RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 2861/93 af 18. oktober 1993 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af visse magnetplader (3,5& Prime; disketter) med oprindelse i Japan, Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik og om endelig opkraevning af den midlertidige told
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 12,
under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter konsultation i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og
ud fra foelgende betragtninger:
A. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER (1) Kommissionen indfoerte ved forordning (EOEF) nr. 920/93 (2) (i det foelgende benaevnt »forordningen om midlertidig told«) en midlertidig antidumpingtold paa importen til Faellesskabet af visse magnetplader (i det foelgende benaevnt »3,5& Prime; disketter«) med oprindelse i Japan, Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik og henhoerende under KN-kode ex 8523 20 90. Gyldighedsperioden for tolden blev forlaenget med hoejst to maaneder ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2206/93 (3).
B. EFTERFOELGENDE PROCEDURE (2) Efter indfoerelsen af den midlertidige antidumpingtold fik de interesserede parter, der anmodede herom, lejlighed til at blive hoert af Kommissionen. Visse af parterne fremlagde ogsaa skriftlige redegoerelser med deres synspunkter vedroerende resultaterne.
(3) To importoerer, som ikke havde medvirket i undersoegelsen, indsendte skriftlige redegoerelser til Kommissionen efter indfoerelsen af den midlertidige told. En af dem anmodede om at blive hoert, hvilken blev imoedekommet.
(4) Parterne blev efter anmodning underrettet skriftligt om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, paa grundlag af hvilke Kommissionen havde til hensigt at anbefale indfoerelsen af endelig told og endelig opkraevning af de beloeb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig told. De fik ogsaa en rimelig frist, inden for hvilken de kunne fremsaette bemaerkninger efter disse redegoerelser.
(5) Kommissionen undersoegte parternes mundtlige og skriftlige bemaerkninger og aendrede i paakommende tilfaelde sine resultater under hensyn hertil.
(6) Paa grund af de mange komplicerede oplysninger kunne Kommissionen ikke afslutte undersoegelsen inden for den frist, der er fastsat i artikel 7, stk. 9, litra a), i forordning (EOEF) nr. 2423/88.
C. DEN PAAGAELDENDE VARE - SAMME VARE (7) Der er ikke fremfoert nye argumenter vedroerende den paagaeldende vare og samme vare, og Raadet vedtager derfor Kommissionens resultater i betragtning 7 til 12 i forordningen om midlertidig told.
D. INDIVIDUEL BEHANDLING AF DE KINESISKE EKSPORTOERER (8) Flere producenter i Den Kinesiske Folkerepublik anmodede paa ny Kommissionen om at fastlaegge individuelle undersoegelsesresultater for deres selskaber, uden at de dog fremkom med andre beviser end dem, der blev fremlagt i forbindelse med den midlertidige afgoerelse, og som er angivet i betragtning 13 i forordningen om midlertidig told.
Kommissionen erindrer i den forbindelse om, at individuel behandling ikke er et krav i forordning (EOEF) nr. 2423/88. Indroemmelse af individuel behandling for nogle af disse producenter kunne beroere og endog fordreje resultaterne af beregningen af en antidumpingtold for hele landet. Endvidere er det i et land som Den Kinesiske Folkerepublik i praksis meget vanskeligt at fastslaa, om et selskab faktisk, baade retligt og i praksis, er uafhaengigt af staten, og specielt hvorvidt et selskab er uafhaengigt paa permanent basis, selv om det tilsyneladende nyder en vis uafhaengighed paa et bestemt tidspunkt.
Da individuel behandling kan foraarsage indfoerelse af urimelige toldniveauer og give staten mulighed for at omgaa antidumpingforanstaltningerne ved at kanalisere eksporten gennem den eksportoer, som er paalagt den laveste antidumpingtold, har Kommissionen konkluderet, at den kun kan indroemme undtagelse fra den generelle regel om at fastsaette en enkelt antidumpingtold for statshandelslande, i tilfaelde hvor det i tilstraekkelig grad er paavist, at foranstaltningernes effektivitet ikke undergraves.
I forordningen om midlertidig told viste de fastlagte kendsgerninger for Hanny Magnetics (Zuhai) Ltd i Kommissionens undersoegelse, at selskabet er uafhaengigt af statsmyndighedernes indblanding i dets forretningsdispositioner, og Kommissionen indroemmede saaledes individuel behandling. Ud fra princippet om god tro og retssikkerhed finder Kommissionen, at selskabet fortsat boer indroemmes individuel behandling. Risikoen for omgaaelse er minimal i betragtning af den lille forskel, der er konstateret mellem dumpingmargenen for denne producent og for de oevrige producenter.
Resultaterne i naevnte betragtning 13 fastholdes saaledes.
(9) Raadet bekraefter Kommissionens resultater.
E. DUMPING 1. Normal vaerdi
(10) Med henblik paa den endelige afgoerelse blev den normale vaerdi generelt fastsat efter samme metoder som dem, der anvendtes i forbindelse med den foreloebige fastsaettelse af dumpingen, idet Kommissionen tog hensyn til nye kendsgerninger og argumenter fra parterne.
(11) Efter offentliggoerelsen af forordningen om midlertidig told paastod en taiwansk producent, at den fastlagte normale vaerdi burde have vaeret baseret paa priserne ved salg af samme vare paa hjemmemarkedet, herunder ogsaa salg med tab.
Som angivet i betragtning 18 i forordningen om midlertidig told blev den normale vaerdi i Taiwan for denne producent fastlagt i henhold til artikel 2, stk. 3, litra a), og stk. 4, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 paa grundlag af den pris, der faktisk var betalt i normal handel ved salg paa hjemmemarkedet af samme vare, der var solgt i tilstraekkelige maengder til at muliggoere en rimelig sammenligning.
Det konstateredes imidlertid, at stoersteparten af selskabets salg paa hjemmemarkedet af en varetype solgtes med betydeligt tab. Kommissionen maatte derfor ved fastsaettelsen af den normale vaerdi undlade at medregne salget af denne varetype, da priserne i normal handel i undersoegelsesperioden ikke gav mulighed for at daekke alle rimeligt medregnede omkostninger.
Hvad angaar den anden varetype, var den paagaeldende producent i stand til at paavise, at hans salgspriser for denne vare gav tilstraekkelig fortjeneste til, at de kunne betragtes som priser i normal handel i undersoegelsesperioden. Den normale vaerdi for denne type blev fastlagt under henvisning til disse priser.
(12) Den kinesiske producent, der er omhandlet i betragtning 21 i forordningen om midlertidig told, haevdede, at den normale vaerdi fastlagt paa grundlag af et land med markedsoekonomi, dvs. Taiwan, burde justeres for lavere produktionsomkostninger i Kina.
Kommissionen kan ikke godtage dette argument. Justeringer for paastaaede forskelle i omkostningsstruktur i et statshandelsland ville indebaere, at det er noedvendigt at stole paa tallene for produktionsomkostningerne i det paagaeldende land, og specielt omkostningerne til arbejdskraft, forsyninger fra offentlige vaerker og transport, ejendomsudgifter og andre former for input, som ikke bestemmes af markedskraefter, og derfor ikke giver mulighed for en rimelig sammenligning.
(13) Raadet bekraefter disse resultater og resultaterne vedroerende den normale vaerdi i betragtning 15 til 23 i forordningen om midlertidig told.
