RAADETS DIREKTIV 93/15/EOEF af 5. april 1993 om harmonisering af bestemmelserne om markedsfoering af og kontrol med eksplosivstoffer til civil brug
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1)
i samarbejde med Europa-Parlamentet(2) ,
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg(3) , og
ud fra foelgende betragtninger:
Ifoelge Traktatens artikel 8 A skal det indre marked oprettes senest den 31. december 1992; det indre marked indebaerer et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital i overensstemmelse med Traktatens bestemmelser;
i henhold til Traktatens artikel 100 A, stk. 3, skal Kommissionens forslag med hensyn til sikkerhed bygge paa et hoejt beskyttelsesniveau;
fri bevaegelighed for varer forudsaetter, at nogle grundbetingelser er opfyldt; fri bevaegelighed for eksplosivstoffer forudsaetter navnlig harmonisering af lovgivningen om markedsfoering af eksplosivstoffer;
der gaelder detaljerede nationale bestemmelser om eksplosivstoffer til civil brug, foerst og fremmest med hensyn til sikkerhed; disse bestemmelser gaar navnlig ud paa, at eksplosivstoffer kun godkendes til markedsfoering, hvis de har gennemgaaet en raekke proevninger med tilfredsstillende resultat;
en forudsaetning for harmonisering af markedsfoeringsbetingelserne er, at de forskelligartede nationale bestemmelser harmoniseres, saaledes at der bliver fri bevaegelighed for varerne, uden at der slaekkes paa de optimale sikkerhedskrav;
dette direktiv fastsaetter kun de vaesentlige krav, som eksplosivstofferne skal opfylde ved overensstemmelsesproevning; af hensyn til godtgoerelse af, at de vaesentlige krav er opfyldt, er det overordentlig nyttigt at kunne benytte standarder, isaer for proevningsmetoder, der er harmoniseret paa europaeisk plan; i dag findes saadanne standarder ikke;
saadanne standarder, der er harmoniseret paa europaeisk plan, udarbejdes af private organisationer og boer bevare deres ikke-obligatoriske status; Den Europaeiske Standardiseringsorganisation (CEN) er anerkendt som en af de to organisationer, der er bemyndiget til at vedtage harmoniserede standarder, i overensstemmelse med de generelle retningslinjer for samarbejdet mellem Kommissionen, CEN og CENELEC, som blev ratificeret den 13. november 1984; i dette direktiv forstaas ved harmoniseret standard et dokument med tekniske specifikationer, som med Kommissionens bemyndigelse er vedtaget af CEN i overensstemmelse med Raadets direktiv 83/189/EOEF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure inden for tekniske forskrifter og standarder(4) , og i henhold til ovenstaaende generelle retningslinjer;
ved Raadets afgoerelse 90/683/EOEF af 13. december 1990 om modulerne for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering med henblik paa anvendelse i direktiverne om teknisk harmonisering(5) har Raadet indfoert harmoniserede metoder til overensstemmelsesvurdering; anvendelsen af de naevnte moduler paa eksplosivstoffer goer det muligt at fastslaa ansvarsomraadet hos fabrikanter og hos organer, som har til opgave at gennemfoere procedurerne for overensstemmelsesvurdering under hensyntagen til arten af de paagaeldende eksplosivstoffer;
for transport af eksplosivstoffer er der fastsat sikkerhedsregler i internationale konventioner og aftaler; paa internationalt plan gaelder De Forenede Nationers henstillinger om transport af farligt gods, herunder eksplosivstoffer, som har gyldighed ogsaa uden for Faellesskabet; direktivet fastsaetter derfor ikke regler om transport;
for pyrotekniske artikler kraeves der foranstaltninger, der tilgodeser beskyttelse af forbrugerne og publikums sikkerhed; der vil blive udarbejdet et supplerende direktiv herom;
ved fastlaeggelse af, hvilke varer der er omfattet af direktivet, boer der anvendes samme definition som i ovennaevnte henstillinger;
direktivets anvendelsesomraade omfatter ogsaa ammunition, men kun for saa vidt angaar reglerne om kontrol med overfoersler og de dertil knyttede bestemmelser; da der for ammunition gaelder samme overfoerselsvilkaar som for vaaben, boer overfoersel af ammunition omfattes af samme bestemmelser som bestemmelserne for vaaben som fastsat i Raadets direktiv 91/477/EOEF af 18. juni 1991 om erhvervelse og besiddelse af vaaben(6) ;
de, der fremstiller og anvender eksplosivstoffer, boer ogsaa have et sundt og sikkert arbejdsmiljoe; et supplerende direktiv, der navnlig omhandler beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed ved fremstilling, opbevaring og anvendelse af eksplosivstoffer, er under udarbejdelse;
i tilfaelde af alvorlige trusler eller angreb mod den offentlige sikkerhed som foelge af ulovlig besiddelse af eller brug af eksplosivstoffer eller ammunition omfattet af dette direktiv boer medlemsstaterne paa visse betingelser kunne fravige dette direktivs bestemmelser om overfoersel;
det er vigtigt at tilvejebringe mekanismer for det administrative samarbejde, og de kompetente myndigheder boer i den forbindelse tage udgangspunkt i Raadets forordning (EOEF) nr. 1468/81 af 19. maj 1981 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik paa at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne(7) ;
dette direktiv beroerer ikke medlemsstaternes befoejelse til at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at forebygge ulovlig handel med eksplosivstoffer og ammunition -
VEDTAGET FOELGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I Almindelige bestemmelser
Artikel 1
1. Direktivet omfatter eksplosivstoffer som defineret i stk. 2.
2. Ved eksplosivstoffer forstaas materialer og genstande, der betragtes som saadanne i De Forenede Nationers henstillinger vedroerende transport af farligt gods (United Nations Recommendations on Transport of Dangerous Goods) og er opfoert i klasse 1 heri.
3. Direktivet omfatter ikke:
- eksplosivstoffer, herunder ammunition, der er beregnet til de vaebnede styrkers eller politiets brug i henhold til national lovgivning
- pyrotekniske artikler
- ammunition, bortset fra bestemmelserne i artikel 10, 11, 12, 13, 17, 18 og 19.
