RÅDETS DIREKTIV 2006/67/EF
af 24. juli 2006
om forpligtelse for medlemsstaterne til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter
(kodificeret udgave)
(EØS-relevant tekst)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 68/414/EØF af 20. december 1968 om forpligtelse for EØF's medlemsstater til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter (3) er blevet ændret væsentligt (4). Direktivet bør af hensyn til en klar og rationel lovgivning kodificeres.
(2)
De indførte mineraloliemængder og mineralolieprodukter indtager en vigtig plads i Fællesskabets forsyning med energiprodukter. Enhver vanskelighed, selv af forbigående art, som fører til en nedgang i leveringerne af disse produkter fra tredjelande eller til kraftige prisstigninger på de internationale markeder, kunne forårsage alvorlige forstyrrelser i Fællesskabets økonomiske aktivitet. Fællesskabet skulle derfor være i stand til at udligne eller i det mindste afsvække de negative virkninger af en sådan eventualitet.
(3)
Da en forsyningskrise uventet kan indtræffe, er det uundgåeligt at træffe de nødvendige forholdsregler for at imødegå en mulig knaphed.
(4)
Med dette formål for øje skal sikringen af medlemsstaternes forsyning med råolie og mineralolieprodukter forøges gennem opbygning og opretholdelse af et minimumslager af de vigtigste mineralolieprodukter.
(5)
Det er nødvendigt, at de organisatoriske ordninger for olielagre ikke udgør nogen hindring for, at det indre marked kan fungere hensigtsmæssig.
(6)
Rådet fastsatte i direktiv 73/238/EØF (5) foranstaltninger - herunder også bestemmelser om, hvordan der skal trækkes på olielagre - som skal iværksættes i tilfælde af vanskeligheder med forsyningen af mineralolie og mineralolieprodukter til Fællesskabet. Medlemsstaterne har indgået tilsvarende forpligtelser i aftalen om et internationalt energiprogram.
(7)
Det er nødvendigt, at medlemsstaterne kan disponere over lagre, hvis der opstår vanskeligheder med olieforsyningen. Medlemsstaterne bør have beføjelse og kapacitet til at kontrollere brugen af lagrene, så de omgående kan stilles til rådighed til gavn for de områder, hvor der er størst behov for olieforsyninger.
(8)
Organisatoriske ordninger for opretholdelse af lagre bør sikre, at lagrene er til rådighed og tilgængelige for forbrugeren.
(9)
De organisatoriske ordninger for opretholdelsen af lagre bør være gennemsigtige og sikre en retfærdig og ikke-diskriminatorisk fordeling af byrden ved lagerpligten. Medlemsstaterne kan stille oplysninger om omkostningerne ved at opretholde olielagre til rådighed for interesserede parter.
(10)
Medlemsstaterne kan for at organisere opretholdelsen af lagre gøre brug af et system baseret på en særlig lagerorganisation, som opretholder alle eller en del af de lagre, der udgør deres lagerpligt. En eventuel resterende del bør opretholdes af raffinaderier og andre markedsoperatører. Et partnerskab mellem staten og olieindustrien er afgørende for at sikre effektive og pålidelige oplagringsmekanismer.
(11)
Indenlandsk produktion bidrager i sig selv til forsyningssikkerheden. Udviklingen på oliemarkedet kan berettige til en passende fritagelse fra lagerpligten for medlemsstater med indenlandsk olieproduktion. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet kan medlemsstaterne fritage virksomheder for pligten til at opretholde lagre i et omfang, der ikke overstiger mængden af de produkter, som disse virksomheder fremstiller af mineralolie, der udvindes på den pågældende medlemsstats eget område.
(12)
Der bør vedtages fremgangsmåder, som i forvejen følges af Fællesskabet og medlemsstaterne i relation til deres internationale forpligtelser og aftaler. Som følge af ændringer i mønstret i olieforbruget er den internationale lufttrafiks bunkring blevet en væsentlig bestanddel af dette forbrug.
(13)
Der er behov for at tilpasse og forenkle Fællesskabets statistiske indberetningssystem for olielagre.
