RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 2343/90 af 24. juli 1990 om luftfartsselskabers adgang til at deltage i ruteflyvning inden for Faellesskabet samt om deling af passagerkapaciteten mellem luftfartsselskaber ved ruteflyvning mellem medlemsstaterne
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Det er vigtigt, at der traeffes foranstaltninger med henblik paa gradvis oprettelse af det indre marked i loebet af perioden indtil den 31. december 1992 som omhandlet i Traktatens artikel 8 A; det indre market indebaerer et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital;
Raadets beslutning 87/602/EOEF (4) udgjorde et foerste skridt henimod den liberalisering med hensyn til deling af passagerkapaciteten og adgang til markedet, som er noedvendig for at virkeliggoere det indre marked for lufttransport; Raadet vedtog at traeffe yderligere liberaliseringsforanstaltninger ved udgangen af en indledende periode paa tre aar;
inden 1. juli 1992 boer der paa grundlag af faelles bestemmelser og kriterier indfoeres principper for forbindelserne mellem registreringsstaterne og luftfartsselskaber, der er operativt godkendt paa deres omraade;
ordningen vedroerende et udvidet samarbejde om anvendelsen af lufthavnen i Gibraltar blev vedtaget i London den 2. december 1987 af Kongeriget Spanien og Det Forenede Kongerige i form af en faelles erklaering fra de to landes udenrigsministre; denne ordning er endnu ikke ivaerksat;
lufttrafiksystemet paa de graeske oeer og paa de atlanterhavsoeer, der udgoer den autonome region Azorerne, er paa nuvaerende tidspunkt ikke tilstraekkeligt udviklet, og lufthavnene paa disse oeer boer derfor midlertidigt undtages fra forordningens anvendelsesomraade;
EFT nr. C 164 af 5. 7. 1990, s. 11.
infrastrukturen i lufthavnen ved Porto er endnu under udbygning for at kunne klare den stigende rutetrafik; lufthavnen boer derfor undtages fra forordningens anvendelsesomraade, saa laenge udvidelsen af infrastrukturen ikke er afsluttet;
det er noedvendigt at indfoere saerlige bestemmelser, under visse omstaendigheder, for luftfartsforbindelser paa nye ruter mellem regionale lufthavne samt for forpligtelse til offentlig tjeneste, som er noedvendig for at opretholde forbindelser til visse regionale lufthavne;
oeget markedsadgang vil stimulere udviklingen af Faellesskabets luftfartssektor og sikre brugerne bedre forbindelser; derfor er det noedvendigt at indfoere mere liberale bestemmelser om udpegning af flere luftfartsselskaber og om tredje, fjerde og femte frihedsrettighed;
i betragtnig af problemerne i forbindelse med lufthavnsinfrastruktur, navigationshjaelpemidler og fordeling af afgangs- og ankomsttidspunkter er det noedvendigt med visse begraensninger i udoevelsen af trafikrettighederne;
udoevelsen af trafikrettigheder skal ske i overensstemmelse med reglerne om sikkerhed, miljoebeskyttelse, fordeling af afgangs- og ankomsttidspunkter samt betingelserne for adgang til lufthavnene, og skal endvidere ske uden forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet;
bilaterale bestemmelser om kapacitetsdeling er uforenelige med principperne om det indre marked, der skal vaere gennemfoert senest i 1993 inden for luftfartssektoren; derfor skal de bilaterale begraensninger aftrappes;
det er saerlig vigtigt at fremme udviklingen af interregionale flyforbindelser med henblik paa at faa udviklet et EF-rutenet og bidrage til at loese problemet vedroerende overbelastning af visse store lufthavne; derfor er det hensigtsmaessigt med mere liberale bestemmelser om kapacitetsdeling vedroerende disse forbindelser;
i betragtning af den relative betydning af ikke-planmaessig trafik (chartertrafik) for nogle medlemsstater i forhold til rutetrafikken er det noedvendigt at indfoere foranstaltninger til at mindske virkningerne heraf for luftfartsselskaberne i de medlemsstater, der modtager en saadan trafik; formaalet med foranstaltningerne boer ikke vaere at begraense den ikke-planmaessige trafik (chartertrafikken) eller at regulere den;
af hensyn til konkurrencesituationen paa markedet boer der traeffes foranstaltninger for at forhindre uheldige oekonomiske virkninger for luftfartsselskaberne;
denne forordning traeder i stedet for direktiv 83/416/EOEF (5), senest aendret ved direktiv 89/463/EOEF (6), samt beslutning 87/602/EOEF; naevnte direktiv og naevnte beslutning skal derfor ophaeves;
Raadet boer vedtage yderligere liberaliseringsforanstaltninger vedroerende markedsadgang og kapacitetsdeling, som ogsaa skal omfatte cabotage, inden den 30. juni 1992 -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Anvendelsesomraade og definitioner
Artikel 1
1. Denne forordning omhandler:
a) EF-luftfartsselskabers adgang til markedet;
b)
deling af passagerkapacitet mellem et luftfartsselskab/luftfartsselskaber, der er operativt godkendt i en medlemsstat, og et luftfartsselskab/luftfartsselskaber, der er operativt godkendt i en anden medlemsstat, i forbindelse med ruteflyvning mellem disse stater.
2. Anvendelsen af denne forordning paa Gibraltar lufthavn foregriber ikke henholdsvis Kongeriget Spaniens og Det Forenede Kongeriges retlige holdning til den bestaaende uoverensstemmelse med hensyn til suveraeniteten over det omraade, paa hvilket lufthavnen er beliggende.
3. Anvendelsen af bestemmelserne i denne forordning paa Gibraltar lufthavn suspenderes, indtil den ordning, der er fastlagt i den faelles erklaering af 2. december 1987 fra udenrigsministrene for Kongeriget Spanien og Det Forenede Kongerige, er blevet ivaerksat. Naar dette sker, underretter Spaniens og Det Forenede Kongeriges regeringer samme dag Raadet herom.
4. Lufthavne paa de graeske oeer og paa de atlanterhavsoeer, som udgoer den autonome region Azorerne, fritages for gennemfoerelsen af denne forordning indtil den 30. juni 1993. Med mindre Raadet paa forslag af Kommissionen traeffer anden afgoerelse, gaelder denne fritagelse i en yderligere periode paa fem aar og kan herefter forlaenges i endnu
fem aar.
