Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 631/2004
af 31. marts 2004
om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og af Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71, for så vidt angår harmonisering af rettigheder og forenkling af procedurer
(Tekst af relevans for EØS og for Schweiz)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 42 og 308,
under henvisning til konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Barcelona den 15.-16. marts 2002 om at indføre et europæisk sygesikringskort,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg(1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter proceduren i traktatens artikel 251(2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Barcelona den 15.-16. marts 2002 hedder det, at et europæisk sygesikringskort skal erstatte de papirformularer, der for øjeblikket er nødvendige i forbindelse med lægebehandling i andre medlemsstater. Kommissionen blev bedt om at fremsætte et forslag med henblik herpå inden Det Europæiske Råds forårsmøde i 2003. Et sådant kort vil forenkle procedurerne.
(2) Med henblik på at nå dette mål og endda gå videre for at sikre, at forsikrede og institutioner drager størst mulig fordel af det europæiske sygesikringskort, er det nødvendigt på visse punkter at tilpasse Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet(3).
(3) I henhold til den nuværende forordning (EØF) nr. 1408/71 gælder der forskellige bestemmelser vedrørende adgangen til naturalydelser under et midlertidigt ophold i en anden medlemsstat end den kompetente stat eller bopælslandet, alt efter hvilken gruppe den forsikrede tilhører, idet der sondres mellem "umiddelbart fornøden behandling" og "fornøden behandling". Med det formål at forbedre beskyttelsen af de forsikrede bør der fastsættes bestemmelser om harmonisering af rettighederne for alle forsikrede med hensyn til adgangen til naturalydelser under et midlertidigt ophold i en anden medlemsstat end den stat, hvor den pågældende er forsikret eller har bopæl. På disse vilkår har alle forsikrede under et midlertidigt ophold i en anden medlemsstat ret til de naturalydelser, som fra et medicinsk synspunkt måtte blive nødvendige, under hensyntagen til ydelsernes art og opholdets forventede varighed.
(4) Det er afgørende, at der træffes alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at artikel 22, stk. 1, litra a), nr. i), gennemføres korrekt i alle medlemsstater navnlig i relation til behandlerne.
(5) For så vidt angår visse typer løbende behandling, der kræver særlige faciliteter, som for eksempel dialyse, er det af afgørende betydning for patienten at have adgang til behandlingen under opholdet i en anden medlemsstat. Den Administrative Kommission opstiller i det øjemed en liste over naturalydelser, hvorom der indgås en forudgående aftale mellem den forsikrede og den institution, der yder behandlingen, for at garantere, at disse ydelser er til rådighed, og for at fremme den forsikredes frihed til at opholde sig midlertidigt i en anden medlemsstat.
(6) Adgang til naturalydelser under et midlertidigt ophold i en anden medlemsstat opnås i princippet ved fremlæggelse af den relevante blanket i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 574/72(4)om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71. Visse medlemsstater kræver stadig, om ikke i praksis så i hvert tilfælde formelt, at en række supplerende formaliteter iagttages ved ankomsten til deres område. Disse krav, og deriblandt navnlig pligten til altid i forvejen at fremlægge en attest for opholdsstedets institution, der bekræfter retten til naturalydelser, forekommer imidlertid unødigt byrdefulde og kan lægge hindringer i vejen for de berørte personers frie bevægelighed.
(7) Medlemsstaterne bør sikre, at der gives hensigtsmæssig oplysning om de ændringer i rettigheder og pligter, der indføres ved denne forordning.
(8) Samarbejde mellem institutionerne og de personer, der er omfattet af forordning (EØF) nr. 1408/71, er af afgørende betydning for en effektiv og afbalanceret anvendelse af nævnte forordning. Et sådant samarbejde forudsætter, at såvel institutioner som forsikrede giver fuldstændige oplysninger om alle ændringer, der kan berøre retten til ydelserne, herunder blandt andet den forsikredes arbejdsophør eller overgang til anden lønnet eller selvstændig beskæftigelse, ændring af bopæls- eller opholdssted, for så vidt angår den forsikrede eller et af hans familiemedlemmer, ændringer i den familiemæssige situation og ændringer i lovgivningen.
(9) I lyset af hvor komplicerede situationer vedrørende personers mobilitet kan være, er der behov for en mekanisme, som gør det muligt for institutionerne at træffe en afgørelse i konkrete sager, hvor divergerende fortolkninger af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1408/71 og gennemførelsesforordningen bringer den pågældendes rettigheder i fare. Hvor der ikke findes en løsning, som sikrer, at alle den pågældendes rettigheder respekteres, bør det være muligt at forelægge sagen for Den Administrative Kommission.
