibet til anvendelse på dette, som kan flyttes men ikke forbruges, herunder udstyr som f.eks. redningsbåde, redningsudstyr, inventar, skibsudstyr og lignende
g) "Skibsreservedele": genstande til reparation eller udskiftning af dele på det skib, hvormed de transporteres
h) "Besætningens personlige ejendele": beklædning, genstande til daglig brug og andre artikler, evt. penge, som tilhører besætningen og transporteres på skibet
i) "Besætningsmedlem": en person, som er ansat til at udføre arbejde om bord i forbindelse med skibets drift eller vedligeholdelse under en sørejse, og som er opført på besætningslisten.
Artikel 4
Accept af formularer
Medlemsstaterne skal anse de i artikel 2 nævnte meldeformaliteter for opfyldt, hvis de indgivne oplysninger er i overensstemmelse med
a) specifikationerne i bilag I, del B og C, og
b) formularerne i bilag II med de forskellige kategorier af oplysninger.
Artikel 5
Ændringsprocedure
Ændringer til bilag I og II til dette direktiv og henvisninger til IMO-instrumenter for at bringe dem i overensstemmelse med EF- eller IMO-foranstaltninger, som er trådt i kraft, vedtages i overensstemmelse med forskriftsproceduren i artikel 6, stk. 2, for så vidt sådanne ændringer ikke udvider direktivets anvendelsesområde.
Artikel 6
Udvalg
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 12, stk. 1, i Rådets direktiv 93/75/EØF(5).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. afgørelsens artikel 8.
Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 7
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 9. september 2003. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de love og administrative bestemmelser, som vedrører gennemførelsen af dette direktiv.
Artikel 8
Ikrafttrædelse
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 9
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. februar 2002.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/6/ES
ze dne 18. února 2002
o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států Společenství nebo odplouvajících z nich
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství zavedlo politiku podpory udržitelné dopravy, jako je námořní doprava, a zejména podpory pobřežní plavby.
(2) Usnadnění námořní dopravy je zásadním cílem Společenství při dalším posilování postavení lodní dopravy v rámci dopravního systému jako alternativy nebo doplňku ostatních druhů dopravy v dopravním řetězci od dveří ke dveřím.
(3) Dokumentační postupy požadované v námořní dopravě vyvolávají znepokojení a jsou považovány za překážku rozvinutí plného potenciálu tohoto druhu dopravy.
(4) Úmluva Mezinárodní námořní organizace o usnadnění mezinárodní námořní dopravy, přijatá dne 9. dubna 1965 Mezinárodní konferencí o usnadnění námořního cestovního ruchu a dopravy, v posledním znění (dále jen "úmluva IMO FAL") stanovila soubor vzorů pro normalizované zjednodušené formuláře pro lodě za účelem splnění určitých ohlašovacích formalita při připlutí do přístavu nebo vyplutí z přístavu.
(5) Většina členských států tyto zjednodušené formuláře používá, ale nepoužívá vzory stanovené jednotným způsobem pod záštitou IMO.
(6) Jednotná úprava formulářů požadovaných pro lodě připlouvající do přístavu nebo z něj odplouvající má usnadnit dokumentační postupy pro najíždění těchto přístavů a má prospět rozvoji lodní dopravy Společenství.
(7) Proto je tedy účelné zavést uznávání formulářů IMO ke zjednodušení dopravy (dále jen "formuláře IMO FAL") na úrovni Společenství. Členské státy by měly uznávat formuláře IMO FAL a kategorie informací v nich obsažené jako dostatečný důkaz, že loď splnila ohlašovací formality, pro které jsou tyto formuláře určené.
(8) Nicméně uznávání určitých formulářů IMO FAL, zejména deklarace nákladu a pro osobní lodě seznam cestujících, zvýší složitost ohlašovacích formalit buď proto, že tyto formuláře nemohou obsahovat všechny nezbytné informace, nebo proto, že již existují dobře zavedené způsoby zjednodušení dopravy již existují. V důsledku toho nemá být zaváděno povinné uznávání těchto formulářů.
(9) Námořní doprava je celosvětovou činností a zavedení formulářů IMO FAL ve Společenství má usnadnit cestu k rozšíření jejich používání v celém světě.
(10) Protože cílů navržené akce, totiž usnadnění námořní dopravy, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů jejich rozsahu či účinků, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(11) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je normalizací ohlašovacích formalit usnadnit námořní dopravu.
Článek 2
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na ohlašovací formality při připlutí do přístavů členských států Společenství nebo odplutí z nich, jak je stanoveno v příloze I části A, pokud jde o loď, lodní zásoby, osobní majetek posádky, seznam posádky lodi a v případě lodě s osvědčením k přepravě 12 nebo méně cestujících také seznam cestujících.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "úmluvou IMO FAL" rozumí úmluva Mezinárodní námořní organizace o usnadnění mezinárodní námořní dopravy, přijatá dne 9. dubna 1965 Mezinárodní konferencí o podpoře námořního cestovního ruchu a dopravy;
b) "formuláři IMO FAL" rozumějí normalizované vzorové formuláře IMO pro zjednodušení dopravy ve formátu A4 stanovené úmluvou IMO FAL;
c) "ohlašovacími formalitami" rozumějí informace požadované členským státem, které musí být pro správní a procesní účely poskytnuty při připlutí lodi do přístavu nebo odplutí lodi z přístavu;
d) "lodí" rozumí námořní plavidlo jakéhokoliv druhu provozované v námořním prostředí;
e) "lodními zásobami" rozumějí věci pro užití na lodi, včetně spotřebního zboží, zboží přepravovaného k prodeji cestujícím a členům posádky, pohonných hmot a maziva, avšak s výjimkou lodního vybavení a náhradních dílů;
f) "lodním vybavením" rozumějí předměty jiné než náhradní díly, které se nacházejí na lodi pro využití tamtéž a jsou odstranitelné, ale nemají spotřební charakter, včetně příslušenství jako jsou záchranné čluny, záchranné prostředky, nábytek, lodní výstroj a podobné předměty;
g) "lodními náhradními díly" rozumějí předměty určené k opravám nebo jako náhradní díly lodě, na které jsou přepravovány;
h) "osobním majetkem posádky" rozumí oblečení, předměty každodenní potřeby a ostatní předměty včetně peněz, které patří posádce a jsou přepravovány na lodi;
i) "členem posádky" rozumí osoba skutečně zaměstnaná za účelem výkonu povinností při práci nebo službě na lodi během její plavby a uvedená v seznamu posádky.
Článek 4
Uznávání formulářů
Členské státy uznají splnění všech ohlašovacích formalit podle článku 2, jsou-li všechny předané informace v souladu s
a) příslušnými specifikacemi uvedenými v příloze I části B a C a
b) odpovídajícími vzorovými formuláři uvedenými v příloze II včetně kategorií údajů, kterých se týkají.
Článek 5
Postup provádění změn
Veškeré změny příloh I a II této směrnice a odkazů na dokumenty IMO za účelem jejich uvedení do souladu s opatřeními Společenství nebo IMO, která vstoupí v platnost, se přijímají regulativním postupem stanoveným v čl. 6 odst. 2, pokud tyto změny nerozšiřují oblast působnosti této směrnice.
Článek 6
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 12 odst. 1 směrnice Rady 93/75/EHS [5].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Lhůta uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor příjme svůj jednací řád.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 9. září 2003. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 8
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 9
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 18. února 2002.