Kommissionens forordning (EF) Nr. 1520/2000
af 13. juli 2000
om fastsættelse af fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutionsordningen og af kriterier for fastsættelse af restitutionsbeløbet for visse landbrugsprodukter, der udføres i form af varer, som ikke er opført i traktatens bilag I
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 3448/93 af 6. december 1993 om en ordning for handelen med visse varer fremstillet af landbrugsprodukter(1), særlig artikel 8, stk. 3, første afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I Kommissionens forordning (EF) nr. 1222/94(2), senest ændret ved forordning (EF) nr. 701/2000(3), er der fastsat fælles gennemførelsesregler for ordningen for ydelse af eksportrestitutioner og fastlagt kriterier for fastsættelse af restitutionsbeløbet for visse landbrugsprodukter, der udføres i form af varer, som ikke er opført i traktatens bilag I. Da forordning (EF) nr. 1222/94 er blevet ændret 15 gange, bør den af klarhedshensyn nyaffattes i forbindelse med, at der indsættes nye bestemmelser.
(2) I forordningerne om de fælles markedsordninger for æg, korn, ris, mælk og mejeriprodukter og sukker er det fastsat, at i det omfang, det er nødvendigt for at muliggøre udførsel til de gældende noteringer eller priser på verdensmarkedet af de pågældende landbrugsprodukter i form af visse forarbejdede varer, der ikke er opført i traktatens bilag I, kan forskellen mellem noteringerne eller priserne for disse produkter på verdensmarkedet og priserne i Unionen udlignes ved, at der ydes eksportrestitutioner.
(3) Rådets forordning (EF) nr. 800/1999(4) fastlægger de generelle regler for ordningen for ydelse af eksportrestitutioner og kriterierne for fastsættelse af restitutionsbeløbet for visse landbrugsprodukter, der udføres i form af varer, som ikke er opført i traktatens bilag I. Der bør dog foretages nogle præciseringer med hensyn til ordningens anvendelse for varer uden for bilag I.
(4) I artikel 11 i den aftale om landbrug, der er knyttet som bilag til aftalen om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen, er det fastsat, at eksportrestitutionerne for landbrugsprodukter, der indgår i varer uden for traktatens bilag I, ikke kan overstige de restitutioner, der skulle ydes for disse produkter, når de udføres i uforandret stand. Der bør tages hensyn hertil ved fastsættelsen af restitutionssatserne og reglerne om ligestilling.
(5) Kartoffelstivelse er ligestillet med majsstivelse. Der bør dog kunne fastsættes en særlig restitutionssats for kartoffelstivelse, hvis der opstår særlige markedssituationer, hvor prisen herfor ligger væsentligt under prisen for majsstivelse.
(6) De pågældende varer kan være fremstillet enten direkte af basisprodukter eller af forarbejdede basisprodukter eller af produkter, der er ligestillet med en af disse to kategorier. Der bør for hvert af disse tilfælde fastsættes nærmere regler for fastlæggelsen af eksportrestitutionsbeløbet.
(7) Mange varer, som fremstilles af en given virksomhed under nøje fastlagte tekniske forhold, og hvis egenskaber og kvalitet er konstante, udføres regelmæssigt. For at forenkle udførselsformaliteterne bør der for sådanne varer fortrinsvis anvendes en forenklet kontrolprocedure, hvor producenten meddeler myndighederne de oplysninger om produktionsforholdene for disse varer, som myndighederne anser for påkrævet.
(8) Sammensætningen af landbrugsprodukter i de fleste udførte varer varierer i væsentlig grad. Restitutionsbeløbet skal derfor fastsættes i overensstemmelse med de til fremstillingen af de udførte varer faktisk anvendte mængder af de pågældende produkter. For at forenkle administrationen bør restitutionsbeløbene for visse varer af enkel og relativ konstant sammensætning dog fastsættes på grundlag af fastlagte standardmængder af landbrugsprodukter. Når sådanne mængder registreres, bør det foreskrives, at registreringen skal bekræftes en gang om året for at mindske risikoen for, at en ændring af de mængder, der anvendes til fremstillingen af den pågældende vare, ikke bliver meddelt.
(9) Hvis der ikke foreligger bevis for, at den vare, der skal udføres, ikke har været omfattet af produktionsrestitution i henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 1722/93 af 30. juni 1993 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 og (EØF) nr. 1418/76, for så vidt angår ordningerne med produktionsrestitutioner for korn og ris(5), senest ændret ved forordning (EF) nr. 87/1999(6), eller i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 1010/86 af 25. marts 1986 om almindelige regler for produktionsrestitutioner for visse produkter fra sukkersektoren, der anvendes i den kemiske industri(7), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2074/98(8), bør det fastsættes, at eksportrestitutionsbeløbet nedsættes med den produktionsrestitution, der er gældende på datoen for antagelsen af udførselsangivelsen. Det er den eneste ordning, som gør det muligt at undgå enhver risiko for svig.
(10) Ved Rådets forordning (EØF) nr. 565/80 af 4. marts 1980 om forudbetaling af eksportrestitutioner for landbrugsprodukter(9), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 2026/83(10), og Kommissionens forordning (EØF) nr. 800/1999 af 15. april 1999 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter(11), blev der indført en ordning med forudbetaling af eksportrestitutioner, som der bør tages hensyn til ved justering af eksportrestitutionerne.
(11) Der bør fastsættes foranstaltninger, hvorved der sikres en nøje overholdelse af Fællesskabets forpligtelser. Desuden bør sådanne foranstaltninger ikke være mere begrænsende for de erhvervsdrivende end højst nødvendigt.
(12) De aftaler, der er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 300, begrænser det restitutionsbeløb, der kan ydes hvert regnskabsår. Desuden bør udførslen af varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag I, kunne ske på betingelser, der er kendt på forhånd. Det er især vigtigt at kunne opnå sikkerhed for, at der kan ydes eksportrestitutioner, som er forenelige med Fællesskabets forpligtelser i henhold til aftalerne, eller hvis dette ikke er tilfældet, at der kan foreligge forhåndsoplysninger herom på et tilstrækkeligt tidligt tidspunkt. Endvidere gør udstedelsen af licenser det muligt at overvåge restitutionsansøgningerne og at sikre ansøgerne, at de vil kunne få restitutioner op til det beløb, for hvilket licensen er udstedt, for så vidt de overholder de øvrige betingelser for restitutioner, der er fastsat i fællesskabsbestemmelserne.
(13) Nævnte aftaler tager sigte på samtlige landbrugsprodukter, der udføres i form af varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag I. Disse produkter indbefatter visse kornsorter, der udføres i form af alkoholholdige drikkevarer, som er nævnt i artikel 13, stk. 5, i forordning (EØF) nr. 1766/92(12). For disse kornsorter er der fastsat en række gennemførelsesbestemmelser ved forordning (EØF) nr. 2825/93(13), ændret ved forordning (EF) nr. 3098/94(14). Der bør fastsættes fælles regler for ydelsen af restitutioner for samtlige landbrugsprodukter, der udføres i form af varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag I.
(14) Der er en betydelig risiko for, at licensansøgningerne overstiger det samlede beløb, for hvilket der kan udstedes licenser. Det vil derfor være hensigtsmæssigt at opdele året i perioder for at sikre, at der kan udstedes licenser såvel til de erhvervsdrivende, der eksporterer i slutningen af regnskabsåret, som til dem, der eksporterer i begyndelsen af regnskabsåret. Der bør også åbnes mulighed for, at der i givet fald kan fastsættes en reduktionskoefficient for det samlede beløb, hvorom der ansøges.
(15) I det omfang Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter(15), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1932/1999(16), finder anvendelse på licenser, bør betingelserne for frigivelse af sikkerheden for licensen præciseres.
(16) Nogle typer udførsler er ikke undergivet begrænsninger med hensyn til restitutioner i forbindelse med Unionens internationale forpligtelser. Forpligtelsen til at forelægge restitutionslicens bør ikke omfatte sådanne udførsler.
(17) Flertallet af eksportører modtager restitutioner til et samlet beløb på under 50000 EUR om året. Disse udførsler repræsenterer tilsammen kun en lille del af de restitutionsbeløb, der ydes for landbrugsprodukter, der udføres i form af varer. Disse udførsler bør kunne fritages for kravet om licens.
(18) Visse eksportører deltager i udbud i importtredjelande. Disse eksportører bør have mulighed for, såfremt de ikke får tilslag, at trække det beløb, de havde kalkuleret med ved tilbudsgivningen, fra det beløb, for hvilket licensen er udstedt, uden at dette medfører sanktioner.
(19) Restitutionslicenserne tjener først og fremmest til at sikre overholdelsen af Unionens forpligtelser over for Verdenshandelsorganisationen, og de gør det samtidig muligt på forhånd at fastsætte de restitutioner, der kan ydes for landbrugsprodukter, som anvendes til fremstilling af varer, der udføres til tredjelande. Formålet med disse licenser afviger i visse henseender fra formålet med de eksportlicenser, der udstedes for de mængder basisprodukter, der udføres i uforandret stand, for hvilke der er indgået forpligtelser over for Verdenshandelsorganisationen, som også indebærer mængdemæssige begrænsninger. Det bør derfor præciseres, hvilke af de generelle bestemmelser for licenser på landbrugsområdet, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1291/2000(17) om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen med import- og eksportlicenser og forudfastsættelsesattester for landbrugsprodukter, der skal gælde for restitutionslicenserne.
(20) Forvaltningen af de restitutionsbeløb, der i et regnskabsår kan ydes for udførsel af visse landbrugsprodukter i form af varer uden for traktatens bilag I, kan føre til, at de restitutionssatser, der fastsættes for udførsel med eller uden forudfastsættelse af restitutionssatsen på grundlag af udviklingen på Fællesskabets marked og verdensmarkedet, bliver forskellige.
(21) Der bør fastsættes et kontrolsystem baseret på princippet om, at eksportøren ved hver udførsel afgiver en erklæring til myndighederne om de mængder produkter, der er anvendt til fremstillingen af de udførte varer. Myndighederne træffer alle de foranstaltninger, de finder nødvendige for at efterprøve rigtigheden af denne erklæring.
(22) Der bør efter aftale med myndighederne i den medlemsstat, hvor produktionen finder sted, gives mulighed for en forenklet erklæring om de anvendte produkter i form af samlede mængder af disse produkter, forudsat at de pågældende erhvervsdrivende holder detaljerede oplysninger om de anvendte produkter til rådighed for myndighederne.
(23) Det er ikke altid muligt for eksportøren, især når han ikke selv er producent, at kende de nøjagtige mængder anvendte landbrugsprodukter, som han kan ansøge om restitution for. Derfor er eksportøren ikke altid i stand til at udfærdige erklæringen om disse mængder. Der bør derfor indføres en ordning med en omregningstabel til beregning af restitutionen, som ansøgeren subsidiært kan anmode om anvendelse af, som er begrænset til nærmere bestemte varer, og som er baseret på en kemisk analyse af varerne. Når denne beregningsmetode anvendes for visse varer, der er anført i bilaget til Kommissionens forordning (EØF) nr. 1722/93, er den anvendte stivelses oprindelse ukendt. Der kan være ydet produktionsrestitution for sådan stivelse, og derfor kan der ikke ydes eksportrestitution for stivelsen i forbindelse med disse varer.
(24) Det kan forekomme, at de myndigheder, der skal kontrollere udførselsangivelsen, ikke har tilstrækkelig dokumentation til at kunne godkende angivelsen af de anvendte mængder, også selv om de er baseret på en kemisk analyse. Det kan især ske, når de varer, der skal udføres, er fremstillet i en anden medlemsstat end den, hvorfra varerne udføres. Det er derfor vigtigt, at myndighederne i den medlemsstat, hvorfra en vare udføres, om nødvendigt kan få meddelt alle oplysninger om fremstillingsforholdene for den pågældende vare direkte fra de myndigheder i de andre medlemsstater, som har adgang til sådanne oplysninger.
(25) Kommissionens forordning (EF) nr. 2571/97 af 15. december 1997 om salg af smør til nedsat pris og ydelse af støtte for fløde, smør og koncentreret smør til fremstilling af konditorvarer, konsumis og andre levnedsmidler(18) tillader levering af smør og fløde til nedsat pris til virksomheder, der fremstiller visse varer. Der bør tages hensyn hertil for de varer, hvor restitutionen fastsættes på grundlag af en analyse.
(26) Der bør sikres en ensartet anvendelse i hele Unionen af bestemmelserne om ydelse af restitutioner for varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag I. I den forbindelse bør hver medlemsstat via Kommissionen underrette de øvrige medlemsstater om de kontrolmetoder, den anvender på sit område for de forskellige typer varer, der udføres.
(27) I artikel 31, stk. 10, 11 og 12, i Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999(19) af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter er der fastsat en række betingelser, som skal opfyldes, før en restitution kan ydes for visse mejeriprodukter, der er blevet indført med henblik på genudførsel i form af varer uden for traktatens bilag I.
(28) Der bør tages hensyn til de øgede mængder af visse mejeriprodukter, der ifølge aftaler med tredjelande indføres til nedsat toldsats, og muligheden for, at der kan ydes en eksportrestitution, som er større end den nedsatte told.
(29) For at sikre en korrekt anvendelse af de bestemmelser om ydelse af eksportrestitutioner, der er fastsat i forordningerne om de fælles markedsordninger, bør det udelukkes, at der ydes sådanne restitutioner for produkter, der er indført fra tredjelande og anvendt til fremstilling af varer, som udføres efter at være overgået til fri omsætning i Unionen.
(30) For visse forarbejdede landbrugsprodukter bør der fastsættes koefficienter til bestemmelse af restitutionen for de pågældende produkter, og det bør offentliggøres, hvilke restitutionsbeløb der ydes, når der er anvendt 100 kg af disse produkter.
(31) Forvaltningskomitéen for Horisontale Spørgsmål i forbindelse med Handel med Forarbejdede Landbrugsprodukter uden for Bilag I har ikke afgivet udtalelse inden for den af formanden fastsatte frist -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Denne forordning fastsætter fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for ydelse af restitutioner ved udførsel af de basisprodukter, der er opført i bilag A (i det følgende benævnt "basisprodukter"), af deraf forarbejdede produkter eller af produkter, der er ligestillet med en af disse to kategorier i medfør af stk. 3, når disse forskellige produkter udføres i form af varer, som ikke er omfattet af traktatens bilag I, og som alt efter varens art er opført i:
- bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2771/75(20)
- bilag B til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92
- bilag B til Rådets forordning (EF) nr. 3072/95(21),
- bilag II til Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999(22),
- bilag I til Rådets forordning (EF) nr. 2038/1999(23).
De nævnte varer, der er opført i bilag B og C til nærværende forordning, benævnes i det følgende "varer".
2. I denne forordning forstås ved:
a) "regnskabsperiode": perioden fra 1. oktober i et givet år til 30. september det følgende år
b) "licens" eller "restitutionslicens": en licens, som udfærdiges i overensstemmelse med i artikel 6-14, som er gyldig i hele Unionen, og som udstedes af medlemsstaterne til enhver, der ansøger herom, uanset hvor i Unionen den pågældende er etableret; restitutionslicensen sikrer betaling af restitutionen, for så vidt betingelserne i artikel 16 er opfyldt; den kan indbefatte forudfastsættelse af restitutionssatserne; licenserne er kun gyldige i den pågældende regnskabsperiode
c) "aftalen": aftalen om landbrug indgået under de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi
d) "fødevarehjælp": fødevarehjælp, der opfylder betingelserne i aftalens artikel 10, stk. 4.
