Rådets forordning (EF) nr. 2852/2000
af 22. december 2000
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Indien og Republikken Korea og om endelig opkrævning af den midlertidige told
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 9,
under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Midlertidige foranstaltninger
(1) Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1472/2000(2) ("forordningen om midlertidig told") indførtes der midlertidig antidumpingtold på importen til Fællesskabet af korte syntetiske fibre af polyester ("polyesterfibre") henhørende under KN-kode 5503 20 00 og med oprindelse i Indien og Republikken Korea.
2. Efterfølgende procedure
(2) Efter indførelsen af den midlertidige antidumpingtold fremsatte flere parter skriftlige bemærkninger. I overensstemmelse med artikel 6, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 ("grundforordningen") fik de parter, der anmodede herom, mulighed for at blive hørt mundtligt. Parterne blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og overvejelser, der lå til grund for, at det påtænktes at anbefale, at der indføres en endelig antidumpingtold, og at der sker en endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told. De fik også tildelt en periode, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til de offentliggjorte oplysninger.
(3) De interesserede parters rettidigt fremsatte mundtlige og skriftlige bemærkninger blev overvejet og, hvor det var relevant, taget i betragtning ved de endelige undersøgelsesresultater.
(4) Visse interesserede parter hævdede, at Kommissionen havde benyttet ukorrekte og vilkårlige kriterier for indledelse af undersøgelsen. De hævdede endvidere, at indledningen af en ny procedure mod Republikken Korea to måneder efter afslutningen af en tidligere procedure (se betragtning 7 i forordningen om midlertidig told) var i modstrid med konklusionen i den pågældende undersøgelse om, at det ikke var sandsynligt, at der igen ville forekomme dumping. I denne forbindelse skal det bemærkes, at konklusionen om, at det ikke var sandsynligt, at der igen ville forekomme dumping, var baseret på undersøgelsesresultater vedrørende en undersøgelsesperiode på 12 måneder, som udløb i september 1997, dvs. to år før indledningen af den aktuelle procedure. Desuden undersøgte Kommissionen de nye beviser, der blev fremlagt i klagen fra august 1999, og fandt dem tilstrækkelige til at indlede den aktuelle undersøgelse.
(5) Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den fandt nødvendige med henblik på at træffe endelige afgørelser.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE
(6) En brugersammenslutning hævdede, at meddelelsen om indledning af den aktuelle undersøgelse ikke omfattede typer af polyesterfibre til andre anvendelsesformål end spinding, og at disse typer polyesterfibre derfor ikke burde have været omfattet af proceduren.
(7) Det skal bemærkes, at såvel indledningsmeddelelsen som klagen klart gengiver beskrivelsen af den relevante KN-kode, der omfatter alle typer polyesterfibre, som importeres fra de eksporterende producenter i de pågældende lande og fremstilles af EF-erhvervsgrenen, uanset deres anvendelsesformål. Formuleringen af beskrivelsen af den relevante KN-kode blev forstået korrekt af alle interesserede parter i proceduren undtagen den nævnte brugersammenslutning, der gentog en påstand, der allerede var blevet afvist i en tidligere undersøgelse af importen af polyesterfibre fra Australien, Indonesien og Thailand, jf. forordning (EF) nr. 1522/2000(3).
(8) Nogle interesserede parter fremførte, at der under alle omstændigheder burde skelnes mellem polyesterfibertyper, der anvendtes til formål, der involverede spinding (også kaldet "vævede polyesterfibre" eller "vævede fibre"), og polyesterfibre, der anvendtes til andre formål (også kaldet "ikke-vævede polyesterfibre", "fibrefill" eller "ikke-vævede fibre"), da disse typer havde forskellige specifikke grundlæggende fysiske egenskaber, der var afgørende for varens endelige anvendelsesformål. Det fremførtes derfor, at importerede fibre burde være genstand for certifikater udstedt af neutrale laboratorier, der attesterede disse egenskaber. Det blev desuden påstået, at der kun var meget begrænset indbyrdes udskiftelighed - om overhovedet nogen - mellem vævede og ikke-vævede polyesterfibre, og at denne udskiftelighed kun vedrørte visse typer fibre, der oprindeligt havde været beregnet til vævede polyesterfibre, men som kan benyttes som ikke-vævede polyesterfibre. Hvis ikke-vævede fibre ikke var udelukket fra en undersøgelse, burde de i det mindste have været behandlet i en særskilt undersøgelse.