2. Eksportpris
(14) En taiwansk producent paastod, at Kommissionen for retfaerdighedens skyld ikke burde have medtaget eksporten til klagende faellesskabsproducenter i beregningen af eksportprisen.
Kommissionen kunne imidlertid ikke godtage dette, da de paagaeldende salg opfylder betingelserne i artikel 2, stk. 8, litra a), i forordning (EOEF) nr. 2423/88 vedroerende fastsaettelsen af eksportpriser. Forordning (EOEF) nr. 2423/88 foreskriver ikke noget om en saadan undtagelse, og prisernes paalidelighed er i det foreliggende tilfaelde ikke beroert af den paagaeldende kundes status.
Det beslaegtede problem vedroerende selvforskyldt skade er behandlet i betragtning 28.
(15) Raadet bekraefter dette synspunkt og resultaterne vedroerende eksportprisen i betragtning 24 til 28 i forordningen om midlertidig told.
3. Sammenligning
(16) Den kinesiske producent, der er omhandlet i betragtning 31 i forordningen om midlertidig told, paastod, at justeringen af den normale vaerdi for forskelle i fysiske egenskaber for disketter uden godkendelsesattest solgt til eksport ikke afspejlede hele vaerdien af disse forskelle.
Kommissionen undersoegte spoergsmaalet. Den bemaerkede, at kunden loeber en vis risiko ved at koebe disketter uden godkendelsesattest, og at der foelgelig burde foretages justering for at afspejle forskelle i fysiske egenskaber. Den paagaeldende producent var imidlertid ikke i stand til at fremlaegge nye beviser til stoette for dette krav. Kommissionen finder under disse omstaendigheder, at den foreloebige justering fuldt ud afspejler de fastlagte forskelle i fysiske egenskaber. Kravet om yderligere justering blev derfor afvist.
(17) Flere andre kinesiske producenter og en taiwansk producent paastod, at der ved sammenligningen af den normale vaerdi paa det taiwanske marked og prisen ved eksport ikke var foretaget justering for forskelle i direkte salgsudgifter ved salg til OEM-kunder paa eksportmarkedet og ved salg paa hjemmemarkedet til kunder, der ikke er OEM-kunder. Ved vurderingen af situationen for den taiwanske producent, som solgte i tilstraekkelige maengder paa hjemmemarkedet til, at der kunne foretages en rimelig sammenligning, fandt Kommissionen ingen tegn paa, at der var forskelle i de paaloebne salgsudgifter og fortjenesterne i forskellige salgsled. Den kunne derfor ikke foretage justeringer i denne forbindelse.
4. Dumpingmargen
(18) Efter aendringerne i beregningerne af den normale vaerdi og eksportprisen fastlagde Kommissionen for hvert enkelt af de beroerte selskaber de endelige dumpingmargener i % af cif-vaerdien i henhold til bestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 1224/80 af 28. maj 1980 om varers toldvaerdi (4) til foelgende:
- Japan:
Memorex Telex Japan Ltd: 49,0 %
Hitachi Maxell Ltd: 32,8 %
TDK Ltd: 44,8 %
Sony Ltd: 60,1 %
- Taiwan:
CIS Technology Ltd: 19,8 %
Megamedia Ltd: 32,7 %
- Kina:
Hanna Magnetics (Zuhai) Ltd: 35,6 %
Andre selskaber: 39,4 %
(19) Hvad angaar producenter, som ikke medvirkede ved undersoegelsen, modtog Kommissionen ikke bemaerkninger til sine konklusioner i betragtning 37 i forordningen om midlertidig told. Raadet bekraefter under disse omstaendigheder de paagaeldende resultater, og dumpingmargenen for producenter, som ikke medvirkede ved undersoegelsen, fastsaettes til et niveau svarende til de respektive hoejeste dumpingmargener.
F. EF-ERHVERVSGRENEN (20) Producenter i Japan og Den Kinesiske Folkerepublik gjorde indsigelse mod Kommissionens afgoerelse i betragtning 39 til 47 i forordningen om midlertidig told om, at de fem klagende producenter tegnede sig for en betydelig del af produktionen i Faellesskabet af 3,5& Prime; disketter og derfor maatte anses for at vaere erhvervsgrenen i Faellesskabet i henhold til artikel 4, stk. 5, i forordning (EOEF) nr. 2423/88. De paastod isaer, at produktionen fra faellesskabsproducenter, som blev konstateret at vaere forbundet med producenter i de af proceduren omfattede lande, burde vaere medtaget i den samlede produktion i Faellesskabet ved beregningen af, om de fem klagende producenters produktion udgjorde en betydelig del af den samlede produktion i Faellesskabet af den paagaeldende vare.
Kommissionen erindrer i den forbindelse om, at det er fast praksis i EF's institutioner, at den samlede produktion i Faellesskabet kun kan forstaas som produktionen fra de faellesskabsproducenter, som ikke er undtaget af de grunde, der er angivet i naevnte artikel 4, stk. 5, foerste led. Produktionen fra producenter, som er undtaget fra begrebet erhvervsgrenen i Faellesskabet paa grund af deres forbindelser til eksportoerer, boer derfor med desto stoerre ret ikke medregnes i den samlede produktion i Faellesskabet ved fastsaettelsen af, om erhvervsgrenen i Faellesskabet tegner sig for en betydelig del af en saadan produktion.
Den logiske begrundelse for artikel 4, stk. 5, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 er, at producenter, som konstateres at vaere forbundet med eksportoerer, ved afgoerelsen af spoergsmaalet om skade ikke skal kunne soege hjaelp mod illoyal handelspraksis, naar de via den paagaeldende forbindelse kan have deltaget i eller draget fordel af den skadelige dumping. Det er kun ved at udelukke saadanne producenter i paakommende tilfaelde, at EF's institutioner kan faa et objektivt, ikke fortegnet overblik over virkningerne af dumpingimporten. Var dette ikke tilfaeldet, ville producenter, der er forbundet med eksportoerer eller paa anden maade drager fordel af dumpingen, baade bidrage til skaden og ogsaa vaere i stand til at sinke eller endog blokere de klagende faellesskabsproducenters forsoeg paa at opnaa berettiget hjaelp mod den skade, der forvoldes af dumpingimporten.
Kommissionen fastholder derfor sin afgoerelse i betragtning 39 til 47 i forordningen om midlertidig told om, at producenter i Faellesskabet, der er forbundet med producenter i Japan, ikke boer medtages i begrebet erhvervsgren i Faellesskabet, og at de klagende producenters produktion af 3,5& Prime; disketter paa dette grundlag udgjorde ca. 77 % af den samlede produktion i Faellesskabet i undersoegelsesperioden.
(21) Raadet bekraefter disse resultater.
G. SKADE 1. Kumulering af virkningerne af dumpingimporten
(22) Nogle japanske producenter anfaegtede Kommissionens resultater vedroerende kumulering i betragtning 50, 51 og 52 i forordningen om midlertidig told. Men de fremfoerte ikke nye argumenter eller kendsgerninger. Raadet bekraefter derfor Kommissionens resultater.