3. Ved anvendelse af denne forordning gælder følgende:
a) kartoffelstivelse henhørende under KN-kode 1108 13 00, fremstillet direkte af kartofler, bortset fra biprodukter, ligestilles med et produkt, der er fremstillet ved forarbejdning af majs
b) valle henhørende under KN-kode 0404 10 48 til 0404 10 62, ikke koncentreret, også frossen, ligestilles med vallepulver som anført i bilag A (PG 1)
c) - mælk og mejeriprodukter henhørende under KN-kode 04031011, 0403 90 51 og 0404 90 21, ikke koncentreret, ikke tilsat sukker eller andre sødemidler, også frosset, med et indhold af mælkefedt på 0,1 vægtprocent og derunder
og
- mælk og mejeriprodukter henhørende under KN-kode 04031011, 0403 90 11 og 0404 90 21, i pulverform, som granulat eller i anden fast form, ikke tilsat sukker eller andre sødemidler, med et indhold af mælkefedt på 1,5 vægtprocent og derunder
ligestilles med skummetmælkspulver som anført i bilag A (PG 2)
d) - mælk, fløde og mejeriprodukter henhørende under KN-kode 04031011, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 og 04049023, ikke koncentreret, ikke tilsat sukker eller andre sødemidler, også frosset, med et indhold af mælkefedt på over 0,1, men ikke over 6 vægtprocent.
og
- mælk, fløde og mejeriprodukter henhørende under KN-kode 04031011, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 04049023 og 0404 90 29 i pulverform, som granulat eller i anden fast form, ikke tilsat sukker eller andre sødemidler, med et indhold af mælkefedt på over 1,5, men under 45 vægtprocent
ligestilles med sødmælkspulver som anført i bilag A (PG 3)
e) - mælk, fløde og mejeriprodukter henhørende under KN-kode 04031019, 0403 90 59, 0404 90 23 og 0404 90 29, ikke koncentreret, ikke tilsat sukker eller andre sødemidler, med et indhold af mælkefedt på over 6 vægtprocent
- mælk, fløde og mejeriprodukter henhørende under KN-kode 04031019, 0403 90 19 og 0404 90 29, i pulverform, som granulat eller i anden fast form, ikke tilsat sukker eller andre sødemidler, med et indhold af mælkefedt på 45 vægtprocent og derover
og
- smør og andre former for mælkefedt, med et indhold af mælkefedt på 62 vægtprocent og derover, undtagen på 82 vægtprocent, henhørende under KN-kode 040510, 0405 20 90, 0405 90 10 og 0405 90 90
ligestilles med smør som anført i bilag A (PG 6)
f) - mælk, fløde og mejeriprodukter henhørende under KN-kode 04031011 til 0403 10 19, 0403 90 51 til 0403 90 59 og 0404 90 21 til 0404 90 29, koncentreret, ikke i pulverform, eller som granulat eller i anden fast form, ikke tilsat sukker eller andre sødemidler
og
- ost
ligestilles med:
i) skummetmælkspulver som anført i bilag A (PG 2), for så vidt angår den fedtfri del af tørstoffet i det ligestillede produkt
og
ii) smør som anført i bilag A (PG 6), for så vidt angår det ligestillede produkts indhold af mælkefedt
g) afskallet ris henhørende under KN-kode 1006 20 ligestilles med sleben ris henhørende under KN-kode 10063061 til 1006 30 98
h) råsukker (rør- og roesukker) henhørende under KN-kode 17011190 eller under KN-kode 1701 12 90, med et saccharoseindhold i tør tilstand på 92 vægtprocent og derover, beregnet ved polarisation
- sukker henhørende under KN-kode 1701 91 00 og 1701 99 90
- de i artikel 1, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 2038/1999 omhandlede varer, med undtagelse af blandinger, der til dels er fremstillet af produkter henhørende under forordning (EØF) nr. 1766/92
- de i artikel 1, stk. 1, litra f) og g), i forordning (EF) nr. 2038/1999 omhandlede varer, med undtagelse af blandinger, der til dels er fremstillet af produkter henhørende under forordning (EØF) nr. 1766/92
som opfylder de i forordning (EF) nr. 2038/1999 og forordning (EF) nr. 2135/95(24) fastsatte betingelser for ydelse af restitutioner ved udførsel i uforandret stand, ligestilles med hvidt sukker henhørende under KN-kode 17019910.
4. På anmodning af eksportøren ligestilles de i stk. 3, litra d), omhandlede mælkeprodukter dog efter aftale med myndighederne med:
i) skummetmælkspulver som anført i bilag A (PG 2), for så vidt angår den fedtfri del af tørstoffet i det ligestillede produkt
og
ii) smør som anført i bilag A (PG 6), for så vidt angår indholdet af mælkefedt i det ligestillede produkt.
Artikel 2
Restitutionsbeløbet for den mængde, der fastlægges efter artikel 3, for hvert af de basisprodukter, der udføres i form af en og samme vare, beregnes ved at multiplicere mængden med restitutionssatsen for det pågældende basisprodukt, idet denne sats bestemmes pr. vægtenhed efter artikel 4.
Når en eksportør af blandinger af D-glucitol (sorbitol) henhørende under KN-kode 290544 og 3824 60 ikke i den i artikel 16, stk. 1, omhandlede erklæring giver den i samme artikels stk. 4, fjerde led, omhandlede specifikation eller ikke fremlægger tilstrækkelig dokumentation til støtte for sin erklæring, er restitutionssatsen for disse blandinger dog lig med den, der gælder for det af de pågældende basisprodukter, for hvilket restitutionssatsen er den laveste.
Når der i henhold til artikel 4, stk. 3, kan anvendes forskellige restitutionssatser for samme basisprodukt, skal der beregnes et særskilt beløb for hver mængde af basisproduktet, for hvilken der gælder en særlig restitutionssats.
Når en vare er anvendt til fremstilling af en udført vare, skal der ved beregningen af restitutionsbeløbet for hvert af de til fremstillingen af den udførte vare anvendte basisprodukter, deraf forarbejdede produkter eller produkter, hvis ligestilling med disse to kategorier følger af artikel 1, stk. 3, anvendes den restitutionssats, der gælder ved udførsel af den anvendte vare i uforandret stand.
Artikel 3
1. Medmindre der henvises til bilag C eller artikel 16, stk. 3, andet afsnit, finder anvendelse, bestemmes den mængde af hvert basisprodukt, der skal lægges til grund ved beregningen af restitutionsbeløbet for de i bilag B anførte varer, således:
a) Ved anvendelse af et basisprodukt i uforandret stand eller af et ligestillet produkt i uforandret stand er mængden lig med den mængde, der faktisk er anvendt til fremstillingen af den udførte vare, idet der gælder følgende omregningskoefficienter:
- 6,06 kg af ledeproduktet i gruppe 1 svarer til 100 kg valle, der er ligestillet med dette ledeprodukt ifølge artikel 1, stk. 3, litra b),
- 9,1 kg af ledeproduktet i gruppe 2 svarer til 100 kg mejeriprodukter, der er ligestillet med dette ledeprodukt ifølge artikel 1, stk. 3, litra c), første led,
- 1,01 kg af ledeproduktet i gruppe 2 svarer til 1 vægtprocent fedtfrit tørstof i 100 kg mejeriprodukter, der er ligestillet med dette ledeprodukt ifølge artikel 1, stk. 3, litra f), første led, eller stk. 4, nr. i),
- 0,8 kg af ledeproduktet i gruppe 2 svarer til 1 vægtprocent fedtfrit tørstof i 100 kg ost, der er ligestillet med dette ledeprodukt ifølge artikel 1, stk. 3, litra f), andet led,
- 3,85 kg af ledeproduktet i gruppe 3 svarer til 1 vægtprocent mælkefedt i 100 kg af et mejeriprodukt, der er ligestillet med dette ledeprodukt ifølge artikel 1, stk. 3, litra d), og som har et indhold af mælkefedt i tørstoffet på 27 vægtprocent og derunder.
På anmodning af eksportøren svarer 3,85 kg af ledeproduktet i gruppe 3 dog til 1 vægtprocent mælkefedt i 100 kg flydende mælk, der er ligestillet med dette ledeprodukt ifølge artikel 1, stk. 3, litra d), første led, og som har et indhold af mælkefedt i den flydende mælk på 3,2 vægtprocent og derunder,
- 100 kg af ledeproduktet i gruppe 3 svarer til 100 kg tørstof i et af de mejeriprodukter, der er ligestillet med dette ledeprodukt ifølge artikel 1, stk. 3, litra d), og som har et indhold af mælkefedt i tørstoffet på over 27 vægtprocent.
På anmodning af eksportøren svarer 12,32 kg af ledeproduktet i gruppe 3 dog til 100 kg flydende mælk, der er ligestillet med dette ledeprodukt ifølge artikel 1, stk. 3, litra d), første led, og som har et indhold af mælkefedt i den flydende mælk på over 3,2 vægtprocent,
- 1,22 kg af ledeproduktet i gruppe 6 svarer til 1 vægtprocent mælkefedt i 100 kg af et mejeriprodukt, der er ligestillet med dette ledeprodukt ifølge artikel 1, stk. 3, litra e),
- 1,22 kg af ledeproduktet i gruppe 6 svarer for fedtindholdets vedkommende til 1 vægtprocent mælkefedt i 100 kg af et mejeriprodukt, der er ligestillet med dette ledeprodukt ifølge artikel 1, stk. 3, litra f), første led, eller stk. 4, nr. ii),
- 0,8 kg af ledeproduktet i gruppe 6 svarer til 1 vægtprocent mælkefedt i 100 kg ost, der er ligestillet med dette ledeprodukt ifølge artikel 1, stk. 3, litra f), andet led,
- 77,5 kg sleben, rundkornet ris svarer til 100 kg afskallet, rundkornet ris, jf. artikel 1, stk. 3, litra g),
- 69 kg sleben, langkornet ris svarer til 100 kg afskallet middel- eller langkornet ris, jf. artikel 1, stk. 3, litra g),
- 92 kg hvidt sukker svarer til 100 kg råsukker, jf. artikel 1, stk. 3, litra h), første led,
- 1 kg hvidt sukker for hver 1 % saccharose svarer til 100 kg sukker, jf. artikel 1, stk. 3, litra h), andet led,
- 1 kg hvidt sukker for hver 1 % saccharose (eventuelt forhøjet med indholdet af andet til saccharose omregnet sukker), bestemt i henhold til artikel 3 i forordning (EF) nr. 2135/95, svarer til 100 kg af en af de i artikel 1, stk. 3, litra h), tredje led, omhandlede varer, som opfylder betingelserne i samme artikel 3
- 100 kg hvidt sukker svarer til 100 kg tørstof [bestemt i henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 2135/95] i isoglucose eller isoglucosesirup som omhandlet i artikel 1, stk. 3, litra h), fjerde led, der opfylder betingelserne i artikel 5 i forordning (EF) nr. 2135/95.
b) Ved anvendelse af et produkt, som er omfattet af artikel 1 i forordning (EØF) nr. 1766/92 eller forordning (EF) nr. 3072/95, og som:
- er fremstillet ved forarbejdning af et basisprodukt eller af et produkt, der er ligestillet hermed
- eller er ligestillet med et produkt, der er fremstillet ved forarbejdning af et basisprodukt,
- eller er fremstillet ved forarbejdning af et produkt, der er ligestillet med et produkt, der er fremstillet ved forarbejdning af et basisprodukt
er mængden lig med den mængde, der faktisk er anvendt til fremstilling af den udførte vare, omregnet til en mængde basisprodukter ved hjælp af koefficienterne i bilag E.
For så vidt angår alkohol på basis af korn indeholdt i alkoholholdige drikkevarer, henhørende under KN-kode 2208, er mængden dog lig med 3,4 kg byg pr. % vol alkohol af korn pr. hl alkohol af den udførte alkoholholdige drikkevare.
c) Ved anvendelse:
- af et produkt, der ikke er omfattet af traktatens bilag I, og som er fremstillet ved forarbejdning af et af de produkter, der er omhandlet under litra a) eller b), eller
- af et produkt, der er fremstillet ved blanding og/eller forarbejdning af flere af de produkter, der er omhandlet i litra a) og/eller b), og/eller af produkter som omhandlet i første led,
er denne mængde, der skal bestemmes ud fra den mængde af det pågældende produkt, der faktisk er anvendt til fremstilling af den udførte vare, for hvert af de pågældende basisprodukter og med forbehold af stk. 3 lig med den mængde, der godkendes af myndighederne i overensstemmelse med artikel 16, stk. 1. Ved beregningen af denne mængde anvendes i givet fald de omregningskoefficienter, der er omhandlet i litra a), samt de særlige beregningsregler, ækvivalensforhold eller koefficienter, der er omhandlet i litra b).
For så vidt angår alkoholholdige drikkevarer på basis af korn, henhørende under KN-kode 2208, er denne mængde dog lig med 3,4 kg byg pr. % vol alkohol pr. hl alkohol i den udførte alkoholholdige drikkevare.
2. Ved anvendelsen af stk. 1 anses som faktisk anvendt de produkter, der er blevet anvendt i uforandret stand til fremstilling af den udførte vare. Forarbejdes et basisprodukt under en af denne vares fremstillingsfaser selv til et andet mere forædlet basisprodukt, der anvendes i en senere fase, anses kun sidstnævnte basisprodukt som faktisk anvendt.
De mængder produkter, der efter første afsnit faktisk er anvendt, skal fastsættes for hver vare, der udføres.
Dog kan disse mængder i tilfælde af regelmæssig udførsel af varer, der er fremstillet af en virksomhed under nøje fastlagte tekniske forhold, og som derfor har konstante egenskaber og kvalitet, fastsættes i forståelse med myndighederne, enten ud fra disse varers fremstillingsformel eller ud fra de gennemsnitlige produktmængder, der i en given periode er anvendt til fremstillingen af en bestemt mængde af disse varer. De således fastsatte mængder skal tages i betragtning, så længe produktionsvilkårene for de pågældende varer ikke ændres.
Medmindre myndighederne har givet en officiel tilladelse, skal de fastlagte produktmængder bekræftes mindst en gang om året.
Ved bestemmelsen af de faktisk anvendte mængder skal der tages hensyn til reglerne i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3615/92(25).
3. For de varer, der er anført i bilag C, er den mængde af basisprodukter, der skal lægges til grund ved restitutionsbeløbets beregning, lig med den mængde, der i nævnte bilag er fastsat for hver af disse varer.
Dog gælder følgende:
a) I forbindelse med frisk pasta skal de mængder basisprodukter, der er nævnt i bilag C, omregnes til en tilsvarende mængde basisprodukter, der gælder for tørret pasta ved at multiplicere mængderne med pastaens procentvise tørstofindhold og dividere med 88.
b) Hvis de pågældende varer er fremstillet dels af produkter, der er henført under proceduren for aktiv forædling, dels af produkter, der er i overensstemmelse med betingelserne i traktatens artikel 23, fastsættes den mængde af basisproduktet, som skal lægges til grund ved beregningen af den restitution, der skal ydes for sidstnævnte kategori af produkter, i henhold til stk. 1 og 2.