4. I dette direktiv forstaas ved
- »De Forenede Nationers henstillinger«: de henstillinger, der er udarbejdet af FN's ekspertgruppe inden for transport af farligt gods (Orange Book) og udgivet af De Forenede Nationer, i den paa datoen for direktivets vedtagelse gaeldende udgave
- »sikkerhed«: forebyggelse af uheld og, hvis dette ikke er muligt, begraensning af foelgerne heraf
- »offentlig sikkerhed«: forebyggelse af en anvendelse til formaal, der strider mod den offentlige orden
- »vaabenfabrikant/-handler«: enhver fysisk eller juridisk person, hvis erhverv helt eller delvis bestaar i at fremstille, udveksle, udleje, reparere eller ombygge skydevaaben og ammunition
- »overfoerselstilladelse«: den afgoerelse der traeffes med hensyn til eksplosivstoffers paataenkte overfoersel inden for Faellesskabet
- »operatoer«: enhver fysisk eller juridisk person, som har tilladelse til at fremstille, opbevare, anvende, overfoere eller forhandle eksplosivstoffer
- »markedsfoering«: enhver foerste levering, mod vederlag eller vederlagsfrit, af eksplosivstoffer, der er omfattet af dette direktiv, med henblik paa distribution og/eller anvendelse paa EF-markedet
- »overfoersel«: enhver fysisk flytning af eksplosivstoffer inden for Faellesskabets omraade, med undtagelse af flytninger inden for samme anlaeg.
5. Direktivet hindrer ikke medlemsstaterne i at definere visse stoffer, som ikke er omfattet af dette direktiv, som vaerende eksplosivstoffer i henhold til national lovgivning.
KAPITEL II Harmonisering af lovgivningen om eksplosivstoffer
Artikel 2
1. Medlemsstaterne maa hverken forbyde, begraense eller hindre markedsfoering af eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, og som opfylder dette direktivs krav.
2. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til at sikre, at eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, kun kan markedsfoeres i Faellesskabet, hvis de opfylder alle dette direktivs bestemmelser, hvis de er forsynet med EF-maerkning som foreskrevet i artikel 7, og hvis de har vaeret underkastet overensstemmelsesvurdering efter fremgangsmaaderne i bilag II.
3. Naar eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, er omfattet af andre direktiver, der vedroerer andre aspekter og indeholder bestemmelser om EF-maerkning, angiver denne, at varerne anses for ogsaa at opfylde de bestemmelser i disse andre direktiver, der gaelder for dem.
Artikel 3
Eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, skal opfylde de vaesentlige sikkerhedskrav i bilag I, der gaelder for dem.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne anser eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, for at opfylde de vaesentlige sikkerhedskrav, der er naevnt i artikel 3, naar de er i overensstemmelse med de nationale standarder, der er vedtaget til gennemfoerelse af de harmoniserede standarder, hvis referencer er offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Medlemsstaterne offentliggoer referencerne for de nationale standarder, der er vedtaget til gennemfoerelse af de harmoniserede standarder.
2. Kommissionen redegoer naermere for arbejdet med de harmoniserede standarder i sin rapport til Europa-Parlamentet og Raadet om anvendelsen af direktiv 83/189/EOEF, som omhandlet i artikel 11, stk. 2, i naevnte direktiv.
Artikel 5
Finder en medlemsstat eller Kommissionen, at de harmoniserede standarder i artikel 4 ikke fuldt ud opfylder de vaesentlige krav i artikel 3, indbringer Kommissionen eller medlemsstaten, under angivelse af begrundelsen, sagen for det staaende udvalg, der er nedsat ved direktiv 83/189/EOEF. Udvalget afgiver straks udtalelse.
Paa grundlag af denne udtalelse meddeler Kommissionen medlemsstaterne, hvilke foranstaltninger der skal traeffes med hensyn til standarderne og disses offentliggoerelse, jf. artikel 4.
Artikel 6
1. Der findes foelgende fremgangsmaader for attestering af seriefremstillede eksplosivstoffers overensstemmelse:
a) enten EF-typeafproevning (modul B) som naevnt i bilag II, afsnit 1, og efter fabrikantens eget valg:
- enten typeoverensstemmelse (modul C) som naevnt i bilag II, afsnit 2
- eller kvalitetssikring af produktionen (modul D) som naevnt i bilag II, afsnit 3
- eller kvalitetssikring af produktet (modul E) som naevnt i bilag II, afsnit 4
- eller produktverifikation (modul F) som naevnt i bilag II, afsnit 5
b) eller enhedsverifikation (modul G) som naevnt i bilag II, afsnit 6.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de oevrige medlemsstater, hvilke organer de har udpeget til at foretage ovennaevnte overensstemmelsesvurdering, samt hvilke specifikke opgaver, disse organer er udpeget til at varetage, og hvilke identifikationsnumre Kommissionen har tildelt dem.
Kommissionen offentliggoer i De Europaeiske Faellesskabers Tidende listen over bemyndigede organer samt disses identifikationsnummer og de opgaver, som de er bemyndiget til at varetage. Den varetager ajourfoeringen af denne liste.
Medlemsstaterne anvender de minimumskriterier, der er fastsat i bilag III, ved evalueringen af de organer, der skal bemyndiges. Organer, der opfylder evalueringskriterierne i tilsvarende harmoniserede standarder, anses for at opfylde de relevante minimumskriterier.
En medlemsstat, der har bemyndiget et organ, skal traekke bemyndigelsen tilbage, hvis den konstaterer, at organet ikke laengere opfylder de i andet afsnit naevnte kriterier. Den underretter straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen herom.
Artikel 7
1. EF-overensstemmelsesmaerkningen anbringes synligt, letlaeseligt og saaledes, at den ikke kan slettes, paa eksplosivstofferne eller paa en maerkeplade paa disse. Maerkepladen skal vaere udformet saaledes, at den ikke kan genbruges.
Bilag IV indeholder den model, der skal anvendes ved EF-maerkningen.
2. Det er forbudt at anbringe maerker eller angivelser paa eksplosivstofferne, der kan bringe tredjemand i vildrede med hensyn til EF-maerkningens grafik eller betydning. Der kan dog anbringes andre maerker paa eksplosivstofferne, hvis de ikke goer EF-maerkningen mindre synlig og laeselig.
3. Med forbehold af artikel 8:
a) er fabrikanten, dennes repraesentant, eller den ansvarlige for markedsfoeringen af den paagaeldende vare i Faellesskabet, hvis en medlemsstat konstaterer, at en vare uberettiget er forsynet med EF-maerkning, forpligtet til at bringe varen i overensstemmelse med bestemmelserne om maerkning og bringe overtraedelsen til ophoer paa vilkaar, der fastsaettes af medlemsstaten
b) skal medlemsstaten, hvis varen fortsat ikke bringes i overensstemmelse med de naevnte bestemmelser, traeffe alle passende foranstaltninger til at begraense eller forbyde markedsfoering af varen eller sikre, at den traekkes tilbage fra markedet efter fremgangsmaaden i artikel 8.