(10) For at tilpasse forordningen til den tekniske udvikling inden for databehandling, som det europæiske sygesikringskort er et centralt element i, da det er meningen, at kortet på længere sigt skal være et elektronisk medium, som er læsbart i samtlige medlemsstater, bør visse artikler i forordning (EØF) nr. 574/72 tilpasses, således at de omfatter begrebet "dokument" i betydningen "ethvert indhold uanset medium (skrevet på papir eller opbevaret elektronisk, lyd- eller billedoptagelser, audiovisuelle optagelser)" -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Forordning (EØF) nr. 1408/71 ændres således:
1) Artikel 22 ændres således:
a) Stk. 1, litra a), affattes således:
"a) hvis tilstand kræver naturalydelser, der fra et medicinsk synspunkt bliver nødvendige under et ophold på en anden medlemsstats område, under hensyntagen til ydelsernes art og opholdets forventede varighed."
b) Der indsættes følgende stykke:
"1a. Den Administrative Kommission udarbejder en liste over naturalydelser, som, for at de kan være til rådighed under et ophold i en anden medlemsstat, af praktiske grunde kræver, at den berørte person og den institution, der yder behandlingen, har truffet aftale herom forud for opholdet."
c) Stk. 3, første afsnit, affattes således:"Stk. 1, 1a og 2 finder tilsvarende anvendelse på en arbejdstagers eller en selvstændig erhvervsdrivendes familiemedlemmer."
2) Artikel 22a affattes således:
"Artikel 22a
Særlige regler for visse personkategorier
Uanset artikel 2 finder artikel 22, stk. 1, litra a) og c) og stk. 1a ligeledes anvendelse på personer, som er statsborgere i en medlemsstat og som er forsikret efter en medlemsstats lovgivning, samt på de familiemedlemmer, som bor sammen med dem."
3) Artikel 22b udgår.
4) Artikel 25 affattes således:
a) Stk. 1 affattes således:
"1. En arbejdsløs arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der er omfattet af bestemmelserne i artikel 69, stk. 1, eller artikel 71, stk. 1, litra b), nr. ii), andet punktum, og som opfylder betingelserne i den kompetente stats lovgivning for ret til natural- og kontantydelser, om fornødent under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, har i det i artikel 69, stk. 1, litra c), fastsatte tidsrum ret til:
a) naturalydelser, som fra et medicinsk synspunkt bliver nødvendige for den pågældende under opholdet i den medlemsstat, på hvis område han søger arbejde, under hensyntagen til ydelsernes art og opholdets forventede varighed. Disse naturalydelser udredes for den kompetente institutions regning af institutionen i den medlemsstat, hvor den pågældende søger arbejde, i overensstemmelse med den for sidstnævnte institution gældende lovgivning, som om denne person var forsikret dér
b) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution efter den for denne institution gældende lovgivning; efter aftale mellem den kompetente institution og institutionen i den medlemsstat, hvor den arbejdsløse søger arbejde, kan ydelserne dog udbetales af den sidstnævnte institution for den førstnævnte institutions regning i overensstemmelse med reglerne i den kompetente stats lovgivning. De i artikel 69, stk. 1, omhandlede ydelser ved arbejdsløshed ydes ikke for det tidsrum, i hvilket der modtages kontantydelser."
b) Følgende stykke indsættes:
"1a. Artikel 22, stk. 1a, finder tilsvarende anvendelse."
5) Artikel 31 affattes således:
"Artikel 31
Pensionistens (rentemodtagerens) og/eller hans familiemedlemmers ophold i en anden medlemsstat end den, hvor de er bosat
1. En person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i en eller flere medlemsstater, og som er berettiget til ydelser efter lovgivningen i en af disse stater, samt den pågældendes familiemedlemmer har, når de opholder sig i en anden medlemsstat end den, hvori de er bosat, ret til:
a) naturalydelser, som fra et medicinsk synspunkt bliver nødvendige under et ophold i en anden medlemsstat end bopælsstaten, under hensyntagen til ydelsernes art og opholdets forventede varighed. Disse naturalydelser udredes af opholdsstedets institution i overensstemmelse med den for denne institution gældende lovgivning, til udgift for institutionen på det sted, hvor pensionisten (rentemodtageren)eller dennes familiemedlemmer er bosat
b) kontantydelser, der i givet fald udbetales af den kompetente institution som fastsat i artikel 27 eller artikel 28, stk. 2, efter den for denne institution gældende lovgivning; efter aftale mellem den kompetente institution og institutionen på opholdsstedet kan disse ydelser dog udbetales af sidstnævnte institution for førstnævnte institutions regning efter reglerne i den kompetente stats lovgivning.