Artikel 4
1. Restitutionssatsen fastsættes hver måned pr. 100 kg af basisprodukterne på de betingelser, der omhandles i artikel 13, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 1766/92 og i de tilsvarende artikler i de øvrige i artikel 1, stk. 1, nævnte forordninger.
Restitutionssatsen kan ændres på de betingelser, der er fastsat i artikel 13, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 1766/92 og i de tilsvarende artikler i de øvrige forordninger, der er nævnt i artikel 1, stk. 1.
Restitutionssatsen for æg fra fjerkræ med skal, friske eller konserverede, samt for æg uden skal og æggeblommer, spiselige, friske, tørrede eller på anden måde konserverede, ikke tilsat sukker, fastsættes dog for et tidsrum, der er lig med det tidsrum, for hvilket restitutionerne fastsættes for de samme produkter, der udføres i uforandret stand.
2. Ved restitutionssatsens fastsættelse tages der især hensyn til:
a) på den ene side de gennemsnitlige omkostninger i forbindelse med forarbejdningsindustriens forsyning med basisprodukter på Unionens marked og på den anden side verdensmarkedspriserne
b) størrelsen af restitutionerne ved udførsel af de under bilag I til traktaten henhørende forarbejdede landbrugsprodukter, hvis produktionsvilkår er sammenlignelige
c) nødvendigheden af at sikre lige konkurrencevilkår mellem de industrier, der anvender EF-produkter, og de industrier, der anvender produkter fra tredjelande under proceduren for aktiv forædling
d) udviklingen dels i udgifterne og dels i priserne i EF og på verdensmarkedet
e) overholdelsen af de begrænsninger, der følger af aftaler indgået på grundlag af traktatens artikel 300.
Restitutionssatsen for kartoffelstivelse henhørende under KN-kode 11081300 fastsættes særskilt i majsækvivalent efter proceduren i artikel 23 i forordning (EØF) nr. 1766/92 ud fra ovennævnte kriterier. De anvendte mængder kartoffelstivelse omregnes til mængder majsækvivalent i henhold til artikel 3, stk. 1, litra b).
3. Ved restitutionssatsens fastsættelse tages der i givet fald hensyn til produktionsrestitutioner, støtte eller andre foranstaltninger med tilsvarende virkning, der finder anvendelse på basisprodukter eller dermed ligestillede produkter i alle medlemsstater i henhold til forordningen om den fælles markedsordning for den pågældende sektor.
4. Med undtagelse af korn ydes der ikke restitutioner for de produkter, som er medgået til fremstillingen af alkohol indeholdt i alkoholholdige drikkevarer, som er opført i bilag B under KN-kode 2208.
5. Ved udførsel af varer henhørende under KN-kode 35051050 kan der for varen kun anvendes en nedsat sats, idet der tages hensyn til den produktionsrestitution, der ifølge forordning (EØF) nr. 1722/93 gælder for det anvendte basisprodukt i den periode, hvor varerne anses for fremstillet. Den således fastlagte sats fastsættes efter fremgangsmåden i stk. 1.
6. a) Eksportrestitutionen for stivelse henhørende under KN-kode 11081100 til 1108 19 90 eller for produkter, som er omhandlet i bilag A til forordning (EØF) nr. 1766/92, og som er fremstillet ved forarbejdning af sådan stivelse, udbetales kun, hvis leverandøren af disse produkter fremlægger en erklæring, hvori det attesteres, at de omhandlede varer er produceret direkte af korn, kartofler eller ris, og at der ikke er anvendt biprodukter fra fremstillingen af andre landbrugsprodukter eller varer.
Den i første afsnit omhandlede erklæring kan, indtil den tilbagekaldes, være gyldig for alle leverancer fra samme producent; den kontrolleres efter artikel 16, stk. 1.
b) Hvis tørstofindholdet i kartoffelstivelse, der er ligestillet med majsstivelse efter artikel 1, stk. 3, litra a), er på 80 % og derover, anvendes den ifølge stk. 1 fastsatte restitutionssats; hvis tørstofindholdet er på under 80 %, er satsen den ifølge stk. 1 fastsatte restitutionssats, multipliceret med den faktiske procentdel tørstof og divideret med 80.
For anden stivelse med et tørstofindhold på 87 % og derover, er restitutionssatsen den ifølge stk. 1 fastsatte; hvis tørstofindholdet er på under 87 %, er restitutionssatsen den ifølge stk. 1 fastsatte, multipliceret med den faktisk procentdel tørstof og divideret med 87.
Hvis tørstofindholdet i glucose- og maltodextrinsirupper henhørende under KN-kode 17023059, 1702 30 99, 1702 40 90, 1702 90 50 eller 2106 90 55 er på 78 % og derover, er restitutionssatsen den ifølge stk. 1 fastsatte; hvis tørstofindholdet i disse sirupper er på under 78 %, er restitutionssatsen den ifølge stk. 1 fastsatte, multipliceret med den faktisk procentdel tørstof og divideret med 78.
c) Ved anvendelsen af litra b) bestemmes tørstofindholdet i stivelse ved hjælp af den metode, der er anført i bilag II til Kommissionens forordning (EØF) nr. 1908/84(26); tørstofindholdet i glucose- eller maltodextrinsirupper beregnes efter metode 2 i bilag II til Rådets direktiv 79/796/EØF(27) eller efter enhver anden egnet analysemetode, der er mindst lige så sikker.
d) Ved afgivelsen af erklæringen som omhandlet i artikel 16, stk. 1, skal eksportøren angive tørstofindholdet i den stivelse eller de glucose- eller maltodextrinsirupper, der er anvendt.
7. Hvis situationen i den internationale handel med caseiner henhørende under KN-kode 350110, med caseinater henhørende under KN-kode 35019090 eller med ægalbumin henhørende under KN-kode 35021190 og 3502 19 90 eller visse markeders særlige krav gør det nødvendigt, kan restitutionen for de pågældende varer differentieres efter bestemmelsessted.
8. Restitutionssatsen for varer henhørende under KN-kode 19021100, 1902 19 og 1902 40 10 kan differentieres efter bestemmelsessted.
9. Restitutionssatsen kan variere, alt efter om den er forudfastsat efter artikel 7, stk. 2, eller ej.
Artikel 5
1. Der anvendes den restitutionssats, der gælder på dagen for varernes udførsel.
2. Det er dog muligt at anvende en ordning med forudfastsættelse af restitutionssatsen.
Ved anvendelse af ordningen med forudfastsættelse af restitutionssatsen anvendes den restitutionssats, der er gældende på dagen for indgivelsen af ansøgningen om forudfastsættelse, for en eksportforretning, der gennemføres efter denne dato, men inden udløbet af restitutionslicensens gyldighedsperiode, jf. artikel 9, stk. 2.
Den i henhold til bestemmelserne i andet afsnit beregnede restitutionssats tilpasses efter de samme regler som dem, der gælder for forudfastsættelse af restitutioner for de basisprodukter, der udføres i uforandret stand, dog med anvendelse af de omregningskoefficienter, der er fastsat i bilag E, for så vidt angår produkter forarbejdet på basis af korn.
Bestemmelserne i tredje afsnit gælder ikke for ansøgninger om forudfastsættelse indgivet senest den 24. marts 2000.
Artikel 6
1. Fra den 1. marts 2000 er ydelse af restitution for udførsel af landbrugsprodukter, der opfylder betingelserne i artikel 16, samt for korn anbragt under kontrol med henblik på fremstilling af alkoholholdige drikkevarer som omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 2825/93 betinget af, at der forelægges en restitutionslicens udstedt i overensstemmelse med artikel 7.
Første afsnit gælder ikke for udførsler i forbindelse med international fødevarehjælp som omhandlet i aftalens artikel 10, stk. 4, for de i artikel 4, stk. 1, tredje led, artikel 36, 40, 44, 45 og 46, stk. 1, i forordning (EF) nr. 800/1999 nævnte leverancer eller for de i artikel 14 nævnte udførsler.
2. Ydelse af restitution under den i artikel 5, stk. 2, nævnte forudfastsættelsesordning er betinget af, at der forelægges en restitutionslicens med forudfastsættelse af restitutionssatsen.
3. Restitutionslicensen kan ikke overdrages. Den skal anvendes af indehaveren.
4. Har ansøgeren ikke til hensigt at foretage udførslen fra en anden medlemsstat end den, hvori der ansøges om restitutionslicens, kan licensen opbevares hos myndighederne, eventuelt i form af en datafil.
5. Når denne artikel anvendes på korn anbragt under kontrol med henblik på fremstilling af alkoholholdige drikkevarer som omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 2825/93, skal udtrykkene "eksport" og "udførsel" forstås som anbringelse under den nævnte kontrol.
Artikel 7
1. I restitutionslicensansøgningen og -licensen angives beløbet i euro.
Restitutionslicensansøgningen og -licensen udfærdiges i overensstemmelse med bilag F, jf. dog artikel 20.
2. Ansøgeren kan ansøge om forudfastsættelse af de restitutionssatser, som gælder på datoen for indgivelsen af ansøgningen. I så fald omfatter forudfastsættelsen alle de restitutionssatser, der er relevante. Der kan indgives en engangsansøgning om forudfastsættelse, som skal opfylde de i bilag F fastsatte betingelser, enten samtidig med restitutionslicensansøgningen eller i perioden fra den dag, hvor restitutionslicensen tildeles, og inden sidste gyldighedsdag.
Forudfastsættelsen gælder ikke for udførsler, der finder sted inden datoen for indgivelsen af ansøgningen om forudfastsættelse.
3. Ved udstedelsen af en restitutionslicens forpligtes indehaveren til at anmode om restitutioner til et beløb svarende til det beløb, for hvilket licensen er udstedt, for udførsler, der finder sted i restitutionslicensens gyldighedsperiode. For at sikre overholdelsen af denne forpligtelse, skal der stilles en sikkerhed som omhandlet i artikel 11.
4. De i stk. 3 omhandlede forpligtelser er primære krav, jf. artikel 20 i forordning (EØF) nr. 2220/85.
Det primære krav anses for at være opfyldt, når den erhvervsdrivende har indgivet den eller de udtrykkelige anmodninger for udførsler, der har fundet sted i restitutionslicensens gyldighedsperiode på betingelserne i bilag F, afsnit VI. Hvis den udtrykkelige anmodning ikke er udførselsangivelsen, skal anmodningen indgives senest tre måneder efter datoen for udførselsangivelsens antagelse, medmindre der foreligger force majeure.
Den erhvervsdrivende fremlægger bevis for det primære kravs overholdelse ved at forelægge myndighederne eksemplar 1 af den behørigt afskrevne restitutionslicens efter bestemmelserne i bilag F, afsnit VI. Dette bevis skal være forelagt inden udgangen af den niende måned efter udløbet af restitutionslicensens gyldighedsperiode.
Artikel 8
1. Licensansøgninger kan indgives:
a) inden den 31. august for licenser, der gælder fra den 1. oktober
b) inden den 5. november for licenser, der gælder fra den 1. december
c) inden den 5. januar for licenser, der gælder fra den 1. februar
d) inden den 5. marts for licenser, der gælder fra den 1. april
e) inden den 5. maj for licenser, der gælder fra den 1. juni
f) inden den 5. juli for licenser, der gælder fra den 1. august.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen senest:
- den 5. september om de licensansøgninger, der er nævnt i stk. 1, litra a)
- den 12. november om de licensansøgninger, der er nævnt i stk. 1, litra b)
- den 12. januar om de licensansøgninger, der er nævnt i stk. 1, litra c)
- den 12. januar om de licensansøgninger, der er nævnt i stk. 1, litra d)
- den 12. maj om de licensansøgninger, der er nævnt i stk. 1, litra e)
- den 12. juli om de licensansøgninger, der er nævnt i stk. 1, litra f).
3. Kommissionen fastsætter det beløb, for hvilket der kan udstedes restitutionslicenser, på basis af følgende elementer:
a) maksimumsbeløbet for restitutionerne, fastsat i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2, i aftalen
minus
b) i givet fald det beløb, der overstiger det maksimumsbeløb, der kunne ydes i det foregående regnskabsår
minus
c) det beløb, der er afsat til de i artikel 14 nævnte udførsler
minus
d) betalinger foretaget i løbet af regnskabsåret i forbindelse med udførsler, der har fundet sted i perioden inden den 1. marts 2000
minus
e) betalinger foretaget i løbet af det igangværende regnskabsår i forbindelse med udførsler, der har fundet sted i den foregående regnskabsperiode
minus
f) de beløb, for hvilke der er udstedt restitutionslicenser i løbet af det pågældende regnskabsperiode
plus
g) det beløb, der svarer til de tilbageleverede licenser, jf. artikel 12
plus
h) en eventuel uudnyttet del af det under litra c) nævnte beløb
og
i) usikkerhedsfaktorer i forbindelse med disse beløb.
4. Det samlede beløb, for hvilket der kan udstedes licenser for hver af de i stk. 1 nævnte perioder, er lig med:
- 30 % af det i stk. 3 nævnte beløb for den i stk. 1, litra a), nævnte periode
- 20 % af det i stk. 3 nævnte beløb, fastsat den 12. november for den i stk. 1, litra b), nævnte periode
- 25 % af det i stk. 3 nævnte beløb, fastsat den 12. januar for den i stk. 1, litra c), nævnte periode
- 33 % af det i stk. 3 nævnte beløb, fastsat den 12. marts for den i stk. 1, litra d), nævnte periode
- 50 % af det i stk. 3 nævnte beløb, fastsat den 12. maj for den i stk. 1, litra e), nævnte periode
- 100 % af det i stk. 3 nævnte beløb, fastsat den 12. juli for den i stk. 1, litra f), nævnte periode.
5. Hvis det samlede beløb, hvorom der ansøges for en af de nævnte perioder, overstiger det i stk. 4 nævnte maksimumsbeløb, fastsætter Kommissionen en reduktionskoefficient for alle de ansøgninger, der er indgivet inden den tilsvarende i stk. 1 fastsatte frist, således at den i stk. 4 nævnte beløbsgrænse overholdes.
Kommissionen offentliggør koefficienten i De Europæiske Fællesskabers Tidende inden fem hverdage efter den i stk. 2 nævnte dato.
6. Hvis Kommissionen fastsætter en reduktionskoefficient, kan der tildeles licenser for det i ansøgningen anførte beløb, multipliceret med 1 minus den reduktionskoefficient, der er fastsat i henhold til stk. 5 eller stk. 8.
I så fald kan ansøgeren trække sin ansøgning tilbage inden for en frist på fem hverdage fra offentliggørelsen af koefficienten i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
7. Medlemsstaterne giver inden henholdsvis den 1. oktober, l. december, 1. februar, 1. april, 1. juni og 1. august Kommissionen meddelelse om de beløb, for hvilke ansøgere har trukket licensansøgninger tilbage i henhold til stk. 6.