2. Priserne paa dumpingimporten
(23) En japansk producent og producenter i Den Kinesiske Folkerepublik satte spoergsmaalstegn ved grundlaget for Kommissionens erklaering i betragtning 55 i forordningen om midlertidig told om, at priserne paa importerede 3,5& Prime; disketter i mange tilfaelde var faldet mere end 75 % mellem 1988 og undersoegelsesperioden.
Kommissionen foretog en ny gennemgang af de oplysninger, der er til dens raadighed med hensyn til tendensen i eksportpriserne siden 1988. Priserne faldt betydeligt, mellem 23 % og 79 %, afhaengigt af selskab og varetype.
Ved en sammenligning af priserne i begyndelsen og slutningen af undersoegelsesperioden konstateredes der prisfald paa 13 % i gennemsnit for 3,5& Prime; disketter (ikke-maerkevarer) og 31 % for 3,5& Prime; disketter (maerkevarer) i denne tolvmaanedersperiode.
(24) En japansk producent paastod, at Kommissionen ved fastsaettelsen af prisunderbuddet burde have taget hensyn til, at selskabets salg via dets tyske datterselskab til en eneforhandler paa det franske marked foregik i et andet handelsled end den paagaeldende EF-erhvervsgrens salg.
Efter at have modtaget paastanden foretog Kommissionen en ny undersoegelse af beregningerne af underbuddet for denne producent.
Producenten fremlagde imidlertid ikke beviser til stoette for sin paastand om, at den franske forhandlers opgaver og aktiviteter var forskellige fra andre forhandleres i Faellesskabet. Kommissionen fastsatte under disse omstaendigheder denne producents priser til forhandlere og sammenlignede dem med priserne ved faellesskabsproducenternes salg til forhandlere. Priserne til andre kundekategorier blev ogsaa sammenlignet paa samme niveau.
Resultatet af den reviderede prissammenligning viste en underbudsmargen, som stadig laa inden for den margen, der er naevnt i betragtning 55 i forordningen om midlertidig told.
(25) Raadet bekraefter disse resultater og resultaterne i betragtning 55 i forordningen om midlertidig told.
3. EF-erhvervsgrenens situation
(26) Da der ikke blev fremfoert nye argumenter og oplysninger, bekraefter Raadet Kommissionens resultater vedroerende EF-erhvervsgrenens situation i betragtning 56 til 61 i forordningen om midlertidig told og resultaterne vedroerende skade i betragtning 62.
H. AARSAGSSAMMENHAENG (27) Paa grund af en betydelig formindskelse af markedsandelen for importen fra Japan i den paagaeldende periode anfaegtede to japanske producenter Kommissionens konklusion i betragtning 66 i forordningen om midlertidig told, at virkningerne af import fra tredjelande, som ikke var omfattet af proceduren, ikke aendrede det faktum, at den paagaeldende dumpingimport fra Japan, Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik, saerskilt betragtet, paafoerte erhvervsgrenen i Faellesskabet vaesentlig skade. Producenterne anmodede derfor om, at virkningerne af importen fra Japan ikke kumuleres med virkningerne af importen fra de andre beroerte lande.
Kommissionen goer opmaerksom paa, at det med stoette fra EF-Domstolen har vaeret fast praksis i EF's institutioner at undersoege virkningerne af dumpingimporten som et hele, undtagen hvor dumpingimporten fra et givet land er ubetydelig eller paa anden maade ikke bidrager til skaden.
Kommissionen bekraeftede i betragtning 54 i forordningen om midlertidig told, at importen til Faellesskabet af 3,5& Prime; disketter fra Japan faldt mellem 1988 og undersoegelsesperioden.
De paagaeldende varer tegnede sig dog fortsat for en betydelig del af markedet, nemlig 22 %, naesten det dobbelte af faellesskabsproducenternes.
Dumpingimporten fra de tre beroerte lande, kumulativt betragtet, tegnede sig desuden for en markedsandel paa 33,8 % i undersoegelsesperioden. Dette kunne sammen med det staerke pristryk fra de lave priser paa dumpingimporten ikke undgaa at faa negative virkninger for EF-erhvervsgrenens situation, da den foerst havde etableret sig for ganske nylig.
Kommissionen fastholder derfor resultaterne i naevnte betragtning 66.
(28) To japanske producenter satte spoergsmaalstegn ved Kommissionens anerkendelse af mangel paa fuld kapacitetsudnyttelse som en indikator for vaesentlig skade i betragtning 57 i forordningen om midlertidig told, samtidig med at de klagende faellesskabsproducenter undertiden importerede betydelige maengder af den paagaeldende vare fra de lande, der er omfattet af proceduren. Faellesskabsproducenterne paafoerte saaledes sig selv skade.
Som angivet i betragtning 43 i forordningen om midlertidig told udgjorde importen af 3,5& Prime; disketter, foretaget af alle faellesskabsproducenter undtagen en, kun en lille del af deres salg i undersoegelsesperioden. De japanske producenters argumenter understoettes saaledes ikke af de faktiske forhold.
Den klagende producent, som importerede betydelige maengder, havde ogsaa en hoej kapacitetsudnyttelsesgrad. Der er saaledes ingen modsaetning mellem Kommissionens anerkendelse af en generel mangel paa fuld kapacitetsudnyttelse og importen af 3,5& Prime; disketter. Importen var en foelge af, at den paagaeldende producent paa grund af lavprisimporten fra de beroerte lande ikke var i stand til at fremskaffe de noedvendige investeringer til at udvikle en tilstraekkelig stor produktionskapacitet til at opfylde efterspoergslen i Faellesskabet. Paa det paagaeldende tidspunkt havde producenten ikke andet valg end at handle i selvforsvar og havde derfor ikke paafoert sig selv skade.
(29) Raadet bekraefter Kommissionens resultater vedroerende aarsagssammenhaeng og skade som foelge af andre faktorer samt resultaterne i betragtning 64 til 74 i forordningen om midlertidig told.
I. FAELLESSKABETS INTERESSER (30) To japanske producenter fremfoerte, at en told kun ville betyde stigende omkostninger og priser paa forhandlernes og kundernes bekostning paa et tidspunkt, hvor der var mangel paa forsyninger paa EF-markedet, og hvor EF-erhvervsgrenen var ude af stand til at opfylde efterspoergslen.
I betragtning 78 i forordningen om midlertidig told erkendte Kommissionen, at faellesskabsproducenternes produktion i oejeblikket ikke er tilstraekkelig stor til at daekke den seneste stigning i efterspoergslen paa markedet i Faellesskabet. Faellesskabsproducenterne har ikke desto mindre siden udloebet af undersoegelsesperioden for at imoedegaa denne udvikling forsoegt at oege produktionskapaciteten, og det kan med den frist, som antidumpingtolden har givet mod pristryk fra illoyal import, forventes, at de forsaetter med at investere i denne sektor. Nye faellesskabsproducenter har desuden etableret produktionsfaciliteter i Faellesskabet som en reaktion paa markedet. Kommissionen finder det vigtigt, at den klagende erhvervsgren i Faellesskabet og disse nye uafhaengige faellesskabsproducenter faar mulighed for at opnaa den noedvendige fortjeneste for oekonomisk levedygtighed paa rimelige handelsbetingelser uden fordrejninger paa grund af dumping. Kommissionen fastholder derfor sine resultater vedroerende Faellesskabets interesser i betragtning 75 til 80 i forordningen om midlertidig told.