2. Artikel 22, stk. 1a, finder tilsvarende anvendelse."
6) Artikel 34a affattes således:
"Artikel 34a
Særlige bestemmelser for studerende og deres familiemedlemmer
Artikel 18, 19, artikel 22, stk. 1, litra a) og c), og stk. 1a, artikel 22, stk. 2, andet afsnit, artikel 22, stk. 3, artikel 23 og 24 og afdeling 6 og 7 finder tilsvarende anvendelse på studerende og deres familiemedlemmer."
7) Artikel 34b udgår.
8) Følgende artikel indsættes:
"Artikel 84a
Forholdet mellem institutionerne og de personer, der er omfattet af denne forordning
1. Institutionerne og de personer, der er omfattet af denne forordning, har en gensidig forpligtelse til oplysning og samarbejde med henblik på at sikre, at denne forordning anvendes korrekt.
Institutionerne besvarer i overensstemmelse med princippet om god forvaltningsskik alle forespørgsler inden for en rimelig frist og giver i den forbindelse de berørte personer alle oplysninger, der er nødvendige for at udøve deres rettigheder i henhold til denne forordning.
De pågældende skal hurtigst muligt underrette institutionerne i den kompetente stat og bopælsstaten om enhver ændring i deres personlige forhold eller familiemæssige situation, der har betydning for deres ret til ydelser ifølge forordningen.
2. Manglende opfyldelse af den i stk. 1, tredje afsnit, nævnte oplysningspligt kan give anledning til foranstaltninger i henhold til den nationale lovgivning, som står i et rimeligt forhold til overtrædelsen. Disse foranstaltninger skal ikke desto mindre svare til dem, der finder anvendelse i lignende situationer, der henhører under national lovgivning, ligesom de ikke i praksis må gøre det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der er tillagt de berørte ved forordningen.
3. Hvis fortolkningen eller anvendelsen af denne forordning giver anledning til vanskeligheder, som kan bringe rettighederne for en af forordningen omfattet person i fare, kontakter institutionen i den kompetente stat eller i den stat, hvor den pågældende har bopæl, institutionen eller institutionerne i den eller de øvrige berørte medlemsstater. Findes der ikke en løsning inden for en rimelig frist, kan de berørte myndigheder forelægge sagen for Den Administrative Kommission."
Artikel 2
Forordning (EØF) nr. 574/72 ændres således:
1) Artikel 2, stk. 1, affattes således:
"1. Standarderne for de dokumenter, der er nødvendige for anvendelsen af forordningen og gennemførelsesforordningen, udarbejdes af Den Administrative Kommission.
Disse dokumenter kan overføres mellem institutionerne enten i papirform, i anden form eller via telematiktjenester som standardiserede elektroniske meddelelser i henhold til afsnit VIa. Dataudveksling ved hjælp af telematiktjenester er betinget af en aftale mellem de kompetente myndigheder eller organer udpeget af disse myndigheder i afsender- og modtagermedlemsstaten."
2) Artikel 17, stk. 6 og 7, udgår.
3) Artikel 19a, stk. 2, affattes således:
"2. Bestemmelserne i gennemførelsesforordningens artikel 17, stk. 9, finder tilsvarende anvendelse."
4) Artikel 20 udgår.
5) Artikel 21 affattes således:
"Artikel 21
Naturalydelser ved ophold i en anden medlemsstat end den kompetente stat
1. For at opnå naturalydelser i medfør af forordningens artikel 22, stk. 1, litra a), nr. i), skal arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende for behandleren fremlægge et dokument udstedt af den kompetente institution, som bekræfter, at han har ret til disse naturalydelser. Dette dokument udfærdiges i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 2. Kan den berørte ikke fremlægge dette dokument, retter han henvendelse til opholdsstedets institution, som anmoder den kompetente institution om en attest, der bekræfter, at den pågældende har ret til naturalydelserne.
For behandleren har et dokument, der er udstedt af den kompetente institution, vedrørende retten til de ydelser, som i det konkrete tilfælde kommer i betragtning i medfør af forordningens artikel 22, stk. 1, litra a), nr. i), samme gyldighed som et nationalt dokument, der beviser rettighederne for de personer, der er forsikret ved opholdsstedets institution.