Artikel 8
1. Hvis en medlemsstat konstaterer, at et eksplosivstof, der er forsynet med EF-overensstemmelsesmaerkning, og som anvendes efter formaalet, udgoer en fare for sikkerheden, traeffer den de noedvendige foreloebige foranstaltninger til at traekke det paagaeldende eksplosivstof tilbage fra markedet og forbyde dets markedsfoering eller frie omsaetning.
Medlemsstaten underretter straks Kommissionen om disse foranstaltninger med angivelse af aarsagerne hertil, navnlig om hvorvidt den manglende overensstemmelse skyldes:
- overtraedelse af de vaesentlige krav
- fejlagtig anvendelse af standarderne
- eller en mangel i disse standarder.
2. Kommissionen indleder snarest en hoering af de beroerte parter. Hvis Kommissionen herefter konstaterer, at foranstaltningerne er berettiget, underretter den straks den medlemsstat, der har taget initiativet, samt de oevrige medlemsstater herom. Hvis Kommissionen efter hoeringen konstaterer, at foranstaltningerne ikke er berettiget, underretter den straks den medlemsstat, der har truffet afgoerelsen.
I det saerlige tilfaelde, hvor de i stk. 1 naevnte foranstaltninger begrundes med en mangel i standarderne, indbringer Kommissionen efter hoering af de beroerte parter sagen for det staaende udvalg, der er nedsat ved direktiv 83/189/EOEF, inden for en frist paa to maaneder, hvis den medlemsstat, som har truffet foranstaltningerne, agter at fastholde dem, og foelger den i artikel 5 naevnte fremgangsmaade.
3. Hvis et eksplosivstof, der ikke opfylder kravene, er forsynet med EF-overensstemmelsesmaerkning, traeffer vedkommende medlemsstat de fornoedne foranstaltninger over for den, der har udstedt erklaeringen, og underretter Kommissionen og de oevrige medlemsstater herom.
KAPITEL III Bestemmelser vedroerende bevaegelighed for og kontrol med eksplosivstoffer i Faellesskabet
Artikel 9
1. Eksplosivstoffer omfattet af dette direktiv kan kun overfoeres efter fremgangsmaaden i stk. 2 til 9.
2. Kontrol i henhold til EF-ret eller national ret med overfoersel af eksplosivstoffer i overensstemmelse med denne artikel sker ikke laengere som kontrol ved de indre graenser, men kun som led i saedvanlig kontrol, der uden forskelsbehandling foretages overalt paa Faellesskabets omraade.
3. For at kunne overfoere eksplosivstoffer skal koeberen have overfoerselstilladelse fra den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet. Den kompetente myndighed forvisser sig om, at modtageren er juridisk befoejet til at erhverve eksplosivstoffer, og at han er i besiddelse af de noedvendige tilladelser. Overfoersel af eksplosivstoffer via en eller flere medlemsstaters omraade skal af den ansvarlige for overfoerslen meddeles de kompetente myndigheder i denne eller disse medlemsstater, som skal godkende overfoerslen.
4. Hvis en medlemsstat finder, at der er problemer med den i stk. 3 omhandlede verifikation af den juridiske befoejelse til koebet, sender denne medlemsstat de foreliggende oplysninger herom til Kommissionen, som omgaaende forelaegger disse for det i artikel 13 omhandlede udvalg.
5. Hvis den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet tillader overfoerslen, udsteder den til modtageren et dokument, der bekraefter denne tilladelse, og som indeholder alle de oplysninger, der er naevnt i stk. 7. Dette dokument skal ledsage eksplosivstofferne til det fastsatte bestemmelsessted. Det skal forevises paa de kometente myndigheders forlangende. En kopi af dokumentet opbevares af modtageren, der paa anmodning foreviser det for den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet.
6. Naar en medlemsstats kompetente myndighed finder, at saerlige offentlige sikkerhedskrav som dem, der er naevnt i stk. 7, ikke er noedvendige, kan eksplosivstofferne overfoeres via denne medlemsstats omraade eller en del af dens omraade uden forudgaaende meddelelse i henhold til stk. 7. Den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet udsteder i saa fald en overfoerselstilladelse, der er gyldig i et bestemt tidsrum, men som til enhver tid kan suspenderes eller traekkes tilbage ved begrundet afgoerelse. Det i stk. 5 naevnte dokument, der ledsager eksplosivstofferne til bestemmelsesstedet, indeholder da kun en henvisning til ovennaevnte overfoerselstilladelse.
7. Kraever overfoersel af eksplosivstoffer saerlig kontrol, for at det kan fastslaas, om de opfylder de saerlige offentlige sikkerhedskrav paa hele eller en del af en medlemsstats omraade, meddeler modtageren inden overfoerslen nedenstaaende oplysninger til den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet:
- navn og adresse paa de beroerte operatoerer. Disse oplysninger skal vaere tilstraekkelig detaljerede til, dels at operatoererne kan kontaktes, dels at det kan fastslaas, at de paagaeldende personer er officielt befoejede til at modtage sendingen
- antal og maengde af overfoerte eksplosivstoffer
- fuldstaendig beskrivelse af det paagaeldende eksplosivstof og af, hvordan det kan identificeres, herunder De Forenede Nationers identifikationsnummer
- oplysninger om, at markedsfoeringsbetingelserne er opfyldt, naar der er tale om markedsfoering
- transportmaade og -rute
- forventet afsendelses- og ankomstdato
- om noedvendigt de graenseovergangssteder, hvor varerne foeres ind i og ud af medlemsstaterne.
De kompetente myndigheder paa bestemmelsesstedet undersoeger, under hvilke forhold overfoerslen skal finde sted, navnlig for saa vidt angaar saerlige krav under hensyn til offentlig sikkerhed. Naar saadanne saerlige krav under hensyn til national sikkerhed er opfyldt, tillades overfoerslen. Ved transit gennem andre medlemsstaters omraade undersoeger disse paa samme maade oplysningerne om overfoerslen og godkender dem.
8. Med forbehold af den saedvanlige kontrol, som afgangsmedlemsstaten foretager paa sit omraade i henhold til dette direktiv, skal modtagerne og operatoererne paa anmodning fra de paagaeldende kompetente myndigheder sende alle de relevante oplysninger, de raader over med hensyn til overfoersler af eksplosivstoffer, til myndighederne i afgangsmedlemsstaten og i transitmedlemsstaten.
9. Ingen leverandoer kan overfoere eksplosivstoffer, medmindre modtageren har opnaaet de noedvendige tilladelser hertil efter bestemmelserne i stk. 3, 5, 6 og 7.