Lufthavnen ved Porto fritages for gennemfoerelsen af denne forordning indtil den 31. december 1992. Undtagelsen ophaeves, saa snart Den Portugisiske Republik skoenner, at denne lufthavns oekonomiske forhold er blevet forbedret.
Med henblik herpaa giver den meddelelse herom til Kommissionen. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater om denne meddelelse.
Artikel 2
I denne forordning forstaas ved:
a) luftfartsselskab: et lufttrafikforetagende med en gyldig operativ godkendelse i en medlemsstat til at drive ruteflyvning;
b)
tredje frihedsrettighed: den ret, som et luftfartsselskab, der er operativt godkendt i en stat, har til paa en anden stats omraade at afsaette passagerer, fragt og post, som er optaget i den stat, hvori det er operativt godkendt;
fjerde frihedsrettighed: den ret, som et luftfartsselskab, der er operativt godkendt i en stat, har til paa en anden stats omraade at optage passagerer, fragt og post med henblik paa at afsaette samme i den stat, hvori det er operativt godkendt;
femte frihedsrettighed: et luftfartsselskabs ret til at udfoere lufttransport af passagerer, fragt og post mellem to andre stater end den, hvori det er operativt godkendt;
c)
beroerte stater: de medlemsstater, mellem hvilke der drives ruteflyvning;
d)
registreringsstat: den medlemsstat, hvor den i litra a) naevnte operative godkendelse er udstedt;
e)
EF-luftfartsselskab:
ii) et luftfartsselskab, som har og fortsat vil have sin centrale administration og sit hovedsaede i Faellesskabet, og hvori aktiemajoriteten ejes og fortsat vil vaere ejet af medlemsstaterne og/eller af statsborgere i medlemsstaterne, og som faktisk kontrolleres og fortsat vil vaere kontrolleret af saadanne stater eller personer, eller
ii) et luftfartsselskab, som paa tidspunktet for udstedelsen af denne forordning ikke er i overensstemmelse med den under nr. i) fastsatte definition, men som
1) enten har sin centrale administration og sit hovedsaede i Faellesskabet, og som i tolv maaneder forud for udstedelsen af denne forordning har drevet rute eller ikke-planmaessig flyvning (charterflyvning) i Faellesskabet,
2) eller i tolv maaneder forud for udstedelsen af denne forordning har drevet ruteflyvning mellem medlemsstaterne i henhold til tredje og fjerde frihedsrettighed.
De luftfartsselskaber, der opfylder kriterierne under nr. ii), er anfoert i bilag I;
f)
ruteflyvning: en raekke flyvninger, der hver har samtlige foelgende kendetegn:
iii) de passerer gennem luftrummet over mere end en medlemsstats omraade.
iii) de gennemfoeres med luftfartoejer til befordring af passagerer eller passagerer og fragt og/eller post mod vederlag, saaledes at der for hver flyvning udbydes pladser til salg paa individuel basis til offentligheden (enten direkte hos luftfartsselskabet eller hos dets autoriserede bureauer),
iii) de gennemfoeres mellem de samme to eller flere punkter:
1) enten i henhold til en offentliggjort fartplan, eller
2) med en saadan regelmaessighed eller hyppighed, at der tydeligt er tale om en systematisk raekke flyvninger.
g)
flyvning: afgang fra en naermere angivet lufthavn til en naermere angivet bestemmelseslufthavn;
h)
udpegning af flere luftfartsselskaber paa ruter mellem to lande: registreringsstatens udpegning af to eller flere af de luftfartsselskaber, som den har givet operativ godkendelse til at beflyve ruter mellem dens omraade og en anden medlemsstats omraade;
i)
udpegning af flere luftfartsselskaber paa ruter mellem to byer: registreringsstatens udpegning af to eller flere af de luftfartsselskaber, som den har givet operativ godkendelse til at beflyve en rute mellem en lufthavn eller et lufthavnssystem paa dens omraade og en lufthavn eller et lufthavnssystem paa en anden medlemsstats omraade;
j)
regional lufthavn: enhver anden lufthavn end en lufthavn, der er optaget paa listen i bilag II som en kategori 1-lufthavn;
k)
lufthavnssystem: to eller flere lufthavne, der er anfoert sammen, da de trafikmaessigt daekker samme by, som anfoert i bilag II;
l)
kapacitet: det antal saeder, der udbydes til publikum paa en rute i et givet tidsrum;
m)
kapacitetsandel: den i overensstemmelse med artikel 11 beregnede procentandel, som en medlemsstat har af den samlede kapacitet paa en bilateral forbindelse til en anden medlemsstat, bortset fra den kapacitet, der tilbydes paa ruter med femte frihedsrettighed,
n)
forpligtelse til offentlig tjeneste: et luftfartsselskabs for-
pligtelse til paa enhver rute, hvortil den er operativt godkendt af en medlemsstat, at traeffe alle noedvendige foranstaltninger til at sikre driften i overensstemmelse med saadanne fastsatte krav med hensyn til kontinuitet, regelmaessighed og kapacitet, som selskabet ikke ville have paataget sig, hvis det alene skulle tilgodese sin egen forretningsmaessige interesse.
Forholdet mellem registreringsstaterne og deres luftfartsselskaber
Artikel 3
1. Denne forordning beroerer ikke forholdet mellem en medlemsstat og luftfartsselskaber, som denne medlemsstat har udstedt operativ godkendelse til, for saa vidt angaar markedsadgang og kapacitetsdeling.
2. Med henblik paa ivaerksaettelse senest den 1. juli 1992 vedtager Raadet paa grundlag af et forslag fra Kommissionen om faelles bestemmelser og kriterier, der skal forelaegges senest den 31. maj 1991, regler for udstedelse af operativ godkendelse til luftfartsselskaber og for ruteflyvningstilladelse.
Tredje og fjerde frihedsrettighed
Artikel 4
Med mindre andet gaelder ifoelge denne forordning, har EF-luftfartsselskaber tilladelse til at udoeve tredje og fjerde frihedsrettighed i trafik mellem lufthavne eller lufthavnssystemer i en medlemsstat og lufthavne eller lufthavnssystemer i en anden medlemsstat, naar disse lufthavne eller lufthavnssystemer er aabne for trafik mellem medlemsstaterne eller for international trafik.