2. Gennemførelsesforordningens artikel 17, stk. 9, finder tilsvarende anvendelse."
6) Artikel 22, stk. 2, affattes således:
"2. Gennemførelsesforordningens artikel 17, stk. 9, finder tilsvarende anvendelse."
7) Artikel 23, andet afsnit, affattes således:"I de i forordningens artikel 22, stk. 3, andet afsnit, omhandlede tilfælde betragtes imidlertid institutionen på familiemedlemmernes bopælssted og lovgivningen i familiemedlemmernes bopælsland som henholdsvis den kompetente institution og den kompetente stats lovgivning ved anvendelse af gennemførelsesforordningens artikel 17, stk. 9, samt artikel 21 og 22."
8) Artikel 26 ændres således:
a) Stk. 1 affattes således:
"1. For at opnå naturalydelser i medfør af forordningens artikel 25, stk. 1, litra a) og stk. 1a, skal den arbejdsløse eller et familiemedlem, der ledsager ham, for behandleren fremlægge et dokument udstedt af den kompetente institution, som bekræfter, at han har ret til disse naturalydelser. Dokumentet udfærdiges i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 2. Kan den berørte ikke fremlægge dette dokument, retter han henvendelse til opholdsstedets institution, som anmoder den kompetente institution om en attest, der bekræfter, at den pågældende har ret til naturalydelserne.
For behandleren har et dokument, der er udstedt af den kompetente institution, vedrørende retten til de ydelser, som i det konkrete tilfælde kommer i betragtning i medfør af forordningens artikel 25, stk. 1, litra a), samme gyldighed som et nationalt dokument, der beviser rettighederne for de personer, der er forsikret ved institutionen på det sted, hvortil den arbejdsløse er rejst."
b) Der indsættes som stk. 1a:
"1a. For at opnå kontantydelser i medfør af forordningens artikel 25, stk. 1, litra b), for sig selv og sine familiemedlemmer skal den arbejdsløse for forsikringsinstitutionen på det sted, hvortil han er rejst, fremlægge en attest, som skal indhentes fra den kompetente forsikringsinstitution før hans afrejse. Fremlægger den arbejdsløse ikke denne attest, retter institutionen på det sted, hvortil han er rejst, henvendelse til den kompetente institution for at fremskaffe den. Attesten skal bekræfte, at han har ret til de pågældende ydelser på de i forordningens artikel 69, stk. 1, litra a), angivne betingelser, anføre, i hvor lang tid han er berettiget til ydelserne under hensyntagen til bestemmelserne i forordningens artikel 69, stk. 1, litra c), og i tilfælde af uarbejdsdygtighed eller hospitalsindlæggelse nærmere angive størrelsen af de kontantydelser, der i det nævnte tidsrum skal udbetales, eventuelt som sygeforsikringsydelser."
c) Stk. 3 affattes således:
"3. Gennemførelsesforordningens artikel 17, stk. 9, finder tilsvarende anvendelse."
9) Artikel 31 affattes således:
"Artikel 31
Naturalydelser til pensions- eller rentemodtagere og deres familiemedlemmer ved ophold i en anden medlemsstat end den, hvor de er bosat
1. For at opnå naturalydelser i medfør af forordningens artikel 31 fremlægger en pensions- eller rentemodtager for behandleren et dokument udstedt af bopælsstedets institution, som bekræfter, at han har ret til naturalydelserne. Dokumentet udfærdiges i overensstemmelse med artikel 2. Kan den berørte ikke fremlægge dette dokument, retter han henvendelse til opholdsstedets institution, som anmoder institutionen på bopælsstedet om en attest, der bekræfter, at den pågældende har ret til naturalydelserne.
For behandleren har et dokument, der er udstedt af den kompetente institution, vedrørende retten til de ydelser, som i det konkrete tilfælde kommer i betragtning i medfør af forordningens artikel 31, samme gyldighed som et nationalt dokument, der beviser rettighederne for de personer, der er forsikret ved opholdsstedets institution.
2. Gennemførelsesforordningens artikel 17, stk. 9, finder tilsvarende anvendelse.
3. Stk. 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse, for så vidt angår tilkendelse af naturalydelser til de i forordningens artikel 31 omhandlede familiemedlemmer. Hvis de er bosat på en anden medlemsstats område end pensions- eller rentemodtageren, udstedes det i stk. 1 omtalte dokument af institutionen på deres bopælssted."