8. Der kan også indgives licensansøgninger uden for de i stk. 1 nævnte perioder, dvs. fra den 1. oktober i hver regnskabsperiode. Oplysningerne om de ansøgninger, der er indgivet i ugens løb, fremsendes til Kommissionen den følgende tirsdag. Sådanne licenser kan udstedes fra den første mandag efter fremsendelsen af meddelelsen, for så vidt som Kommissionen ikke har vedtaget nogen foranstaltning.
Hvis Kommissionen mener, at der er risiko for, at Den Europæiske Unions internationale forpligtelser misligholdes, kan den anvende en reduktionskoefficient på de restitutionslicensansøgninger, der behandles, hvorved den navnlig tager hensyn til den beregningsmetode, der er nævnt i stk. 3 og 4. Den kan også suspendere udstedelsen af licenser.
Kommissionen offentliggør koefficienten i De Europæiske Fællesskabers Tidende inden for en frist på fire dage efter den i første afsnit nævnte dato for indgivelse af ansøgningerne.
9. Der kan kun ansøges om de i stk. 8 nævnte restitutionslicenser, hvis der ikke er fastsat nogen reduktionskoefficient jf. stk. 5, og hvis de samlede beløb ikke overstiger de i stk. 4 nævnte maksimumsbeløb forhøjet med de beløb, for hvilke der ikke er udstedt licenser, samt de beløb, der svarer til de tilbagetrukne licenser.
10. For udførsler, der skal finde sted inden den 1. oktober, kan der fra den 15. august indgives restitutionslicensansøgninger på de i stk. 8 nævnte betingelser, hvis de beløb, der er fastsat i overensstemmelse med stk. 3, ikke er opbrugt.
11. Bestemmelserne i stk. 1-5, 7, 9 og 10 gælder fra den 15. juli 2000.
Artikel 9
1. Restitutionslicensen er gyldig fra den dato, der er anført på licensansøgningen, og på de i bilag F nævnte betingelser.
2. Restitutionslicensen er gyldig indtil udløbet af den femte måned efter den måned,, hvori der er ansøgt om licens eller indtil regnskabsperiodens udløb, hvis denne udløber forinden.
Forudfastsatte restitutionssatser gælder dog indtil udløbet af den femte måned efter den måned, hvori der er ansøgt om forudfastsættelse, eller indtil udløbet af licensens gyldighedsperiode, hvis denne udløber forinden.
Kommissionen kan forlænge gyldighedsperioden for de licenser, der er udstedt fra den 1. juni.
For udførsler, der finder sted mellem den 1. marts 2000 og den 30. september 2000, er forudfastsatte restitutionssatser gyldige indtil udløbet af licensens gyldighedsperiode.
Ansøgning om forudfastsættelse sker efter afsnit II i bilag F.
Der kan ikke foretages forudfastsættelse for partialrestitutionslicenser uafhængigt af den licens, de stammer fra.
Artikel 10
Restituonslicensansøgninger og -licenser, der udfærdiges i forbindelse med international fødevarehjælp som omhandlet i aftalens artikel 10, stk. 4, skal i rubrik 20 indeholde en af følgende angivelser:
"Certificado GATT - Ayuda alimentaria"
"GATT-attest - Fødevarehjælp"
"GATT-Bescheinigung - Nahrungsmittelhilfe"
"Πιστοποιητικό ΓΣΔE - Επισιτιστική βοήθεια"
"GATT certificate - Food aid"
"Certificat GATT - Aide alimentaire"
"Titolo GATT - Aiuto alimentare"
"GATT-certificaat - Voedselhulp"
"Certificado GATT - Ajuda alimentar"
"GATT-todistus - Elintarvikeapu"
"GATT-licens - Livsmedelsbistånd".
Bestemmelserne i artikel 8 gælder ikke for disse licenser.
Som undtagelse fra forordningerne om fastsættelse af de restitutionssatser, der gælder udførsel af basisprodukter i form af varer, er de restitutionssatser med forudfastsættelse, der anvendes på licensansøgninger og licenser udfærdiget med henblik på fødevarehjælp, lig med de satser, der anvendes på andre udførsler, for hvilke restitutionssatserne ikke forudfastsættes. De satser, der lægges til grund, er dem, der gælder på den i henhold til artikel 2 i forordning (EF) nr. 259/98 fastsatte dato, hvis det drejer sig om udførsel i forbindelse med fødevarehjælp ydet af EF, eller på den i henhold til artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 174/1999(28) fastsatte dato, hvis det drejer sig om udførsel af mælk eller mejeriprodukter i forbindelse med national fødevarehjælp.
Artikel 11
Restitutionslicensansøgninger, bortset fra ansøgninger om de i artikel 10 nævnte licenser vedrørende fødevarehjælp, er kun gyldige, hvis der på de i artikel 15 i forordning (EF) nr. 1291/2000 fastsatte betingelser er stillet en sikkerhed svarende til 25 % af det beløb, hvorom der ansøges.
Sikkerheden frigives på de i artikel 12 fastsatte betingelser.
Artikel 12
1. Anvendes den i artikel 8, stk. 5 og 8, nævnte reduktionskoefficient, frigives sikkerhedsstillelsen omgående for det beløb, der fremkommer ved at multiplicere den stillede sikkerhed med reduktionskoefficienten.
2. 94 % af sikkerhedsstillelsen frigives, hvis ansøgeren giver afkald på sin licens i henhold til artikel 8, stk. 6.
3. Hele sikkerhedsstillelsen frigives, hvis indehaveren af licensen har anmodet om restitutioner svarende til 95 % af det beløb, for hvilket licensen er udstedt.
4. Hvis restitutionslicensen ikke er blevet udnyttet i et omfang svarende til 95 % af det beløb, for hvilket den er udstedt, fortabes den del af sikkerhedssstillelsen, der svarer til 25 % af forskellen mellem 95 % af det beløb, for hvilket attesten er udstedt, og det faktisk udnyttede beløb.
5. Hvis indehaveren af en licens tilbageleverer licensen inden den 28. februar, reduceres den del af sikkerhedsstillelsen, der fortabes jf. stk. 4, dog med 50 %. Hvis licensen tilbageleveres efter dette tidspunkt, men inden den 15. august 2000 og inden den 31. maj de øvrige år, reduceres den del af sikkerhedsstillelsen, der fortabes jf. stk. 4, med 25 %.
6. Indehaveren af en restitutionslicens kan, såfremt han godtgør, at han har deltaget i en licitation i et importtredjeland, jf. artikel 49 i forordning (EF) nr. 1291/2000, og at han ikke har fået tilslag, meddele, at han giver afkald på et beløb svarende til den restitution, han ville have opnået, hvis han havde fået tilslag. I så fald reduceres det beløb, der er anført i licensen, med dette beløb, og den tilsvarende sikkerhedsstillelse frigives.
Artikel 13
1. Medlemsstaterne giver inden udgangen af hver måned Kommissionen meddelelse om de restitutionsbeløb, de i løbet af den foregående måned har ydet for udførsler, der har fundet sted inden den 1. marts 2000.
2. Medlemsstaterne giver inden den 1. januar hvert år, første gang inden den 1. januar 2001, Kommissionen meddelelse om de samlede restitutionsbeløb, de faktisk har ydet indtil den 30. september for udførsler, der har fundet sted i løbet af den foregående regnskabsperiode, samt om de beløb, der ikke tidligere er meddelt, og som de har ydet for udførsler, der har fundet sted i løbet af tidligere regnskabsperioder, idet de angiver, hvilke perioder det drejer sig om.
3. Ved anvendelsen af stk. 2 betragtes forudbetalinger som faktisk ydede restitutioner. Tilbagebetalinger af uberettiget udbetalte restitutioner meddeles særskilt.
4. Inden den 10. i hver måned giver medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om:
a) de beløb, for hvilke der i den foregående måned er tilbageleveret restitutionslicenser i henhold til artikel 12, stk. 5
b) de beløb, for hvilke der i den foregående måned er tilbageleveret restitutionslicenser eller foretaget licensreduktioner i medfør af artikel 12, stk. 6
c) de beløb, for hvilke licenser er udløbet uden at være blevet udnyttet
d) de restitutionslicenser som omhandlet i artikel 10, der er blevet udstedt i løbet af den foregående måned.
Artikel 14
1. Indtil den 30. september 2000 og i hver regnskabsperiode fra 1. oktober 2000 kan der udbetales restitutioner inden for en samlet reserve på 30000000 EUR pr. regnskabsår til udførsler, for hvilke der ikke er udstedt licens.
Denne artikel gælder dog ikke for udførsler i forbindelse med international fødevarehjælp som omhandlet i aftalens artikel 10, stk. 4, eller for de i artikel 4, stk. 1, tredje led, artikel 36, 40, 44, 45 og 46, stk. 1, i forordning (EF) nr. 800/1999 nævnte leverancer.
2. Denne artikel gælder for udførsler foretaget af erhvervsdrivende, som ikke har været i besiddelse af nogen restitutionslicens siden den pågældende regnskabsperiodes begyndelse, og som ikke er i besiddelse af en licens på udførselsdagen. De ansøgninger, som den erhvervsdrivende i løbet af det pågældende regnskabsår indtil indgivelsen af ansøgningen vedrørende den pågældende udførsel har indgivet på betingelserne i bilag F, afsnit VI, punkt 2, skal tilsammen vedrøre et beløb på under 50000 EUR.
Denne artikel gælder udelukkende i den medlemsstat, hvor varerne er fremstillet eller samlet.
3. Medlemsstaterne giver senest den 5. og den 20. i hver måned Kommissionen meddelelse om de restitutionsbeløb, der er ydet i henhold til denne artikel henholdsvis fra den 16. til udgangen af den foregående måned og fra den 1. til den 15. i den igangværende måned.
Hvis summen af de af medlemsstaterne meddelte beløb når op på 20000000 EUR, suspenderer Kommissionen anvendelsen af stk. 1 og 2 for udførsler, for hvilke der ikke er udstedt restitutionslicens.
Artikel 15
1. De i denne forordning nævnte restitutionslicenser er omfattet af forordning (EF) nr. 1291/2000 med undtagelse af dens bestemmelser om importlicenser.
Bestemmelserne om rettigheder og pligter i forbindelse med licenser udstedt for bestemte mængder finder tilsvarende anvendelse på rettigheder og pligter i forbindelse med de i denne forordning nævnte restitutionslicenser udstedt for beløb i euro, idet der tages hensyn til bestemmelserne i bilag F.
2. Uanset stk. 1 gælder følgende bestemmelser i forordning (EF) nr. 1291/2000 ikke for de i nærværende forordning omhandlede restitutionslicenser:
- artikel 9, 12, 14, 21, 24, 32, 33, 35, 42, 46, 47 og 50
- artikel 8, stk. 2,
- artikel 8, stk. 4,
- artikel 18, stk. 1,
- artikel 36, stk. 5.
3. I forbindelse med artikel 40 i forordning (EF) nr. 1291/2000 kan gyldighedsperioden for de licenser, der er gyldige indtil den 30. september, ikke forlænges. I givet fald annulleres licensen, for så vidt angår de beløb, der ikke er anmodet om som følge af force majeure.
Artikel 16
1. Bestemmelserne i forordning (EF) nr. 800/1999 finder anvendelse. Desuden skal ansøgeren ved varernes udførsel afgive erklæring om de mængder af basisprodukter, af produkter forarbejdet på grundlag heraf eller af produkter, der er ligestillet med en af disse to kategorier i medfør af artikel 1, stk. 3, som efter artikel 3, stk. 2, faktisk er anvendt til fremstillingen af disse varer, og som der vil blive anmodet om restitution for, eller ved en henvisning angive sammensætningen, hvis denne er fastlagt efter artikel 3, stk. 2, tredje afsnit.
Når en vare er anvendt til fremstillingen af en vare, der skal udføres, skal ansøgerens erklæring indeholde dels angivelse af den varemængde, der faktisk er anvendt, dels oplysning om arten og mængden af hvert af de basisprodukter, de produkter forarbejdet på grundlag heraf og de produkter, der er ligestillet med en af disse to kategorier i medfør af artikel 1, stk. 3, som den pågældende vare er fremstillet af.
Til støtte for sin erklæring skal ansøgeren forelægge myndighederne alle de dokumenter og oplysninger, som disse anser for formålstjenlige.
Myndighederne anvender de kontrolforanstaltninger, som de anser for hensigtsmæssige, til efterprøvelse af rigtigheden af den forelagte erklæring.
På begæring af myndighederne i den medlemsstat, på hvis område toldformaliteterne ved udførsel gennemføres, meddeler de øvrige medlemsstaters myndigheder dem direkte alle disponible oplysninger for at muliggøre kontrollen med ansøgernes erklæring.
2. Uanset stk. 1 kan der i stedet for erklæringen om de anvendte produkter og/eller varer efter aftale med myndighederne afgives en samlet erklæring om de anvendte mængder produkter eller anføres en henvisning til en erklæring om disse mængder, hvis de allerede er fastlagt efter artikel 3, stk. 2, tredje afsnit, for så vidt fabrikanten holder alle oplysninger, der er nødvendige for at kontrollere erklæringen, til rådighed for myndighederne.
3. Udfærdiger ansøgeren ikke den i stk. 1 nævnte erklæring, eller fremlægger han ikke tilfredsstillende oplysninger til støtte for den forelagte erklæring, kan han ikke opnå restitution.
Hvis ansøgeren på tilfredsstillende måde over for myndighederne godtgør, at han ikke er i besiddelse af og ikke er i stand til at fremskaffe de krævede oplysninger om fremstillingsbetingelserne for den vare, som skal udføres, og hvis denne vare er opført i kolonne 1 og 2 i , kan ansøgeren dog efter udtrykkelig anmodning opnå en restitution, ved hvis beregning arten og mængden af de basisprodukter, der skal tages i betragtning, fastsættes ud fra de oplysninger, der konstateres ved en analyse af den vare, som skal udføres, og efter omregningstabellen i bilag D. Myndighederne fastsætter betingelserne for gennemførelsen af denne analyse.
Udgifterne til nævnte analyse afholdes af ansøgeren.
Hvis den udførte vare er en af de i artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2571/97 anførte, skal restitutionssatsen for mejeriprodukterne være den, der gælder ved anvendelse af mejeriprodukter til nedsat pris, medmindre eksportøren forelægger bevis for, at varen ikke indeholder mejeriprodukter til nedsat pris.
4. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på de mængder landbrugsprodukter, der er fastlagt i medfør af bilag C, undtagen for så vidt angår:
- de mængder af de i stk. 1, første afsnit, nævnte produkter, som udføres i form af varer, der delvis er fremstillet af produkter henført under proceduren for aktiv forædling efter artikel 3, stk. 3, litra b)
- de mængder af æg eller ægprodukter, som udføres i form af pastaprodukter henhørende under KN-kode 19021100
- tørstofindholdet i frisk pasta som omhandlet i artikel 3, stk. 3, litra a)
- arten af de basisprodukter, der faktisk er anvendt til fremstillingen af D-glucitol (sorbitol) henhørende under KN-kode 290544 og 3824 60, samt eventuelt de dele D-glucitol (sorbitol), der er fremstillet af henholdsvis stivelsesholdige stoffer og saccharose
- de mængder casein, som udføres i form af varer henhørende under KN-kode 35019090
- indbrygningsgraden af øl fremstillet af malt henhørende under KN-kode 22029010
- de mængder umaltet byg, som myndighederne har accepteret.