Forholdet mellem en medlemsstat og andre medlemsstaters luftfartsselskaber
Artikel 5
1. Med mindre andet gaelder ifoelge artikel 6, skal en medlemsstat give luftfartsselskaber, der er operativt godkendt i en anden medlemsstat, tilladelse til
- at udoeve tredje og fjerde frihedsrettighed som omhandlet i artikel 4;
- inden for Faellesskabet at anvende samme rutenummer for kombinerede ruter med tredje og fjerde frihedsrettighed,
naar registreringsstaten har givet disse tilladelser.
2. Saafremt et luftfartsselskab i en medlemsstat i henhold til denne artikel er blevet godkendt til at beflyve en rute, kan den stat, hvor dette luftfartsselskab er registreret, ikke fremsaette indsigelse mod en ansoegning om at paabegynde ruteflyvning paa samme rute, der indgives af et luftfartsselskab fra den anden beroerte stat.
3. a) En medlemsstat kan efter konsultationer med andre beroerte stater indfoere en forpligtelse til offentlig tjeneste for saa vidt angaar luftfartsforbindelser til en
regional lufthavn inden for dens omraade paa en rute, der anses for vital for den oekonomiske udvikling i det omraade, hvor lufthavnen er beliggende, i det omfang det er noedvendigt for at sikre passende luftfartsforbindelser paa ruten i overensstemmelse med fastsatte krav om kontinuitet, regelmaessighed, kapacitet og prisfastsaettelse, som selskabet ikke ville have paataget sig, hvis det alene skulle tilgodese sin egen forretningsmaessige interesse.
b)
Om luftfartsforbindelserne paa en rute er passende, vurderes paa grundlag af
iii) offentlighedens interesse;
iii) muligheden for at anvende andre transportformer og disses evne til at opfylde det paagaeldende transportbehov;
iii) de billetpriser og vilkaar, der kan tilbydes brugerne.
c)
Uanset stk. 2 er en medlemsstat ikke forpligtet til at give mere end et luftfartsselskab tilladelse til at beflyve en rute med forpligtelse til offentlig tjeneste, forudsat at retten til at beflyve ruten udbydes ved offentligt udbud for en periode paa indtil tre aar til alle luftfartsselskaber med en operativ godkendelse udstedt i de beroerte stater, og til alle EF-luftfartsselskaber, som i henhold til artikel 8 er berettiget til at udoeve femte frihedsrettighed paa ruten. Luftfartsselskabernes tilbud fremsendes til de oevrige beroerte stater og til Kommissionen.
d)
litra c) finder ikke anvendelse, dersom den anden beroerte medlemsstat foreslaar en tilfredsstillende alternativ maade at opfylde denne forpligtelse til offentlig tjeneste paa.
e)
stk. 3 finder ikke anvendelse paa ruter med en kapacitet paa mere end 30 000 saeder pr. aar.
4. Uanset stk. 2 er en medlemsstat, som har givet et af de luftfartsselskaber, som det har godkendt operativt, tilladelse til at flyve med passagerer paa en ny rute mellem regionale lufthavne med luftfartoejer med en kapacitet paa hoejst 80 saeder, i en periode paa to aar ikke forpligtet til at godkende en gensidig rute, medmindre den beflyves med luftfartoejer med en kapacitet paa hoejst 80 saeder, eller den indgaar i en rute, der beflyves i henhold til artikel 7, hvortil der hoejst er 80 saeder til salg mellem de to paagaeldende regionale lufthavne paa hver flyvning.
5. Kommissionen foretager paa anmodning af en medlemsstat, som mener, at udviklingen af en rute begraenses i
urimelig grad af stk. 3 eller 4, eller paa eget initiativ eller hvis der opstaar uoverensstemmelse om gennemfoerelsen af stk. 3, en undersoegelse og traeffer inden to maaneder efter at have indledt denne og paa grundlag af alle relevante faktorer afgoerelse om, hvorvidt stk. 3 eller 4 fortsat boer finde anvendelse paa den paagaeldende rute.
6. Kommissionen underretter Raadet og medlemsstaterne om sin afgoerelse. Medlemsstaterne kan henvise Kommissionens afgoerelse til Raadet inden for en frist paa en maaned. Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe anden afgoerelse inden for en maaned.
Udpegning af flere luftfartsselskaber
Artikel 6
1. En medlemsstat accepterer en anden medlemsstats udpegning af flere luftfartsselskaber til at beflyve ruter mellem to lande.
2. Medlemsstaten accepterer ligeledes udpegning af flere luftfartsselskaber til at beflyve ruter mellem to byer:
- fra den 1. januar 1991 paa ruter, hvor der i det foregaaende aar blev befordret over 140 000 passagerer, eller hvor der foretages over 800 dobbeltflyvninger om aaret,
- fra den 1. januar 1992 paa ruter, hvor der i det foregaaende aar blev befordret over 100 000 passagerer, eller hvor der foretages over 600 dobbeltflyvninger om aaret.
Kombination af punkter
Artikel 7
Ved ruteflyvning til eller fra to eller flere punkter i andre medlemsstater eller stater end registreringsstaten skal de beroerte stater give et EF-luftfartsselskab tilladelse til at kombinere ruteflyvninger og anvende samme rutenummer. Trafikrettighederne mellem de kombinerede punkter kan udoeves i overensstemmelse med artikel 8.
Femte frihedsrettighed
Artikel 8
1. I henhold til denne artikel har EF-luftfartsselskaberne lov til at udoeve femte frihedsrettighed mellem kombinerede punkter i to forskellige medlemsstater paa foelgende betingelser:
a) trafikrettighederne udoeves paa en rute, der ifoelge fartplanen enten er en forlaengelse af en rute fra eller den foerste delstraekning af en rute til registreringsstaten
b)
luftfartsselskabet kan for ruten med femte frihedsrettighed hoejst anvende 50 % af sin saedekapacitet pr. saeson paa den rute med tredje og fjerde frihedsrettighed, som ruten med femte frihedsrettighed er en forlaengelse eller den foerste delstraekning af.
2. a) Luftfartsselskabet kan paa en rute med femte frihedsrettighed anvende et andet, men ikke stoerre luftfartoej end det, selskabet anvender paa den rute med tredje og fjerde frihedsrettighed, som ruten med femte frihedsrettighed er en forlaengelse eller foerste delstraekning af.
b) Naar der er mere end en rute med femte frihedsrettighed, der beflyves som en forlaengelse eller foerste delstraekning af en rute med tredje eller fjerde frihedsrettighed, udgoer den i stk. 1, litra b), omhandlede kapacitet den samlede saedekapacitet, der er til raadighed for befordring af femte frihedsrettighedspassagerer paa disse ruter med femte frihedsrettighed.