(14)
Olielagre kan i princippet opretholdes hvor som helst i Fællesskabet, og det bør derfor gøres lettere at oprette lagre uden for det nationale område. Beslutninger om oprettelse af lagre uden for det nationale område skal træffes af myndighederne i den pågældende medlemsstat, afhængigt af medlemsstatens behov og hensynet til forsyningssikkerheden. Hvor der er tale om lagre, der står til rådighed for en anden virksomhed eller særlig lagerorganisation, er der behov for mere detaljerede regler for at sikre, at disse lagre er til rådighed og tilgængelige i tilfælde af vanskeligheder med olieforsyningen.
(15)
For at sikre, at der ikke opstår problemer på det indre marked, er det ønskeligt at fremme anvendelsen af aftaler mellem medlemsstaterne om minimumsoplagring for at fremme brugen af oplagringsfaciliteter i andre medlemsstater. Det er op til de berørte medlemsstater at træffe afgørelse om at indgå sådanne aftaler.
(16)
Det er formålstjenligt at styrke det administrative tilsyn med lagrene og indføre effektive mekanismer for kontrollen med og opgørelsen af lagre. Det er nødvendigt at indføre sanktioner for at kunne håndhæve en sådan kontrol.
(17)
Rådet bør holdes løbende underrettet om situationen vedrørende mindstelagre i Fællesskabet.
(18)
Målet for den påtænkte handling, nemlig opretholdelse af et højt niveau for olieforsyningssikkerheden i Fællesskabet gennem pålidelige og gennemsigtige mekanismer baseret på solidaritet mellem medlemsstaterne, samtidig med at reglerne om det indre marked og konkurrence overholdes, kan bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(19)
Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Medlemsstaterne vedtager love eller administrative bestemmelser, der er egnede til i Fællesskabet, jf. dog artikel 10, til enhver tid at opretholde lagrene af mineralolieprodukter på et niveau, der for hver kategori af mineralolieprodukter, som omhandles i artikel 2, svarer til det indenlandske forbrug i mindst 90 dage, beregnet efter det gennemsnitlige daglige forbrug i det foregående kalenderår, som anført i artikel 4, stk. 2.
2. Den del af det indenlandske forbrug, som dækkes af produkter fremstillet af mineralolie, der udvindes på den pågældende medlemsstats eget område, kan fratrækkes med indtil 25 % af det nævnte forbrug. Den berørte medlemsstat træffer afgørelse om fordelingen inden for medlemsstaten af resultatet af fratrækningen.
Artikel 2
Ved beregningen af det indenlandske forbrug lægges følgende kategorier af produkter til grund:
a)
benzin til motorkøretøjer og brændstof til flyvemaskiner (flybenzin og jet fuel af benzintypen)
b)
gasolie, dieselolie, petroleum og jet fuel af petroleumstypen
c)
fuelolier.
Bunkerleverancer til skibsfart medregnes ikke i det indenlandske forbrug.
Artikel 3
1. Lagre, der opretholdes i henhold til artikel 1, er til medlemsstaternes fulde rådighed, såfremt der opstår vanskeligheder med at få olieforsyninger. Medlemsstaterne sikrer, at de har lovfæstet beføjelse til at kontrollere anvendelsen af lagrene under sådanne omstændigheder.
Medlemsstaterne skal på alle andre tidspunkter sikre, at disse lagre er til rådighed og tilgængelige. De indfører ordninger, der gør det muligt at identificere, opgøre og kontrollere lagrene.
2. Medlemsstaterne sikrer, at rimelige og ikke-diskriminatoriske vilkår er gældende i deres oplagringsordninger.
Den omkostningsmæssige byrde ved at opretholde lagre i henhold til artikel 1 identificeres ved hjælp af gennemsigtige ordninger. I den forbindelse kan medlemsstaterne vedtage foranstaltninger til at indhente passende oplysninger vedrørende den omkostningsmæssige byrde ved opretholdelsen af lagrene i henhold til artikel 1 og gøre sådanne oplysninger tilgængelige for de berørte parter.
3. For at opfylde kravene i stk. 1 og 2, kan medlemsstaterne beslutte at gøre brug af en særlig lagerorganisation, som er ansvarlig for opretholdelsen af alle eller en del af lagrene.