(9) For så vidt angår anvendelsen af den pågældende vare konstateredes der betydelig overlapning, substituering og konkurrence mellem forskellige typer polyesterfibre. Det fremgår af undersøgelsen, at der ikke er nogen klar skillelinje mellem de forskellige typer, der kan etablere en unik forbindelse mellem fysiske vareegenskaber og varens anvendelsesformål, og de foreliggende beviser gør det derfor ikke muligt at foretage en skelnen mellem varer på dette grundlag. I denne forbindelse understreges det også, at resultaterne af uafhængige laboratorieanalyser ikke på nogen måde kan bestemme varens endelige anvendelsesformål. De forskellige pågældende typer polyester bør derfor anses for at være en og samme vare i forbindelse med denne procedure.
(10) På grundlag af ovenstående finder Kommissionen, at de modtagne bemærkninger om definitionen af den pågældende vare ikke omstøder konklusionerne i betragtning 18 i forordningen om midlertidig told. Disse konklusioner, der er i overensstemmelse med de konklusioner, der er draget for den samme vare i tidligere undersøgelser, bekræftes derfor.
C. DUMPING
1. Indien
(11) Da der ikke er fremsat bemærkninger til beslutningen om ikke at foretage stikprøver blandt indiske eksporterende producenter, bekræftes undersøgelsesresultaterne i betragtning 20 til 25 i den midlertidige forordning.
1.1. Normal værdi
(12) Efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger anmodede en eksporterende producent om, at produktionsomkostningerne for visse varetyper af sekundær kvalitet, som solgtes på hjemmemarkedet, blev nedjusteret i forbindelse med prøvningen af, hvorvidt salget havde fundet sted i normal handel. Denne anmodning kan ikke imødekommes, da selskabet opgav identiske produktionsomkostninger for forskellige kvaliteter af hver varetype i sin besvarelse af spørgeskemaet.
(13) Der blev ikke fremført andre krav i forbindelse med fastsættelsen af den normale værdi. Konklusionerne i betragtning 46 i den midlertidige forordning bekræftes.
1.2. Eksportpris
(14) Der blev ikke fremført krav i forbindelse med fastsættelsen af eksportprisen. Konklusionerne i betragtning 47 i den midlertidige forordning bekræftes.
1.3. Sammenligning
(15) Efter vedtagelsen af midlertidige foranstaltninger fremførte en eksporterende producent, at de varetyper, der solgtes på hjemmemarkedet, og de typer, der eksporteredes til Fællesskabet, havde forskellige fysiske og tekniske egenskaber og forskellige endelige anvendelsesformål. Selskabet anmodede derfor om en justering for fysiske egenskaber og fremlagde nye oplysninger til støtte herfor. Det konstateredes, at de nye oplysninger, der blev fremlagt efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger, vedrørte yderligere egenskaber ved varen, som Kommissionen aldrig havde bedt om, eller som var identificeret af selskabet i dets besvarelse af spørgeskemaet. I denne fase af undersøgelsen var det ikke muligt at ændre grundlaget for varesammenligningen, som er fastsat i specifikationstabellen i Kommissionens spørgeskema og gælder alle samarbejdsvillige eksporterende producenter. Desuden var de nye oplysninger i modstrid med tidligere modtagne oplysninger, og anmodningen om en justering for fysiske egenskaber blev derfor afvist.
(16) En anden eksporterende producent fremførte, at der burde ses bort fra forskelle som følge af fibrenes tykkelse, udtrykt i denier eller decitex, og at alle varetyper derfor burde behandles som en type. I denne forbindelse sammenlignes varer fremstillet af alle eksporterende producenter type for type som defineret i Kommissionens spørgeskema, så der sikres en retfærdig og meningsfuld sammenligning mellem varer solgt på hjemmemarkedet og eksportmarkedet. Argumentet om at begrænse sammenligningen til en varetype kan derfor ikke godkendes.
(17) En eksporterende producent fremlagde nye oplysninger til støtte for et krav om toldgodtgørelse, der var blevet afvist af Kommissionen i den foreløbige fase. Denne anmodning kan ikke imødekommes, da disse oplysninger ikke var blevet afgivet rettidigt, selv om der var blevet anmodet om dem i spørgeskemaet, og de kunne derfor ikke verificeres.