Artikel 10
1. Ammunition maa kun overfoeres fra én medlemsstat til en anden, naar foelgende fremgangsmaade benyttes. Disse bestemmelser gaelder ligeledes for overfoersel af ammunition i forbindelse med postordresalg.
2. For saa vidt angaar overfoersel af ammunition til en anden medlemsstat, giver vedkommende inden forsendelsen den medlemsstat, hvor den paagaeldende ammunition befinder sig, meddelelse om:
- saelgers eller overdragers samt koebers eller aftagers eller, i givet fald, ejers navn og adresse
- det bestemmelsessted, hvortil ammunition forsendes eller transporteres
- maengden af ammunition i den paagaeldende forsendelse eller transport
- de noedvendige oplysninger til identifikation af ammunitionen og i oevrigt angivelse af, at den har vaeret underkastet en kontrol i henhold til konventionen af 1. juli 1969 om gensidig anerkendelse af kontrolstempling af haandskydevaaben
- overfoerselsmidlet
- afgangsdato og forventet ankomstdato.
Oplysningerne i de to sidste led skal meddeles, naar der er tale om overfoersel mellem vaabenfabrikanter/-handlere. Medlemsstaten undersoeger, under hvilke betingelser overfoerslen skal finde sted, navnlig af hensyn til den offentlige sikkerhed. Saafremt medlemsstaten giver tilladelse til denne overfoersel, udsteder den en tilladelse indeholdende samtlige de i foerste afsnit naevnte angivelser. Denne tilladelse skal ledsage ammunitionen indtil bestemmelsesstedet; den skal paa forlangende forevises for medlemsstaternes kompetente myndigheder.
3. Hver medlemsstat kan, uden forudgaaende tilladelse, jf. stk. 2, give vaabenfabrikanter/-handlere ret til at overfoere ammunition fra sit omraade til en vaabensfabrikant/-handler, der er etableret i en anden medlemsstat. I dette oejemed udsteder den en autorisation, der gaelder hoejst tre aar, og som til enhver tid kan inddrages eller annulleres efter begrundet afgoerelse. Et dokument, der henviser til denne autorisation, skal ledsage ammunitionen indtil bestemmelsesstedet; dette dokument skal paa forlangende forevises for medlemsstaternes kompetente myndigheder.
Inden overfoerslen meddeler vaabenfabrikanterne/-handlerne myndighederne i den medlemsstat, fra hvilken overfoerslen skal finde sted, alle de oplysninger, som er naevnt i stk. 2, foerste afsnit.
4. Hver medlemsstat sender de oevrige medlemsstater en fortegnelse over de typer ammunition, som uden denne medlemsstats forudgaaende samtykke kan overfoeres til dens omraade.
Fortegnelserne over ammunition meddeles de vaabenfabrikanter/-handlere, som har opnaaet autorisation til at overfoere ammunition uden forudgaaende tilladelse efter fremgangsmaaden i stk. 3.
5. Hver medlemsstat fremsender alle relevante oplysninger, den raader over vedroerende de endelige overfoersler af ammunition, til den medlemsstat, til hvis omraade overfoerslen foretages.
De oplysninger, som medlemsstaterne modtager i henhold til de i denne artikel fastsatte procedurer, meddeles, senest ved overfoerslen, til bestemmelsesmedlemsstaten og i givet fald senest ved overfoerslens paabegyndelse til transitmedlemsstaterne.
Artikel 11
Uanset artikel 9, stk. 3, 5, 6 og 7 samt artikel 10 kan en medlemsstat i tilfaelde af alvorlige trusler eller angreb mod den offentlige sikkerhed som foelge af ulovlig besiddelse eller brug af eksplosivstoffer eller ammunition omfattet af dette direktiv traeffe alle noedvendige foranstaltninger med hensyn til eksplosivstoffer eller ammunition for at hindre denne ulovlige besiddelse eller brug.
Disse foranstaltninger skal respektere proportionalitetsprincippet. De maa hverken udgoere et middel til skjult forskelsbehandling eller en forklaedt begraensning i samhandelen mellem medlemsstaterne.
Enhver medlemsstat, der traeffer saadanne foranstaltninger, skal straks underrette Kommissionen herom. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater.
KAPITEL IV Andre bestemmelser
Artikel 12
1. Senest den 30. juni 1993 opretter medlemsstaterne et net for udveksling af oplysninger med henblik paa gennemfoerelse af dette direktiv. De underretter de oevrige medlemsstater og Kommissionen om, hvilke nationale myndigheder der er ansvarlige for at afsende og modtage oplysninger og for at gennemfoere formaliteterne i artikel 9 og 10.
2. Bestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 1468/81, saerlig bestemmelserne om fortrolighed, finder tilsvarende anvendelse paa dette direktiv.
Artikel 13
1. Kommissionen bistaas af et udvalg, der bestaar af repraesentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repraesentant som formand.
Udvalget undersoeger ethvert spoergsmaal vedroerende anvendelsen af dette direktiv, som dets formand kan rejse enten paa eget initiativ eller efter anmodning fra repraesentanten for en medlemsstat.
2. Kommissionens repraesentant forelaegger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det paagaeldende spoergsmaal haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af udvalget afgivne udtalelse, underrettes Raadet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. I saa fald udsaetter Kommissionen gennemfoerelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgoerelse om, i et tidsrum af tre maaneder regnet fra datoen for underretningen.
Raadet kan med kvalificerert flertal traeffe en anden afgoerelse inden for det tidsrum, der er naevnt i andet afsnit.
3. Fremgangsmaaden i stk. 2 anvendes isaer for at tage hensyn til fremtidige aendringer af De Forenede Nationers henstillinger.
Artikel 14
Medlemsstaterne stiller ajourfoerte oplysninger om operatoerer, som har tilladelse til at udfoere de i artikel 1, stk. 4, omhandlede aktiviteter, til raadighed for de oevrige medlemsstater og Kommissionen.
Medlemsstaterne sikrer sig, at disse operatoerer har et system, der goer det muligt at holde regnskab med, hvilke personer der til enhver tid er i besiddelse af eksplosivstoffer. Gennemfoerelsesbetingelserne for dette afsnit fastsaettes efter den i artikel 13 naevnte udvalgsprocedure.
Operatoererne foerer register over deres transaktioner, saaledes at de kan opfylde kravene i denne artikel.
De i denne artikel omhandlede dokumenter opbevares i en periode paa mindst tre aar fra udgangen af det kalenderaar, hvor den registrerede transaktion fandt sted, uanset om virksomheden eventuelt ikke laengere driver forretning. Dokumenterne skal omgaaende kunne stilles til raadighed for en eventuel kontrol efter anmodning fra de kompetente myndigheder.