To eller flere medlemsstater kan beslutte at gøre brug af en fælles lagerorganisation. I så fald er de i fællesskab ansvarlige for overholdelsen af de forpligtelser, der følger af dette direktiv.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne indgiver en statistisk opgørelse over de ved slutningen af hver måned bestående lagre, der er opstillet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2 og 3, og artikel 6, til Kommissionen; samtidig angiver de, hvor mange dages gennemsnitligt forbrug i det foregående kalenderår disse lagre svarer til. Denne opgørelse skal forelægges senest den 25. dag i den anden måned efter den måned, opgørelsen vedrører.
2. Medlemsstaternes lagerpligt er baseret på det foregående kalenderårs indenlandske forbrug. Medlemsstaterne skal ved begyndelsen af hvert kalenderår genberegne deres lagerpligt senest den 31. marts hvert år og påse, at den nye lagerpligt opfyldes snarest og under alle omstændigheder senest den 31. juli hvert år.
3. I den statistiske opgørelse opgøres lagre af jetbrændstof af petroleumstypen særskilt under den i artikel 2, litra b), nævnte kategori.
Artikel 5
1. De lagre, der kræves opretholdt i henhold til artikel 1, kan have form af mineralolie og halvfabrikata eller færdige produkter.
2. I den statistiske opgørelse over de ved slutningen af hver måned bestående lagre
a)
opføres de færdige produkter med deres faktiske vægt
b)
medregnes mineralolie og halvfabrikata således:
i)
enten i det omfang, i hvilket hver kategori af produkter er blevet fremstillet i den pågældende medlems stats raffinaderier i det foregående kalenderår
ii)
eller på grundlag af produktionsprogrammerne for raffinaderierne i den pågældende medlems stat for indeværende år
iii)
eller på grundlag af det forhold, der består mellem på den ene side den samlede mængde af lagringspligtige produkter, der i løbet af det foregående kalenderår er fremstillet i den pågældende medlems stat, og på den anden side den samlede mængde af mineralolie anvendt i det samme år, dog højst 40 % af den samlede lagerpligt for første og anden kategori (benzin og gasolie) og højst 50 % for tredje kategori (fuelolier).
3. Blandingsprodukter kan, når de er bestemt til fremstilling af de i artikel 2 nævnte færdigprodukter, træde i stedet for de produkter, der skal fremstilles deraf.
Artikel 6
1. Ved beregningen af den minimumsbeholdning, der er nævnt i artikel 1, skal alene de beholdninger, der er oplagret i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, medtages i den statistiske opgørelse.
2. Efter bestemmelserne nævnt i stk. 1 kan følgende mængder medregnes i de nævnte lagre:
a)
mængderne om bord på tankbåde, som med henblik på losning er ankommet til en havn, når havneformaliteterne er afsluttet
b)
de oplagrede mængder i lossehavne
c)
mængderne i forrådstanke ved udgangspunkt for olierørledninger
d)
mængderne i raffinaderiernes forrådstanke, med undtagelse af de mængder, som befinder sig i forbindelsesledninger og i produktionsanlæg
e)
mængderne i lagrene hos raffinaderier, import-, oplagrings- og engrosvirksomheder
f)
de mængder, som befinder sig i storforbrugeres lagre, og som opfylder de nationale forskrifter med hensyn til pligten til at holde permanente lagre
g)
de mængder, som befinder sig under transport i lægtere eller kystskibe inden for statsgrænserne, for så vidt de kan kontrolleres af de ansvarlige myndigheder og kan stilles til øjeblikkelig rådighed.
3. De statistiske opgørelser skal bl.a. ikke omfatte følgende: endnu ikke udvundet råolie på medlemsstatens eget område, bunkeleverancer til skibsfarten, leverancer i direkte transit bortset fra de lagre, der er nævnt i artikel 7, stk. 1, samt leverancer, der befinder sig i olierørledninger, motorkøretøjstankvogne, jernbanetankvogne og tanke ved detailsalgssteder og hos småforbrugere.
De statistiske opgørelser skal heller ikke omfatte mængder, som indehaves af de væbnede styrker, og mængder, der opbevares for de væbnede styrker af olieselskaberne.
Artikel 7
1. Med henblik på gennemførelsen af dette direktiv kan der, i henhold til aftaler mellem regeringer, på én medlemsstats område oprettes lagre på vegne af virksomheder eller særlige lagerorganisationer, der er etableret i en anden medlemsstat. Det er den pågældende medlemsstats regering, der træffer afgørelse om, hvorvidt en del af disse lagre skal oprettes uden for det nationale område.