(31) En importoer haevdede, at en endelig antidumpingtold kun ville oege brugernes omkostninger og paa ingen maade hjaelpe faellesskabsproducenterne, da producenter og eksportoerer i lande uden told ville udnytte de hoejere priser og oege deres markedsandel ved at anvende lavere priser end dem, der var noedvendige for faellesskabsproducenterne.
Kommissionen bemaerker imidlertid, at formaalet med denne procedure er at behandle problemer, der er opstaaet paa grund af dumpingimport fra de beroerte lande. Formaalet med antidumpingforanstaltninger er ikke at beskytte faellesskabsproducenterne mod normale rimelige konkurrencevilkaar, hvor der er uhindret markedsadgang.
(32) Da der ikke blev fremfoert andre argumenter, bekraefter Raadet disse konklusioner og konklusionerne i betragtning 75 til 85 i forordningen om midlertidig told.
J. TOLDSATS (33) I den foreloebige afgoerelse fastlagde Kommissionen den noedvendige told til at afhjaelpe skaden paa grundlag af alle produktionsomkostninger plus en fortjeneste paa 10 %. Klageren paastod, at en fortjenstmargen paa 10 % ikke er tilstraekkelig til at daekke faellesskabsproducenternes behov for investeringer til at oege produktionskapaciteten, afsaetningen, forskningen og udviklingen af nye produkter, og at Kommissionen burde anvende en fortjenstmargen paa mellem 12 % og 16 % af omsaetningen til beregning af den noedvendige prisforhoejelse til at afhjaelpe skaden.
(34) Kommissionen fastholder sit argument, at det med hensyn til de relevante omkostninger i undersoegelsesperioden ville vaere urealistisk at forvente fortjenstmargener for faellesskabsproducenterne paa over de 10 %, som betragtedes som det noedvendige minimum for at sikre den paagaeldende erhvervsgrens levedygtighed.
(35) En japansk producent paastod, at Kommissionen ved beregningen af den noedvendige told til at afhjaelpe skaden havde tilskrevet producenterne i de paagaeldende lande baade den skade, der forvoldtes faellesskabsproducenterne af importen fra de paagaeldende lande, men ogsaa den skade, som skyldtes andre faktorer, navnlig importen fra lande, der ikke er omfattet af proceduren.
Kommissionen afviser denne paastand.
Ved en samlet vurdering af situationen undersoegte Kommissionen alle mulige aarsager til skade for at sikre, at andre faktorer end importen fra Japan, Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik ikke var ansvarlige for den skade, der er forvoldt faellesskabsproducenterne. Undersoegelsen omfattede som angivet i betragtning 66 i forordningen om midlertidig told importen fra tredjelande, der ikke var omfattet af proceduren, og det konstateredes, at selv om en del af skaden havde kunnet tilskrives denne import, aendrede det ikke noget ved det faktum, at den skade, der forvoldtes af dumpingimporten fra de lande, der var omfattet af proceduren, saerskilt betragtet var vaesentlig.
Kommissionen har endvidere handlet i overensstemmelse med fast praksis i Faellesskabet for at fjerne den konstaterede skade ved kun at indfoere en told svarende til dumpingmargenerne eller underbudsmargenerne for hver enkelt producent, som konstateredes at saelge til dumpingpriser. Ved at anvende denne fremgangsmaade fjerner Kommissionen ikke mere skade end den, der forvoldes af dumpingimporten, og tilskriver saaledes ikke dumpingimporten noget skadeselement, der kunne vaere foraarsaget af andre faktorer.
(36) Udtrykt som et vejet gennemsnit i procent af prisen frit Faellesskabets graense fastsat i henhold til forordning (EOEF) nr. 1224/80 var forskellen mellem faellesskabsproducenternes priser fastlagt efter metoden i betragtning 81 i forordningen om midlertidig told og de dumpingpriser, der anvendtes til fastlaeggelse af prisunderbuddet i betragtning 55 i forordningen om midlertidig told og justeret i betragtning 27 i naervaerende forordning, stoerre end de konstaterede dumpingmargener for alle producenter i Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik og laa paa 6,1 % til 40,9 % for producenterne i Japan.
Hvad angaar producenter, som ikke medvirkede ved undersoegelsen, finder Kommissionen, at resultatet af dens undersoegelse danner det bedste grundlag for fastlaeggelse af toldniveauet, og konkluderer saaledes, at det hoejeste toldniveau, der er fastlagt for en producent i samme land, skal anvendes for producenter, som ikke medvirkede ved undersoegelsen.
(37) Raadet bekraefter Kommissionens resultater og fastsaettelsen af den told, der skal anvendes, som beskrevet i betragtning 81 til 85 i forordningen om midlertidig told.
K. TILSAGN (38) Flere producenter havde fremsat forslag til tilsagn og blev underrettet om, at Kommissionen ikke kunne godtage tilsagn i dette tilfaelde. Kommissionen finder, at det ville vaere ekstremt vanskeligt at kontrollere tilsagnene paa grund af mangelen paa samarbejdsvilje i forbindelse med proceduren, de hurtige teknologiske forandringer i produktet og de svingende priser. Det ville desuden vaere usandsynligt, om den store mobilitet i produktionsfaciliteter i industrien ville bidrage til genetablering af redelige konkurrencevilkaar paa markedet.
(39) I betragtning af ovenstaaende konkluderer Raadet, at der boer indfoeres foranstaltninger i form af en endelig antidumpingtold.
L. OPKRAEVNING AF MIDLERTIDIG TOLD (40) I betragtning af de fastlagte dumpingmargener, den skade, der er forvoldt erhvervsgrenen i Faellesskabet, og dennes usikre finansielle situation finder Raadet, at de beloeb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig told, boer opkraeves endeligt for alle selskabers vedkommende. I tilfaelde hvor den midlertidige told er hoejere end den endelige told, opkraeves et beloeb svarende til den endelige antidumpingtold -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indfoeres en endelig antidumpingtold paa importen af 3,5& Prime; disketter, som anvendes til optagelse og oplagring af indkodede digitale edb-data, henhoerende under KN-kode ex 8523 20 90 (Taric-kode 8523 20 90*10) og med oprindelse i Japan, Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik.
2. Tolden fastsaettes til foelgende i % af prisen frit Faellesskabets graense, ufortoldet:
a) 40,9 % for de i stk. 1 omhandlede varer med oprindelse i Japan (Taric-tillaegskode: 8708) bortset fra varer fremstillet og solgt til eksport til Faellesskabet af foelgende selskaber, som paalaegges nedennaevnte told:
- Memorex Telex Japan Ltd: 6,1 %
(Taric-tillaegskode: 8705)
- Hitachi-Maxell: 20,6 %
(Taric-tillaegskode: 8706)
- TDK: 26,7 %
(Taric-tillaegskode: 8707)
b) 32,7 % for de i stk. 1 omhandlede varer med oprindelse i Taiwan (Taric-tillaegskode: 8710) bortset fra varer fremstillet og solgt til eksport til Faellesskabet af foelgende selskab, som paalaegges nedennaevnte told:
- CIS Technology: 19,8 %
(Taric-tillaegskode: 8709)
c) 39,4 % for de i stk. 1 omhandlede varer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik (Taric-tillaegskode: 8712) bortset fra varer fremstillet og solgt til eksport til Faellesskabet af foelgende selskab, som paalaegges nedennaevnte told:
- Hanny Magnetics: 35,6 %
(Taric-tillaegskode: 8711).