Varebeskrivelsen i udførselsangivelsen og restitutionsansøgningen for de varer, som er omhandlet i bilag C, skal være i overensstemmelse med nomenklaturen i nævnte bilag.
5. Foretages der en analyse af en vare med henblik på anvendelse af denne artikel, anvendes de analysemetoder, som er anført i Kommissionens forordning (EØF) nr. 4056/87(29), eller hvis dette ikke er muligt, de analysemetoder, der benyttes ved tarifering i den fælles toldtarif af en lignende vare, der indføres til Den Europæiske Union.
6. Det dokument, der attesterer den nævnte udførsel, skal indeholde angivelse af både mængderne af de udførte varer og af mængderne af de i stk. 1, første afsnit, omhandlede produkter eller en henvisning til den sammensætning, der er fastsat i henhold til artikel 3, stk. 2, tredje afsnit. Anvendes stk. 2, andet afsnit, erstattes sidstnævnte oplysning dog med en oplysning om mængderne af de basisprodukter, der er anført i kolonne 4 i bilag D, og som svarer til de oplysninger, der fremgår af analysen af den udførte vare.
7. Ved anvendelse af stk. 1 og 2 underretter hver medlemsstat Kommissionen om de kontrolforanstaltninger, der anvendes på dens område for de forskellige typer udførte varer. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.
8. For udførsler, der foretages i perioden 1.-15. oktober hvert år, kan betalingen af restitutioner ikke finde sted inden den 16. oktober.
Artikel 17
1. I henhold til artikel 16 skal ansøgeren for varer henhørende under KN-kode 04052010, 0405 20 30, 1806 90 60 til 1806 90 90, 1901 og 2106 90 98, der har et højt indhold af mejeriprodukter henhørende under KN-kode 04021019, 0402 21 19, 0405 00 og 0406, i det følgende benævnt "mejeriprodukter", også afgive erklæring om:
a) at ingen mængde mejeriprodukter er indført fra tredjelande under en særlig ordning med nedsat toldsats
eller
b) hvilke mængder mejeriprodukter der er indført fra tredjelande under en særlig ordning med nedsat toldsats.
2. Ved anvendelse af stk. 1 forstås ved "højt indhold", at der er anvendt mindst 51 kg mejeriprodukter pr. 100 kg varer, der udføres.
3. Indgives der ansøgning for mængder, der skal fastlægges i henhold til artikel 3, stk. 2, tredje afsnit, kan myndighederne acceptere en attest fra ansøgeren om, at de anvendte mængder mejeriprodukter på indførselstidspunktet ikke har været omfattet af særlige ordninger med nedsat toldsats.
4. En erklæring efter stk. 1 eller en attest efter stk. 3 kan accepteres af myndighederne, hvis det godtgøres, at den pris, der er betalt for det mejeriprodukt, der er indarbejdet i de udførte varer, er lig med eller stort set svarer til prisen for et tilsvarende produkt på EF-markedet. Ved sammenligningen af priserne tages der hensyn til, hvornår mejeriproduktet blev købt.
5. Er der ved fremstillingen anvendt mængder, som har været omfattet af en særlig ordning med nedsat toldsats, beregnes restitutionen efter artikel 17 i Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999.
Artikel 18
Den i artikel 1, stk. 1, omhandlede restitution ydes ikke for varer, der er overgået til fri omsætning i henhold til traktatens artikel 24, og som genudføres.
Restitution ydes heller ikke for nævnte varer, når de udføres efter yderligere forarbejdning eller er indarbejdet i andre varer.
Artikel 19
Kommissionen vedtager de tilpasninger af nærværende forordning, som bliver nødvendige som følge af ændringer i den kombinerede nomenklatur, og de tilpasninger af bilag B, som viser sig nødvendige for at opretholde overensstemmelsen med de respektive bilag til de forordninger, der er nævnt i artikel 1, stk. 1.
Artikel 20
Indtil den 31. december 2000 kan den blanket, der er knyttet til bilag F i forordning (EF) nr. 1222/94 sammen med bestemmelserne herom i bilag F til samme forordning, fortsat benyttes i stedet for bilag F i nærværende forordning, forudsat at dette er aftalt med myndighederne.
Artikel 21
Forordning (EF) nr. 1222/94 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning anses som henvisninger til nærværende forordning og skal læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilag G.
Artikel 22
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. juli 2000.
Nařízení Komise (ES) č. 1520/2000
ze dne 13. července 2000,
kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1222/94 ze dne 30. května 1994 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 701/2000 [3], stanovilo společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad. Nařízení bylo již patnáctkrát změněno, proto je třeba z důvodů jasnosti přistoupit k přepracování výše uvedeného nařízení (ES) č. 1222/94 u příležitosti dalších změn, které v něm mají být provedeny.
(2) Nařízení o společné organizaci trhů v odvětvích vajec, obilovin, rýže, mléka a mléčných výrobků a cukru stanoví, že v nezbytné míře lze, aby byl umožněn vývoz dotyčných zemědělských produktů ve formě některého zpracovaného zboží nezahrnutého v příloze I Smlouvy, na základě kurzů nebo cen výše uvedených produktů na světovém trhu, pokrýt rozdíl mezi těmito kurzy nebo cenami a cenami v Unii vývozními náhradami.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [4] stanoví pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, obecná pravidla pro poskytování vývozních náhrad a kritéria pro stanovení jejich výše. Je však třeba provést některá upřesnění, pokud jde o používání tohoto režimu v odvětví zboží neuvedeného v příloze I.
(4) Článek 11 Dohody o zemědělství, která tvoří přílohu Dohody o založení Světové obchodní organizace, stanoví, že náhrady poskytované pro vývoz zemědělských produktů, které jsou přidány do zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, nemohou přesáhnout náhradu, která by byla vyplacena pro tyto produkty, pokud jsou vyvezeny v nezměněném stavu. Tuto skutečnost je třeba vzít v úvahu, co se týče stanovení sazeb náhrad a pravidel o produktech postavených na roveň.
(5) Bramborový škrob je postavený na roveň kukuřičnému škrobu. Je však třeba, aby bylo možné stanovit zvláštní sazby náhrady pro bramborový škrob v tržních situacích, kdy je jeho cena značně nižší než cena kukuřičného škrobu.
(6) Dotyčné zboží může být získáno buď přímo ze základních produktů, nebo z produktů vzniklých jejich zpracováním, nebo také z produktů, které jsou postaveny na roveň jedné z těchto kategorií. V každém z těchto případů je třeba stanovit pravidla pro stanovení výše vývozní náhrady.
(7) Mnohé zboží, které je vyráběno daným podnikem za přesně stanovených technických podmínek a se stálými vlastnostmi a jakostí, je předmětem pravidelných vývozů. Aby se usnadnily vývozní formality, je nutno u takového zboží podporovat používání zjednodušeného postupu založeného na tom, že výrobce sdělí příslušným orgánům informace, které tyto orgány považují za nezbytné, pokud jde o výrobní podmínky uvedeného zboží.
(8) U většiny vyváženého zboží je složení ze zemědělských produktů podstatně proměnlivé. Výše náhrady musí být tedy stanovena na základě množství výše uvedených produktů, která byla skutečně použita pro výrobu vyváženého zboží. Pokud jde však o některé zboží, jehož složení je jednoduché a poměrně stálé, je třeba pro účely administrativního zjednodušení počítat se stanovením částek náhrady na základě množství zemědělských produktů stanovených paušálně. V případě evidence těchto množství je třeba stanovit každoroční potvrzení této evidence, aby se snížila rizika plynoucí z toho, že se opomene sdělit změna množství produktů používaných při výrobě dotyčného zboží.
(9) Neexistuje-li doklad, že pro zboží, které má být vyvezeno, nebyla poskytnuta produkční náhrada podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č. 1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 87/1999 [6], nebo podle nařízení Rady (EHS) č. 1010/86 ze dne 25. března 1986, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro poskytování produkční náhrady u některých výrobků z cukru používaných v chemickém průmyslu [7], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 2074/98, je třeba stanovit, aby výše vývozní náhrady byla snížena o částku výše uvedené produkční náhrady platnou v den přijetí vývozního prohlášení. Pouze tento režim umožňuje vyloučit jakékoli riziko podvodu.
(10) Nařízení Rady (EHS) č. 565/80 ze dne 4. března 1980 o platbách vývozních náhrad předem pro zemědělské produkty [8], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2026/83 [9], a nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [10], stanovila režim výplaty vývozních náhrad předem, který je třeba brát v úvahu při úpravě vývozních náhrad.
(11) Je důležité přijmout opatření, která zajistí přísné dodržování závazků Společenství. Kromě toho je třeba, aby tato opatření však nebyla pro hospodářské subjekty více omezující, než je nezbytné.
(12) Dohody uzavřené v souladu s článkem 300 Smlouvy omezují výši náhrady, kterou lze poskytnout pro každý rozpočtový rok. Vývozy zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, musí být ostatně možné uskutečňovat za podmínek, které jsou známy předem. Zejména je důležité získat jistotu, že pro uvedené vývozy lzeposkytnout náhradu slučitelnou s dodržováním závazků Společenství vyplývajících z dohod anebo, pokud to již možné není, musí být tato skutečnost sdělena s dostatečným předstihem. Vydávání osvědčení navíc umožňuje zabezpečit sledování žádostí o náhradu a zajistit jejich držitelům, že pokud budou dodržovat ostatní podmínky, které stanoví v oblasti náhrad předpisy Společenství, mohou získat náhradu až do výše částky, pro kterou bylo o osvědčení vydáno.
(13) Uvedené dohody se týkají všech zemědělských produktů vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Uvedené produkty zahrnují některé obiloviny vyvážené ve formě lihovin uvedených v čl. 13 odst. 5 nařízení (EHS) č. 1766/92 [11]. Některá prováděcí pravidla, pokud jde o tyto obiloviny, jsou stanovena nařízením (EHS) č. 2825/93 [12], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 3098/94 [13]. Poskytování náhrad pro všechny zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, je třeba podřídit společným pravidlům.
(14) Žádosti o osvědčení mohou velmi překročit celkový počet, který lze poskytnout. Je tedy třeba rozdělit rok na období, aby se zaručila možnost získat osvědčení jak pro hospodářské subjekty vyvážející na konci rozpočtového roku, tak pro hospodářské subjekty vyvážející na začátku rozpočtového roku. Je třeba rovněž počítat v takovém případě se stanovením koeficientu snížení pro celkové požadované částky.
(15) Pokud se nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [14], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1932/1999 ze dne 9. září 1999 [15], použije na osvědčení, je třeba upřesnit podmínky pro uvolnění jistoty vztahující se k osvědčení.
(16) Některé druhy vývozů, pokud jde o náhrady, nepodléhají omezením vyplývajícím z mezinárodních závazků Unie. Je třeba je vyloučit z jakékoli povinnosti předkládat osvědčení o náhradě.
(17) Většině vývozců jsou poskytovány ročně náhrady v částkách nižších než 50000 EUR. Tyto vývozy představují celkově pouze malou část částek náhrady poskytovaných pro vývozy zemědělských produktů ve formě zboží. Je třeba, aby bylo možné osvobodit uvedené vývozy od předložení osvědčení.
(18) Někteří vývozci se účastní nabídkových řízení vyhlášených dovážejícími třetími zeměmi. Těmto vývozcům musí být umožněno v případě, že nebudou vybranými účastníky, snížit bez sankce částku krytou osvědčením o částku, kterou stanovili pro předložení své nabídky.
(19) Osvědčení o náhradě slouží k tomu, aby bylo zajištěno dodržování závazků Unie vůči Světové obchodní organizaci, a mohou zároveň umožnit stanovení náhrady předem, kterou bude možno poskytnout pro zemědělské produkty používané pro výrobu zboží vyváženého do třetích zemí. Tento cíl se liší v některých hlediscích od cílů, které sledují vývozní licence vydávané pro množství základních produktů vyvážených v nezměněném stavu, které podléhají závazkům vůči Světové obchodní organizaci a které jsou rovněž množstevně omezeny. Je tedy třeba upřesnit, která obecná ustanovení vztahující se na osvědčení a licence v zemědělské oblasti, stanovená v současné době nařízením (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [16], se mají použít na osvědčení o náhradě.
(20) Správa částek náhrad, které mohou být poskytnuty během rozpočtového roku pro vývoz některých zemědělských produktů ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, může vést k nutnosti stanovit různé sazby pro vývoz se stanovením nebo bez stanovení sazby náhrady předem na základě vývoje trhů ve Společenství a světových trhů.
(21) Je třeba stanovit kontrolní systém založený na zásadě prohlášení vývozce příslušným orgánům při příležitosti každého vývozu o množstvích produktů používaných pro výrobu vyváženého zboží. Je povinností příslušných orgánů, aby přijaly veškerá opatření, která považují za nezbytná k ověření správnosti uvedeného prohlášení.
(22) Je třeba umožnit po dohodě s příslušnými orgány členského státu, na jehož území je zboží vyrobeno, provedení zjednodušeného prohlášení o používaných produktech ve formě souhrnných množství těchto produktů pod podmínkou, že dotyčné hospodářské subjekty uchovají pro výše uvedené orgány podrobné informace o použitých produktech.
(23) Není vždy možné pro vývozce zboží, zejména pokud není jeho výrobcem, aby znal přesně množství používaných zemědělských produktů, pro které může žádat o poskytnutí náhrady. Z tohoto důvodu není vývozce vždy schopen vyhotovit prohlášení o daných množstvích. V důsledku toho je třeba podpůrně stanovit systém výpočtu náhrady, o jehož použití bude moci zúčastněná osoba požádat, který je omezen na některé zboží, je založen na chemickém rozboru uvedeného zboží a je používán podle srovnávací tabulky sestavené za tímto účelem. Pokud je pro některé zboží uvedené v příloze nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 použito tohoto systému výpočtu, je původ používaného škrobu neznámý. Pro tento škrob mohla být poskytnuta produkční náhrada, proto u uvedeného zboží nemůže být poskytnuta vývozní náhrada pro škrob.
(24) Příslušné orgány pověřené kontrolou vývozních prohlášení nemusejí mít k dispozici dostatečné doklady, aby přijaly prohlášení o použitých množstvích, i když je prohlášení založeno na chemickém rozboru. Uvedené situace mohou zvláště vzniknout tehdy, pokud zboží, které má být vyvezeno, bylo vyrobeno v jiném členském státě, než je členský stát, z něhož se uskutečňuje vývoz. Je tudíž důležité, aby příslušné orgány členského státu, z něhož se uskutečňuje vývoz zboží, mohly obdržet, je-li třeba, přímo od příslušných orgánů ostatních členských států všechny informace týkající se výrobních podmínek uvedeného zboží, které posledně jmenované příslušné orgány mohou mít k dispozici.
(25) Nařízení Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [17]. povoluje dodávku másla a smetany za sníženou cenu průmyslu vyrábějícímu některé zboží. Je třeba to vzít v úvahu, pokud jde o zboží, pro které je poskytnuta náhrada stanovená na základě rozboru.
(26) Je žádoucí, aby bylo v Unii zajištěno jednotné používání předpisů týkajících se poskytování náhrad v odvětví zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Za tímto účelem je třeba, aby každý členský stát uvědomil ostatní členské státy prostřednictvím Komise o kontrolních nástrojích, které používá na svém území pro jednotlivé druhy vyváženého zboží.