Den medlemsstat, på hvis område disse lagre er oprettet kan i henhold til en sådan aftale, ikke modsætte sig, at lagrene overføres til de andre medlemsstater, for hvis regning lagrene er oprettet i henhold til aftalen; medlemsstaten udøver kontrol med disse lagre i overensstemmelse med de procedurer, der er fastsat i aftalen, men medregner dem ikke i sin statistiske opgørelse. Den medlemsstat, for hvis regning lagrene er oprettet, kan medregne dem i sin statistiske opgørelse.
Hver medlemsstat sender sammen med den statistiske opgørelse en indberetning til Kommissionen om de lagre, der opretholdes på dens eget område til brug for en anden medlemsstat, samt om de lagre, der opretholdes i andre medlemsstater til dens brug. I begge tilfælde anføres lagrenes placering og/eller de virksomheder, der opretholder lagrene, de oplagrede mængder og produktkategori - eller mineralolie - i indberetningen.
2. Kommissionen skal gøres bekendt med udkast til sådanne aftaler, som er nævnt i stk. 1, første afsnit, og den kan meddele de pågældende regeringer sine synspunkter. Når aftalerne er indgået, skal de meddeles Kommissionen, som underretter de andre medlemsstater herom.
Aftalerne skal opfylde følgende betingelser:
a)
vedrøre mineralolie og alle mineralolieprodukter, som er nævnt i dette direktiv
b)
fastsætte vilkår og ordninger for opretholdelsen af lagre med det formål at sikre kontrollen med og rådigheden over dem
c)
angive fremgangsmåderne for kontrol med og identifikationen af de omhandlede lagre, bl.a. de metoder, der skal anvendes ved gennemførelsen af og samarbejdet omkring inspektionerne
d)
principielt være indgået med ubegrænset varighed
e)
præcisere, at aftalen, såfremt den kan opsiges ensidigt, ikke må opsiges under en forsyningskrise, og at Kommissionen under alle omstændigheder skal underrettes forud for eventuel opsigelse.
3. Såfremt lagre, der er oprettet i henhold til sådanne aftaler, ikke ejes af den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, som er undergivet lagerpligten, men stilles til rådighed for denne virksomhed eller denne særlige lagerorganisation af en anden virksomhed eller en anden særlig lagerorganisation, skal følgende betingelser overholdes:
a)
den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal have kontraktmæssig ret til at råde over lagrene i aftaleperioden; de nærmere regler for fastsættelsen af prisen for denne rådighed vedtages efter fælles overenskomst mellem parterne
b)
minimumsperioden for en sådan aftale skal være 90 dage
c)
lagerets placering og/eller de virksomheder, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, og mængden og kategorien af lagrede produkter eller mineralolie i det pågældende lager skal specificeres
d)
virksomheden eller den særlige lagerorganisation, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal til enhver tid i hele aftaleperioden garantere, at den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, har adgang til lagrene
e)
virksomheden eller den særlige lagerorganisation, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal være underkastet lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område lagrene er beliggende, for så vidt angår denne medlemsstats retlige beføjelser til at kontrollere og fastslå lagrenes eksistens.
Artikel 8
Medlemsstaterne vedtager de nødvendige bestemmelser og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre kontrollen og tilsynet med lagrene. De indfører mekanismer med henblik på at kontrollere lagrene i overensstemmelse med dette direktiv.
Artikel 9
Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af dette direktiv, og træffer passende foranstaltninger til at sikre deres iværksættelse. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
Artikel 10
1. Såfremt der optræder vanskeligheder i Fællesskabets mineralolieforsyning, foranlediger Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ en konsultation mellem medlemsstaterne.
2. Bortset fra ekstraordinære tilfælde eller for at tilfredsstille et ubetydeligt lokalt behov skal medlemsstaterne undlade at trække på lagrene med den følge, at de kommer under den fastsatte minimumsmængde, før de i stk. 1 nævnte konsultationer har fundet sted.
3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle mængder, som trækkes på reservelagrene, og oplyser så snart som muligt følgende:
a)
dagen, på hvilken lagrene er kommet under den foreskrevne minimumsmængde
b)
grunden til de foretagne formindskelser af lagrene
c)
de eventuelt trufne forholdsregler til retablering af lagrene
d)
om muligt den sandsynlige udvikling af lagrene i det tidsrum, i hvilket de forbliver under den foreskrevne minimumsgrænse.