3. Et luftfartsselskab, der beflyver en rute med femte frihedsrettighed i overensstemmelse med denne artikel, giver paa anmodning de involverede medlemsstater alle relevante oplysninger om
a) saedekapaciteten pr. saeson paa den rute med tredje og fjerde frihedsrettighed, som ruten med femte frihedsrettighed er en forlaengelse eller foerste delstraekning af, og
b) kapaciteten pr. saeson paa hver enkelt rute for saa vidt angaar ruter med femte frihedsrettighed, som artikel 8, stk. 2, litra b), finder anvendelse paa.
Betingelser for udoevelse af trafikrettigheder
Artikel 9
Denne forordning beroerer ikke en medlemsstats ret til uden forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet at fastlaegge fordelingen af trafikken paa de enkelte lufthavne inden for et lufthavnssystem.
Artikel 10
1. Uanset artikel 5, stk. 2, er udoevelsen af trafikrettigheder underkastet offentliggjorte faellesskabs-, nationale, regionale eller lokale bestemmelser om sikkerhed og miljoebeskyttelse, tildeling af afgangs- og ankomsttidspunkter og foelgende betingelser:
a) den paagaeldende lufthavn eller det paagaeldende lufthavnssystem skal have tilstraekkelige faciliteter til at betjene ruten;
b)
navigationshjaelpemidlerne skal vaere tilstraekkelige til at betjene ruten.
2. Er betingelserne i stk. 1 opfyldt, kan en medlemsstat uden forskelsbehandlung paa grundlag af nationalitet fastsaette naermere betingelser for, begraense eller afslaa udoevelsen af de paagaeldende trafikrettigheder. Foer medlemsstaten traeffer en saadan foranstaltning, underretter den Kommissionen, som den giver alle noedvendige oplysninger.
3. Med mindre andet gaelder ifoelge artikel 9 og med mindre den anden beroerte medlemsstat/de andre beroerte medlemsstater er indforstaaet hermed, kan en medlemsstat ikke give et luftfartsselskab tilladelse til
a) at etablere en ny rute, eller
b) oege trafikhyppigheden paa en eksisterende rute
mellem en bestemt lufthavn paa dets omraade og en anden medlemsstat, saa laenge et luftfartsselskab, der er operativt godkendt af denne anden medlemsstat, ikke har faaet tilladelse til paa grundlag af stk. 1 og 2 at etablere en ny rute eller til at oege trafikhyppigheden paa en eksisterende rute til den paagaeldende lufthavn, indtil Raadet har vedtaget en forordning om en adfaerdskodeks for tildeling af ankomst- og afgangstids-
punkter med udgangspunkt i det generelle princip om ikke-forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet, og indtil en saadan forordning er traadt i kraft.
4. Paa anmodning af en medlemsstat undersoeger Kommissionen anvendelsen af stk. 2 og/eller stk. 3 i hvert enkelt tilfaelde og traeffer inden for en maaned afgoerelse om, hvorvidt medlemsstaten fortsat maa anvende foranstaltningen.
5. Kommissionen underretter Raadet og medlemsstaterne om sin afgoerelse. Medlemsstaterne kan henvise Kommissionens afgoerelse til Raadet inden for en frist paa en maaned. Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe anden afgoerelse inden for en maaned.
Kapacitetsdeling
Artikel 11
1. Fra den 1. november 1990 skal en medlemsstat tillade en anden medlemsstat at oege dens kapacitetsandel med 7,5 procentpoint for en hvilken som helst saeson i forhold til situationen i den forudgaaende tilsvarende saeson, idet hver medlemsstat herved under alle omstaendigheder kan kraeve en kapacitetsandel paa 60 %.
2. Med henblik paa ivaerksaettelse senest den 1. januar 1993 vedtager Raadet paa grundlag af et forslag fra Kommis-
sionen, der skal forelaegges inden den 31. december 1991, bestemmelser om ophaevelse af restriktionerne vedroerende kapacitetsdeling mellem medlemsstaterne.
3. Begraensninger vedroerende kapacitetsdeling finder ikke anvendelse paa trafik mellem regionale lufthavne, uanset luftfartoejets kapacitet.
4. Ved anvendelsen af stk. 1 tages der ikke hensyn til ensidige kapacitetsnedskaeringer. I saadanne tilfaelde er beregningsgrundlaget for kapacitetsandelene den kapacitet, som det eller de luftfartsselskab(er) i en medlemsstat, der har nedsat kapaciteten, tilboed i de tilsvarende forudgaaende saesoner.
Artikel 12
1. Paa anmodning af en medlemsstat, for hvilken bestemmelserne i artikel 11 har paafoert det (de) luftfartsselskab(er), som denne medlemsstat har operativt godkendt, alvorlig oekonomisk skade, tager Kommissionen situationen op til fornyet vurdering og traeffer paa grundlag af alle relevante faktorer, herunder markedsforholdene, det (de) paagaeldende luftfartsselskab(ers) oekonomiske situation og den reelle kapacitetsudnyttelse, afgoerelse om, hvorvidt kapacitets-
delingen paa ruterne til eller fra denne stat skal stabiliseres for et begraenset tidsrum.
2. Hvis en medlemsstats rutetrafik udsaettes for vaesentlig konkurrence fra ikke-planmaessig trafik (chartertrafik), hvorved dens luftfartsselskabers muligheder for at konkurrere effektivt paa markedet skades urimeligt, kan denne medlemsstat anmode Kommissionen om, at den efter en undersoegelse af alle relevante faktorer, herunder markedsforholdene og den reelle kapacitetsudnyttelse, og efter at have konsulteret de oevrige beroerte medlemsstater, inden to maaneder efter modtagelsen af anmodningen traeffer afgoerelse om, hvorvidt de 7,5 procentpoint i artikel 11, stk. 1, skal nedsaettes for saa vidt angaar den bilaterale forbindelse.
3. Kommissionen underretter Raadet og medlemsstaterne om sin afgoerelse. Medlemsstaterne kan forelaegge Kommissionens afgoerelse for Raadet inden for en maaned. Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe anden afgoerelse inden for en maaned.
