Kommissionens forordning (EF) nr. 1217/2003
af 4. juli 2003
om specifikationer for nationale kvalitetskontrolprogrammer vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart
(EØS-relevant tekst)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2320/2002 af 16. december 2002 om fastsættelse af fælles bestemmelser om sikkerhed inden for civil luftfart, særlig artikel 7, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Det er et afgørende led i sikringen af, at de nationale sikkerhedsprogrammer for civil luftfart er effektive, at hver medlemsstat udarbejder og gennemfører et nationalt kvalitetskontrolprogram vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2320/2002.
(2) Specifikationerne for de nationale kvalitetskontrolprogrammer vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart, der skal indføres af medlemsstaterne, bør sikre, at fremgangsmåden på dette område harmoniseres. Da det er formålet, er en forordning det bedst egnede styringsmiddel.
(3) Det er en forudsætning for overvågningen på fællesskabsplan af de nationale kvalitetskontrolprogrammer vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart, at metoden for vurdering af, hvordan forskrifterne overholdes på nationalt plan, harmoniseres.
(4) Skal den kontrol, der skal foretages på den kompetente myndigheds ansvar, være effektiv, bør den gennemføres regelmæssigt. Der bør ikke være begrænsninger af kontrollen med hensyn til dens genstand, eller det stadium eller tidspunkt, den udføres på. Kontrol bør udføres på den måde, der bedst sikrer dens effektivitet.
(5) Udarbejdelse af en detaljeret fælles kontrolmetode bør prioriteres højt.
(6) Det er nødvendigt at tilrettelægge en harmoniseret fremgangsmåde for rapportering om de foranstaltninger, der træffes for at efterleve denne forordning, og om luftfartssikkerhedssituationen ved lufthavnene på medlemsstaternes område.
(7) De nationale kvalitetskontrolprogrammer vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart bør bygge på bedste praksis. Medlemsstaterne bør udveksle oplysninger om bedste praksis.
(8) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget om Sikkerhed inden for Civilluftfart -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I FORMÅL OG DEFINITIONER
Artikel 1
Formål
I denne forordning fastsættes fælles specifikationer for det nationale kvalitetskontrolprogram vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart, der skal indføres af hver medlemsstat. Dette omfatter fastsættelse af fælles krav til kvalitetskontrolprogrammer, en fælles metode for den kontrol, der skal foretages, og fælles krav til kontrolpersonale.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) "kompetent myndighed": den nationale myndighed, som en medlemsstat i medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2320/2002 har udpeget som ansvarlig for koordinering og overvågning af gennemførelsen af statens nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart
2) "kontrol": enhver procedure eller proces, der benyttes til at overvåge, i hvilken grad forskrifterne overholdes på nationalt plan. Begrebet omfatter sikkerhedskontrol, inspektioner, granskninger, prøvninger og efterforskninger
3) "kontrolpersonale": alle, der udfører kontrol på nationalt plan
4) "mangel": manglende overholdelse af luftfartssikkerhedskrav
5) "inspektion": en undersøgelse af gennemførelsen af et eller flere aspekter af sikkerhedsforanstaltningerne og -procedurerne for at afgøre, hvor effektivt de gennemføres
6) "efterforskning": en undersøgelse af en sikkerhedshændelse og en forklaring af dens årsag for at undgå gentagelse og for at overveje, om der skal gøres et retsligt ansvar gældende
7) "kvalitetskontrolprogram": Det nationale kvalitetskontrolprogram vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart
8) "sikkerhedskontrol": en grundig undersøgelse af alle aspekter af sikkerhedsforanstaltninger og -procedurer for at afgøre, om de gennemføres kontinuerligt og på et konstant kvalitetsniveau
9) "sikkerhedshændelse": en hændelse med negativ indflydelse på sikkerheden for personer og ejendom
10) "granskning": en evaluering af operationerne for at fastlægge sikkerhedsbehovene. Dette indbefatter identifikation af svage punkter, der kan tænkes udnyttet til at gennemføre ulovlige handlinger trods gennemførte sikkerhedsforanstaltninger og -procedurer, samt anbefaling af modvirkende beskyttelsesforanstaltninger, der står i forhold til truslen, med henblik på at imødegå eventuelt konstaterede risici
11) "prøvning": afprøvning af luftfartssikkerhedsforanstaltninger, hvor den kompetente myndighed foretager eller simulerer en ulovlig handling for at undersøge effektiviteten og gennemførelsen af eksisterende sikkerhedsforanstaltninger.