10) Artikel 117, stk. 1, affattes således:
"1. På grundlag af undersøgelser og forslag fra Det Tekniske Udvalg, der er omhandlet i artikel 117c i gennemførelsesforordningen, tilpasser Den Administrative Kommission de standarder for dokumenter samt de kredsløb og procedurer for overførsel af data, der er nødvendige for forordningens og gennemførelsesforordningens anvendelse, til de nye databehandlingsteknikker."
Artikel 3
Medlemsstaterne sikrer, at der gives tilstrækkelig oplysning om de ændringer i rettigheder og pligter, der følger af denne forordning.
Artikel 4
Med henblik på gennemførelsen af denne forordning sikrer institutionerne i opholdsstaterne, at alle behandlere er fuldt ud informeret om de kriterier, der er fastlagt i artikel 22, stk. 1, litra a), nr. i), i forordning (EØF) nr. 1408/71.
Artikel 5
Denne forordning træder i kraft den 1. juni 2004.
Det skal garanteres, at der er direkte adgang til behandlere senest den 1. juli 2004.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 31. marts 2004.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 631/2004
ze dne 31. března 2004,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a nařízení Rady (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71, pokud jde o vyrovnání nároků a zjednodušení postupů
(Text s významem pro EHP a Švýcarsko)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 308 této smlouvy,
s ohledem na závěry zasedání Evropské rady v Barceloně ve dnech 15. a 16. března 2002 týkající se vytvoření evropské karty zdravotního pojištění,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se závěry zasedání Evropské rady v Barceloně, které se konalo ve dnech 15. a 16. března 2002, by měla evropská karta zdravotního pojištění nahradit stávající papírové formuláře, které jsou zapotřebí pro lékařské ošetření v jiném členském státě. Před jarním zasedáním Evropské rady v roce 2003 byla Komise vyzvána k předložení takového návrhu v tomto smyslu. Tato karta by zjednodušila postupy.
(2) K dosažení tohoto cíle, případně k jeho překonání prostřednictvím optimálního využití výhod, které nabízí evropská karta zdravotního pojištění pojištěným osobám a institucím, je zapotřebí provést některé změny nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [3].
(3) Nařízení (EHS) č. 1408/71 v současné době umožňuje přístup k různým druhům věcných dávek během dočasného pobytu v jiném členském státě, než je příslušný stát nebo stát bydliště, a to podle kategorie, do které pojištěná osoba patří, a rozlišuje mezi "neodkladnou nezbytnou péčí" a "nezbytnou péčí". Z důvodu větší ochrany pojištěných osob je třeba stanovit vyrovnání nároků všech pojištěných osob, pokud jde o přístup k věcným dávkám během dočasného pobytu v jiném členském státě, než je stát, ve kterém je dotyčná osoba pojištěna nebo ve kterém má bydliště. Za těchto podmínek mají všechny pojištěné osoby nárok na věcné dávky, které se během jejich pobytu na území jiného členského státu stanou nezbytnými ze zdravotních důvodů, s ohledem na povahu dávek a předpokládanou délku pobytu.
(4) Je třeba přijmout veškerá opatření k zajištění řádného provádění čl. 22 odst. 1 písm. a) bodu i) ve všech členských státech, zejména s ohledem na poskytovatele péče.
(5) V případě některých druhů souvislé péče, která vyžaduje zvláštní zařízení, jako je například dialýza, je nezbytné, aby byla péče pacientovi dostupná po dobu jeho pobytu v jiném členském státě. V této souvislosti vypracovala správní komise seznam věcných dávek, které jsou předmětem předchozí dohody mezi pojištěnou osobou a institucí poskytující péči, aby byla zaručena dostupnost péče a volnost dočasného pobytu v jiném členském státě v případě této pojištěné osoby.
(6) Přístup k věcným dávkám během dočasného pobytu v jiném členském státě se obecně zaručuje po předložení odpovídajícího formuláře stanoveného nařízením Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 [4]. Některé členské státy stále vyžadují - alespoň formálně, pokud ne v praxi - splnění zvláštních formalit při příjezdu na jejich území. Tyto požadavky, konkrétně povinnost systematicky a předem předkládat instituci místa pobytu osvědčení o nároku na věcné dávky, se v současné době jeví jako zbytečně omezující a bránící svou podstatou volnému pohybu dotyčných osob.
(7) Je třeba, aby členské státy zajistily odpovídající informovanost ohledně změn práv a povinností zavedených tímto nařízením.