Almindelige bestemmelser
Artikel 13
1. Denne forordning hindrer ikke medlemsstaterne i at indgaa indbyrdes arrangementer, der er mere fleksible end bestemmelserne i artikel 6, 8 og 11, eller i at lade saadanne arrangementer forblive i kraft.
2. Denne forordnings bestemmelser maa ikke anvendes til at indfoere begraensinger i eksisterende arrangementer vedroerende markedsadgang og kapacitet.
Artikel 14
1. Kommissionen offentliggoer hvert andet aar og foerste gang senest den 31. maj 1992 en rapport om gennemfoerelsen af denne forordning.
2. Medlemsstaterne og Kommissionen samarbejder om gennemfoerelsen af denne forordning, navnlig med hensyn til tilvejebringelsen af oplysninger til den i stk. 1 omhandlede rapport.
3. Fortrolige oplysninger, der modtages i medfoer af denne forordning, er omfattet af tjenstlig tavshedspligt.
Artikel 15
Raadet traeffer afgoerelse om en revision af denne forordning senest den 30. juni 1992 paa grundlag af et forslag fra Kommissionen, der forelaegges senest den 31. maj 1991.
Artikel 16
Beslutning 87/602/EOEF og direktiv 83/416/EOEF ophaeves.
Artikel 17
Denne forordning traeder i kraft den 1. november 1990.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 24. juli 1990.
Nařízení Rady (EHS) č. 2343/90
ze dne 24. července 1990
o přístupu leteckých dopravců k pravidelným trasám letecké dopravy uvnitř Společenství a o rozdělení kapacity pro přepravu cestujících v pravidelné letecké dopravě mezi členskými státy mezi letecké dopravce
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že je důležité přijmout opatření s cílem postupného vytvoření vnitřního trhu v období do 31. prosince 1992, jak stanoví článek 8a Smlouvy; že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 87/602/EHS [4] je prvním krokem k liberalizaci ve vztahu ke sdílení kapacity osobní dopravy a přístupu na trh, nezbytné k vytvoření vnitřního trhu v letecké dopravě; že Rada se usnesla přijmout další liberalizační opatření ke konci tříletého počátečního období;
vzhledem k tomu, že je nezbytné na základě společných technických podmínek a kritérií zavést do 1. července 1992 zásady pro vztahy mezi státy registrace a leteckými dopravci, kterým byla vydána licence na jejich území;
vzhledem k tomu, že opatření pro větší spolupráci při využívání letiště v Gibraltaru byla schválena v Londýně dne 2. prosince 1987 Španělským královstvím a Spojeným královstvím ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí těchto dvou zemí a že se tento režim dosud nestal použitelným;
vzhledem k tomu, že vývoj systému letecké dopravy na řeckých ostrovech a atlantských ostrovech, které tvoří autonomní oblast Azory, je v současnosti nedostatečný, a proto by letiště nacházející se na těchto ostrovech měla být dočasně vyňata z působnosti tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že infrastruktura letiště Porto se stále rozšiřuje, aby umožnila zvládnout růst pravidelné dopravy; že v důsledku toho má být toto letiště dočasně vyňato z působnosti tohoto nařízení, dokud nebude rozšíření této infrastruktury dokončeno;
vzhledem k tomu, že pro leteckou dopravu na nových trasách mezi regionálními letišti a pro závazky veřejných služeb, které jsou nezbytné pro zachování letecké dopravy na určitá regionální letiště, je nezbytné učinit za určitých okolností zvláštní opatření;
vzhledem k tomu, že rozšiřující se přístup na trh bude podněcovat rozvoj odvětví letecké dopravy Společenství a vyvolá zlepšení služeb pro uživatele; že je proto nezbytné zavést liberálnější opatření týkající se vícenásobného určení a provozních práv třetí, čtvrté a páté svobody;
vzhledem k tomu, že s ohledem na obtíže týkající se letištní infrastruktury, navigačních pomůcek a dostupnosti volných letištních časů je nezbytné zavést určitá omezení při užívání provozních práv;
vzhledem k tomu, že výkon provozních práv musí být v souladu s pravidly bezpečnosti, ochrany životního prostředí a přidělování volných letištních časů a. s. podmínkami přístupu na letiště a musí být upraven tak, aby nedocházelo k diskriminaci na základě státní příslušnosti;
vzhledem k tomu, že dvoustranná pravidla o sdílení kapacit nejsou slučitelná se zásadami vnitřního trhu, který má být v odvětví letecké dopravy dotvořen do roku 1993; že proto musí být dvoustranná omezení postupně snižována;
vzhledem k tomu, že je obzvláště důležité podporovat vývoj meziregionálních služeb v zájmu vybudování sítě tras Společenství, a tím přispět k řešení problémů přetížení provozu na určitých velkých letištích; že jsou proto účelná liberálnější pravidla sdílení kapacit těchto služeb;
vzhledem k tomu, že některé členské státy přikládají poměrnou důležitost nepravidelné letecké dopravě ve srovnání s pravidelnou leteckou dopravou, a proto je nezbytné přijmout opatření ke zmírnění z toho plynoucího nepříznivého dopadu na konkurenceschopnost dopravců členských států přijímajících pravidelnou leteckou dopravu; že opatření, která mají být přijata, nemají být zaměřována na omezování nepravidelné letecké dopravy nebo na její regulaci;
vzhledem k tomu, že s ohledem na stav trhu hospodářské soutěže mají být učiněna opatření k zabránění neodůvodněných hospodářských účinků na letecké dopravce;
vzhledem k tomu, že toto nařízení nahrazuje směrnici 83/416/EHS [5], naposledy pozměněnou směrnicí 89/463/EHS [6], a rozhodnutí 87/602/EHS; že je proto nezbytné uvedenou směrnici a uvedené rozhodnutí zrušit;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby vzhledem k přístupu na trh a sdílení kapacity přijala Rada do 30. června 1992 další liberalizační opatření včetně kabotáže,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Oblast působnosti a definice
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na
a) přístup leteckých dopravců Společenství na trh,
b) sdílení kapacity osobní dopravy mezi leteckým dopravcem (leteckými dopravci), kterým byla vydána licence v jednom členském státě, a leteckým dopravcem (leteckými dopravci), kterým byla vydána licence v jiném členském státě, v pravidelné letecké dopravě mezi těmito státy.