3. Gaeldende bestemmelser for told finder anvendelse.
Artikel 2
1. De beloeb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold i henhold til forordning (EOEF) nr. 920/93 for 3,5& Prime; disketter, opkraeves endeligt. I tilfaelde, hvor den midlertidige told er hoejere end den endelige told, opkraeves et beloeb svarende til den endelige told.
2. Overskydende beloeb frigives.
Artikel 3
Denne forordning traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 18. oktober 1993.
Nařízení Rady (EHS) č. 2861/93
ze dne 18. října 1993
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých magnetických disků (3,5″ disket) pocházejících z Japonska, Tchaj-wanu a Čínské lidové republiky a o konečném výběru prozatímně uloženého cla
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2423/88 ze dne 11. července 1988 o ochraně před dumpingovými nebo subvencovanými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci v rámci poradního výboru podle výše uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Komise nařízením (EHS) č. 920/93 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uvalila prozatímní antidumpingové clo na dovozy některých magnetických disků (dále jen "3,5″ diskety") pocházejících z Japonska, Tchaj-wanu a Čínské lidové republiky spadající pod kód KN ex85232090; uvedené clo bylo prodlouženo na období nejvýše dvou měsíců nařízením Rady (EHS) č. 2206/93 [3].
B. NÁSLEDNÝ POSTUP
(2) Po uvalení prozatímního cla byla dotčeným stranám, které o to požádaly, poskytnuta příležitost ke slyšení před Komisí; některé z těchto stran rovněž zaujaly písemné stanovisko ohledně závěrů.
(3) Dva dovozci, kteří nespolupracovali při šetření, předložili po uvalení prozatímního antidumpingového cla Komisi písemně některé skutečnosti; jeden z nich požádal o slyšení a bylo mu vyhověno.
(4) Na požádání byly strany písemně informovány o základních skutečnostech a zásadních úvahách, na jejichž základě bylo doporučeno uvalení konečných cel a konečný výběr částek složených jako záruka na prozatímní clo; dotčeným stranám byla rovněž poskytnuta přiměřená doba k předložení stanovisek po poskytnutí uvedených informací.
(5) Ústní a písemný komentář dotčených stran byl posouzen a ve vhodných případech byly s ohledem na takový komentář upraveny závěr Komise.
(6) Z důvodu množství a komplikovanosti zkoumaných údajů nebylo možno uzavřít šetření ve lhůtě stanovené v čl. 7 odst. 9 písm. a) nařízení (EHS) č. 2423/88.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK/PODOBNÝ VÝROBEK
(7) Jelikož nebyly předloženy žádné nové argumenty týkající se dotyčného ani podobného výrobku, Rada přijímá závěry Komise podle bodů 7 až 12 odůvodnění prozatímního nařízení.
D. INDIVIDUÁLNÍ PŘÍSTUP K ČÍNSKÝM VÝVOZCŮM
(8) Několik výrobců v Čínské lidové republice znovu zopakovalo svůj požadavek, aby Komise učinila závěry u každé jednotlivé společnosti, avšak k důkazům předloženým před prozatímními závěry a uvedeným v bodě 13 odůvodnění prozatímního nařízení nepředložili žádné další důkazy.
Komise v tomto ohledu připomíná, že individuální přístup není nařízením (EHS) č. 2423/88 vyžadován; poskytnutí individuálního přístupu některým z těchto výrobců skutečně může ovlivnit nebo dokonce zkreslit výsledek výpočtu antidumpingového cla v rozsahu celé země; navíc je v praxi velmi složité určit v případě země, jako je Čínská lidová republika, zda společnost jak po právní stránce, tak ve skutečnosti, skutečně požívá nezávislosti na státu, a zejména, zda společnost má trvalou nezávislost v případech, kdy se v určitých obdobích jeví jako nezávislá.
Konečně, jelikož poskytnutí individuálního přístupu může způsobit nepřiměřenou výši cla, jež má být uvaleno, a dává státu možnost obcházet antidumpingová opatření využitím vývozce s nejnižším clem, Komise dospěla k závěru, že odchylky od obecného pravidla stanovujícího pro země se státně řízenou obchodní politikou jednotné antidumpingové clo by měly být povoleny pouze v případech, kdy je Komise v plné míře přesvědčena, že účinnost opatření není narušena.
Skutečnosti uvedené v prozatímním nařízení a zjištěné během šetření Komise u firmy Hanny Magnetics (Zuhai) Ltd názorně ukazují, že tato společnost je v podnikatelské činnosti oproštěna od zásahů vlády a individuální přístup byl poskytnut; s ohledem na princip oprávněných očekávání a právní jistoty je Komise toho názoru, že individuální přístup poskytnutý této společnosti by měl být zachován; s ohledem na malý rozdíl nalezený v dumpingovém rozpětí u tohoto výrobce a ostatních výrobců je riziko obcházení cla minimální.
Závěry v uvedeném bodě 13 odůvodnění zůstávají proto zachovány.
(9) Rada potvrzuje závěry Komise.
E. DUMPING
1. Běžná hodnota
(10) Pro účely konečných závěrů byla běžná hodnota obecně stanovena na základě stejných metod jako v případě prozatímního určení dumpingu, a to po zvážení nových skutečností a důvodů předložené dotčenými stranami.
(11) Po vyhlášení prozatímního nařízení jeden tchajwanský výrobce poukázal na to, že běžná hodnota by měla vycházet z cen veškerého prodeje podobného výrobku na domácím trhu, a to včetně prodeje uskutečněného se ztrátou.
Podle bodu 18 odůvodnění prozatímního nařízení byla běžná hodnota na Tchaj-wanu stanovena u tohoto výrobce v souladu s čl. 2 odst. 3 písm. a) a odst. 4 nařízení (EHS) č. 2423/88, a to na základě ceny skutečně zaplacené v běžném obchodním styku u prodeje podobného výrobku na domácím trhu uskutečněného v dostatečném množství umožňujícím náležité srovnání.
Bylo však zjištěno, že většina prodeje jednoho typu výrobku na domácím trhu byla uskutečněna se značnou ztrátou; Komise proto měla při stanovování běžné hodnoty vyloučit prodej tohoto typu výrobku, jehož ceny v běžném obchodním styku ve sledovaném období neumožňovaly návratnost všech vhodně vynaložených nákladů.
Pokud jde o druhý typ výrobku, dotyčný výrobce byl schopen prokázat, že jeho prodejní ceny byly v běžném obchodním styku během sledovaného období dostatečně ziskové; běžná hodnota pro tento typ byla tudíž stanovena v souvislosti s těmito cenami.
(12) Čínský výrobce uvedený v bodě 21 odůvodnění prozatímního nařízení namítl, že běžná hodnota stanovená na základě obdobného tržního hospodářství třetí země, tj. Tchaj-wanu, by měla být přizpůsobena s ohledem na nižší výrobní náklady v Číně.
Komise nemůže přijmout tento argument; vyrovnání údajných rozdílů ve struktuře nákladů v zemi se státně řízenou obchodní politikou by obnášelo potřebu spolehnout se na výrobní náklady uvedené země, zejména její pracovní sílu, výrobní a přepravní náklady, majetkové změny a jiné vstupy, které nejsou určovány tržními silami a neumožnily by proto náležité srovnání.