(27) Nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [18] stanoví v čl. 31 odst. 10, 11 a 12 rámec podmínek, které musejí být splněny před poskytnutím náhrady, pokud jde o některé mléčné výrobky, které byly dovezeny, aby byly zpětně vyvezeny ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy.
(28) Je třeba zohlednit zvýšení množství některých mléčných výrobků dovážených za sníženou celní sazbu v rámci dohod uzavřených se třetími zeměmi a možnost poskytnout vyšší vývozní náhradu než sníženou celní sazbu.
(29) S cílem zajistit řádné používání ustanovení nařízení o společné organizaci trhů, která se týkají poskytování vývozních náhrad, je třeba vyloučit z využívání takových náhrad produkty dovážené ze třetích zemí, používané při výrobě zboží, které je vyvezeno poté, co bylo předtím propuštěno do volného oběhu v Unii.
(30) Pro některé zpracované zemědělské produkty je třeba stanovit koeficienty pro stanovení náhrady týkající se těchto produktů a stanovit zveřejnění částek náhrady pro 100 kg těchto používaných produktů.
(31) Řídící výbor pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování náhrad pro vývoz základních produktů uvedených v příloze A (dále jen "základní produkty"), produktů vzniklých jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z ustanovení odstavce 3, pokud jsou tyto různé produkty vyváženy ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a uvedené podle případu v
- příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 [19],
- příloze B nařízení Rady (EHS) č. 1766/92,
- příloze B nařízení Rady (ES) č. 3072/95 [20],
- příloze II nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 [21],
- příloze I nařízení Rady (ES) č. 2038/1999 [22].
Toto zboží uvedené v přílohách B a C tohoto nařízení je dále uváděno jako "zboží".
2. Pro účely tohoto nařízení se
a) "rozpočtovým obdobím" rozumí období od 1. října jednoho roku do 30. září následujícího roku;
b) "osvědčením" nebo "osvědčením o náhradě" rozumí osvědčení vystavené v souladu s články 6 až 14, které je platné v celé Unii, vydané členskými státy každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení v Unii. Osvědčení o náhradě zaručuje, že náhrada bude vyplacena, pokud budou splněny podmínky článku 16. Osvědčení může obsahovat stanovení sazeb náhrady předem. Osvědčení jsou platná pouze během téhož rozpočtového období;
c) "dohodou" rozumí Dohoda o zemědělství uzavřená v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
d) "potravinovou pomocí" rozumí opatření potravinové pomoci splňující podmínky čl. 10 odst. 4 dohody.
3. Pro účely tohoto nařízení je/jsou
a) bramborový škrob kódu KN 11081300, získaný přímo z brambor, kromě vedlejších produktů, postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním kukuřice;
b) syrovátka kódů KN 04041048 až 04041062, nezahuštěná, též zmrazená, postavená na roveň syrovátce sušené uvedené v příloze A (PG 1);
c) - mléko a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04039051 a 04049021, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nejvýše 0,1 % hmotnostních
a
- mléko a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04039011 a 04049021, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nejvýše 1,5 % hmotnostních,
postavené na roveň sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2);
d) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04031013, 04039051, 04039053, 04049021 a 04049023, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku více než 0,1 % hmotnostních, avšak nejvýše 6 % hmotnostních
a
- mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04031013, 04031019, 04039013, 04039019, 04049023 a 04049029, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 1,5 % hmotnostních, avšak nižším než 45 % hmotnostních,
postavené na roveň sušenému plnotučnému mléku uvedenému v příloze A (PG 3);
e) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031019, 04039059, 04049023 a 04049029, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 6 % hmotnostních,
- mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031019, 04039019 a 04049029, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nejméně 45 % hmotnostních
a
- máslo a jiné mléčné tuky, o obsahu mléčného tuku jiném než 82 % hmotnostních, avšak nejméně 62 % hmotnostních, kódů KN 040510, 04052090, 04059010, 04059090,
postavené na roveň máslu uvedenému v příloze A (PG 6);
f) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011 až 04031019, 04039051 až 04039059 a 04049021 až 04049029, zahuštěné, jiné než sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukru ani jiná sladidla
a
- sýr
i) sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2), pokud jde o tukuprostou část obsahu sušiny v na roveň postaveném produktu
a
ii) máslu uvedenému v příloze A (PG 6), pokud jde o obsah mléčného tuku v na roveň postaveném produktu;
g) rýže loupaná kódu KN 100620 je postavená na roveň celoomleté rýži kódů KN 10063061 až 10063098;
h) surový řepný nebo třtinový cukr kódu KN 17011190 nebo KN 17011290, obsahující v sušině nejméně 92 % hmotnostních sacharosy určené polarimetrickou metodou,
- cukry kódů KN 17019100 a 17019990,
- produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (EHS) č. 2038/1999, kromě směsí získaných částečně z produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 1766/92,
- produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm f) a g) nařízení (EHS) č. 2038/1999, kromě směsí získaných částečně z produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 1766/92,
které splňují podmínky stanovené nařízením (EHS) č. 2038/1999 a nařízením (ES) č. 2135/95 [23], aby mohly získat náhradu v případě vývozu v nezměněném stavu, jsou postavené na roveň bílému cukru kódu KN 17019910.
4. Na žádost zúčastněné osoby a po dohodě s příslušným orgánem jsou však mléčné výrobky uvedené v odst. 3 písm. d) postavené na roveň
i) sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2), pokud jde o tukuprostou část obsahu sušiny v na roveň postaveném produktu,
a
ii) máslu uvedenému v příloze A (PG 6), pokud jde o obsah mléčného tuku v na roveň postaveném produktu.
Článek 2
Výše náhrady poskytované pro množství, které je stanoveno v souladu s článkem 3 pro každý základní produkt vyvážený ve formě stejného zboží, se získá vynásobením tohoto množství sazbou náhrady vztahující se k dotyčnému základnímu produktu, vypočtenou na jednotku váhy v souladu s článkem 4.
Pokud jde však o směsi D-glucitolu (sorbitolu) kódů KN 290544 a 382460, jestliže zúčastněná osoba neuvede v prohlášení uvedeném v čl. 16 odst. 1 specifikace stanovené v odst. 4 čtvrté odrážce téhož článku nebo neposkytne-li vyhovující dokumentaci na podporu svého prohlášení, platnou sazbou náhrady pro tyto směsi je sazba pro dotyčný základní produkt, pro který se použije nejnižší sazba náhrady.
Pokud se mohou použít různé sazby náhrady v souladu s čl. 4 odst. 3 na stejný základní produkt, má být vypočítána zvlášť částka pro každé z množství uvedeného základního produktu, na která je použitelná různá sazba náhrady.
Pokud bylo některé zboží použito při výrobě vyváženého zboží, je sazbou náhrady, která má být vzata v úvahu při výpočtu částky vztahující se ke každému ze základních produktů, produktů vzniklých jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto kategorií vyplývá z čl. 1. odst. 3, které byly použity při výrobě vyváženého zboží, sazba platná v případě vývozu prvního zboží v nezměněném stavu.
Článek 3
1. Pokud jde o zboží uvedené v příloze B, kromě případů, kdy je uveden odkaz na přílohu C nebo kdy se použije čl. 16 odst. 3 druhý pododstavec, stanoví se množství každého ze základních produktů, které má být vzato v úvahu pro výpočet výše náhrady takto:
a) v případě, kdy se použije základní produkt v nezměněném stavu nebo produkt, který je mu postavený na roveň, je uvedeným množstvím množství skutečně použité pro výrobu vyváženého zboží s přihlédnutím k následujícím přepočítacím koeficientům:
- 100 kilogramům syrovátky postavené na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 1 podle čl. 1 odst. 3 písm. b) odpovídá 6,06 kilogramů tohoto pilotního produktu,
- 100 kilogramům mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. c) první odrážky odpovídá 9,1 kilogramu tohoto pilotního produktu,
- tukuprosté části ve 100 kilogramech mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) první odrážky odpovídá 1,01 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tukuprosté sušiny obsažené v dotyčném produktu,
- tukuprosté části sušiny ve 100 kilogramech sýra postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) druhé odrážky odpovídá 0,8 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tukuprosté sušiny obsažené v sýru,
- 100 kilogramům jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) o obsahu mléčného tuku v sušině nejvýše 27 % hmotnostních odpovídá 3,85 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tuku obsažené v dotyčném produktu.
Na žádost zúčastněné osoby však 100 kilogramům mléka v tekutém stavu postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) první odrážky, o obsahu mléčného tuku v mléce v tekutém stavu nejvýše 3,2 % hmotnostních, odpovídá 3,85 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku v dotyčném produktu,
- 100 kilogramům sušiny obsažené v některém z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d), o obsahu mléčného tuku v sušině vyšším než 27 % hmotnostních odpovídá 100 kilogramů tohoto pilotního produktu.
Na žádost zúčastněné osoby však 100 kilogramům mléka v tekutém stavu postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) první odrážky, o obsahu mléčného tuku v mléce v tekutém stavu nejvýše 3,2 % hmotnostních, odpovídá 12,32 kilogramu tohoto pilotního produktu,
- 100 kilogramům jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. e) odpovídá 1,22 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v daném mléčném výrobku,
- podílu tuku ve 100 kilogramech jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) první odrážky nebo čl. 1 odst. 4 bodu ii) odpovídá 1,22 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v daném mléčném výrobku,
- podílu tuku ve 100 kilogramech sýra postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) druhé odrážky odpovídá 0,8 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v sýru,
- 100 kilogramům loupané kulatozrnné rýže uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. g) odpovídá 77,5 kilogramu celoomleté kulatozrnné rýže,
- 100 kilogramům loupané střednězrnné nebo dlouhozrnné rýže uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. g) odpovídá 69 kilogramů celoomleté dlouhozrnné rýže,
- 100 kilogramům surového cukru uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. h) první odrážce odpovídají 92 kilogramy bílého cukru,
- 100 kilogramům cukru uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. h) druhé odrážce odpovídá 1 kilogram bílého cukru na 1 % sacharosy,
- 100 kilogramům jednoho z produktů uvedených v čl. 1 odst. 3 písm. h) třetí odrážce, splňujícího podmínky čl. 3 nařízení (ES) č. 2135/95, odpovídá 1 kilogram bílého cukru na 1 % sacharosy (zvýšené případně o obsah ostatních cukrů vypočítaných v ekvivalentu sacharosy) stanovené v souladu s výše uvedeným článkem 3,
- 100 kilogramům sušiny [stanovené v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 2135/95] obsažené v isoglukose nebo v isoglukosovém sirupu uvedeném v čl. 1 odst. 3 písm. h) čtvrté odrážce, splňující podmínky článku 5 nařízení (ES) č. 2135/95, odpovídá 100 kilogramů bílého cukru;
b) v případě, kdy se použije produkt, na který se vztahuje článek 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 nebo nařízení (ES) č. 3072/95
- buď vzniklý zpracováním základního produktu, nebo produktu postaveného na roveň základnímu produktu,
- anebo postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním základního produktu,
- anebo vzniklý zpracováním produktu, který je postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním základního produktu,
je uvedeným množstvím skutečně použité množství pro výrobu vyváženého zboží, upravené na množství základního produktu podle koeficientů uvedených v příloze E.
Pokud jde však o alkohol z obilovin obsažený v lihovinách kódu KN 2208, je uvedeným množstvím 3,4 kilogramu ječmene na % obj. alkoholu z obilovin na jeden hektolitr vyvážené lihoviny;
c) v případě, kdy se použije
- buď produkt, na který se nevztahuje příloha 1 Smlouvy, vzniklý zpracováním produktu uvedeného v písmenech a) nebo b),
- anebo produkt vzniklý smísením a/nebo zpracováním více produktů uvedených v písmenech a) anebo b) a/nebo produktů uvedených v první odrážce,
se množství, které má být stanoveno na základě množství výše uvedeného produktu skutečně použitého pro výrobu vyváženého zboží, rovná pro každý z dotyčných základních produktů a s výhradou odstavce 3 množství uznanému příslušnými orgány v souladu s čl. 16 odst. 1. Pro výpočet tohoto množství se případně použijí přepočítací koeficienty uvedené v písmenu a), jakož i zvláštní pravidla výpočtu, přepočítací poměry nebo koeficienty uvedené v písmenu b).
Pokud jde však o lihoviny na bázi obilovin obsažené v lihovinách kódu KN 2208, je uvedeným množstvím 3,4 kilogramu ječmene na % obj. alkoholu z obilovin na jeden hektolitr vyvážené lihoviny.
2. Pro účely odstavce 1 jsou za skutečně použité považovány produkty, které byly použity v nezměněném stavu v procesu výroby vyváženého zboží. Pokud během jednoho ze stadií procesu výroby uvedeného zboží je samotný základní produkt zpracován na jiný zpracovanější základní produkt, který je použit v dalším stadiu, je za skutečně použitý považován pouze tento druhý produkt.
Množství skutečně používaných produktů ve smyslu prvního pododstavce musí být stanovena pro každé vyvážené zboží.
V případě pravidelně uskutečňovaných vývozů týkajících se zboží, které, vyráběné daným podnikem za přesně stanovených technických podmínek, má stálé vlastnosti a jakost, mohou být tato množství po dohodě s příslušnými orgány stanovena buď na základě výrobního vzorce výše uvedeného zboží, nebo na základě průměrných množství produktů použitých během stanoveného období pro výrobu daného množství tohoto zboží. Takto stanovená množství produktů jsou brána v úvahu tak dlouho, dokud nedojde ke změně ve výrobních podmínkách dotyčného zboží.
S výjimkou případu výslovného povolení uděleného příslušným orgánem musí být stanovená množství produktů potvrzena nejméně jedenkrát ročně.
Při stanovení skutečně používaných množství je třeba přihlížet k ustanovením nařízení Komise (EHS) č. 3615/92 [24].
3. Pokud jde o zboží uvedené v příloze C, je množstvím základního produktu, které má být vzato v úvahu pro výpočet výše náhrady, množství stanovené ve výše uvedené příloze, oproti každému z tohoto zboží.
Avšak:
a) v případě čerstvých těstovin musí být množství základních produktů uvedená v příloze C upravena na množství rovnající se sušeným těstovinám tak, že se vynásobí tato množství procentem suchého extraktu těstovin a vydělí se číslem 88;
b) pokud bylo dotyčné zboží vyrobeno částečně z produktů propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku a částečně z produktů splňujících podmínky uvedené v článku 23 Smlouvy, pak se množství základního produktu, které má být vzato v úvahu pro výpočet náhrady, která má být poskytnuta pro tuto poslední kategorii produktů, stanoví podle odstavců 1 a 2.
Článek 4
1. Sazba náhrady je stanovena každý měsíc pro 100 kilogramů základního produktu za podmínek podle čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1766/92 a odpovídajících článků ostatních nařízení uvedených v čl. 1 odst. 1.
Sazba může být změněna za podmínek stanovených v čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1766/92 a v odpovídajících článcích ostatních nařízení podle čl. 1 odst. 1.