2. Toto nařízení se použije pro letiště Gibraltar, aniž jsou dotčeny právní postoje Španělského království a Spojeného království ve sporech o suverenitu nad územím, kde se letiště nachází.
3. Použitelnost tohoto nařízení pro letiště v Gibraltaru se pozastavuje, dokud nebude zaveden režim stanovený ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království ze dne 2. prosince 1987. Vlády Španělska a Spojeného království budou Radu o tomto datu informovat.
4. Letiště na řeckých ostrovech a atlantských ostrovech, které tvoří autonomní oblast Azory, jsou vyňaty z působnosti tohoto nařízení do 30. června 1993. Pokud na návrh Komise Rada nerozhodne jinak, platí tato výjimka na období dalších pěti let a může být prodloužena o dalších pět let.
Letiště Porto je do 31. prosince 1992 vyňato z působnosti tohoto nařízení. Tato odchylka se zruší, jakmile Portugalská republika usoudí, že se hospodářské podmínky letiště zlepšily. Za tímto účelem informuje Portugalská republika Komisi, jež o tom uvědomí ostatní členské státy.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se:
a) leteckým dopravcem rozumí letecký dopravní podnik s platnou provozní licencí k provozování pravidelné letecké dopravy vydanou členským státem;
b) provozním právem třetí svobody rozumí právo leteckého dopravce, kterému jeden ze členských států vydal licenci, vykládat na území jiného státu cestující, zboží a poštovní zásilky naložené ve státě, ve kterém byla licence vydána;
provozním právem čtvrté svobody rozumí právo leteckého dopravce, kterému jeden ze členských států vydal licenci, nakládat na území jiného státu cestující, zboží a poštovní zásilky určené k vyložení ve státě, ve kterém byla licence vydána;
provozním právem páté svobody rozumí právo leteckého dopravce provozovat leteckou přepravu cestujících, zboží a poštovních zásilek mezi dvěma státy jinými než stát, ve kterém byla licence vydána;
c) zúčastněnými státy rozumějí členské státy, mezi kterými je provozována pravidelná letecká doprava;
d) státem registrace rozumí členský stát, ve kterém byla licence podle písmene a) vydána;
e) leteckým dopravcem Společenství rozumí
i) letecký dopravce, který má a udržuje svou ústřední správu a hlavní provozovnu ve Společenství, přičemž většina jeho majetkového podílu je a zůstane v držení členských států nebo státních příslušníků členských států, a který je a zůstává fakticky kontrolován těmito státy nebo osobami, nebo
ii) letecký dopravce, který ačkoli v době přijetí tohoto nařízení nevyhovuje definici uvedené v bodě ii),
1. buď má ve Společenství svou ústřední správu a hlavní provozovnu a během 12 měsíců před přijetím tohoto nařízení provozoval ve Společenství pravidelnou nebo nepravidelnou dopravu;
2. nebo během 12 měsíců před přijetím tohoto nařízení provozoval pravidelnou leteckou dopravu mezi členskými státy na základě provozních práv třetí a čtvrté svobody.
Letečtí dopravci, kteří vyhovují kritériím stanoveným v tomto bodě ii), jsou uvedeni v příloze I;
f) pravidelnou leteckou dopravou rozumí soubor letů, z nichž každý má všechny tyto vlastnosti:
i) vede vzdušným prostorem nad územím více než jednoho členského státu;
ii) je provozován za úplatu letadly pro přepravu cestujících nebo cestujících, nákladu nebo poštovních zásilek tak, že pro každý let jsou k dispozici místa pro individuální prodej veřejnosti, buď přímo dopravcem, nebo jeho schválenými zástupci;
iii) je provozován za účelem poskytování dopravy mezi dvěma nebo více stejnými místy, buď
1. podle zveřejněného letového řádu, nebo
2. s lety tak pravidelnými nebo tak četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu;
g) letem rozumí odlet z určitého letiště směrem ke stanovenému letišti přistání;
h) vícenásobným určením na základě páru zemí rozumí určení dvou nebo více leteckých dopravců státem registrace, kterým tento stát vydal licenci k provozování pravidelné letecké dopravy mezi svým územím a územím jiného členského státu;
i) vícenásobným určením na základě páru měst rozumí určení dvou nebo více leteckých dopravců státem registrace, kterým tento stát vydal licenci k provozování pravidelné letecké dopravy mezi letištěm nebo letištním systémem na jeho území a letištěm nebo letištním systémem na území jiného členského státu;
j) regionálním letištěm rozumí každé letiště jiné než uvedené v příloze II jako letiště kategorie 1;
k) letištním systémem dvě letiště nebo více letišť seskupených k dopravní obsluze jednoho města a uvedených v příloze II;
l) kapacitou rozumí počet sedadel, který je široké veřejnosti nabízen na pravidelné letecké dopravě v daném období;
m) podílem na kapacitě rozumí podíl členského státu vyjádřený jako procento celkové kapacity, vypočítané podle článku 11, na dvoustranném spojení s jiným členským státem kromě jakékoliv kapacity poskytované leteckou dopravou v rámci páté svobody;
n) závazkem veřejných služeb rozumí každý závazek uložený leteckému dopravci ve vztahu k jakékoli trase, k jejímuž provozování mu byla vydána licence, aby přijal potřebná opatření k zajištění dopravy, která splňuje stanovené normy návaznosti, pravidelnosti, kapacity a cen, které by letecký dopravce nesplnil, pokud by bral ohled výhradně na vlastní obchodní zájmy.
Vztahy mezi státem registrace a jeho leteckými dopravci
Článek 3
1. Tímto nařízením není dotčen vztah mezi členským státem a leteckým dopravcem, který má licenci od tohoto státu, pokud jde o přístup na trh a sdílení kapacity.
2. Rada nejpozději 1. července 1992 na základě návrhu společných technických podmínek a kritérií Komise, který má být předložen nejpozději 31. května 1991, přijme pravidla pro vydávání licencí leteckým dopravcům a licencí pro trasy.
Provozní práva třetí a čtvrté svobody
Článek 4
S výhradou tohoto nařízení je leteckým dopravcům povoleno vykonávat leteckou dopravu podle třetí a čtvrté svobody mezi letišti nebo letištními systémy v jednom členském státě a letišti a letištními systémy v jiném členském státě, jestliže tato letiště nebo letištní systémy jsou otevřeny pro dopravu mezi členskými státy nebo pro mezinárodní dopravu.