(13) Rada potvrzuje tyto závěry a závěry uvedené v bodech 15 až 23 prozatímního nařízení týkající se běžné hodnoty.
2. Vývozní cena
(14) Jeden tchajwanský výrobce uvedl, že Komise by při svých výpočtech vývozních cen měla z důvodu spravedlnosti vyloučit vývoz pro žalující výrobce Společenství.
Komise však nemohla přijmout žádnou takovou výjimku, jelikož dotyčný prodej vyhovoval ustanovením čl. 2 odst. 8 písm. a) nařízení (EHS) č. 2423/88 týkajícím se určování vývozních cen; taková výjimka skutečně nejen že není stanovena nařízením (EHS) č. 2423/88, ale spolehlivost těchto cen není v tomto případě ovlivněna postavením dotyčného zákazníka.
Související problém sobě způsobené újmy je uveden níže v bodě 28 odůvodnění.
(15) Rada potvrzuje toto stanovisko a závěry týkající se vývozních cen uvedené v bodech 24 až 28 odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Srovnání
(16) Čínský výrobce uvedený v bodě 31 odůvodnění prozatímního nařízení poukázal na to, že úprava běžné hodnoty provedená z důvodu rozdílů ve fyzických vlastnostech necertifikovaných disket prodávaných na vývoz neodrážela celou hodnotu těchto rozdílů.
Komise tuto otázku přezkoumala; zjistila, že kupujícímu vzniká koupí necertifikovaných disket určité nebezpečí, a z tohoto důvodu je proto třeba provést úpravu odrážející rozdíly ve fyzických vlastnostech; tento výrobce však nebyl schopen poskytnout nové důkazy opodstatňující další vzniklé nároky; za těchto okolností je Komise toho názoru, že prozatímně provedená úprava v plném rozsahu odrážela zjištěné rozdíly ve fyzických vlastnostech; vznesený nárok na další úpravu byl proto odmítnut.
(17) Několik dalších čínských výrobců a jeden tchajwanský výrobce poukázali na to, že ve srovnání běžné hodnoty na tchajwanském trhu s vývozní cenou nebyla provedena žádná úprava odrážející rozdíly v přímých výdajích na prodej zákazníkům OEM na vývozním trhu a prodej jiným zákazníků než OEM na domácím trhu; ve svém zkoumání situace tchajwanského výrobce, který uskutečnil domácí prodej v dostatečném množství umožňujícím náležité srovnání, Komise neshledala žádné známky toho, že by existoval rozdíl ve vzniklých výdajích na prodej a zisku realizovaném v různých způsobech prodeje; v tomto smyslu proto nemohla být provedena žádná úprava.
4. Dumpingové rozpětí
(18) Konečná dumpingová rozpětí vypočítaná Komisí, vyjádřená jako procentní podíl hodnoty cif, stanovená v souladu s ustanoveními nařízení Rady(EHS) č. 1224/80 ze dne 28. května 1980 o oceňování zboží pro celní účely
[4]
pro každou z dotčených společností jsou na základě úprav ve výpočtech běžné hodnoty a vývozní ceny tato:
Japonsko
Memorex Telex Japan Ltd | 49,0 % |
Hitachi Maxell ltd | 32,8 % |
TDK Ltd | 44,8 % |
Sony Ltd | 60,1 % |
Tchaj-wan
CIS Technology Ltd | 19,8 % |
Megamedia Ltd | 32,7 % |
Čína
Hanny Magnetics (Zuhai) Ltd | 35,6 % |
Ostatní společnosti | 39,4 % |
(19) Co se týče dotyčných nespolupracujících výrobců, nebyly předloženy žádné připomínky k závěrům dosaženým Komisí v bodě 37 odůvodnění prozatímního nařízení; za těchto okolností Rada potvrzuje tyto závěry a dumpingové rozpětí se pro nespolupracující výrobce stanoví v úrovni odpovídajících nejvyšších dumpingových rozpětí.
F. PRŮMYSL SPOLEČENSTVÍ
(20) Výrobci v Čínské lidové republice zpochybnili závěr Komise v bodech 39 až 47 odůvodnění prozatímního nařízení, že pět žalujících výrobců představovalo značný podíl výroby 3,5″ disket ve Společenství a že by tito výrobci proto mohli být považováni za průmysl Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2423/88; namítli zejména, že při výpočtu toho, zda výstup pěti žalujících výrobců ve Společenství tvořil značný podíl celkové výroby dotyčného výrobku ve Společenství, měl být u celkové výroby Společenství brán v úvahu výstup výrobců ve Společenství, u nichž byla zjištěna spřízněnost s výrobci v zemích podléhajících šetření.
V této souvislosti Komise připomíná, že je důslednou praxí institucí Společenství, že celková výroba Společenství může být uvažována pouze ve smyslu celkového výstupu těch výrobců ve Společenství, kteří nejsou vyloučeni z důvodů uvedených v první odrážce zmíněného čl. 4 odst. 5; výstup výrobců vyloučených z definice průmyslu Společenství z důvodu jejich vztahu k vývozcům by proto při určování, zda průmysl Společenství představuje značný podíl takové výroby, měl tím spíše být z celkové výroby Společenství vyloučen.
Základním důvodem čl. 4 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2423/88 je opravdu skutečnost, že pro stanovení újmy by definice průmyslu neměla být otevřena výrobcům, u nichž je zjištěn vztah s vývozci ve snaze získat úlevy prostřednictvím nekalých obchodních praktik, jelikož tito výrobci se mohli prostřednictvím tohoto vztahu účastnit nebo těžit z dumpingu způsobujícího újmu; jedině vyloučením takových výrobců ve vhodných případech mohou instituce Společenství získat nezkreslený a objektivní obrázek o účinku dumpingových dovozů; jestliže se nejedná o takový případ, pak kromě přispění k újmě by výrobci spříznění s vývozci nebo jinak těžící z dumpingu byli v pozici, kdy brání žalujícím výrobcům ve Společenství v jejich snaze nebo dokonce blokují takové snahy o oprávněnou pomoc ve vztahu k újmě způsobené dumpingovými dovozy.
Komise proto trvá na svých závěrech v bodech 39 až 47 odůvodnění prozatímního nařízení, že výrobci ve Společenství spříznění s výrobci v Japonsku by měli být vyloučeni z průmyslu Společenství a že na tomto základě představovala výroba 3,5″ disket žalujícími výrobci přibližně 77 % celkové výroby Společenství během sledovaného období.
(21) Rada potvrzuje tyto závěry.
G. ÚJMA
1. Kumulace účinku dumpingových dovozů
(22) Někteří japonští výrobci napadli závěry Komise týkající se kumulace uvedené v bodech 50 až 52 odůvodnění prozatímního nařízení; nebyly však předloženy žádné nové skutečnosti; Rada potvrzuje výše uvedené závěry Komise.
2. Ceny dumpingových dovozů
(23) Jeden japonský výrobce a výrobci v Čínské lidové republice zpochybnili základ prohlášení Komise v bodě 56 odůvodnění prozatímního nařízení, že ceny dovážených 3,5″ disket v mnoha případech v období mezi rokem 1988 a sledovaným obdobím poklesly o více než 75 %.
