Rådets afgørelse
af 18. november 2002
om bemyndigelse af medlemsstaterne til i Det Europæiske Fællesskabs interesse at ratificere eller tiltræde den internationale konvention af 1996 om ansvar og erstatning for skader opstået i forbindelse med søtransport af farlige og skadelige stoffer (HNS-konventionen)
(2002/971/EF)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 61, litra c), artikel 67, stk. 1, og artikel 300, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Den internationale konvention af 1996 om ansvar og erstatning for skader opstået i forbindelse med søtransport af farlige og skadelige stoffer (HNS-konventionen) har til formål at sikre, at personer, der lider skade som følge af udslip af farlige og skadelige stoffer i forbindelse med søtransport, får passende, hurtig og effektiv erstatning. HNS-konventionen udfylder et vigtigt hul i de internationale forskrifter om erstatningsansvar i forbindelse med havforurening.
(2) HNS-konventionens artikel 38, 39 og 40 berører Fællesskabets afledte ret om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser som fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område(3).
(3) Fællesskabet har således enekompetence med hensyn til HNS-konventionens artikel 38, 39 og 40, for så vidt disse artikler berører de regler, der er fastsat i forordning (EF) nr. 44/2001. Medlemsstaterne bevarer deres kompetence på de af konventionen omfattede områder, der ikke berører fællesskabsretten.
(4) HNS-konventionen anerkender kun suveræne stater som parter, og der er ikke på kort sigt udsigt til en genåbning af forhandlingerne med henblik på at tilgodese Fællesskabets kompetence på området. Følgelig er det på nuværende tidspunkt ikke muligt for Fællesskabet at ratificere eller tiltræde HNS-konventionen, og der er heller ikke udsigt til, at Fællesskabet vil kunne gøre det i den nærmeste fremtid.
(5) HNS-konventionen er af ganske særlig betydning, idet den gør det muligt at forbedre beskyttelsen af skadelidte i de internationale forskrifter om erstatningsansvar i forbindelse med havforurening helt i tråd med FN's havretskonvention af 1982, hvilket er i Fællesskabets og medlemsstaternes interesse.
(6) De materielle bestemmelser i HNS-konventionen hører under medlemsstaternes nationale kompetence, og kun de bestemmelser, der vedrører retternes kompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser, hører under Fællesskabets enekompetence. I betragtning af konventionens sagsområder og formål kan der ikke være tale om at adskille accepten af de bestemmelser i konventionen, der hører under Fællesskabets kompetence, fra accepten af de bestemmelser, der hører under medlemsstaternes kompetence.
(7) Rådet bør således bemyndige medlemsstaterne til at ratificere eller tiltræde HNS-konventionen i Fællesskabets interesse på de betingelser, der er fastsat i denne beslutning.
(8) Medlemsstaterne bør inden for en rimelig frist afslutte deres procedurer for ratifikation eller tiltrædelse af HNS-konventionen i Fællesskabets interesse. Medlemsstaterne bør holde hinanden underrettet om forløbet af deres ratifikations- eller tiltrædelsesprocedurer med henblik på at forberede deponeringen af deres ratifikations- eller tiltrædelsesinstrumenter.
(9) Det Forenede Kongerige og Irland deltager i vedtagelsen og anvendelsen af denne beslutning.
(10) I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne beslutning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
1. Uden at det berører Det Europæiske Fællesskabs kompetence på området, bemyndiger Rådet medlemsstaterne til i Fællesskabets interesse at ratificere eller tiltræde HNS-konventionen, på de i nedenstående artikler fastsatte betingelser.
2. Teksten til HNS-konventionen er knyttet som bilag til denne beslutning.
3. I denne beslutning forstås ved "medlemsstat" alle medlemsstater med undtagelse af Danmark.
Artikel 2
Når medlemsstaterne ratificerer eller tiltræder HNS-konventionen, fremsætter de følgende erklæring:
"Afgørelser vedrørende sagsområder omfattet af konventionen, der træffes af en ret i ((4)...), anerkendes og fuldbyrdes i ((5)...) i overensstemmelse med de relevante interne fællesskabsbestemmelser(6)."
Artikel 3
1. Medlemsstaterne tager de nødvendige skridt til inden for en rimelig frist at deponere deres instrumenter for ratifikation eller tiltrædelse af HNS-konventionen hos Den Internationale Søfartsorganisations generalsekretær, om muligt inden den 30. juni 2006.
2. Medlemsstaterne underretter inden den 30. juni 2004 Rådet og Kommissionen om, hvornår de forventer at have afsluttet deres ratifikations- eller tiltrædelsesprocedurer.
3. Medlemsstaterne tilstræber at holde hinanden underrettet om forløbet af deres ratifikations- eller tiltrædelsesprocedurer.
Artikel 4
I forbindelse med ratifikationen eller tiltrædelsen af HNS-konventionen meddeler medlemsstaterne skriftligt Den Internationale Søfartsorganisations generalsekretær, at ratifikationen eller tiltrædelsen har fundet sted i overensstemmelse med denne beslutning.
Artikel 5
Medlemsstaterne bestræber sig ved første givne lejlighed på at sikre, at HNS-konventionen ændres, således at Fællesskabet kan blive kontraherende part.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. november 2002.