Artikel 11
Kommissionen forelægger med jævne mellemrum Rådet en rapport om situationen vedrørende lagrene i Fællesskabet, herunder eventuelt om behovet for harmonisering for at sikre en effektiv kontrol og et effektivt tilsyn med lagrene
Artikel 12
Direktiv 68/414/EØF ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og for anvendelse af direktiverne.
Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.
Artikel 13
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 14
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. juli 2006.
SMĚRNICE RADY 2006/67/ES
ze dne 24. července 2006,
kterou se členským státům ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy nebo ropných produktů
(kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 68/414/EHS ze dne 20. prosince 1968, kterou se členským státům EHS ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy a/nebo ropných produktů (3), byla několikrát zásadně změněna (4). Z důvodu přehlednosti a srozumitelnosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2)
Dovážená ropa a ropné produkty zaujímají důležité místo v zásobování Společenství energií. Jakékoli potíže, byť dočasné, jejichž důsledkem je snížení dodávek takových produktů dovážených ze třetích zemí nebo významné zvýšení jejich ceny na mezinárodních trzích, by mohly způsobit vážné narušení hospodářské činnosti ve Společenství. Společenství tedy musí být v takovém případě schopno odstranit nebo alespoň zmírnit všechny škodlivé následky.
(3)
Krize v zásobování může nastat neočekávaně. Je tedy nevyhnutelné přijmout nezbytná opatření k nápravě případných nedostatků.
(4)
Je tedy nutné zvýšit zabezpečení zásobování ropou a ropnými produkty v členských státech vytvořením a udržováním minimálních zásob nejdůležitějších ropných produktů.
(5)
Je nezbytné, aby organizační opatření pro zásoby ropy nepoškozovala řádné fungování vnitřního trhu.
(6)
Ve směrnici 73/238/EHS (5) Rada rozhodla o přijetí vhodných opatření - včetně čerpání zásob ropy - v případě potíží v zásobování Společenství ropou a ropnými produkty; členské státy přijaly podobné závazky v dohodě o „Mezinárodním energetickém programu“.
(7)
Je nezbytné, aby zásoby byly k dispozici členským státům, pokud by vznikly potíže v zásobování ropou. Členské státy by měly mít pravomoci a schopnosti kontrolovat využívání zásob tak, aby mohly být okamžitě k dispozici ve prospěch oblastí, které nejvíce potřebují dodávky ropy.
(8)
Organizační opatření pro udržování zásob by měla zajišťovat dostupnost zásob a jejich přístupnost spotřebiteli.
(9)
Je vhodné, aby organizační opatření pro udržování zásob byla transparentní a zajišťovala spravedlivé a nediskriminační sdílení břemene povinnosti udržovat zásoby. Členské státy mohou zpřístupnit zúčastněným stranám informace týkající se nákladů na udržování zásob ropy.
(10)
K organizaci udržování zásob mohou členské státy využít systém založený na přenesení závazku držet veškeré zásoby nebo jejich část na skladovací subjekty nebo instituce. Případné saldo by měly udržovat rafinerie a jiní účastníci trhu. Partnerství mezi státem a soukromým sektorem je významné pro fungování účinných a spolehlivých mechanismů pro držení zásob.
(11)
Domácí těžba sama přispívá k zabezpečení zásobování. Vývoj ropného trhu může odůvodnit vhodnou odchylku od povinnosti udržovat zásoby ropy členským státem s domácí těžbou ropy. V souladu se zásadou subsidiarity mohou členské státy osvobodit podniky od povinnosti udržovat zásoby pro úhrn nepřesahující množství produktů, které tyto podniky vyrábějí z domácí těžby ropy.
(12)
Je vhodné přijmout metody, které již uplatňují Společenství a členské státy v rámci svých mezinárodních závazků a dohod. V důsledku změn struktury spotřeby ropy se zásobníky leteckého paliva pro mezinárodní dopravu staly důležitou složkou této spotřeby.
(13)
Je třeba přizpůsobit a zjednodušit mechanismus Společenství týkající se statistického výkaznictví v oblasti zásob ropy.