Artikel 15
Medlemsstaterne soerger for, at eksplosivstofferne er forsynet med en passende maerkning.
Artikel 16
Naar en medlemsstat giver tilladelse til fremstilling af eksplosivstoffer, kontrollerer den isaer de ansvarliges mulighed for at sikre overholdelsen af de tekniske forpligtelser, som de paatager sig.
KAPITEL V Afsluttende bestemmelser
Artikel 17
Hver medlemsstat fastsaetter de sanktioner, der skal bringes i anvendelse i tilfaelde af overtraedelse af gennemfoerelsesbestemmelserne til dette direktiv. Disse sanktioner skal vaere tilstraekkelig strenge til at tilskynde til overholdelse af bestemmelserne.
Artikel 18
Hver medlemsstat vedtager inden for rammerne af sin interne lovgivning de foranstaltninger, der er noedvendige, for at de kompetente myndigheder kan beslaglaegge ethvert produkt, der falder ind under direktivets anvendelsesomraade, hvis der foreligger tilstraekkelige beviser for, at dette produkt vil blive erhvervet, anvendt eller forhandlet ulovligt.
Artikel 19
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige bestemmelser i kraft for at efterkomme artikel 9, 10, 11, 12, 13 og 14 inden den 30. september 1993.
2. Medlemsstaterne vedtager og offentliggoer inden den 30. juni 1994 de noedvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme de bestemmelser, der ikke er naevnt i stk. 1. De underretter straks Kommissionen herom.
De anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 1995.
3. Naar medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 og 2 naevnte bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
4. Medlemsstaterne tillader dog markedsfoering indtil den 31. december 2002 af eksplosivstoffer, som er i overensstemmelse med den nationale lovgivning, der gaelder inden den 31. december 1994.
5. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de vedtager paa dette direktivs omraade.
Artikel 20
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 5. april 1993.
Směrnice Rady 93/15/EHS
ze dne 5. dubna 1993
o harmonizaci předpisů týkajících se uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že článek 8a Smlouvy stanoví, že vnitřní trh musí být vytvořen nejpozději do 31. prosince 1992; že vnitřní trh je tvořen prostorem bez vnitřních hranic, v němž je na základě ustanovení Smlouvy zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že čl. 100a odst. 3 Smlouvy stanoví, že Komise bude ve svých návrzích týkajících se bezpečnosti vycházet z vysoké úrovně ochrany;
vzhledem k tomu, že volný pohyb zboží předpokládá splnění určitých základních podmínek; že zejména volný pohyb výbušnin předpokládá harmonizaci právních předpisů o uvádění výbušnin na trh;
vzhledem k tomu, že výbušniny pro civilní použití jsou upraveny podrobnými vnitrostátními právními předpisy, zejména pokud jde o požadavky na bezpečnost a ochranu; že tyto vnitrostátní právní předpisy uvádějí, že povolení k uvedení na trh bude uděleno pouze tehdy, pokud budou výbušniny podrobeny řadě zkoušek;
vzhledem k tomu, že harmonizace předpisů, jimiž se řídí uvádění těchto výbušnin na trh, předpokládá, že za účelem zabezpečení volného pohybu těchto výrobků, bez snížení optimální úrovně bezpečnosti a ochrany, budou harmonizovány rozdílné vnitrostátní právní předpisy;
vzhledem k tomu, že tato směrnice definuje pouze základní požadavky, které musí být splněny při zkouškách pro posuzování shody výbušnin; že by pro usnadnění postupu posuzování shody se základními požadavky bylo velmi užitečné vypracovat příslušné harmonizované normy na evropské úrovni, mimo jiné metody pro zkoušení výbušnin; že takové normy v současné době neexistují;
vzhledem k tomu, že normy harmonizované na evropské úrovni jsou zpracovávány soukromoprávními subjekty a musí si zachovat charakter nezávazných znění; že pro tento účel je Evropský výbor pro normalizaci (CEN) uznán za subjekt oprávněný k přijímání harmonizovaných norem v souladu s obecnými řídícími zásadami pro spolupráci mezi Komisí, CEN a CENELEC, které byly podepsány dne 13. listopadu 1984; že ve smyslu této směrnice je harmonizovaná norma technickou specifikací přijatou CEN na základě pověření Komise v souladu se směrnicí Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů [4], a v souladu s výše uvedenými obecnými řídícími zásadami;
vzhledem k tomu, že Rada ve svém Rozhodnutí 90/683/EHS ze dne 13. prosince 1990 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [5], zavedla harmonizované prostředky pro posuzování shody; že aplikace těchto modulů na výbušniny umožní stanovit odpovědnost výrobců a subjektů odpovědných za aplikaci postupů posuzování shody, při zvážení vlastností daných výbušnin;
vzhledem k tomu, že z hlediska bezpečnosti jsou pravidla pro přepravu výbušnin upravena mezinárodními smlouvami a dohodami; že na mezinárodní úrovni existují doporučení OSN pro přepravu nebezpečného zboží, zahrnující výbušniny, jejichž rozsah přesahuje rámec Společenství; že z tohoto důvodu se tato směrnice nevztahuje na pravidla přepravy;
vzhledem k tomu, že pyrotechnické výrobky vyžadují odpovídající opatření pro zajištění ochrany spotřebitele a bezpečnosti veřejnosti; že se v této oblasti plánuje doplňující směrnice;
vzhledem k tomu, že definice výrobků, na něž se vztahuje tato směrnice, musí být založena na definici těchto výrobků uvedených ve výše uvedených doporučeních;
vzhledem k tomu, že předmět této směrnice zahrnuje střelivo, avšak pouze pokud jde o pravidla kontroly předávání a souvisejících činností; že předávání střeliva je prováděno za podobných podmínek jako u zbraní, je nutno předávání střeliva podřídit podobným ustanovením, jako jsou ustanovení vztahující se na zbraně, jak je stanoví směrnice 91/477/EHS ze dne 18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní [6],
vzhledem k tomu, že musí být také zajištěna ochrana zdraví a bezpečnost pracovníků vyrábějících nebo používajících výbušniny; že se připravuje doplňující směrnice, která se týká mimo jiné ochrany zdraví a bezpečnosti pracovníků zaměstnaných v oblasti výroby, skladování a používání výbušnin;
vzhledem k tomu, že je vhodné povolit členským státům za určitých podmínek výjimku z ustanovení této směrnice, pokud jde o předávání, v případech vážného ohrožení veřejnosti nebo útoku souvisejících s nezákonným držením a používáním výbušnin nebo střeliva;
vzhledem k tomu, že je nutné vytvořit mechanismy správní spolupráce; že je v této souvislosti vhodné, aby příslušné orgány založily svůj přístup na nařízení Rady (EHS) č. 1468/81 ze dne 19. května 1981 o vzájemné pomoci správních orgánů členských států a spolupráci mezi nimi a Komisí pro zajištění řádného použití právních předpisů v o clech nebo v oblastech zemědělství [7];
vzhledem k tomu, že se tato směrnice nedotýká pravomoci členských států přijímat opatření nutná pro zabránění nezákonnému obchodu s výbušninami a střelivem,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na výbušniny definované v odstavci 2.