(18) Den samme eksporterende producent fremførte yderligere, at eftersom der allerede var ført bevis for anmodningen om en justering for toldgodtgørelse i forbindelse med en tidligere procedure, der blev indledt for ca. ti år siden (Rådets forordning (EØF) nr. 54/93(4)), burde kravet ikke undersøges igen. I denne forbindelse skal det erindres, at alle antidumpingprocedurer vurderes individuelt og undersøges på grundlag af de særlige faktuelle og retlige omstændigheder ved hver enkelt procedure, der kan være forskellige fra sag til sag. Som nævnt i den foregående betragtning underbyggede denne eksporterende producent ikke sine påstande i forbindelse med denne undersøgelse. Navnlig blev det ikke påvist, at samme vare beregnet til forbrug på hjemmemarkedet var pålagt told i undersøgelsesperioden. Påstanden afvistes derfor.
(19) I forbindelse med spørgsmålet om toldgodtgørelse hævdede to eksporterende producenter, at denne justering burde indrømmes automatisk, så snart tolden var blevet refunderet på eksportsiden, og at spørgsmålet om, hvorvidt denne told var indbefattet på hjemmemarkedssiden, var irrelevant. Ifølge artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen kan der kun foretages en toldjustering, når to betingelser opfyldes kumulativt: for det første skal det påvises, at samme vare og materialer, der fysisk indgår heri, er pålagt importafgifter, når varen er bestemt til forbrug i eksportlandet, og for det andet skal disse importafgifter refunderes (eller ikke opkræves), når varen eksporteres til Fællesskabet. Hvis en af disse betingelser ikke er opfyldt, kan der ikke indrømmes en justering for toldgodtgørelse.
(20) En eksporterende producent hævdede, at visse importafgifter indgik i den vare, der solgtes på hjemmemarkedet, med et beløb, der var større end det beløb, som Kommissionen benyttede ved de foreløbige undersøgelsesresultater. Denne yderligere påstand blev undersøgt, og det konstateredes, at der faktisk var betalt importafgifter for visse materialer, der indgik i den på hjemmemarkedet solgte vare, med et beløb, der lå over det tidligere fastsatte beløb. De foreløbige beregninger blev derfor revideret.
(21) Denne eksporterende producents nye krav om en yderligere justering af importafgifter for et materiale, der er importeret og betalt af et med producenten forretningsmæssigt forbundet selskab, kan imidlertid ikke accepteres, da anmodningen hverken blev fremsat rettidigt eller påvistes at påvirke prissammenligneligheden, og desuden kunne de nye oplysninger, der blev fremlagt i denne forbindelse, ikke kontrolleres i denne fase af undersøgelsen.
(22) En eksporterende producent hævdede, at som følge af den indiske regerings politik til fremme af etablering af fabrikker i mindre udviklede områder var selskaber fritaget for at betale skyldig omsætningsafgift til staten, og den anmodede om en justering herfor. De afgivne oplysninger viser, at alle salgsfakturaer vedrørende varer fra disse fritagne fabrikker erklærer, at staten ikke vil opkræve nogen omsætningsafgift, samt at køberen ikke er berettiget til at kræve nogen godtgørelse, udligning eller refusion af omsætningsafgift. Under disse omstændigheder kan der ikke indrømmes nogen justering, da der ikke er betalt nogen omsætningsafgift. I tilfælde, hvor salgsfakturaer vedrørende varer fremstillet af andre fabrikker inkluderede omsætningsafgifter betalt til staten, fandtes det imidlertid, at en justering var berettiget, og beregningerne blev revideret i overensstemmelse hermed.
(23) En eksporterende producent hævdede, at betalingen af indkomstskat kun vedrørte fortjenesten på hjemmemarkedet og ikke på importmarkedet og således påvirkede prissammenligneligheden. I denne forbindelse skal det bemærkes, at indkomstskatten udgør en afgift på selskabets eventuelle fortjeneste og derfor beregnes med tilbagevirkende kraft ved udgangen af hvert finansår. Den kan derfor ikke tages i betragtning ved fastsættelse af prisen. Desuden fremlagde selskabet ingen dokumentation for, at skatten var inkluderet i hjemmemarkedsfakturaerne. Denne påstand blev derfor afvist.
1.4. Dumpingmargen
(24) Sammenligningen mellem den som fornødent reviderede vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris pr. varetype ab fabrik viste, at der forekom dumping for alle de undersøgte eksporterende producenter. Da der var en høj grad af samarbejdsvilje, fastsættes dumpingmargenen for alle andre selskaber til den højeste dumpingmargen, der blev fastsat for en samarbejdsvillig eksporterende producent.