Vztahy mezi členským státem a leteckými dopravci jiných členských států
Článek 5
1. S výhradou článku 6 členský stát povolí leteckým dopravcům s licencí v jiném členském státě, kteří od svých států registrace obdrželi odpovídající oprávnění,
- vykonávat provozní práva třetí a čtvrté svobody podle článku 4,
- užívat uvnitř Společenství stejné letové číslo pro kombinovanou dopravu v rámci třetí a čtvrté svobody.
2. Pokud leteckému dopravci jeden členský stát vydal licenci v souladu s tímto článkem k provozování pravidelné letecké dopravy, nesmí stát registrace tohoto leteckého dopravce vznést námitky proti žádosti leteckého dopravce jiného zúčastněného státu o zavedení pravidelné letecké dopravy na stejné trase.
3. a) Na základě konzultace s ostatními zúčastněnými státy může členský stát uložit závazek veřejné služby týkající se letecké dopravy do regionálního letiště na svém území pro trasu, která je považována za zásadně důležitou pro hospodářský rozvoj regionu, ve kterém je letiště umístěno, v rozsahu nezbytném k tomu, aby na této trase byla zajištěna dostatečná letecká dopravní obslužnost uspokojující pevně stanovené normy návaznosti, pravidelnosti, kapacity a cen, které by dopravci nesplnili, pokud by bral ohled výhradně na vlastní obchodní zájmy.
b) Dostatečnost pravidelné letecké dopravy stanoví členské státy s ohledem na
i) veřejný zájem,
ii) možnost uchýlit se k jiným druhům dopravy a schopnost těchto druhů dopravy uspokojit dopravní potřeby brané v úvahu,
iii) sazby a přepravní podmínky, které lze nabídnout uživatelům.
c) Bez ohledu na odstavec 2 není členský stát povinen vydat povolení více než jednomu leteckému dopravci k obsluze trasy, na kterou se vztahuje závazek veřejné služby, pokud je právo provozovat tuto službu nabízeno ve veřejném nabídkovém řízení na období až do tří let každému leteckému dopravci s provozní licencí vydanou v zúčastněných státech a každému leteckému dopravci Společenství, který má v souladu s článkem 8 na této trase povolení vykonávat provozní práva páté svobody. Žádosti o povolení podané leteckými dopravci jsou sdělovány ostatním zúčastněným státům a Komisi.
d) Písmeno c) se nepoužije v případě, že jiný zúčastněný stát navrhne jiné uspokojivé prostředky ke splnění stejného závazku veřejné služby.
e) Tento odstavec se nevztahuje na trasy s kapacitou více než 30000 sedadel ročně.
4. Bez ohledu na odstavec 2 není členský stát, který některému z leteckých dopravců, jemuž vydal licenci, povolil provozování osobní dopravy na nové trase mezi regionálními letišti letadlem nejvýše s 80 sedadly, po dobu dvou let povinen vydat povolení k reciproční letecké dopravě, pokud není provozována letadlem nejvýše s 80 sedadly nebo nejde o dílčí trasu provozovanou ve smyslu článku 7, na které je nabízeno k zakoupení nejvýše 80 sedadel pro každý let mezi dvěma regionálními letišti.
5. Na žádost kteréhokoliv členského státu, který se domnívá, že rozvoj trasy je podmínkami odstavců 3 nebo 4 nepřiměřeně omezován, nebo z podnětu Komise, anebo v případě vzniku rozdílných názorů na uplatnění odstavce 3 provede Komise šetření a do dvou měsíců od jeho zahájení rozhodne základě všech významných faktorů, zda odstavec 3 nebo 4 má být nadále uplatňován na dotčenou trasu.
6. Komise sdělí své rozhodnutí Radě a členským státům. Každý členský stát se ve lhůtě jednoho měsíce může proti rozhodnutí Komise odvolat k Radě. Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.
Vícenásobné určení
Článek 6
1. Členský stát přijme od jiného členského státu vícenásobné určení na základě páru zemí.
2. Rovněž přijme vícenásobné určení na základě páru měst
- od 1. ledna 1991 pro trasy, na kterých bylo v předchozím roce přepraveno více než 140000 cestujících nebo na kterých se ročně uskuteční více než 800 zpátečních letů,
- od 1. ledna 1992 pro trasy, na kterých bylo v předchozím roce přepraveno více než 100000 cestujících nebo na kterých se ročně uskuteční více než 600 zpátečních letů.
Sloučení bodů
Článek 7
Při provozování pravidelné letecké dopravy do dvou nebo více bodů nebo ze dvou nebo z více bodů v jednom nebo více jiných členských státech, než je stát registrace, povolí zúčastněné členské státy leteckému dopravci Společenství sloučit více linek pravidelné letecké dopravy a užívat stejná letová čísla. Provozní práva mezi sloučenými body lze vykonávat podle článku 8.
Provozní práva páté svobody
Článek 8
1. V souladu s tímto článkem mohou letečtí dopravci Společenství v rámci páté svobody vykonávat provozní práva mezi sloučenými body ve dvou různých členských státech za těchto podmínek:
a) provozní práva jsou vykonávána při pravidelné letecké dopravě, která je rozšířením letecké dopravy z jejich státu registrace nebo předstupněm letecké dopravy do jejich státu registrace;
b) letecký dopravce nesmí použít pro leteckou dopravu v rámci páté svobody více než 50 % své sezonní kapacity sedadel pro stejnou leteckou dopravu v rámci třetí a čtvrté svobody, jejíž rozšíření nebo předstupeň v rámci páté svobody letecká doprava tvoří.
2. a) Pro leteckou dopravu v rámci páté svobody může letecký dopravce užít letadlo, které je odlišné, ale není větší než letadlo, které užívá pro leteckou dopravu v rámci čtvrté svobody, jejíž rozšíření nebo předstupeň v rámci páté svobody letecká doprava tvoří.
b) Jestliže je více než jedna letecká linka v rámci páté svobody provozována jako rozšíření nebo jako předstupeň letecké dopravy provozované v rámci třetí a čtvrté svobody, pak ustanovení o kapacitě v odst. 1 písm. b) představuje souhrnnou kapacitu sedadel k dispozici pro přepravu cestujících v rámci páté svobody na těchto leteckých linkách provozovaných v rámci páté svobody.