Platná sazba náhrady pro vejce domácí drůbeže, ve skořápce, čerstvá nebo konzervovaná, jakož i pro vejce bez skořápky a žloutky vhodné k lidské spotřebě, čerstvé, sušené nebo jinak konzervované, neslazené, je stanovena na dobu, která je stejná, jako je doba vzatá v úvahu pro stanovení náhrad pro tytéž produkty vyvážené v nezměněném stavu.
2. Sazba náhrady je stanovena zejména s přihlédnutím
a) na jedné straně k průměrným nákladům vynaloženým na zásobování zpracovatelského průmyslu základními produkty na trhu Unie a k cenám skutečně dosaženým na světovém trhu na straně druhé;
b) k úrovni náhrad pro vývoz zpracovaných zemědělských produktů, na něž se vztahuje příloha I Smlouvy a jejichž výrobní podmínky jsou srovnatelné;
c) k nutnosti zajistit stejné podmínky hospodářské soutěže mezi průmyslovými odvětvími, která používají produkty Společenství, a průmyslovými odvětvími, která používají produkty ze třetích zemí v režimu aktivního zušlechťovacího styku;
d) k vývoji výdajů na jedné straně a k vývoji cen ve Společenství a na světovém trhu na straně druhé;
e) k dodržování omezení vyplývajících z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
Pokud jde o bramborový škrob kódu KN 11081300, je sazba náhrady stanovena odlišně, podle kukuřičného ekvivalentu, a to postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 na základě níže uvedených kritérií. Množství používaného bramborového škrobu jsou převedena na stejná množství kukuřice na základě čl. 3 odst. 1 písm. b).
3. Pro stanovení sazby náhrady jsou vzaty v úvahu případně produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem, která jsou použitelná ve všech členských státech, v souladu s ustanoveními nařízení o společné organizaci trhů v daném odvětví, pokud jde o základní produkty nebo na roveň postavené produkty.
4. S výjimkou obilovin není poskytnuta náhrada pro produkty používané při výrobě alkoholu obsaženého v lihovinách uvedených v příloze B pod kódem KN 2208.
5. Vývoz zboží kódu KN 35051050 umožňuje pouze využívání snížené sazby s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení (EHS) 1722/93 pro používaný základní produkt platnou během předpokládaného období výroby zboží. Takto stanovená uvedená sazba je stanovena postupem podle odstavce 1.
6. a) Náhrada pro škroby kódu KN 11081100 až 11081990 nebo pro produkty, na něž se vztahuje příloha A nařízení (EHS) č. 1766/92, vzniklé zpracováním těchto škrobů, se poskytuje pouze po předložení prohlášení dodavatele těchto produktů potvrzujícího, že škroby byly vyrobeny přímo z obilovin, brambor nebo rýže s vyloučením použití jakýchkoli vedlejších produktů získaných při výrobě jiných zemědělských produktů nebo zboží.
Prohlášení uvedené v prvním pododstavci může být platné až do odvolání pro každou dodávku od stejného výrobce a je kontrolováno v souladu s ustanoveními čl. 16 odst. 1.
b) Je-li obsah suchého extraktu v bramborovém škrobu, který je postaven na roveň kukuřičnému škrobu podle čl. 1 odst. 3 písm. a), nejméně 80 %, bude sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu nižší než 80 %, bude se sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené číslem 80.
Pokud jde o všechny ostatní škroby, je-li obsah suchého extraktu nejméně 87 %, bude platnou sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu nižší než 87 %, bude se platná sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené číslem 87.
Je-li obsah suchého extraktu v glukosovém sirupu nebo v maltodextrinovém sirupu kódů KN 17023059, 17023099, 17024090, 17029050 nebo 21069055 nejméně 78 %, bude sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu v těchto sirupech nižší než 78 %, bude se platná sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené 78.
c) Pro účely písmene b) je obsah sušiny ve škrobech stanoven podle metody uvedené v příloze II nařízení Komise (EHS) č. 1908/84 [25] obsah sušiny v glukosovém sirupu nebo maltodextrinovém sirupu je stanoven metodou 2 uvedenou v příloze II směrnice Rady 79/796/EHS [26] nebo jakoukoli jinou vhodnou analytickou metodou, která nabízí přinejmenším stejné záruky.
d) Při prohlášení uvedeném v čl. 16 odst. 1 je zúčastněná osoba povinna uvést obsah suchého extraktu v používaných škrobech nebo v glukosovém nebo v maltodextrinovém sirupu.
7. Pokud si to vynutí situace v mezinárodním obchodu s kaseiny kódu KN 350110, kaseináty kódu KN 35019090 nebo vaječným albuminem kódů KN 35021190 a 35021990 nebo zvláštní požadavky některých trhů, co se týče tohoto zboží, může být náhrada rozlišena podle místa určení.
8. Náhrada může být rozlišena pro zboží kódů KN 19021100, 190219 a 19024010 podle jejich místa určení.
9. Náhrada může být rozlišena podle toho, zda je sazba náhrady stanovena předem, v souladu s čl. 7 odst. 2, anebo nikoliv.
Článek 5
1. Sazbou náhrady je sazba, která je platná v den vývozu zboží.
2. Použije se však režim stanovení sazby náhrady předem.
V případě použití režimu stanovení sazby náhrady předem je sazba platná v den podání žádosti o stanovení náhrady předem použita pro vývoz, který má být uskutečněn po uvedeném dni během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s ustanoveními čl. 9 odst. 2.
Sazba náhrady stanovená za podmínek stanovených v předchozím pododstavci je upravena podle stejných pravidel, jako jsou pravidla použitelná v oblasti stanovení náhrad předem pro základní produkty vyvážené v nezměněném stavu, avšak s použitím přepočítacích koeficientů stanovených v příloze E pro produkty zpracované z obilovin.
Předchozí pododstavec se nepoužije na žádosti o stanovení náhrady předem předložené do 24. března 2000 včetně.
Článek 6
1. Poskytnutí náhrady pro vývoz zemědělských produktů splňujících podmínky článku 16, jakož i pro obiloviny umístěné pod dohled pro výrobu lihovin uvedených v článku 4 nařízení (EHS) č. 2825/93 je od 1. března 2000 podmíněno předložením osvědčení o náhradě vydaného za podmínek článku 7.
Předchozí pododstavec se nepoužije na vývozy uskutečněné v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 Dohody, na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 třetí odrážce, v článcích 36, 40, 44, 45 a na čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999 a na vývozy uvedené v článku 14.
2. Poskytnutí náhrady v rámci režimu stanovení náhrady předem stanoveného v čl. 5 odst. 2 je podmíněno předložením osvědčení o náhradě obsahujícího stanovení sazeb náhrady předem.
3. Osvědčení o náhradě není převoditelné. Je použito jeho držitelem.
4. Pokud zúčastněná osoba nepočítá uskutečnit vývoz přes jiný členský stát, než je členský stát, kde žádá o osvědčení o náhradě, může být toto osvědčení uchováno příslušným orgánem, zejména v podobě počítačového souboru.
5. Pro účely použití tohoto článku na obiloviny umístěné pod dohled pro výrobu lihovin uvedených v článku 4 nařízení (EHS) č. 2825/93 se jakýkoli odkaz na termín "vývoz" musí považovat za odkaz na umístění pod výše uvedený dohled.
Článek 7
1. O osvědčení o náhradě se žádá a také se vydává na částku stanovenou v eurech.
Žádost o osvědčení o náhradě a osvědčení o náhradě jsou vystaveny v souladu s přílohou F, s výhradou článku 20.
2. Zúčastněná osoba může požádat o stanovení sazeb náhrady předem platných v den podání své žádosti. V tomto případě se stanovení předem týká všech platných sazeb náhrady. Jediná žádost o stanovení náhrady předem předložená za podmínek přílohy F může být podána buď při žádosti o osvědčení o náhradě, nebo ode dne udělení osvědčení o náhradě a před jeho posledním dnem platnosti.
Stanovení náhrady předem se nevztahuje na vývozy uskutečněné přede dnem uvedené žádosti.
3. Vydání osvědčení o náhradě zavazuje jeho držitele požádat o náhrady pro vývozy uskutečněné po dobu platnosti osvědčení ve výši rovnající se částce, pro kterou bylo osvědčení o náhradě vydáno. Dodržení této povinnosti je zajištěno složením jistoty uvedené v článku 11.
4. Povinnosti uvedené v odstavci 3 tohoto článku jsou zásadními požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Zásadní požadavek je považován za splněný, pokud hospodářský subjekt předal zvláštní žádost nebo žádosti týkající se vývozů uskutečněných během doby platnosti osvědčení o náhradě a za podmínek přílohy F-IV. V případě, že zvláštní žádostí není vývozní prohlášení, musí být podána, s výjimkou případu vyšší moci, do tří měsíců následujících po dni přijetí vývozního prohlášení.
Dodržování zásadního požadavku prokazuje hospodářský subjekt předložením vyhotovení č. 1 osvědčení o náhradě s řádnými odpisy příslušnému orgánu, v souladu s ustanoveními přílohy F-VI. Uvedený doklad musí být předložen nejpozději na konci devátého měsíce, který následuje po konci doby platnosti osvědčení o náhradě.
Článek 8
1. Žádosti o osvědčení mohou být předkládány:
a) do 31. srpna, pokud jde o osvědčení platná od 1. října;
b) do 5. listopadu, pokud jde o osvědčení platná od 1. února;
c) do 5. ledna, pokud jde o osvědčení platná od 1. února;
d) do 5. března, pokud jde o osvědčení platná od 1. dubna;
e) do 5. května, pokud jde o osvědčení platná od 1. června;
f) do 5. července, pokud jde o osvědčení platná od 1. srpna.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději:
- do 5. září žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. a),
- do 12. listopadu žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. b),
- do 12. ledna žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. c),
- do 12. března žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. d),
- do 12. května žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1. písm. e),
- do 12. července žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. f).
3. Komise stanoví částku, pro kterou mohou být osvědčení o náhradě vydána na základě těchto údajů:
a) maximální výše náhrad stanovená v souladu s čl. 9 odst. 2 dohody,
po odečtení
b) případně částky přesahující maximální částku, která mohla být poskytnuta během předchozího rozpočtového roku,
po odečtení
c) částky vyhrazené na krytí vývozů uvedených v článku 14,
po odečtení
d) plateb provedených během rozpočtového roku, vztahujících se k vývozům před 1. březnem 2000,
po odečtení
e) plateb provedených během běžného rozpočtového roku, vztahujících se k vývozům uskutečněným během předchozího rozpočtového období,
po odečtení
f) částek, pro které byla vydána osvědčení o náhradě platná během dotyčného rozpočtového období,
po přičtení
g) částky, pro kterou vydaná osvědčení uvedená v článku 12 byla vrácena,
po přičtení
h) případné nepoužité vyhrazené částky uvedené v písm. c) tohoto odstavce
a
i) prvků nejistoty týkajících se některých z těchto částek.
4. Celková částka, pro kterou mohou být vydána osvědčení pro každé z období uvedených v odstavci 1, činí:
- 30 % částky uvedené v odstavci 3 pro období uvedené v odst. 1 písm. a),
- 20 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. listopadu pro období uvedené v odst. 1 písm b),
- 25 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. ledna pro období uvedené v odst. 1 písm. c),
- 33 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. března pro období uvedené v odst. 1 písm. d),
- 50 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. května pro období uvedené v odst. 1 písm. e),
- 100 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. července pro období uvedené v odst. 1 písm. f).
5. V případě, že by celková částka žádostí obdržených pro jedno z dotyčných období přesáhla maximální částku uvedenou v odstavci 4, stanoví Komise koeficient snížení pro všechny žádosti předložené před odpovídajícími dny stanovenými v odstavci 1 tak, aby byla dodržena maximální částka stanovená v odstavci 4.
Komise zveřejní tento koeficient v Úředním věstníku Evropských společenství do pěti pracovních dnů následujících po dni uvedeném v odstavci 2.
6. V případě, že Komise stanoví koeficient snížení, mohou být osvědčení vydána do výše požadované částky vynásobené 1 méně koeficient snížení stanovený v souladu s odstavcem 5 nebo odstavcem 8.
V tomto případě může žadatel svoji žádost stáhnout ve lhůtě pěti pracovních dnů od zveřejnění koeficientu v Úředním věstníku Evropských společenství.
7. Členské státy sdělí Komisi vždy do 1. října, 1. prosince, 1. února, 1. dubna, 1. června a 1. srpna částky, u nichž někteří žadatelé stáhli svou žádost o osvědčení o náhradě na základě odstavce 6.
8. Žádosti o osvědčení o náhradě mohou být předloženy mimo období uvedená v odstavci 1, a to od 1. října každého rozpočtového období. Žádosti předložené během jednoho týdne jsou sděleny Komisi následující úterý. Uvedená osvědčení mohou být vydávána od pondělí, které následuje po sdělení žádostí, pokud Komise nepřijme žádné opatření.
Pokud se Komise domnívá, že hrozí nedodržení mezinárodních závazků Evropské unie, může použít koeficient snížení na právě posuzované žádosti o osvědčení o náhradě a vezme přitom zejména v úvahu způsob výpočtu uvedený v odstavcích 3 a 4. Komise může rovněž vydávání osvědčení pozastavit.
Komise zveřejní koeficient v Úředním věstníku Evropských společenství do čtyř dnů následujících po dni sdělení žádostí uvedeném v prvním pododstavci.
9. Žádosti o osvědčení o náhradě uvedené v předchozím odstavci mohou být požadovány pouze, pokud nebyl stanoven žádný koeficient snížení na základě odstavce 5 a až do vyčerpání částek uvedených v odstavci 4, zvýšených o částky, pro které nebyla osvědčení skutečně vydána, jakož i částek, pro které byla osvědčení vrácena.
10. Žádosti o osvědčení o náhradě mohou být předkládány od 15. srpna pro vývozy, které mají být uskutečněny do 1. října za podmínek odstavce 8, pokud částky stanovené v souladu s odstavcem 3 zůstávají k dispozici.
11. Ustanovení odstavců 1 až 5, 7, 9 a 10 se použijí ode dne 15. července 2000.
Článek 9
1. Osvědčení o náhradě je platné ode dne uvedeného v žádosti o osvědčení za podmínek přílohy F.
2. Osvědčení o náhradě je platné až do konce pátého měsíce následujícího po měsíci, kdy byla předložena žádost o osvědčení, nebo až do konce rozpočtového období, jestliže toto období nastane dříve.
V případě stanovení sazeb náhrady předem jsou však tyto sazby platné až do konce pátého měsíce následujícího po měsíci, kdy byla předložena žádost o stanovení náhrady předem, nebo až do konce doby platnosti osvědčení, jestliže tato doba nastane dříve.
Pokud jde o osvědčení vydaná od 1. června, může Komise prodloužit dobu platnosti těchto osvědčení.
Pro vývozy uskutečněné od 1. března 2000 a nejpozději do 30. září 2000 jsou v případě stanovení sazeb náhrady předem tyto sazby platné až do konce doby platnosti osvědčení.
Žádosti o stanovení náhrady předem se podávají v souladu s bodem II přílohy F.
Výpisy z osvědčení o náhradě nemohou být předmětem stanovení náhrady předem nezávisle na osvědčení, z něhož byly vyhotoveny.