(8) Z důvodu účinného a správného provádění nařízení (EHS) č. 1408/71 je nevyhnutelná spolupráce mezi institucemi a osobami, na které se toto nařízení vztahuje. Tato spolupráce předpokládá na straně institucí i na straně pojištěných osob poskytnutí úplných informací o všech změnách, které by mohly ovlivnit nárok na dávky, jako je ukončení nebo změna zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti pojištěné osoby, každá změna bydliště nebo místa pobytu této osoby nebo jejího rodinného příslušníka, změny v rodinné situaci nebo změny právních předpisů.
(9) Vzhledem ke složitosti některých osobních situací vzniklých v souvislosti s pohybem osob je třeba vytvořit postup, který institucím umožní rozhodnout v jednotlivých případech, kdy by rozdílné výklady nařízení (EHS) č. 1408/71 a prováděcího nařízení k němu mohly ohrozit práva dotyčné osoby. Pokud nelze najít řešení respektující všechna práva příslušného jedince, je třeba stanovit postup umožňující předložit záležitost Správní komisi.
(10) S cílem přizpůsobit nařízení vývoji v oblasti zpracování údajů, ve kterém představuje evropská karta zdravotního pojištění základní prvek, a vzhledem k tomu, že je z dlouhodobého hlediska plánováno vytvoření elektronického média čitelného ve všech členských státech, je zapotřebí pozměnit určité články nařízení (EHS) č. 574/72 tak, aby upravovaly koncepci tohoto dokladu z hlediska jeho obsahu bez ohledu na médium, ať již se jedná o doklad psaný na papíře, nebo uložený v elektronické podobě či formou hlasového, vizuálního nebo audiovizuálního záznamu,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1408/71 se mění takto:
1. Článek 22 se mění takto:
a) v odstavci 1 se písm. a) nahrazuje tímto:
"a) jejíž stav vyžaduje věcné dávky, které se stanou nezbytnými ze zdravotních důvodů během jejího pobytu na území jiného členského státu, s ohledem na povahu dávek a předpokládanou délku pobytu, nebo;"
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"1a. Správní komise vypracuje seznam věcných dávek, které při poskytování během pobytu v jiném členském státě vyžadují z praktických důvodů předchozí dohodu mezi dotyčnou osobou a institucí poskytující péči.";
c) v odstavci 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Odstavce 1, 1a a 2 se použijí obdobně i na rodinné příslušníky zaměstnané osoby nebo osoby samostatně výdělečně činné."
2. Článek 22a se nahrazuje tímto:
"Článek 22a
Zvláštní pravidla pro některé kategorie osob
Aniž je dotčen článek 2, vztahuje se čl. 22 odst. 1 písm. a) a c) a odst. 1a rovněž na osoby, které jsou státními příslušníky některého členského státu a jsou pojištěny podle právních předpisů členského státu, a na jejich rodinné příslušníky, kteří s nimi bydlí."
3. Článek 22b se zrušuje.
4. Článek 25 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Nezaměstnaná osoba, která byla dříve zaměstnána nebo vykonávala samostatnou výdělečnou činnost, na kterou se vztahují čl. 69 odst. 1 nebo čl. 71 odst. 1 písm. b) bodu ii) druhá věta a která splňuje podmínky právních předpisů příslušného státu pro vznik nároku na věcné dávky a peněžité dávky, případně s přihlédnutím k článku 18, obdrží po dobu uvedenou v čl. 69 odst. 1 písm. c):
a) věcné dávky, které se stanou pro tuto osobu nezbytnými ze zdravotních důvodů během jejího pobytu na území členského státu, v němž se uchází o zaměstnání, s ohledem na povahu dávek a předpokládanou délku pobytu. Tyto věcné dávky poskytuje na účet příslušné instituce členského státu, v němž se tato osoba uchází o zaměstnání, v souladu s právními předpisy uplatňovanými tak, jako by byla tato osoba pojištěna u této instituce;
b) peněžité dávky poskytované příslušnou institucí podle jí uplatňovaných právních předpisů. Na základě dohody mezi příslušnou institucí a institucí členského státu, v němž se nezaměstnaná osoba uchází o zaměstnání, však může dávky poskytovat tato druhá instituce na účet první instituce v souladu s právními předpisy příslušného státu. Dávky v nezaměstnanosti podle čl. 69 odst. 1 se po dobu pobírání peněžitých dávek neposkytují.";
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"1a. Ustanovení čl. 22 odst. 1a se použije obdobně."