2. "Výbušninami" se rozumí materiály a předměty, které jsou považovány za výbušniny v "doporučeních OSN pro přepravu nebezpečného zboží" a jsou zařazeny do třídy 1 těchto doporučení.
3. Tato směrnice se nevztahuje na:
- výbušniny, včetně střeliva, které jsou podle vnitrostátních právních předpisů určeny pro ozbrojené síly nebo policii,
- pyrotechnické výrobky,
- střelivo, s výjimkou ustanovení uvedených v článcích 10, 11, 12, 13, 17, 18 a 19.
4. Pro účely této směrnice se rozumí:
- "doporučeními OSN" doporučení stanovená Výborem expertů OSN pro přepravu nebezpečného zboží, zveřejněná v OSN (Orange book), ve znění k datu přijetí této směrnice,
- "bezpečností" ochrana před nehodami a, v případě selhání prevence, omezení jejich následků,
- "zabezpečením" ochrana před použitím v rozporu s právními předpisy a veřejným pořádkem,
- "obchodníkem" fyzická nebo právnická osoba, která je činná, zcela nebo zčásti, ve výrobě, obchodu, výměně, pronajímání, opravě nebo konverzi střelných zbraní a střeliva,
- "schválením" rozhodnutí přijaté za účelem povolení zamýšleného předávání výbušnin v rámci Společenství,
- "podnikem v oboru výbušnin" fyzická nebo právnická osoba, která vlastní licenci nebo povolení, které jí povoluje zabývat se výrobou, skladováním, používáním, předáváním nebo obchodem s výbušninami,
- "uvedením na trh" první předání výbušnin, na něž se vztahuje tato směrnice, za úplatu nebo zdarma, za účelem jejich distribuce a/nebo použití na trhu Společenství,
- "předáváním" každý fyzický pohyb výbušnin na území Společenství, s výjimkou pohybu v rámci jednoho a téhož místa.
5. Tato směrnice nebrání členským státům, aby podle vnitrostátních právních předpisů označily jako výbušniny některé látky, na které se nevztahuje tato směrnice.
KAPITOLA II
Harmonizace právních předpisů o výbušninách
Článek 2
1. Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit v uvádění na trh těch výbušnin, na něž se vztahuje tato směrnice a které vyhovují požadavkům této směrnice.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby výbušniny, které spadají do působnosti této směrnice, mohly být uváděny na trh pouze tehdy, jestliže splňují všechna ustanovení této směrnice, jsou opatřeny označením CE popsaným v článku 7, a jejich shoda byla posouzena postupy uvedenými v příloze II.
3. Pokud se na výbušniny v oblasti působnosti této směrnice vztahují také jiné směrnice, které se týkají jiných hledisek a v nichž se stanoví opatření výrobků označením CE, pak toto označení vyjadřuje, že u daných výrobků je předpoklad shody také s ustanoveními těchto jiných směrnice.
Článek 3
Výbušniny, které spadají do působnosti této směrnice, musí splňovat základní požadavky na bezpečnost uvedené v příloze I, které se na ně vztahují.
Článek 4
1. Členské státy předpokládají, že výbušniny spadající do oblasti působnosti této směrnice, které jsou v souladu s příslušnými vnitrostátními normami přejímajícími harmonizované normy, odkazy na tyto normy byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství, splňují základní požadavky na bezpečnost podle v článku 3. Členské státy veřejní odkazy na vnitrostátní normy použité pro přejímání harmonizovaných norem.
2. Komise poskytne přesné informace o postupu prací v oblasti harmonizovaných norem ve zprávě o aplikaci směrnice 83/189/EHS, na základě jejího čl. 11 odst. 2, předložené Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 5
Pokud má členský stát nebo Komise za to, že harmonizované normy podle článku 4 nesplňují zcela základní požadavky podle článku 3, Komise nebo dotyčný členský stát předloží záležitost s udáním důvodů stálému výboru zřízenému směrnicí 83/189/EHS. Výbor bezodkladně zaujme stanovisko.
Na základě stanoviska výboru Komise uvědomí členské státy o opatřeních, která mají být přijata z hlediska norem a jejich zveřejnění podle článku 4.
Článek 6
1. Postupy posuzování shody výbušnin jsou:
a) buď ES přezkoušení typu (modul B) podle bodu 1 přílohy II a podle volby výrobce buď:
- shoda s typem (modul C) podle bodu 2 přílohy II,
- nebo zabezpečování jakosti výroby (modul D) podle bodu 3 přílohy II,
- nebo zabezpečování jakosti výrobků (modul E) podle bodu 4 přílohy II,
- nebo ověřování výrobků (modul F) podle bodu 5 přílohy II;
b) nebo ověřování každého jednotlivého výrobku (modul G) podle bodu 6 přílohy II.
2. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům, které subjekty jmenovaly pro provádění výše uvedených postupů posuzování shody, s uvedením zvláštních úkolů, k jejichž provádění byly tyto subjekty jmenovány, a identifikačních čísel, která jim byla Komisí již dříve přidělena.
Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam oznámených subjektů, spolu s jejich identifikačními čísly a úkoly, kterými byly pověřeny. Komise zajistí, aby tento seznam byl aktualizován.
Členské státy použijí minimální kritéria stanovená v příloze III pro posuzování subjektů, které mají být oznámeny. O subjektech, které splňují kritéria pro posouzení stanovená v příslušných harmonizovaných normách, se předpokládá, že splňující příslušná minimální kritéria.
Členský stát, který subjekt oznámil, toto oznámení odvolá, pokud zjistí, že tento subjekt již nesplňuje kritéria uvedená v druhém pododstavci. Neprodleně o tom uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
Článek 7
1. Označení shody CE musí být připojeno viditelně, čitelně a nesmazatelně, a to přímo na samotných výbušninách, nebo, není-li to možné, na štítku připevněném k výbušninám nebo jako poslední možnost, nelze-li použít prvních dvou způsobů, na obalu. Štítek musí být vyroben tak, aby nemohl být znovu použit.
Vzor, který je nutno použít pro označení CE, je uveden v příloze IV.