Článek 10
Žádosti o osvědčení o náhradě a osvědčení o náhradě, která jsou vystavena pro provedení opatření v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody, obsahují v kolonce 20 jednu z těchto poznámek:
"Certificado GATT - Ayuda alimentaria"
"GATT-attest - Fødevarehjælp"
"GATT-Bescheinigung - Nahrungmittelhilfe"
"Πιστοποιητικό ΓΣΔΕ - Εεπισιτιστική βοήεια"
"GATT certificate - Food aid"
"Certificat GATT - Aide alimentaire"
"Titolo GATT - Aiuto alimentare"
"GATT-certificaat - Voedselhulp"
"Certificado GATT - Ajuda alimentar"
"GATT-todistuts - Elintarvikeapu"
"GATT-licens - Livsmedelsbistånd".
Ustanovení článku 8 se na uvedená osvědčení nepoužijí.
Odchylně od nařízení, která stanoví platné sazby náhrady pro vývoz základních produktů ve formě zboží, jsou sazbami náhrady se stanovením předem vztahujícími se na žádosti o osvědčení a na osvědčení vystavená pro provedení opatření v rámci potravinové pomoci sazby platné pro ostatní vývozy bez stanovení sazeb náhrady předem. Sazby, které mají být vzaty v úvahu, jsou sazby platné v den stanovený na základě článku 2 nařízení (ES) 259/98, pokud se jedná o vývozy v rámci potravinové pomoci Společenství, anebo v den stanovený podle čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 174/1999 [27] v případě vývozů mléka nebo mléčných výrobků v rámci vnitrostátních potravinových pomocí.
Článek 11
Žádosti o osvědčení o náhradě, jiné než osvědčení týkající se opatření v rámci potravinové pomoci uvedená v článku 10, jsou platné pouze, pokud byla složena jistota ve výši 25 % požadované částky za podmínek článku 15 nařízení (ES) č. 1291/2000.
Jistota je uvolněna za podmínek stanovených v článku 12.
Článek 12
1. V případě použití koeficientu snížení podle čl. 8 odst. 5 a 8 je jistota neprodleně uvolněna až do výše složené částky vynásobené koeficientem snížení.
2. 94 % jistoty je uvolněno, pokud na základě čl. 8 odst. 6 žadatel svoji žádost o osvědčení stáhne.
3. Jistota je úplně uvolněna, pokud držitel osvědčení požádal o náhrady až do výše 95 % částky, pro kterou bylo osvědčení vydáno.
4. Pokud nebylo osvědčení o náhradě použito až do výše 95 % částky, pro kterou bylo vydáno, jistota propadá až do výše 25 % rozdílu mezi 95 % částky, pro kterou bylo osvědčení vydáno, a skutečně použitou částkou.
5. Pokud však držitel osvědčení toto osvědčení vrátí do 28. února, propadající částka, která je stanovena na základě odstavce 4, je snížena o 50 %. Pokud vrátí osvědčení po uvedeném dni, avšak do 15. srpna 2000 a do 31. května v dalších letech, je propadající částka, která je stanovena na základě odstavce 4, snížena o 25 %.
6. Držitel osvědčení o náhradě, který předložil doklad o tom, že se zúčastnil nabídkového řízení vyhlášeného v dovážející třetí zemi, uvedeného v článku 49 nařízení (ES) č. 1291/2000, a že jeho nabídka nebyla vybrána, může požádat, aby nebyla vyžadována částka rovnající se náhradě, kterou by obdržel, kdyby byla jeho nabídka vybrána. V tomto případě je osvědčení o tuto částku sníženo a odpovídající jistota je uvolněna.
Článek 13
1. Členské státy sdělí Komisi do konce každého měsíce výše náhrady, které poskytly během předchozího měsíce pro vývozy uskutečněné do 1. března 2000.
2. Členské státy sdělí Komisi do 1. ledna každého roku a poprvé do 1. ledna 2001 celkové výše náhrady, které skutečně poskytly až do předchozího 30. září pro vývozy uskutečněné během předchozího rozpočtového období, jakož i poskytnuté částky, předtím nesdělené, pro vývozy uskutečněné během předcházejících rozpočtových období s upřesněním dotyčných období.
3. Pro účely předchozího odstavce jsou platby předem považovány za skutečně poskytnuté náhrady. Vrácení neoprávněně vyplacených náhrad jsou sdělena zvlášť.
4. Členské státy sdělí Komisi do desátého dne každého měsíce:
a) částky, pro které byla osvědčení o náhradě vrácena během předchozího měsíce za podmínek čl. 12 odst. 5;
b) částky, pro které byla osvědčení o náhradě vrácena nebo snížena během předchozího měsíce za podmínek čl. 12 odst. 6;
c) částky, pro které skončila osvědčením doba splatnosti a osvědčení nebyla použita;
d) osvědčení o náhradě vydaná během předchozího měsíce, uvedená v článku 10.
Článek 14
1. Až do 30. září 2000 a pro každé rozpočtové období ode dne 1. října 2000, lze pro vývozy, které nejsou kryté osvědčením, vyplatit náhradu v rozmezí celkové rezervy 30000000 EUR pro každý rozpočtový rok.
Tento článek se však nepoužije na vývozy uskutečněné v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody ani na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 třetí odrážce, v článcích 36, 40, 44, 45 a v čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999.
2. Ustanovení tohoto článku se použijí na vývoz uskutečněný hospodářským subjektem, který nevlastnil osvědčení o náhradě od počátku dotyčného rozpočtového období a který nevlastní osvědčení v den vývozu. Žádosti podané celkem uvedeným hospodářským subjektem za podmínek přílohy F-VI odst. 2 během dotyčného rozpočtového roku a před podáním žádosti týkající se dotyčného vývozu musí být nižší než 50000 EUR.
Použije se výhradně v členském státě, kde je zboží vyráběno nebo spojováno.
3. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do pátého a dvacátého dne každého měsíce částky náhrady poskytnuté podle tohoto článku, a to pro první datum od šestnáctého dne do konce předchozího měsíce a pro druhé datum od prvního do patnáctého dne běžného měsíce.
Pokud celková výše částek sdělených členskými státy dosáhne 20000000 EUR, pozastaví Komise používání odstavců 1 a 2 tohoto článku na vývozy, které nejsou kryté osvědčením o náhradě.
Článek 15
1. Nařízení (ES) č. 1291/2000 se použije na osvědčení o náhradě uvedená tímto nařízením, s výjimkou ustanovení týkajících se dovozních licencí.
Ustanovení o právech a povinnostech vyplývajících z osvědčení stanovených pro množství se použijí přiměřeně na práva a povinnosti vyplývající z osvědčení o náhradě uvedených tímto nařízením a stanovených pro částky v eurech s ohledem na ustanovení přílohy F.
2. Odchylně od odstavce 1 se následující ustanovení nařízení (ES) č. 1291/2000 nepoužijí na osvědčení o náhradě uvedená tímto nařízením:
- články 9, 12, 14, 21, 24, 32, 33, 35, 42, 46, 47, 50,
- čl. 8 odst. 2,
- čl. 8 odst. 4,
- čl. 18 odst. 1,
- čl. 36 odst. 5.
3. Pro účely článku 40 nařízení (ES) č. 1291/2000 nemohou být prodloužena osvědčení platná do 30. září. V tomto případě je třeba zrušit osvědčení týkající se částek, o které nebylo požádáno v důsledku vyšší moci.
Článek 16
1. Použijí se ustanovení nařízení (ES) č. 800/1999. Při vývozu zboží je zúčastněná osoba rovněž povinna uvést v prohlášení množství základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z čl. 1 odst. 3, které byly skutečně použity ve smyslu čl. 3 odst. 2 pro výrobu uvedeného zboží a pro něž bude žádáno o poskytnutí náhrady, nebo učinit odkaz na toto složení, pokud bylo toto složení stanoveno na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce.
Pokud bylo zboží použito při výrobě zboží, které má být vyvezeno, musí prohlášení zúčastněné osoby obsahovat na jedné straně údaj o množství zboží, které bylo skutečně použito, na straně druhé povahu a množství každého ze základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z čl. 1 odst. 3, z nichž bylo získáno dotyčné zboží.
Zúčastněná osoba musí poskytnout příslušným orgánům na podporu svého prohlášení všechny doklady a všechny informace, které uvedené orgány považují za vhodné.
S cílem ověřit správnost prohlášení, které je jim předloženo, orgány pověřené za tímto účelem použijí jakýkoli vhodný kontrolní prostředek.
Na žádost příslušných orgánů členského státu, na jehož území se provádějí vývozní celní formality, jim sdělí příslušné orgány ostatních členských států přímo všechny informace, které jsou schopné mít k dispozici, aby umožnily kontrolu prohlášení zúčastněné osoby.
2. Odchylně od předchozího odstavce a po dohodě s příslušnými orgány může být prohlášení o použitých produktech a/nebo zboží nahrazeno souhrnným prohlášením o množství použitých produktů nebo odkazem na prohlášení o těchto množstvích, pokud již uvedená množství byla stanovena na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce, s výhradou skutečnosti, že výrobce ponechá k dispozici uvedeným orgánům všechny informace nutné k ověření prohlášení.
3. Pokud zúčastněná osoba nevyhotoví prohlášení uvedené v odstavci 1 nebo neposkytne na podporu svého prohlášení uspokojivé informace, nemůže získat náhradu.
Pokud však zúčastněná osoba prokáže ke spokojenosti příslušných orgánů, že nemá nebo že není schopna poskytnout požadované informace týkající se výrobních podmínek zboží, které má být vyvezeno, a pokud je toto zboží uvedeno ve sloupcích 1 a 2 přílohy D, získá zúčastněná osoba na svou výslovnou žádost náhradu, pro jejíž výpočet jsou povaha a množství základních produktů, které mají být vzaty v úvahu, stanoveny na základě údajů poskytnutých rozborem zboží, které má být vyvezeno, podle srovnávací tabulky stanovené v příloze D. Příslušný orgán stanoví podmínky, podle nichž má být rozbor proveden.
Náklady na výše uvedený rozbor hradí zúčastněná osoba.
Pokud se na vyvážené zboží vztahuje čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2571/97, je sazbou náhrady pro mléčné výrobky sazba vyplývající z použití mléčných výrobků za sníženou cenu, ledaže by vývozce prokázal, že zboží neobsahuje mléčné výrobky za sníženou cenou.
4. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na množství zemědělských produktů stanovená podle přílohy C, s výjimkou:
- množství produktů uvedených v odst. 1 prvním pododstavci, vyvážená ve formě zboží získaného částečně pomocí produktů propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 3 písm. b),
- množství vajec nebo vaječných produktů vyvážených ve formě těstovin kódu KN 19021100,
- obsahu sušiny v čerstvých těstovinách uvedených v čl. 3 odst. 3 písm. a),
- povahy základních produktů skutečně použitých při výrobě D-glucitolu (sorbitolu) kódů KN 290544 a 382460, jakož i případně podílů D-glucitolu (sorbitolu) získaných ze škrobových látek nebo ze sacharosy,
- množství kaseinů vyvážených ve formě zboží kódu KN 35019090,
- stupně Plato piva ze sladu kódu KN 22029010,
- množství nesladovnického ječmene schváleného příslušnými orgány.
Popis zboží uvedený ve vývozním prohlášení a v žádosti o náhradu pro zboží uvedené v příloze C musí být proveden v souladu s nomenklaturou této přílohy.
5. Pokud je proveden rozbor zboží pro účely tohoto článku, použitými metodami jsou metody stanovené nařízením Komise (EHS) č. 4056/87 [28] nebo, pokud neexistují, metody použitelné pro zařazení podobného zboží dováženého do Evropské unie do společného celního sazebníku.
6. Doklad potvrzující vývoz uvádí na jedné straně množství vyváženého zboží a na straně druhé množství produktů uvedených v odst. 1 prvním pododstavci nebo odkaz na složení stanovené na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce. Avšak v případě použití odst. 2 druhého pododstavce tohoto článku, se místo posledního údaje uvede údaj o množstvích základních produktů uvedených ve sloupci 4 přílohy D odpovídající údajům, které poskytne rozbor vyváženého zboží.
7. Pro účely odstavců 1 a 2 uvědomí každý členský stát Komisi o kontrolních opatřeních používaných na jeho území pro různé druhy vyváženého zboží. Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
8. Pokud jde o vývozy uskutečněné mezi 1. říjnem a 15. říjnem každého roku, nemůže se výplata náhrad konat před 16. říjnem.
Článek 17
1. V souladu s článkem 16, pokud jde o zboží kódů 04052010, 04052030, 18069060 až 18069090, kódu 1901 a kódu 21069098 kombinované nomenklatury obsahující vysoké procento mléčných výrobků kódů 04021019, 04022119, 040500 a 0406 kombinované nomenklatury (dále jen "mléčné výrobky"), je zúčastněná osoba povinna uvést v prohlášení:
a) že žádné množství mléčných výrobků nebylo dovezeno ze třetí země v rámci zvláštního režimu, kterým se stanoví snížený tarif,
nebo
b) že množství mléčných výrobků jsou dovážena ze třetí země v rámci zvláštního režimu, kterým se stanoví snížený tarif.
2. Pro účely odstavce 1 termín "obsahující vysoké procento" znamená 51 kilogramů a více mléčných výrobků použitých na 100 kilogramů vyváženého zboží.
3. V případě, že je žádost podána pro množství, která by měla být stanovena na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce, může příslušný orgán přijmout osvědčení poskytnuté zúčastněnou osobou prohlašující, že použitá množství mléčných výrobků nebudou využívat zvláštních režimů, kterými se stanoví snížený tarif při dovozu.
4. Prohlášení učiněné v souladu s odstavcem 1 nebo osvědčením podle odstavce 3 může být přijato příslušným orgánem, ukáže-li se, že cena zaplacená za mléčný výrobek přidaný do vyváženého zboží je stejná anebo skoro stejná jako cena převažující na trhu Společenství za rovnocenný produkt. Při cenovém porovnání bude vzat v úvahu okamžik, kdy byl mléčný výrobek nakoupen.
5. Pokud jsou použita množství, která využívala zvláštního režimu se sníženým tarifem, bude náhrada vypočtena v souladu s ustanoveními článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999.
Článek 18
Náhrada uvedená v čl. 1 odst. 1 se neposkytuje pro zboží, které bylo propuštěno do volného oběhu v souladu s článkem 24 Smlouvy a které bylo zpětně vyvezeno.
Náhrada se také neposkytuje pro uvedené zboží, pokud je vyvezeno po zpracování nebo přidáno do jiného zboží.
Článek 19
Komise provede v tomto nařízení nezbytné úpravy podle změn kombinované nomenklatury nebo úprav přílohy B, které jsou nezbytné, aby byl zachován soulad s příslušnými přílohami nařízení uvedených v čl. 1 odst. 1.
Článek 20
Až do 31. prosince 2000 mohou zúčastněné osoby, s výhradou souhlasu příslušných orgánů, moci používat tiskopis přiložený k příloze F nařízení (ES) č. 1222/94 v rámci ustanovení uvedených v příloze F téhož nařízení namísto přílohy F tohoto nařízení.
Článek 21
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1222/94.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze G.
Článek 22
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. července 2000.