RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 3918/91 af 19. december 1991 om aendring af forordning (EOEF) nr. 2603/69 om fastlaeggelse af en faelles udfoerselsordning
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 113,
under henvisning til reglerne om de faelles markedsordninger for landbrugsprodukter og de i henhold til Traktatens artikel 235 fastsatte regler om varer fremstillet paa basis af landbrugsprodukter, saerlig saadanne bestemmelser, som giver mulighed for at afvige fra det almindelige princip om forbud mod alle former for kvantitative restriktioner ved udfoersel eller foranstaltninger med tilsvarende virkning, med undtagelse af de i disse regler fastsatte foranstaltninger,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
ud fra foelgende betragtninger:
I medfoer af forordning (EOEF) nr. 2603/69 (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 1934/82 (2), er udfoerslen af varer fra Faellesskabet til tredjelande fri, dvs. ikke undergivet kvantitative restriktioner, bortset fra saadanne, der anvendes i overensstemmelse med bestemmelserne i naevnte forordning, og som er anfoert i bilaget dertil;
siden naevnte forordning blev udstedt, har medlemsstaterne ophaevet stoerstedelen af de restriktioner, de anvendte paa udfoerslen af visse varer opregnet i naevnte bilag;
der boer tages hensyn til denne udvikling ved en ajourfoering af naevnte forordning;
medlemsstaternes opretholdelse ud over den 31. december 1992 af kvantitative restriktioner ville vaere uforenelig med enhedsmarkedet, der indebaerer, at varekontrollen ved Faellesskabets indre graenser afskaffes;
efter artikel 30, stk. 5, i Faellesakten boer der vaere sammenhaeng mellem Det Europaeiske Faellesskabs eksterne politik og den politik, som er vedtaget inden for rammerne af Det Europaeiske Politiske Samarbejde; medlemsstaterne kan derfor bemyndiges til at opretholde visse begraensninger for deres eksport indtil den 31. december 1992, saerlig eksportrestriktioner, som vedtages inden for rammerne af Det Europaeiske Politiske Samarbejde;
det er noedvendigt at saette medlemsstater, som er bundet af internationale forpligtelser til i tilfaelde af faktiske eller potentielle forsyningsvanskeligheder at indfoere en ordning for fordeling af olieprodukter mellem de kontraherende parter, i stand til over for tredjelande at indfri deres forpligtelser paa dette omraade, uden at dette beroerer EF-bestemmelser, som er vedtaget i samme oejemed; denne bemyndigelse skal gaelde, indtil Raadet traeffer passende foranstaltninger som foelge af de forpligtelser, Faellesskabet eller alle medlemsstaterne har indgaaet;
forordning (EOEF) nr. 2603/69 boer aendres i overensstemmelse hermed -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Forordning (EOEF) nr. 2603/69 aendres saaledes:
1) Artikel 10 affattes saaledes:
»Artikel 10
1. Indtil den 31. december 1992 finder det i artikel 1 omhandlede princip om fri udfoersel ikke anvendelse paa:
- de i bilag I anfoerte varer for de dér naevnte medlemsstater
- varer, som medlemsstaterne i oejeblikket har underkastet udfoerselsrestriktioner i henhold til en afgoerelse truffet som led i Det Europaeiske Politiske Samarbejde.
2. For de varer, der er opregnet i bilag II, er medlemsstaterne, indtil Raadet har truffet passende foranstaltninger som foelge af de internationale forpligtelser, som Faellesskabet eller alle dets medlemsstater har indgaaet, bemyndiget til, med forbehold af de regler, som Faellesskabet har vedtaget paa omraadet, at ivaerksaette saadanne kriseordninger for indfoerelse af en fordelingspligt over for tredjelande, som er fastsat i de internationale forpligtelser, der har indgaaet forud for denne forordnings ikrafttraeden.
Medlemsstaterne skal give Kommissionen meddelelse om de foranstaltninger, som de paataenker at indfoere. De indfoerte foranstaltninger vil af Kommissionen blive meddelt Raadet og de oevrige medlemsstater.«
2)
Bilaget erstattes med bilag I og II til denne forordning.
Artikel 2
Denne forordning traeder i kraft paa tredjedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 19. december 1991.
Nařízení Rady (EHS) č. 3918/91
ze dne 19. prosince 1991,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2603/69, kterým se stanoví společná pravidla pro vývoz
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na právní předpisy o společné organizaci zemědělských trhů a na předpisy přijaté podle článku 235 Smlouvy, které jsou použitelné na zboží vyrobené ze zemědělských produktů, a zejména na ustanovení těchto předpisů připouštějící výjimku z obecné zásady, podle níž je zakázáno jakékoli množstevní omezení vývozu nebo opatření s rovnocenným účinkem vyjma opatření upravených těmito předpisy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č. 2603/69 [1] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1934/82 [2] je vývoz ze Společenství do třetích zemí volný, tj. nepodléhá žádným množstevním omezením, s výjimkou omezení uplatňovaných v souladu s výše uvedeným nařízením, jež jsou uvedena v jeho příloze;
vzhledem k tomu, že od přijetí uvedeného nařízení odstranily členské státy většinu omezení vývozu některých produktů uvedených v této příloze;
vzhledem k tomu, že je třeba vzít v úvahu tento vývoj a příslušným způsobem toto nařízení aktualizovat;
vzhledem k tomu, že po 31. prosinci 1992 by bylo zachování množstevních omezení ze strany členských států neslučitelné s jednotným trhem, který vyžaduje zrušení kontroly zboží na vnitřních hranicích Společenství;
vzhledem k tomu, že čl. 30 odst. 5 Jednotného evropského aktu stanoví, že vnější politika Evropského společenství a politika dohodnutá v rámci evropské politické spolupráce musí být konzistentní; že členským státům musí být tedy umožněno, aby zachovaly některá omezení vývozu do 31. prosince 1992, zejména omezení přijatá v rámci evropské politické spolupráce;
vzhledem k tomu, že je nezbytné umožnit členským státům, které jsou vázány mezinárodními závazky zavádějícími v případě skutečných nebo potenciálních obtíží s dodávkami systém pro alokaci ropných produktů mezi smluvními stranami, aby plnily z toho plynoucí závazky vůči třetím zemím, aniž jsou dotčena ustanovení předpisů Společenství přijatá za stejným účelem; že toto oprávnění by mělo platit do té doby, než Komise přijme příslušná opatření v souladu se závazky přijatými Společenstvím nebo všemi členskými státy;
vzhledem k tomu, že je třeba v důsledku toho pozměnit nařízení (EHS) č. 2603/69,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2603/69 se mění takto:
1. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Do 31. prosince 1992 se zásada volného vývozu vyjádřená v článku 1 nevztahuje na:
- produkty uvedené v příloze I pro členské státy zde uvedené,
- produkty, které jsou v současné době ze strany členských států omezeny na základě rozhodnutí přijatého v rámci evropské politické spolupráce.
2. U produktů uvedených v příloze II jsou členské státy do doby, než Rada přijme příslušná opatření v souladu s mezinárodními závazky, které převzalo Společenství nebo všechny jeho členské státy, oprávněny, aniž jsou dotčena pravidla přijatá Společenstvím v této oblasti, vytvořit mechanismy pro případ krize zavedením alokační povinnosti vůči třetím zemím dle mezinárodních závazků přijatých před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Členské státy informují Komisi o opatřeních, která hodlají přijmout. Komise oznámí přijatá opatření Radě a ostatním členským státům."
2. Příloha se nahrazuje přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. prosince 1991.