2. Je zakázáno připojovat na výbušniny jakoukoliv značku nebo nápis, které by mohly uvádět třetí strany v omyl, pokud jde o význam a tvar označení CE. Jakékoliv jiné označení může být k výbušnině připojeno za předpokladu, že tím nebude snížena viditelnost a čitelnost označení CE.
3. Aniž jsou dotčena ustanovení článku 8:
a) pokud členský stát zjistí, že označení CE bylo připojeno neoprávněně, výrobce nebo jeho zástupce, nebo pokud tito nejsou dosažitelní, osoba odpovědná za uvedení výrobku na trh Společenství, uvede výrobek do shody s ustanoveními týkajícími se označování a ukončí porušování předpisů za podmínek určených tímto členským státem;
b) pokud neshoda trvá, členský stát přijme veškerá vhodná opatření, aby omezil nebo zakázal uvádění daného výrobku na trh nebo zajistil jeho stažení z trhu v souladu s postupy uvedenými v článku 8.
Článek 8
1. Pokud členský stát zjistí, že by výbušnina opatřená označením shody CE a používaná v souladu se svým určeným účelem mohla ohrozit bezpečnost, přijme veškerá prozatímní nezbytná opatření pro stažení výbušniny z trhu nebo pro zákaz jejího uvádění na trh nebo jejího volného pohybu.
Členský stát neprodleně uvědomí Komisi o každém takovém opatření s uvedením důvodů svého rozhodnutí a zejména se sdělením, zda je neshoda způsobena:
- neplněním základních požadavků,
- nesprávným použitím norem
nebo
- nedostatky v normách.
2. Komise co nejdříve zahájí konzultace se zúčastněnými stranami. Jestliže Komise po těchto konzultacích zjistí, že opatření jsou oprávněná, neprodleně o tom uvědomí členský stát, který k tomu dal podnět, i ostatní členské státy. Jestliže Komise po této konzultaci zjistí, že opatření jsou neoprávněná, neprodleně o tom uvědomí členský stát, který rozhodnutí přijal.
Pokud rozhodnutí podle odstavce 1 vyplývá z nedostatků v normách, předloží Komise po konzultacích s dotyčnými zúčastněnými stranami záležitost do dvou měsíců stálému výboru zřízenému směrnicí 83/189/EHS, jestliže členský stát, který opatření přijal, na jejich zachování trvá, a zahájí postup podle článku 5.
3. Jestliže je nevyhovující výbušnina opatřena označením shody CE, přijme příslušný členský stát nezbytná opatření proti každému, kdo označení připojil, a uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
KAPITOLA III
Ustanovení, kterými se řídí dozor nad předáváním výbušnin ve Společenství
Článek 9
1. Výbušniny, na něž se vztahuje tato směrnice, lze předávat pouze v souladu s následujícími odstavci.
2. Kontroly prováděné na základě právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů se v případě předávání výbušnin podle tohoto článku nadále neprovádějí jako kontroly na vnitřních hranicích, ale pouze jako součást obvyklých kontrolních postupů prováděných nediskriminačním způsobem na celém území Společenství.
3. Povolení k předávání výbušnin obdrží příjemce od příslušného orgánu místa určení. Příslušný orgán ověří, zda je příjemce zákonně zmocněn k nabývání výbušnin a zda vlastní nezbytné licence nebo povolení. Tranzit výbušnin přes území jednoho nebo více členských států musí být oznámen osobou odpovědnou za předávání příslušným orgánům států, jejichž souhlas je nutný.
4. Pokud má členský stát za to, že existuje problém týkající se ověřování oprávnění k předávání výbušnin podle odstavce 3, předloží tento členský stát dostupné informace Komisi, která věc bezodkladně předloží výboru zřízenému článkem 13.
5. Pokud příslušný orgán místa určení předávání povolí, vydá příjemci doklad o povolení k předávání, který obsahuje všechny informace uvedené v odstavci 7. Tento doklad musí provázet výbušniny až do stanoveného místa určení. Doklad musí být kdykoliv na požádání předložen příslušným orgánům. Kopii tohoto dokladu uchovává příjemce, který ji na požádání předloží příslušnému orgánu místa určení.
6. Pokud má příslušný orgán členského státu za to, že nejsou nezbytné zvláštní požadavky na bezpečnost, jako např. požadavky uvedené v odstavci 7, mohou být výbušniny předávány na jeho území nebo na části jeho území bez předchozího poskytnutí informací ve smyslu odstavce 7. Příslušný orgán místa určení pak vydá povolení k předávání, které platí po určitou dobu, které však může být odůvodněným rozhodnutím pozastaveno nebo zrušeno. Doklad uvedený v odstavci 5, který provází výbušniny až do místa určení, se vztahuje pouze k výše uvedenému povolení k předávání.
7. Pokud předávání výbušnin vyžaduje zvláštní dozor, aby byly splněny zvláštní požadavky na bezpečnost na území nebo na části území členského státu, musí příjemce před zahájením předávání poskytnout příslušnému orgánu místa určení tyto informace:
- jména a adresy dotyčných provozovatelů; tyto informace musí být dostatečně podrobné, aby bylo možno tyto provozovatele kontaktovat a ověřit, zda dotyčné osoby mají úřední oprávnění k převzetí zásilky,
- počet a množství předávaných výbušnin,
- úplný popis dané výbušniny a způsobu identifikace, včetně identifikačního čísla Spojených národů,
- budou-li výbušniny uváděny na trh, pak informace o splnění podmínek pro uvádění na trh,
- způsob předání a přepravní trasa,
- předpokládané datum odeslání a příchodu,
- přesná místa vstupu a výstupu z členských států, pokud je to zapotřebí.
Příslušné orgány místa určení přezkoumají podmínky, za kterých se má předávání uskutečnit, zvláště s ohledem na zvláštní požadavky na bezpečnost. Pokud jsou zvláštní požadavky na bezpečnost splněny, vydají příslušné povolení k předávání. V případě tranzitu přes území jiných členských států přezkoumají a schválí tyto členské státy obdobným způsobem a za stejných podmínek informace týkající se předávání.
8. Aniž jsou dotčeny obvyklé kontroly, které provádí na svém území členský stát místa odeslání, předloží příjemci a/nebo provozovatelé v oboru výbušnin na požádání příslušných orgánů členského státu místa odeslání a tranzitních členských států veškeré příslušné informace, které mají k dispozici a které se týkají předávání výbušnin.
9. Žádný dodavatel nesmí předat výbušniny, jestliže příjemce neobdržel potřebná povolení k předávání na základě ustanovení odstavců 3, 5, 6 a 7.