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. listopadu 2002,
kterým se členské státy zmocňují, aby v zájmu Společenství ratifikovaly Mezinárodní úmluvu o odpovědnosti a náhradě za škodu v souvislosti s přepravou nebezpečných a škodlivých látek po moři z roku 1996 nebo aby k této úmluvě přistoupily (Úmluva HNS)
(2002/971/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c), čl. 67 odst. 1 a čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mezinárodní úmluva o odpovědnosti a náhradě za škodu v souvislosti s přepravou nebezpečných a škodlivých látek po moři z roku 1996 (dále jen "Úmluva HNS") směřuje k zajištění dostatečného, rychlého a účinného vyrovnání s osobami, které utrpěly škodu způsobenou únikem nebezpečných a škodlivých látek při jejich přepravě po moři. Úmluva HNS zaplňuje významnou mezeru v mezinárodní regulaci odpovědnosti za znečišťování moří.
(2) Články 38, 39 a 40 Úmluvy HNS ovlivňují sekundární legislativu Společenství o soudní příslušnosti, uznávání a výkonu soudních rozhodnutí podle nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [3].
(3) Ve vztahu k článkům 38, 39 a 40 Úmluvy HNS má proto výhradní pravomoc Společenství, pokud uvedená úmluva ovlivňuje pravidla stanovená v nařízení (ES) č. 44/2001. Členské státy si ponechávají svou pravomoc ve věcech zahrnutých do uvedené úmluvy, kterými právo Společenství není dotčeno.
(4) Na základě Úmluvy HNS mohou být jejími stranami pouze suverénní státy; nejsou žádné plány znovu otevřít v dohledné jednání za účelem zvážení pravomoci Společenství v této záležitosti. V současné době proto není možné, aby Společenství ratifikovalo Úmluvu HNS nebo přistoupilo k Úmluvě HNS, ani není vyhlídka, že by tak mohlo učinit v nejbližší budoucnosti.
(5) Úmluva HNS je z hlediska zájmů Společenství a jeho členských států důležitá zejména proto, že v přímé návaznosti na Úmluvu Organizace spojených národů o námořním právu z roku 1982 zlepšuje ochranu obětí podle mezinárodních pravidel o odpovědnosti za znečišťování moří.
(6) Rozhodující pravidla systému zřízeného podle Úmluvy HNS spadají do vnitrostátní pravomoci členských států a pouze ustanovení o soudní příslušnosti, uznávání a výkonu soudních rozhodnutí jsou věci vztahující se k výhradní pravomoci Společenství. Vzhledem k předmětům a cíli Úmluvy HNS nemůže být přijetí ustanovení této úmluvy, která jsou v pravomoci Společenství, odděleno od ustanovení, která jsou v pravomoci členských států.
(7) Rada by proto měla zmocnit členské státy, aby v zájmu Společenství ratifikovaly Úmluvu HNS nebo k ní za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí přistoupily.
(8) Členské státy by měly v zájmu Společenství v přiměřené době dokončit své postupy ratifikace Úmluvy HNS nebo přistoupení k ní. Členské státy by si měly vyměnit informace o stavu svých postupů ratifikace nebo přistoupení s cílem připravit uložení svých ratifikačních listin nebo listin o přistoupení k úmluvě.
(9) Spojené království a Irsko se účastní přijetí a uplatnění tohoto rozhodnutí.
(10) V souladu s články 1 a 2 protokolu o postavení Dánska, který je připojen k Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijetí tohoto rozhodnutí, není jím vázáno a ani nepodléhá jejího uplatnění,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aniž je dotčena dosavadní pravomoc Evropského společenství v této věci zmocňuje Rada členské státy, aby v zájmu Společenství ratifikovaly Úmluvu HNS nebo aby k Úmluvě HNS přistoupily za podmínek stanovených v dalších článcích.
2. Znění Úmluvy HNS je připojeno k tomuto rozhodnutí.
3. V tomto rozhodnutí se termínem "členský stát" rozumí všechny členské státy kromě Dánska.
Článek 2
Při ratifikaci Úmluvy HNS nebo přistoupení k Úmluvě HNS učiní členské státy toto prohlášení:
"Soudní rozhodnutí vydaná soudem ( …) [4] o věcech zahrnutých do úmluvy jsou uznávána a vykonávána v ( …) [5] podle příslušných vnitřních pravidel Společenství týkajících se daného předmětu. [6]
Článek 3
1. Členské státy přijmou v přiměřené době nezbytné kroky k uložení ratifikačních listin Úmluvy HNS nebo listin o přistoupení k Úmluvě HNS u generálního tajemníka Mezinárodní námořní organizace, pokud možno před 30. červnem 2006.
2. Členské státy nejpozději do 30. června 2004 uvědomí Radu a Komisi o předpokládaném datu dokončení svých postupů ratifikace a nebo přistoupení.
3. Členské státy usilují o vzájemnou výměnu informací o stavu svých postupů ratifikace nebo přistoupení.
Článek 4
Jakmile členské státy ratifikují Úmluvu HNS nebo k ní přistoupí, informují písemně generálního tajemníka Mezinárodní námořní organizace o tom, že tato ratifikace nebo přistoupení se uskutečnily v souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 5
Členské státy při nejbližší příležitosti vyvinou co nejvíce úsilí k zajištění, aby Úmluva HNS byla změněna v zájmu umožnit Společenství stát se smluvní stranou Úmluvy.
V Bruselu dne 18. listopadu 2002.