5. Článek 31 se nahrazuje tímto:
"Článek 31
Pobyt důchodce nebo jeho rodinných příslušníků v jiném členském státě, než je stát jejich bydliště
1. Důchodce mající nárok na důchod či důchody podle právních předpisů jednoho členského státu nebo na důchody podle právních předpisů dvou nebo více členských států, který má také nárok na dávky podle právních předpisů jednoho z těchto států, pobírá spolu se svými rodinnými příslušníky, kteří pobývají na území jiného členského státu, než je stát jejich bydliště:
a) věcné dávky, které se stanou nezbytnými ze zdravotních důvodů během jeho pobytu na území jiného členského státu, než je stát jejich bydliště, s ohledem na povahu dávek a předpokládanou délku pobytu. Tyto věcné dávky poskytuje instituce místa pobytu v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy na účet instituce místa bydliště důchodce nebo jeho rodinných příslušníků;
b) peněžité dávky poskytované případně příslušnou institucí, jak uvádí článek 27 nebo čl. 28 odst. 1, v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy. Na základě dohody mezi příslušnou institucí a institucí místa pobytu však může dávky poskytovat tato druhá instituce na účet první instituce v souladu s právními předpisy příslušného státu.
2. Ustanovení čl. 22 odst. 1a se použije obdobně."
6. Článek 34a odst. 1a se nahrazuje tímto:
"Článek 34a
Zvláštní ustanovení pro studenty a jejich rodinné příslušníky
Články 18 a 19, čl. 22 odst. 1 písm. a) a c) a odst. 1a, čl. 22 odst. 2 druhý pododstavec, čl. 22 odst. 3, články 23 a 24 a oddíly 6 a 7 se podle potřeby použijí obdobně na studenty a jejich rodinné příslušníky."
7. Článek 34b se zrušuje.
8. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 84a
Vztahy mezi institucemi a osobami, na které se vztahuje toto nařízení
1. Instituce a osoby, na které se vztahuje toto nařízení, mají povinnost se vzájemně informovat a spolupracovat za účelem řádného provádění tohoto nařízení.
Instituce jsou v souladu se zásadou řádné správy povinny zodpovědět všechny dotazy v přiměřených lhůtách a v této souvislosti poskytnout dotyčným osobám veškeré požadované informace nezbytné pro výkon práv přiznaných jim tímto nařízením.
Dotyčné osoby co nejdříve uvědomí instituce příslušného státu a státu bydliště o všech změnách své osobní nebo rodinné situace, které ovlivňují dávky poskytované na základě tohoto nařízení.
2. Nesplnění povinnosti poskytovat informace uvedené v odst. 1 třetím pododstavci může mít za následek použití přiměřených opatření podle vnitrostátního práva. Tato opatření jsou však rovnocenná opatřením použitelným v obdobných situacích podle vnitrostátního práva a nesmějí v praxi znemožňovat či nadměrně ztěžovat žadatelům výkon práv přiznaných tímto nařízením.
3. V případě potíží při výkladu nebo používání tohoto nařízení, které by mohly ohrozit práva osoby, na kterou se toto nařízení vztahuje, se instituce příslušného státu nebo státu pobytu dotyčné osoby obrátí na instituci dotčeného členského státu nebo instituce dotčených členských států. Pokud nelze během přiměřené doby najít řešení, mohou uvedené orgány požádat Správní komisi, aby zasáhla."
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 574/72 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Správní komise vypracuje vzory dokladů nezbytných k uplatňování nařízení a prováděcího nařízení.
Tyto doklady si mohou instituce mezi sebou předávat buď v papírové nebo jiné podobě, nebo prostřednictvím telematických služeb jako standardizované elektronické zprávy v souladu s hlavou VIa. Výměna informací prostřednictvím telematických služeb je předmětem dohody mezi příslušnými úřady nebo subjekty určenými příslušnými úřady odesílajícího a přijímajícího členského státu."
2. V článku 17 se zrušují odstavce 6 a 7.
3. V článku 19a se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně."
4. Článek 20 se zrušuje.
5. Článek 21 se nahrazuje tímto:
"Článek 21
Věcné dávky v případě pobytu v jiném členském státě, než je příslušný stát
1. K pobírání věcných dávek na základě čl. 22 odst. 1 písm. a) bodu i) předloží zaměstnaná osoba nebo osoba samostatně výdělečně činná poskytovateli péče doklad vydaný příslušnou instituci, který osvědčuje nárok této osoby na věcné dávky. Doklad musí být vyhotoven v souladu s článkem 2. Nemůže-li dotyčná osoba předložit tento doklad, obrátí se na instituci místa pobytu, která si od příslušné instituce vyžádá potvrzení osvědčující nárok dotyčné osoby na věcné dávky.