Článek 10
1. Střelivo smí být předáno z jednoho členského státu do jiného pouze postupem stanoveným v následujících odstavcích. Tato ustanovení se rovněž týkají předávání při zásilkovém prodeji střeliva.
2. Pokud je střelivo předáváno do jiného členského státu, sdělí dotyčná osoba před každým odesláním členskému státu, ve kterém se toto střelivo nachází:
- jméno a adresu osoby prodávající nebo předávající střelivo a osoby kupující nebo nabývající střelivo, případně vlastníka,
- adresu, na kterou bude střelivo odesláno nebo přepraveno,
- množství střeliva, které bude odesláno nebo přepraveno,
- údaje umožňující identifikaci střeliva a rovněž údaj, že střelivo prošlo kontrolou podle Úmluvy ze dne 1. července 1969 o vzájemném uznávání ověřovacích značek ručních palných zbraní,
- způsoby předání,
- datum odeslání a předpokládané datum příchodu.
Informace uvedené v posledních dvou odrážkách nemusí být uvedeny v případě předávání mezi obchodníky. Členský stát přezkoumá podmínky, za kterých se má předávání uskutečnit, a to zvláště s ohledem na bezpečnost. Když členský stát povolí toto předávání, vydá licenci obsahující veškeré údaje podle prvního pododstavce. Tato licence provází střelivo až do místa určení a musí být předložena, kdykoliv o to příslušné členské státy požádají.
3. Každý členský stát může udělit obchodníkům povolení k předávání střeliva ze svého území obchodníkovi usazenému v jiném členském státě bez předběžného povolení uvedeného v odstavci 2. Za tímto účelem vydá povolení platné po dobu tří let, které může být kdykoliv pozastaveno nebo zrušeno odůvodněným rozhodnutím. Doklad odvolávající se na toto povolení musí provázet střelivo až do místa určení. Musí být předložen, kdykoliv o to požádají příslušné orgány členských států.
Před uskutečněním předávání sdělí obchodník orgánům členského státu, z něhož se přeprava má uskutečnit, všechny údaje uvedené v odst. 2 prvním pododstavci.
4. Každý členský stát poskytne ostatním členským státům seznam střeliva, jehož předávání na území tohoto státu může být povoleno bez předběžného souhlasu.
Tyto seznamy střeliva se sdělí obchodníkům, kteří v rámci postupu podle odstavce 3 získali povolení k předávání střeliva bez předběžného povolení.
5. Každý členský stát sdělí členským státům místa určení všechny užitečné informace týkající se konečných předávání střeliva, které má k dispozici.
Všechny informace, které členské státy získají v rámci postupů stanovených v tomto článku, budou sděleny nejpozději v době předávání členskému státu místa určení, případně tranzitním členským státům.
Článek 11
V případě vážného ohrožení nebo útoku na veřejnou bezpečnost nezákonným držením nebo používáním výbušnin nebo střeliva, na které se vztahuje tato směrnice, může členský stát přijmout veškerá nezbytná opatření pro předávání výbušnin nebo střeliva odchylně od ustanovení čl. 9 odst. 3, 5, 6 a 7 a článku 10 za účelem zabránění tomuto nezákonnému držení nebo používání.
Tato opatření musí respektovat zásadu proporcionality. Nesmí být prostředky svévolné diskriminace ani skrytým omezením obchodu mezi členskými státy.
Každý členský stát, který přijme tato opatření, je neprodleně oznámí Komisi. Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
KAPITOLA IV
Jiná ustanovení
Článek 12
1. Členské státy vytvoří informační sítě pro výměnu informací za účelem realizace ustanovení článků 9 a 10. Oznámí ostatním členským státům a Komisi vnitrostátní orgány odpovědné za předávání a přijímání informací a za uplatnění postupů uvedených v článcích 9 a 10.
2. Při provádění této směrnice se přiměřeně uplatňují ustanovení nařízení (EHS) č. 1468/81, mutatis mutandis, zejména ustanovení o důvěrnosti informací.
Článek 13
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Výbor zkoumá veškeré záležitosti týkající se provádění této směrnice, které přednese jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná. Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě. V tomto případě Komise odloží o tři měsíce ode dne tohoto sdělení použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím odstavci přijmout jiné rozhodnutí.
3. Postup uvedený v odstavci 2 bude uplatňován zejména s ohledem na budoucí změny v doporučeních OSN.
Článek 14
Členské státy uchovávají k dispozici ostatním členským států a Komisi aktualizované informace o podnicích v oboru výbušnin, které mají licence a povolení podle čl. 1 odst. 4.
Členské státy ověří, zda tyto podniky mají takový systém sledování výbušnin, aby byla kdykoliv možná identifikace těch, v jejichž držení výbušniny jsou. Podmínky pro uplatňování tohoto pododstavce budou přijaty v souladu s postupem výboru podle článku 13.
Podniky v oboru výbušnin uchovávají takové záznamy o svých obchodních transakcích, které jsou nezbytné ke splnění povinností stanovených v tomto článku.
Dokumenty uvedené v tomto článku se musí uchovávat po dobu nejméně 3 let od skončení kalendářního roku, v němž došlo k dané obchodní transakci, i když podnik ukončil činnost. Tyto dokumenty musí být na požádání příslušných orgánů okamžitě k dispozici pro kontrolu.
Článek 15
Členské státy zajistí, aby výbušniny byly náležitě označeny.
Článek 16
Jestliže členský stát vydá licenci nebo oprávnění k výkonu činnosti v oboru výroby výbušnin, bude zejména kontrolovat, zda odpovědné osoby jsou schopny plnit technické závazky, které převzaly.
KAPITOLA V
Závěrečná ustanovení
Článek 17
Každý členský stát stanoví sankce, které budou ukládány při porušení předpisů přijatých k provedení této směrnice. Sankce musí být dostatečné, aby podpořily dodržování těchto předpisů.
Článek 18
Každý členský stát přijme v rámci vnitrostátních právních předpisů nezbytná opatření, aby umožnil příslušným orgánům zabavit jakýkoliv výrobek spadající do působnosti této směrnice, jestliže existuje dostatek důkazů, že tento výrobek byl nezákonně získán, použit nebo obchodován.
Článek 19
1. Členské státy uvedou do 30. září 1993 v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 9, 10, 11, 12, 13 a 14.
2. Členské státy přijmou a zveřejní do 30. června 1994 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s ostatními ustanoveními, která nejsou uvedena v odstavci 1. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 1995.
3. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
4. Členské státy povolí v období do 31. prosince 2002 uvádět na svůj trh výbušniny vyhovující vnitrostátním právním předpisům platným na jejich území před 31. prosincem 1994.
5. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 20
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 5. dubna 1993.