KAPITEL II FÆLLES KRAV TIL KVALITETSKONTROLPROGRAMMER
Artikel 3
Den kompetente myndigheds beføjelser
Medlemsstaterne udstyrer den kompetente myndighed med de nødvendige håndhævelsesbeføjelser for at sikre effektiviteten af de nationale sikkerhedsprogrammer for civil luftfart.
Artikel 4
Kvalitetskontrolprogrammets indhold
1. Kvalitetskontrolprogrammet indeholder alle de kvalitetsovervågningsforanstaltninger, som er nødvendige for regelmæssigt at vurdere, hvordan det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart gennemføres, herunder de politiske retningslinjer, de bygger på.
2. Kvalitetsprogrammet omfatter og behandler følgende forhold:
a) organisationsstruktur, ansvarsområder og ressourcer
b) jobbeskrivelser og kvalifikationer for alt kontrolpersonale, der har ansvar for gennemførelse af kvalitetskontrolprogrammet
c) overvågning af operationerne, herunder typer, sigte, indhold, hyppighed og fokus for sikkerhedskontroller, inspektioner, granskninger, og prøvninger, klassificering af graden af overholdelse af forskrifterne samt i alle relevante tilfælde omfanget af og ansvarsforholdene i forbindelse med efterforskninger
d) aktiviteter til afhjælpning af mangler med detaljerede krav til rapportering om mangler samt opfølgning og afhjælpning med det formål effektivt at sikre, at luftfartssikkerhedskravene overholdes
e) håndhævelsesforanstaltninger, samt
f) oplysning og rapportering om udførte aktiviteter og om graden af overholdelse af luftfartssikkerhedskravene.
Artikel 5
Overvågning af, i hvilken grad forskrifterne overholdes
1. Gennemførelsen af det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart overvåges.
2. Overvågningen udføres efter kvalitetskontrolprogrammet under hensyntagen til trusselsniveauet, operationernes art og karakter, gennemførelsesstandard samt andre faktorer og vurderinger, der kræver hyppigere overvågning.
3. Ledelsen, prioriteringen og tilrettelæggelsen af kvalitetskontrolprogrammet foregår uafhængigt af den operationelle gennemførelse af de foranstaltninger, der træffes under det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart.
Artikel 6
Rapportering
1. Medlemsstaterne udarbejder hvert år en rapport til Kommissionen om, hvilke foranstaltninger de har truffet for at efterleve denne forordning, og om luftfartssikkerhedssituationen ved lufthavne på deres område. Bilag I indeholder retningslinjer for rapporteringen.
2. Rapportens referenceperiode er 1. januar til 31. december. Rapporten aflægges to måneder efter referenceperiodens udløb. Som en undtagelse aflægges der ved udgangen af februar 2004 rapport for perioden 19. juli 2003 til 31. december 2003.
KAPITEL III FÆLLES KONTROLMETODE
Artikel 7
Udførelse af kontrol
Overholdelsen af forskrifterne overvåges ved både anmeldte og uanmeldte aktiviteter.
Artikel 8
Klassificering af, i hvilken grad forskrifterne overholdes
Ved sikkerhedskontrol, inspektioner og prøvninger bedømmes gennemførelsen af det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart ved brug af det harmoniserede system til klassificering af overholdelsen af forskrifterne, jf. bilag II.
KAPITEL IV FÆLLES KRAV TIL KONTROLPERSONALE
Artikel 9
Rådighed over kontrolpersonale
Hver medlemsstat tager skridt til at sikre, at der står et tilstrækkeligt stort kontrolpersonale til rådighed, til at alle aktiviteter til overvågning af, om forskrifterne overholdes, kan gennemføres.
Artikel 10
Kvalifikationskriterier for kontrolpersonale
1. Hver medlemsstat sikrer, at det kontrolpersonale, der udfører aktiviteter på vegne af den kompetente myndighed, har passende kvalifikationer, herunder tilstrækkelig teoretisk og praktisk erfaring på det relevante område.