3. Letecký dopravce provozující leteckou dopravu v rámci páté svobody v souladu s tímto článkem a na požádání zúčastněných členských států sdělí veškeré významné informace
a) o sezónní kapacitě sedadel pro leteckou dopravu v rámci třetí a čtvrté svobody, jejíž rozšíření nebo předstupeň v rámci páté svobody letecká doprava tvoří, a
b) v případě leteckých linek v rámci páté svobody, na které se vztahuje čl. 8 odst. 2, o sezonní kapacitě využité na každé z těchto linek.
Podmínky pro výkon provozních práv
Článek 9
Tímto nařízením není dotčeno právo členského státu regulovat bez diskriminace na základě státní příslušnosti rozdělení provozu mezi letišti v rámci letištního systému.
Článek 10
1. Bez ohledu na čl. 5 odst. 2 podléhá výkon provozních práv zveřejněným pravidlům Společenství a zveřejněným pravidlům vnitrostátním, regionálním nebo místním pravidlům týkajícím se bezpečnosti, ochrany životního prostředí a přidělování volných letištních časů a těmto podmínkám:
a) dané letiště nebo letištní systém musí mít dostatečná zařízení pro daný provoz,
b) navigační pomůcky musí pro daný provoz dostačovat.
2. Pokud nejsou podmínky v odstavci 1 splněny, může členský stát bez diskriminace na základě státní příslušnosti uložit podmínky pro výkon těchto provozních práv nebo omezit či odmítnout výkon těchto provozních práv. Před přijetím tohoto opatření členský stát informuje Komisi a poskytne jí veškeré nezbytné informace.
3. Aniž je dotčen článek 9 a kromě se souhlasem druhého zúčastněného členského státu nebo druhých zúčastněných členských států, nesmí členský stát povolit leteckému dopravci, aby si mezi určitým letištěm na jeho území a jiným členským státem
a) zřídil novou leteckou linku nebo
b) zvýšil četnost letů dosavadní letecké linky,
dokud není leteckému dopravci s licencí od tohoto jiného členského státu tímto jiným členským státem povoleno zřídit na základě odstavců 1 a 2 novou leteckou linku nebo zvýšit četnost dosavadní letecké linky vedoucí do dotčeného letiště; to platí po dobu, než bude nařízení o kodexu chování při přidělování volných letištních časů, který je založen na obecné zásadě nediskriminace na základě státní příslušnosti, je přijato Radou a vstoupí v platnost.
4. Na žádost kteréhokoliv členského státu Komise prozkoumá použití odstavce 2 nebo odstavce 3 na každý konkrétní případ a do jednoho měsíce rozhodne, zda členský stát může pokračovat v uplatňování opatření.
5. Komise sdělí své rozhodnutí Radě a členským státům. Každý členský stát se ve lhůtě jednoho měsíce může proti rozhodnutí Komise odvolat k Radě. Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.
Podíly na kapacitě
Článek 11
1. Od 1. listopadu 1990 členský stát povolí jinému členskému státu zvýšit jeho podíl na kapacitě v každé letové sezóně o 7,5 procentních bodů oproti stavu v předchozí odpovídající letové sezoně, přičemž se rozumí, že každý členský stát si může v každém případě nárokovat podíl na kapacitě ve výši 60 %.
2. Na základě návrhu Komise, který musí být předložen do 31. prosince 1991, přijme Rada předpisy ke zrušení omezení sdílení kapacit mezi členskými státy s tím, že tyto předpisy budou účinné nejpozději do 1. ledna 1993.
3. Omezení sdílení kapacit se nevztahuje na leteckou dopravu mezi regionálními letišti bez ohledu na kapacitu letadel.
4. Při uplatňování odstavce 1 se nebere ohled na jednostranná snížení kapacity. V těchto případech se za základ výpočtu podílu na kapacitě užije kapacita nabídnutá v předchozích odpovídajících sezónách k prodeji leteckým dopravcem nebo leteckými dopravci členského státu, kteří snížili svou kapacitu.
Článek 12
1. Na žádost kteréhokoliv členského státu, pro který uplatnění článku 11 vedlo k vážným finančním ztrátám u leteckého dopravce nebo u leteckých dopravců, kterým tento členský stát vydal licenci, provede Komise posouzení a na základě všech příslušných faktorů včetně situace na trhu, finančního postavení dotčeného leteckého dopravce nebo dotčených leteckých dopravců a dosaženého využití kapacit rozhodne, zda sdílení kapacit na trasách do tohoto států a z tohoto státu má být po omezenou dobu stabilizováno.
2. Na žádost členského státu, jehož pravidelná letecká doprava je vystavena značné hospodářské soutěži ze strany nepravidelné letecké dopravy a vzniká stav, kdy příležitosti dopravců tohoto členského státu účinně na trhu soutěžit jsou nadmíru omezeny, Komise po posouzení všech příslušných faktorů včetně stavu na trhu a dosaženého využití kapacit a po konzultaci s ostatními zúčastněnými členskými státy do dvou měsíců od obdržení žádosti rozhodne, zda místo 7,5 procentních bodů uvedených v čl. 11 odst. 1 bude pro tento dvoustranný vztah použita nižší hodnota.
3. Komise sdělí své rozhodnutí Radě a členským státům. Každý členský stát se ve lhůtě jednoho měsíce může proti rozhodnutí Komise odvolat k Radě. Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.
Obecná ustanovení
Článek 13
1. Toto nařízení nebrání členským státům, aby mezi sebou uzavíraly dohody, které jsou pružnější než články 6, 8 a 11, nebo aby takové dohody ponechaly v platnosti.
2. Ustanovení tohoto nařízení nesmí být užita k tomu, aby dosavadní úpravy přístupu na trh nebo kapacity byly učiněny restriktivnějšími.
Článek 14
1. Komise zveřejní nejpozději do 31. května 1992 a poté každé dva roky zprávu o uplatňování tohoto nařízení.
2. Členské státy a Komise vzájemně spolupracují při uplatňování tohoto nařízení, zejména při shromažďování informací pro zprávu uvedenou v odstavci 1.
3. Na důvěrné informace získané při uplatňování tohoto nařízení se vztahuje profesní tajemství.
Článek 15
Na základě návrhu Komise, který musí být předložen do 31. května 1991, rozhodne Rada nejpozději do 30. června 1992 o revizi tohoto nařízení.
Článek 16
Zrušují se rozhodnutí 87/602/EHS a směrnice 83/416/EHS.
Článek 17
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 1990.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. července 1990.