(14)
Zásoby ropy mohou být udržovány v zásadě kdekoli ve Společenství. Je tedy vhodné usnadnit tvorbu zásob mimo území státu. Je nezbytné, aby rozhodnutí o držení zásob mimo území státu přijímala vláda daného členského státu podle jeho potřeb a úvah o zabezpečení zásobování. V případě zásob držených pro jiné podniky nebo subjekty nebo instituce jsou nezbytné podrobnější předpisy k zaručení jejich dostupnosti a přístupnosti v případě potíží v zásobování ropou.
(15)
K zajištění řádného fungování vnitřního trhu je žádoucí podporovat využívání dohod mezi členskými státy týkajících se držení minimálních zásob za účelem využívání skladovacích kapacit v jiných členských státech. Je věcí členských států, aby rozhodly o uzavření takových dohod.
(16)
Je vhodné posílit dohled správních orgánů nad zásobami a zavést účinné mechanismy pro kontrolu a ověřování zásob. Je nezbytné zavést systém sankcí k prosazení takové kontroly.
(17)
Je vhodné pravidelně informovat Radu o situaci v zabezpečení zásob ve Společenství.
(18)
Jelikož cíle navrhovaného opatření, totiž udržování vysoké úrovně zabezpečení zásobování ropou ve Společenství prostřednictvím spolehlivých a transparentních mechanismů založených na solidaritě mezi členskými státy, může být, při dodržení pravidel vnitřního trhu a hospodářské soutěže, lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.
(19)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Členské státy přijmou vhodné právní a správní předpisy za účelem udržení svých stálých zásob ropných produktů v rámci Evropského společenství, s výhradou článku 10, na úrovni, která v každé kategorii ropných produktů uvedených v článku 2 odpovídá alespoň průměrné denní domácí spotřebě vypočtené podle čl. 4 odst. 2 za 90 dnů předchozího kalendářního roku.
2. Část domácí spotřeby, která je kryta ropnými produkty pocházejícími z domácí těžby daného členského státu, lze odečíst až do maximální výše 25 % uvedené domácí spotřeby. O rozdělení výsledku takového odpočtu v členském státě rozhodne daný členský stát.
Článek 2
Při výpočtu domácí spotřeby se berou v úvahu tyto kategorie ropných produktů:
a)
motorový benzin a letecká paliva (letecký benzin a tryskové palivo benzinového typu);
b)
plynový olej, motorová nafta, petrolej a tryskové palivo petrolejového typu;
c)
topné oleje.
Zásobníky pro námořní lodě se do výpočtu domácí spotřeby nezahrnují.
Článek 3
1. Zásoby udržované v souladu s článkem 1 musí být zcela k dispozici členským státům, pokud by vznikly potíže v zásobování ropou. Členské státy zajistí, aby měly zákonné pravomoci ke kontrole využívání zásob za takových okolností.
Ve všech ostatních případech členské státy zajistí dostupnost a přístupnost těchto zásob. Vypracují opatření umožňující identifikaci, inventuru a kontrolu zásob.
2. Členské státy zajistí, aby v opatřeních k udržování zásob platily spravedlivé a nediskriminační podmínky.
Břemeno nákladů vyplývajících z udržování zásob v souladu s článkem 1 bude zjišťováno transparentními opatřeními. V této souvislosti mohou členské státy přijmout opatření k získání užitečných informací týkajících se nákladů na udržování zásob v souladu s článkem 1 a ke zpřístupnění takových informací zúčastněným stranám.
3. Ke splnění požadavků podle odstavců 1 a 2 se členské státy mohou rozhodnout, že se obrátí na skladovací subjekt nebo instituci, které budou odpovědné za držení veškerých zásob nebo jejich části.
Dva nebo více členských států se mohou rozhodnout, že se obrátí na společný skladovací subjekt nebo instituci. V takovém případě nesou společnou odpovědnost za závazky vyplývající z této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy předloží Komisi statistický přehled o stavu existujících zásob ke konci každého měsíce vypracovaný v souladu s čl. 5 odst. 2 a 3 a článkem 6 a uvedou v něm, kolik dnů průměrné spotřeby v předchozím kalendářním roce tyto zásoby představují. Tento přehled musí být předložen do 25. dne měsíce následujícího po sledovaném měsíci.