2. Kontrolpersonalet skal være i besiddelse af:
a) et dybtgående kendskab til det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart og til, hvordan det anvendes over for de operationer, der undersøges
b) i givet fald kendskab til de strengere foranstaltninger, der gælder i den pågældende medlemsstat og på det sted, der undersøges
c) et godt praktisk kendskab til sikkerhedsteknologier og -metoder
d) kendskab til kontrolprincipper, -procedurer og -metoder
e) praktisk kendskab til de operationer, der undersøges.
KAPITEL V FÆLLES BESTEMMELSER
Artikel 11
Udveksling af bedste praksis
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om bedste praksis med hensyn til kvalitetskontrolprogrammer, kontrolmetoder og kontrolpersonale. Kommissionen videregiver disse oplysninger til de øvrige medlemsstater.
Artikel 12
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. juli 2003.
Nařízení Komise (ES) č. 1217/2003
ze dne 4. července 2003,
kterým se stanoví společné specifikace pro národní programy kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2320/2002 Evropského parlamentu a Rady ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví [1], a zejména čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývoj a provádění národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví v každém členském státě má zásadní význam pro zajištění účinnosti jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 2320/2002.
(2) Specifikace národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví, které mají být členskými státy provedeny, by měly z tohoto hlediska zajistit harmonizovaný přístup. Proto je nařízení nejhodnějším nástrojem pro tento účel.
(3) Sledování národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví na úrovni Společenství vyžaduje harmonizovaný přístup k hodnocení dodržování předpisů na úrovni členského státu.
(4) Aby byly audity, za jejichž uskutečňování mají odpovídat příslušné orgány, účinné, měly by být prováděny pravidelně. Neměly by být omezeny co do předmětu, etapy nebo okamžiku, kdy jsou prováděny. Měly by se uskutečňovat způsoby, které nejlépe zajistí jejich účinnost.
(5) Přednostně by měla být vypracována podrobná společná metodika provádění auditů.
(6) Je nezbytné vypracovat harmonizovaný způsob podávání zpráv o opatřeních přijatých ke splnění povinností podle tohoto nařízení a o bezpečnostní situaci na letištích na územích členských států.
(7) Národní programy kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví by měly být založeny na osvědčených postupech. O těchto osvědčených postupech by si členské státy vyměňovat informace.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost civilního letectví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚČEL A DEFINICE
Článek 1
Účel
Toto nařízení stanoví společné specifikace národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví, které mají provedeny každým členským státem. To zahrnuje stanovení společných požadavků na programy kontroly kvality, společnou metodiku předpokládaných auditů a společné požadavky na auditory.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "příslušným orgánem" vnitrostátní orgán určený členským státem podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2320/2002 odpovídající za koordinaci a kontrolu plnění jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví;
2. "auditem" každý postup nebo metoda užívané pro kontrolu dodržování předpisů a prováděné na vnitrostátní úrovni. Zahrnuje bezpečnostní audity, inspekce, průzkumy, testy a vyšetřování;
3. "auditorem" každá osoba, která na vnitrostátní úrovni provádí audit;
4. "nedostatkem" každé porušení bezpečnostních předpisů civilního letectví;
5. "inspekcí" ověření, zda jedno nebo více hledisek bezpečnostních opatření a postupů bylo uplatněno, s cílem určit účinnost jejich provádění;
6. "vyšetřováním" prošetření mimořádné bezpečnostní události a vysvětlení její příčiny s cílem vyhnout se jejímu opakování, včetně zvážení uplatnění právních odpovědnosti;
7. "programem kontroly kvality" národní program kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví;
8. "bezpečnostním auditem" důkladné přezkoumání všech hledisek bezpečnostních opatření a postupů s cílem určit, zda jsou prováděna trvale za dodržování stálé kvality;
9. "mimořádnou bezpečnostní událostí" událost mající nepříznivé důsledky pro ochranu nebo bezpečnost lidí a majetku;
10. "průzkumem" zhodnocení provozních činností s cílem určit bezpečnostní potřeby. To zahrnuje rozpoznání slabých míst systému, kterých může být zneužito ke spáchání protiprávního činu navzdory prováděným bezpečnostním opatřením a postupům, a doporučení kompenzačních ochranných opatření odpovídajících zjištěným rizikům a úměrných nebezpečí, které představují;
11. "testem" zkouška bezpečnostních opatření v letectví, při níž příslušný orgán předstírá úmysl spáchat protiprávní čin, aby ověřil účinnost a provádění stávajících bezpečnostních opatření.