Doklad vydaný příslušnou institucí pro nárok na dávky v souladu s čl. 22 odst. 1 písm. a) bodem i) nařízení má v každém jednotlivém případě ve vztahu k poskytovateli péče stejný účinek jako vnitrostátní doklad o nárocích osob pojištěných u instituce místa pobytu.
2. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně."
6. V článku 22 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně."
7. V článku 23 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"V případech uvedených v čl. 22 odst. 3 druhém pododstavci nařízení se však pro účely čl. 17 odst. 9 a článků 21 a 22 prováděcího nařízení instituce místa bydliště považuje za příslušnou instituci a právní předpisy státu bydliště rodinných příslušníků se považují za právní předpisy příslušného státu."
8. Článek 26 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. K pobírání věcných dávek na základě čl. 25 odst. 1 písm. a) a odst. 1a nařízení předloží nezaměstnaná osoba nebo rodinný příslušník doprovázející tuto osobu poskytovateli péče doklad vydaný příslušnou institucí, který osvědčuje nárok této osoby na věcné dávky. Doklad musí být vyhotoven v souladu s článkem 2. Nemůže-li dotyčná osoba předložit tento doklad, obrátí se na instituci místa pobytu, která si od příslušné instituce vyžádá potvrzení osvědčující nárok dotyčné osoby na věcné dávky.
Doklad vydaný příslušnou institucí pro nárok na dávky v souladu s čl. 25 odst. 1 písm. a) nařízení má v každém jednotlivém případě ve vztahu k poskytovateli péče stejný účinek jako vnitrostátní doklad o nárocích osob pojištěných u instituce místa, kam nezaměstnaná osoba odešla.";
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"1a. K pobírání peněžitých dávek podle čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení pro sebe a své rodinné příslušníky předloží nezaměstnaná osoba pojišťovací instituci místa, kam tato osoba odešla, potvrzení, o které požádala ještě před svým odchodem příslušnou pojišťovnu. Pokud nezaměstnaná osoba toto potvrzení nepředloží, obdrží je instituce místa, kam odešla, od příslušné instituce. Toto potvrzení osvědčuje nárok na zmíněné dávky za podmínek stanovených v čl. 69 odst. 1 písm. a) nařízení, stanoví délku trvání tohoto nároku s ohledem na čl. 69 odst. 1 písm. c) nařízení a v případě pracovní neschopnosti nebo hospitalizace stanoví výši peněžních dávek, které mají být případně vypláceny během uvedeného období.";
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně."
9. Článek 31 se nahrazuje tímto:
"Článek 31
Věcné dávky pro důchodce a jejich rodinné příslušníky pobývající v jiném členském státě, než je stát jejich bydliště
1. K pobírání věcných dávek podle článku 31 nařízení předloží důchodce poskytovateli péče doklad vydaný institucí místa bydliště, který osvědčuje jeho nárok na věcné dávky. Doklad musí být vyhotoven v souladu s článkem 2. Nemůže-li dotyčná osoba předložit tento doklad, obrátí se na instituci místa pobytu, která si od instituce místa bydliště vyžádá potvrzení osvědčující nárok dotyčné osoby na věcné dávky.
Doklad vydaný příslušnou institucí pro nárok na dávky v souladu s článkem 31 nařízení má v každém jednotlivém případě ve vztahu k poskytovateli péče stejný účinek jako vnitrostátní doklad o nárocích osob pojištěných u instituce místa pobytu.
2. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí obdobně, pokud jde o přiznání věcných dávek rodinným příslušníkům, kterých se týká článek 31 nařízení. Mají-li tito rodinní příslušníci bydliště na území jiného členského státu, než je členský stát důchodce, vydává doklad uvedený v odstavci 1 instituce jejich místa bydliště."
10. V článku 117 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Na základě zkoumání a návrhů technické komise uvedené v článku 117c prováděcího nařízení přizpůsobí správní komise vzory dokladů, směrování přenosových cest a postupy při přenosu dat nezbytné pro uplatňování nařízení a prováděcího nařízení novým postupům zpracování údajů."
Článek 3
Členské státy zajistí poskytování vhodných informací o změnách v oblasti práv a povinností zavedených tímto nařízením.
Článek 4
Pro účely provádění tohoto nařízení zajistí instituce ve státě pobytu, že všichni poskytovatelé péče jsou v plném rozsahu seznámeni s kritérii stanovenými v čl. 22 odst. 1 písm. a) bodu i) nařízení (EHS) č. 1408/71.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 2004.
Přímý přístup k poskytovatelům péče je zaručen nejpozději od 1. července 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 31. března 2004.