2. Povinnost členského státu držet zásoby je založena na domácí spotřebě v předchozím kalendářním roce. Na počátku každého kalendářního roku členské státy přepočítají svou povinnost držet zásoby nejpozději 31. března každého roku a zajistí, že dosáhnou co nejdříve souladu se svými novými povinnostmi, v každém případě nejpozději 31. července každého roku.
3. Zásoby tryskového paliva petrolejového typu jsou ve statistickém přehledu vykazovány odděleně v kategorii uvedené v čl. 2 písm. b).
Článek 5
1. Povinně udržované zásoby podle článku 1 mohou být udržovány ve formě ropy a meziproduktů, jakož i ve formě konečných produktů.
2. Ve statistickém přehledu o stavu zásob existujících na konci každého měsíce se:
a)
konečné produkty uvádějí podle své skutečné hmotnosti;
b)
ropa a meziprodukty započítávají takto:
i)
jako poměrné množství jednotlivých kategorií produktů vyrobených v předchozím kalendářním roce v rafinériích daného členského státu nebo
ii)
na základě výrobních programů rafinérií daného členského státu pro běžný rok nebo
iii)
na základě poměru mezi celkovým množstvím produktů, na něž se vztahuje povinnost udržovat zásoby, vyrobených v předchozím kalendářním roce v daném členském státě a celkovým množstvím ropy spotřebované v tomtéž roce, a to u první a druhé kategorie (motorový benzin a plynový olej) nejvýše do 40 % celkové povinnosti udržovat zásoby a u třetí kategorie (topné oleje) nejvýše do 50 % této povinnosti.
3. Složky směsí, pokud jsou určeny pro zapracování do konečných produktů uvedených v článku 2, mohou nahradit produkty, pro něž jsou určeny.
Článek 6
1. Při výpočtu úrovně minimálních zásob stanovených v článku 1 se do statistického přehledu zahrnují pouze ta množství, která by měla být držena v souladu s čl. 3 odst. 1.
2. S výhradou odstavce 1 mohou být do zásob zahrnuty:
a)
zásoby na palubě ropných tankerů kotvících v přístavu za účelem vykládky, a to po splnění odpovídajících přístavních formalit;
b)
zásoby skladované ve vykládacích přístavech;
c)
zásoby v nádržích na vstupu ropovodů;
d)
zásoby v nádržích rafinérií, s výjimkou zásob nacházejících se v potrubních systémech a rafinérském zařízení;
e)
zásoby ve skladech držené rafinériemi nebo dovozními, skladovacími nebo velkoobchodními distribučními podniky;
f)
zásoby skladované velkoodběrateli v souladu s vnitrostátními právními předpisy týkajícími se povinnosti udržovat stálé zásoby;
g)
zásoby nacházející se na nákladních člunech a pobřežních plavidlech provozujících dopravu v mezích státních hranic za předpokladu, že je příslušné orgány mohou kontrolovat a že tyto zásoby mohou být neprodleně v případě potřeby dány k dispozici.
3. Ze statistického přehledu jsou vyloučeny zejména tyto položky: dosud nevytěžená domácí ropa; zásoby určené pro zásobníky námořních plavidel; zásoby v průběhu přepravy s výjimkou zásob uvedených v čl. 7 odst. 1; zásoby nacházející se v ropovodech, v silničních a železničních cisternových vozech a v zásobnících čerpacích stanic pohonných hmot a zásoby držené drobnými spotřebiteli.
Ze statistického přehledu jsou vyloučeny rovněž zásoby, které jsou v držení ozbrojených sil, a zásoby, které pro ně drží ropné společnosti.
Článek 7
1. Pro účely provádění této směrnice mohou být na základě mezivládních dohod vytvářeny zásoby na území jednoho členského státu na účet podniků, subjektů nebo institucí usazených v jiném členském státě. Je věcí vlády daného členského státu, aby rozhodla, zda bude udržovat část svých zásob mimo území svého státu.
Členský stát, na jehož území jsou zásoby na základě takové dohody drženy, nesmí bránit převodu těchto zásob do jiných členských států, na jejichž účet jsou zásoby udržovány podle takové dohody. Tento stát kontroluje takové zásoby v souladu s postupy uvedenými v dotyčné dohodě, avšak nezahrnuje je do svého statistického přehledu. Do svého statistického přehledu je smí zahrnout členský stát, v jehož prospěch jsou zásoby drženy.