KAPITOLA II
SPOLEČNÉ POŽADAVKY NA PROGRAMY KONTROLY KVALITY
Článek 3
Pravomoci příslušného orgánu
K zajištění účinnosti svých národních programů bezpečnosti civilního letectví poskytnou členské státy příslušným orgánům nezbytné donucovací pravomoci.
Článek 4
Obsah programu kontroly kvality
1. Program kontroly kvality obsahuje všechna nezbytná opatření přijatá k pravidelné kontrole plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví, včetně politik, na kterých se zakládá.
2. Program kontroly kvality zahrnuje a upravuje tyto prvky:
a) organizační strukturu, odpovědnost a zdroje;
b) popisy práce a kvalifikace všech auditorů odpovídajících za provádění programu kontroly kvality;
c) kontrola provozních činností včetně druhů, cílů, obsahu, četnosti a zaměření bezpečnostních auditů, inspekcí, průzkumů a testů a rovněž případně klasifikace dodržování předpisů a rozsahu vyšetřování a pravomocí při něm;
d) činnosti k nápravě nedostatků, včetně informací o podávání zpráv o nedostatcích, navazujících opatřeních a nápravě, s cílem účinně zajistit dodržování bezpečnostních požadavků v letectví;
e) donucovací opatření a
f) sdělení a zprávy o zajišťovaných činnostech a o úrovni dodržování bezpečnostních požadavků v letectví.
Článek 5
Kontrola
1. Plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví je kontrolováno.
2. Kontrola se provádí v souladu s programem kontroly kvality, přičemž se zohlední úroveň rizika, druh a povaha provozních činností, obvyklé podmínky provádění a jiné faktory a analýzy, která vyžadují častější kontrolu.
3. Řízení, stanovení priorit a organizování programu kontroly kvality se uskutečňuje nezávisle na provozním provádění opatření přijatých v rámci národního programu bezpečnosti civilního letectví.
Článek 6
Zprávy
1. Členské státy každoročně podávají Komisi zprávu o opatřeních přijatých k plnění svých povinností podle tohoto nařízení a o stavu letecké bezpečnosti na letištích umístěných na jejich území. Základní zásady pro podávání zpráv jsou stanoveny v příloze I.
2. Sledované období zprávy je od 1. ledna do 31. prosince. Zpráva se podává do dvou měsíců po skončení tohoto období. Do konce roku 2004 se výjimečně podá zpráva za období od 19. července 2003 do 31. prosince 2003.
KAPITOLA III
SPOLEČNÁ METODIKA PRO AUDITORY
Článek 7
Provádění auditů
Kontrolní činnosti zahrnují ohlášené i neohlášené činnosti.
Článek 8
Klasifikace dodržování předpisů
Bezpečnostními audity, inspekcemi a testy je hodnoceno plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví, přičemž je používán harmonizovaný systém klasifikace stanovený v příloze II.
KAPITOLA IV
SPOLEČNÉ POŽADAVKY NA AUDITORY
Článek 9
Dostupnost auditorů
Každý členský stát přijme vhodná opatření k zajištění dostupnosti dostatečného počtu auditorů pro všechny kontrolní činnosti.
Článek 10
Kvalifikační kritéria pro auditory
1. Každý členský stát zajistí, aby auditoři vykonávající funkce jménem příslušného orgánu měli přiměřenou kvalifikaci, která zahrnuje dostatečnou teoretickou a praktickou zkušenost v dané oblasti.
2. Auditoři mají
a) dobrou znalost národního programu bezpečnosti civilního letectví a způsobu jeho provádění v činnostech, které jsou předmětem kontroly;
b) podle potřeby znalost přísnějších opatření použitelných v daném členském státě a na místě kontroly;
c) dobré odborné znalosti bezpečnostních technologií a bezpečnostních postupů;
d) znalosti zásad, postupů a technik provádění auditu;
e) odbornou znalost kontrolovaných provozních činností.
KAPITOLA V
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Sdílení osvědčených postupů
Členské státy informují Komisi o osvědčených postupech, které se týkají programů kontroly kvality, metodiky provádění auditů a auditorů. Komise tyto informace zpřístupní členským státům.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. července 2003.