Komise přezkoumala jí dostupné informace ve vztahu k trendům vývozních cen od roku 1988; ceny značně poklesly, a to v rozmezí od 23 % do 79 %, s rozdíly u jednotlivých výrobců a typů výrobku.
Srovnáním cen realizovaných na počátku a konci sledovaného období byl během tohoto dvanáctiměsíčního období navíc zjištěn pokles cen průměrně o 13 % u neznačkových 3,5″ disket a o 31 % u značkových 3,5″ disket.
(24) Jeden japonský výrobce poukázal na to, že při stanovování cenového podhodnocení by Komise měla vzít v úvahu skutečnost, že jeho prodeje výhradnímu distributorovi na francouzském trhu prostřednictvím jeho německé pobočky se uskutečnily na jiné úrovni obchodu než je úroveň odpovídajících prodejů Společenství.
Po výše uvedeném prohlášení dotyčného výrobce Komise přezkoumala u tohoto výrobce výpočty cenového podhodnocení.
Tento výrobce však neposkytl žádné důkazy toho, že by úkoly nebo činnost uvedeného distributora ve Francii byly jakkoliv odlišné od dalších distributorů ve Společenství; za těchto okolností Komise u tohoto výrobce stanovila ceny distributorům a srovnala je s cenami prodeje distributorům uskutečněného průmyslem Společenství; kromě toho byly na stejné úrovni rovněž srovnány ceny pro jiné kategorie zákazníků.
Výsledek nového srovnání cen stále ukazuje podhodnocení stále se pohybující v rozpětí uvedeném v bodě 55 odůvodnění prozatímního nařízení.
(25) Rada potvrzuje tyto závěry a závěry uvedené v bodě 55 odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Situace průmyslu společenství
(26) Jelikož nebyly předloženy žádné nové námitky ani informace, Rada potvrzuje závěry Komise uvedené v bodech 56 až 61 odůvodnění prozatímního nařízení ohledně situace průmyslu Společenství a závěry týkající se újmy uvedené v bodě 62 odůvodnění.
H. PŘÍČINY
(27) Dva japonští výrobci na základě toho, že tržní podíl dovozů z Japonska v dotyčném období značně poklesl, zpochybnili závěr Komise uvedený v bodě 66 odůvodnění prozatímního nařízení, že účinek dovozů ze třetích zemí nezahrnutých v řízení neovlivnil tu skutečnost, že dotyčné, samostatně posuzované dumpingové dovozy z Japonska, Tchaj-wanu a Čínské lidové republiky způsobily materiální újmu průmyslu Společenství; tito výrobci proto požádali, aby účinek dovozů z Japonska nebyl zkoumán kumulativně s dovozy z ostatních dotyčných zemí.
Komise připomíná, že je důslednou praxí institucí Společenství podporovanou Evropským soudním dvorem zkoumat účinek dumpingových dovozů jako celek, a to s výjimkou případů, kdy je míra dumpingových dovozů z dané země zanedbatelná nebo jinak nepřispívá k újmě.
Komise v bodě 54 odůvodnění prozatímního nařízení uznává, že dovozy 3,5″ disket z Japonska v období od roku 1988 do sledovaného období poklesly.
Avšak ve výši 22 % byl jejich tržní podíl nadále značný a oproti tržnímu podílu průmyslu Společenství byl téměř dvojnásobný.
Dumpingové dovozy z dotyčných třetích zemí navíc z kumulativního pohledu dosáhly ve sledovaném období tržního podílu 33,8 %; tato skutečnost společně se značným stlačením cen vyplývajícím z cenového podhodnocení těchto dumpingových dovozů nemohla nemít značný vliv na situaci teprve nedávno vytvořeného průmyslu Společenství.
Komise proto trvá na svých závěrech uvedených bodě 66 odůvodnění.
(28) Dva japonští výrobci vznesli námitku proti tomu, že Komise v bodě 57 odůvodnění prozatímního nařízení uznala nedostatečné využití kapacity za ukazatel materiální újmy, zatímco žalující výrobci ve Společenství ve stejné době dováželi v některých případech značná množství dotyčného výrobku ze zemí zahrnutých v šetření; průmysl Společenství si tudíž sám způsobil újmu.
Jak je zdůrazněno v bodě 43 odůvodnění prozatímního nařízení, dovozy 3,5″ disket uskutečňované výrobci ve Společenství představovaly ve sledovaném období až na jedinou výjimku pouze malý podíl jejich celkového prodeje; námitky předložené uvedenými japonskými výrobci proto nejsou těmito skutečnostmi podloženy.
Je třeba poznamenat, že žalující výrobce se značnou mírou dovozů měl rovněž vysokou míru využití kapacity; mezi uznáním obecného nedostatečného využití kapacity Komise a dovozy 3,5″ disket tudíž neexistuje žádný rozpor; k dovozům došlo následkem skutečnosti, že pod vlivem levných dovozů z dotyčných zemí nebyl uvedený výrobce schopen vytvořit dostatečné investiční prostředky nezbytné k rozvoji výrobní kapacity postačující k uspokojení poptávky ve Společenství; v uvedené době neměl tento výrobce jinou rozumnou volbu než jednat v sebeobraně, a nezpůsobil si tudíž újmu.
(29) Rada potvrzuje závěry Komise týkající se příčiny a újmy, jež lze připsat jiným faktorům, a závěry uvedené v bodech 64 až 74 odůvodnění prozatímního nařízení.
I. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(30) Dva japonští výrobci vznesli námitku, že uvalení cel v době nedostatečné nabídky na trhu Společenství a za situace, kdy průmysl Společenství není schopen uspokojit poptávku, by vedlo pouze ke zvýšení nákladů a cen na úkor distributorů a spotřebitelů.
V bodě 78 odůvodnění prozatímního nařízení Komise uznala, že výroba průmyslu Společenství v současné době nestačí uspokojit prudký nárůst poptávky, ke kterému došlo v poslední době na trhu Společenství; průmysl Společenství nicméně na tento vývoj přiměřeně reagoval tím, že od konce sledovaného období pracoval na zvýšení výrobní kapacity, přičemž s ohledem na antidumpingová cla přinášející úlevu od cenových tlaků způsobených nekalými praktikami v dovozech lze očekávat další investice Společenství do tohoto odvětví; noví výrobci ve Společenství dále reagovali na vývoj trhu vytvořením výrobních závodů ve Společenství; Komise považuje za nezbytně nutné, aby žalující průmysl Společenství a tito noví nezávislí výrobci ve Společenství dostali v podmínkách spravedlivého trhu nenarušeného dumpingem příležitost dosáhnout ziskovosti nezbytné k hospodářské životaschopnosti; Komise proto trvá na svém závěru týkajícím se zájmu Společenství uvedeném v bodech 75 až 80 odůvodnění prozatímního nařízení.
(31) Jeden dovozce vznesl námitku, že uvalení konečného antidumpingového cla by zvýšilo náklady uživatelů, aniž by bylo jakkoliv prospěšné pro průmysl Společenství, protože výrobci a vývozci v zemích nepodléhajících uvedenému clu by využili vytvořených vyšších cen k posílení tržních podílů za ceny nižší než jsou ceny nezbytné pro průmysl Společenství.