Členský stát zašle Komisi společně se statistickým přehledem zprávu týkající se zásob udržovaných na jeho území ve prospěch jiného členského státu, jakož i zásob udržovaných v jiných členských státech v jeho vlastní prospěch. V obou případech jsou ve zprávě uvedena místa skladování nebo společnosti držící zásoby a množství a kategorie skladovaných produktů nebo ropy.
2. Návrhy dohod uvedených v odst. 1 prvním pododstavci se zašlou Komisi, která může zúčastněným vládám sdělit své připomínky. Jakmile jsou dohody uzavřeny, oznámí se Komisi, která o nich uvědomí ostatní členské státy.
Dohody musí splňovat tyto podmínky:
a)
jejich předmětem je ropa a všechny ropné produkty, na něž se vztahuje tato směrnice;
b)
stanoví podmínky a opatření k udržování zásob s cílem zajištění kontroly a dostupnosti těchto zásob;
c)
stanoví postupy k zajištění kontroly a identifikace zásob, mimo jiné metody provádění inspekcí a spolupráce při inspekcích;
d)
jsou obecně uzavírány na dobu neurčitou;
e)
je v nich uvedeno, že obsahují-li ustanovení o jednostranné výpovědi, není tato výpověď účinná v případě vzniku krize v zásobování, a že Komise je v každém případě předem informována o každé výpovědi dohody.
3. Pokud zásoby vytvořené podle takových dohod nevlastní podnik nebo subjekt nebo instituce, který má povinnost držet zásoby, ale jsou drženy k dispozici tohoto podniku nebo subjektu nebo instituce jiným podnikem nebo subjektem nebo institucí, musí být splněny tyto podmínky:
a)
oprávněný podnik nebo subjekt nebo instituce má smluvní právo nabýt těchto zásob po celou dobu platnosti smlouvy; metodika stanovení ceny takového nabytí je dohodnuta mezi zúčastněnými stranami;
b)
minimální doba platnosti takové smlouvy je 90 dní;
c)
místo skladování nebo společnosti držící zásoby k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce, jakož i množství a kategorie produktu nebo ropy skladované na takovém místě jsou specifikovány;
d)
skutečná dostupnost zásob pro oprávněný podnik nebo subjekt nebo instituci je zaručena kdykoli po celou dobu platnosti smlouvy podnikem nebo subjektem nebo institucí držící zásoby k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce;
e)
podnik nebo subjekt nebo instituce držící zásoby dané k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce podléhá pravomoci členského státu, na jehož území jsou zásoby umístěny, pokud jde o zákonné pravomoci takového členského státu kontrolovat a ověřovat existenci zásob.
Článek 8
Členské státy přijmou veškeré nezbytné předpisy a veškerá nezbytná opatření k zajištění kontroly zásob a dohledu nad nimi. Zavedou mechanismy pro ověřování zásob podle této směrnice.
Článek 9
Členské státy stanoví sankce použitelné pro případy porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá nezbytná opatření k uplatňování těchto předpisů. Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
1. V případě, že ve Společenství vzniknou potíže v zásobování ropou, zprostředkuje Komise na žádost kteréhokoli členského státu nebo z vlastního podnětu konzultace mezi členskými státy.
2. S výjimkou případů zvláštní naléhavosti nebo v případě pokrytí nepatrné místní spotřeby upustí členské státy před konzultacemi uvedenými v odstavci 1 od čerpání svých zásob v rozsahu, jaký by snížil úroveň těchto zásob pod povinné minimum.
3. Členské státy informují Komisi o každém budoucím odběru z rezervních zásob a co nejdříve uvedou:
a)
datum, kdy zásoby klesly pod povinné minimum,
b)
důvody takového čerpání,
c)
opatření k doplnění zásob, byla-li přijata,
d)
popřípadě odhad předpokládaného budoucího vývoje zásob, jestliže úroveň zásob zůstane pod limitem povinného minima.
Článek 11
Komise pravidelně předkládá Radě zprávu o stavu zásob ve Společenství, včetně potřeby harmonizace, za účelem zajištění účinné kontroly zásob a dohledu nad nimi.
Článek 12
Směrnice 68/414/EHS se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu a jejich použitelnost stanovených v příloze I části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 13
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 24. července 2006.