Komise však konstatuje, že účelem tohoto řízení je řešení problémů vyplývajících z dumpingových dovozů z dotyčných zemí; není účelem antidumpingových opatření chránit průmysl Společenství před obvyklém fungováním spravedlivé hospodářské soutěže, v rámci níž by měl existovat nerušený přístup na trh.
(32) Jelikož nebyly vzneseny žádné námitky, Rada potvrzuje tyto závěry a závěry uvedené v bodech 75 až 85 odůvodnění prozatímního nařízení.
J. CLO
(33) Komise prozatímně stanovila výši cla nezbytnou k odstranění újmy na základě plných výrobních nákladů plus 10 % výnos z prodeje; žalující strana vznesla námitku, že použití ziskové marže ve výši 10 % nestačí k uspokojení potřeb průmyslu Společenství týkajících se investic do zvýšení výrobní kapacity, výdajů na marketing a výzkumu a vývoje nových výrobků a že Komise by při výpočtu navýšení cen nezbytného z odstranění újmy měla použít ziskové marži mezi 12 a 16 % obratu.
(34) Komise trvá na svém argumentu, že ve vztahu k odpovídajícím nákladům ve sledovaném období by bylo nerealistické posunout ziskovou marži pro průmysl Společenství nad 10 %, což je výše považovaná za nezbytné minimum k zajištění životaschopnosti uvedeného průmyslu.
(35) Jeden japonský výrobce vznesl námitku, že z důvodu svého výpočtu cla nezbytného k odstranění újmy Komise připsala výrobcům v dotčených zemích nejen část jakékoliv újmy utrpěné průmyslem Společenství, ale rovněž újmu způsobenou jinými faktory, zejména dovozy ze zemí nepodléhajících šetření.
Komise toto tvrzení odmítá.
Ve svém celkovém hodnocení situace Komise zkoumala všechny možné příčiny újmy, aby se přesvědčila, že jiné faktory než dovozy z Japonska, Tchaj-wanu a Čínské lidové republiky skutečně nebyly za újmu utrpěnou průmyslem Společenství odpovědné; toto zkoumání, jak je zdůrazněno v bodě 66 odůvodnění prozatímního nařízení, obsáhlo dovozy ze třetích zemí nezahrnutých řízením a bylo zjištěno, že i když část újmy mohla být připisována těmto dovozům, nezměnilo to nic na skutečnosti, že samostatně posuzovaná újma způsobená dumpingovými dovozy ze zemí podléhajících šetření byla významná.
V souladu s důslednou praxí Společenství Komise reagovala na zjištěnou újmu zavedením cel pouze v mezích dumpingového rozpětí nebo rozpětí individuálně zjištěného prodeje pod cenou u jednotlivých výrobců, u nichž byl zjištěn dumping; je proto zřejmé, že zastáváním tohoto přístupu Komise neodstraní jinou újmu než je újma způsobená dumpingovými dovozy každého vývozce a že proto nepřipisuje dumpingovým dovozům žádný díl újmy, jež mohl být způsoben jinými faktory.
(36) Rozdíl stanovený metodou popsanou v bodě 81 odůvodnění prozatímního nařízení mezi cenami pro průmysl Společenství a cenami dumpingových dovozů použitými ke zjištění podhodnocení podle bodu 55 odůvodnění prozatímního nařízení, přizpůsobenými bodu 27 odůvodnění tohoto nařízení, vyjádřenými na základě váženého průměru a jako procentní podíl ceny vyplaceně na hranice Společenství, určenými podle nařízení (EHS) č. 1224/80, překračoval dumpingové rozpětí zjištěné u všech výrobců na Tchaj-wanu a v Čínské lidové republice, přičemž u výrobců v Japonsku se pohyboval v rozmezí od 6,1 do 40,9 %.
Co se týče nespolupracujících výrobců, Komise je toho názoru, že výsledky jejího šetření jsou nejvhodnějším základem pro stanovení výše cla, a dospěla proto k takovému závěru, že u nespolupracujících výrobců se použije nejvyšší úroveň cla stanovená pro výrobce ve stejné zemi.
(37) Rada potvrzuje výše uvedené závěry Komise a určenou výši cla podle bodů 81 až 85 odůvodnění prozatímního nařízení.
K. ZÁVAZKY
(38) Několik výrobců předložilo návrh k přijetí závazků, přičemž byli informováni, že Komise není schopna v tomto případě závazky přijmout; Komise je toho názoru, že z důvodu míry nespolupráce v dotyčném řízení, rychlosti technologických změn týkajících se výrobku a nestálosti cen by sledování závazků bylo nepřiměřeně náročné; vysoká míra mobility výrobních závodů v uvedeném odvětví by pravděpodobně nepřispěla k obnově konkurenčního prostředí na trhu.
(39) S ohledem na výše uvedení skutečnosti dospěla Rada k závěru, že je třeba přijmout opatření ve formě konečných antidumpingových cel.
L. VÝBĚR PROZATÍMNÍCH CEL
(40) S ohledem na zjištěné dumpingové rozpětí, újmu způsobenou výrobním odvětvím Společenství a nejistou situaci uvedených odvětví Rada považuje za nezbytné, aby částky složené jako záruka na prozatímní antidumpingové clo byly vybírány s konečnou platností; pokud výše prozatímního cla překračuje konečnou celní sazbu, neměla by vybraná částka přesáhnout výši konečného antidumpingového cla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu 3,5″ disket používaných k záznamu a ukládání kódovaných digitálních počítačových informací, kódu KN ex85232090 (kód Taric 85232090*10), pocházejících z Japonska, Tchaj-wanu a Čínské lidové republiky.
2. Celní sazba, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, je tato:
a) 40,9 % ve vztahu k výrobkům uvedeným v odstavci 1 pocházejícím z Japonska (doplňkový kód Taric:
8708
), s výjimkou dovozů vyrobených a prodaných pro dovoz do Společenství následujícími společnostmi podléhajícími níže uvedeným celním sazbám:
- Memorex Telex Japan Ltd: (doplňkový kód Taric: 8705) | 6,1 % |
- Hitachi-Maxell: (doplňkový kód Taric: 8706) | 20,6 % |
- TDK: (doplňkový kód Taric: 8707) | 26,7 % |
b) 32,7 % ve vztahu k výrobkům uvedeným v odstavci 1 pocházejícím z Tchaj-wanu (doplňkový kód Taric:
8710
), s výjimkou dovozů vyrobených a prodaných pro dovoz do Společenství následujícími společnostmi podléhajícími níže uvedeným celním sazbám:
- CIS Technology: (doplňkový kód Taric: 8709) | 19,8 % |
c) 39,4 % ve vztahu k výrobkům uvedeným v odstavci 1 pocházejícím z Čínské lidové republiky (doplňkový kód Taric:
8712
), s výjimkou dovozů vyrobených a prodaných pro dovoz do Společenství následujícími společnostmi podléhajícími níže uvedeným celním sazbám:
- Hanny Magnetic: (doplňkový kód Taric: 8711) | 35,6 % |
3. Použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle nařízení (EHS) č. 920/93 z 3,5″ disket se vyberou s konečnou platností; V případech, kdy je sazba uloženého prozatímního cla vyšší než sazba konečného cla, vyberou se pouze zajištěné částky ve výši konečného cla.
2. Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 18. října 1993.