(25)
TABELPOSITION
2. Republikken Korea
2.1. Normal værdi
(26) Efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger fremførte tre eksporterende producenter, at udelukkelsen af "lokalt eksportsalg" fra de lister over hjemmemarkedssalget, der benyttedes til at fastsætte den normale værdi, var forkert eller urimeligt.
(27) De fremførte, at udelukkelsen var i modstrid med bestemmelserne i artikel 2 i grundforordningen og med Kommissionens normale praksis, og at den var uforenelig med den fremgangsmåde, der blev benyttet af andre WTO-medlemslande. To af disse eksporterende producenter fremførte desuden, at Kommissionen ikke havde gjort rede for det retlige grundlag for, at der ikke var taget hensyn til dette salg.
(28) De eksporterende producenter anførte endvidere, at Kommissionen i tidligere procedurer vedrørende Republikken Korea (f.eks. udløbsundersøgelsen vedrørende polyesterfibre, jf. forordning (EF) nr. 1728/1999(5), og undersøgelsen vedrørende tråd af rustfrit stål, jf. forordning (EF) nr. 1600/1999(6) og Kommissionens afgørelse 1999/483/EF(7)) ikke havde gjort indsigelse mod de eksporterende producenters kategorisering af "lokalt eksportsalg" i opgørelsen over hjemmemarkedssalget, og i et angivet tilfælde havde anmodet om, at dette salg blev indføjet på listen over hjemmemarkedssalget.
(29) Kommissionen finder, at de specifikke administrative ordninger, der gælder for det "lokale eksportsalg", hvorved dette salg ikke er genstand for indenlandsk omsætningsafgift, sædvanligvis faktureres i dollars og betales med remburser samt er omfattet af toldgodtgørelsesordninger, dokumenterede, at dette salg fandt sted gennem en specifik eksportorienteret salgskanal med en særlig markedssituation. De pågældende eksporterende producenter identificerede specifikt dette salg i deres regnskaber som værende bestemt til at indgå i eksportvarer. I betragtning af den særlige markedssituation konkluderedes det, at dette "lokale eksportsalg" ikke havde fundet sted i normal handel, og at en inddragelse af dette salg i beregningen af den normale værdi derfor ikke ville muliggøre en korrekt og retfærdig sammenligning med eksportprisen, jf. artikel 2 i grundforordningen. Kommissionen accepterer ikke, at det tidligere har været praksis udtrykkeligt at medtage et sådant salg ved beregningen af den normale værdi. Medregningen af dette salg i tidligere procedurer kan være udtryk for, at det ikke var specifikt identificeret, eller at en medregning ikke ansås for at have nogen væsentlig betydning for resultaterne. I dette tilfælde er det "lokale eksportsalg" af de ovenfor anførte årsager imidlertid ikke medtaget på den liste over hjemmemarkedssalget, som blev benyttet til at fastsætte den normale værdi.
(30) En eksporterende producent fremførte, at visse råmaterialer blev købt fra en forretningsmæssigt forbundet leverandør til almindelige markedspriser, og at Kommissionen derfor ikke var berettiget til at fastsætte en højere markedsværdiskøbspris og øge produktionsomkostningerne tilsvarende. Selskabet fremførte endvidere, at justeringen under alle omstændigheder var for vidtgående, da den ikke tog hensyn til tekniske og prismæssige forskelle mellem de råmaterialer, der hovedsagelig blev købt fra den forretningsmæssigt forbundne leverandør, og tilsvarende råmaterialer købt fra andre leverandører.
(31) Det konstateredes, at forbindelsen med leverandøren havde en sådan karakter, at den eksporterende producent ville være i stand til at udøve en betydelig indflydelse på købsprisen. Da gennemsnitsprisen for de råmaterialer, der blev købt fra den forretningsmæssigt forbundne leverandør, desuden var betydeligt lavere end gennemsnitsprisen for samme råmaterialer købt fra ikke-forretningsmæssigt forbundne leverandører, og da købsprisen syntes at medføre tab for leverandøren, fandtes råmaterialepriserne at være upålidelige overførselspriser. Under disse omstændigheder er den beregningsmetode, der blev benyttet til at fastsætte en normal købspris ved at øge prisen på de råmaterialer, der blev købt fra den forretningsmæssigt forbundne leverandør, i forhold til den vejede gennemsnitlige forskel i købsprisen på de råmaterialer, der blev købt fra den forretningsmæssigt forbundne leverandør og fra ikke-forretningsmæssigt forbundne leverandører, blevet bibeholdt.
(32) En eksporterende producent fremførte, at den normale værdi for en varetype burde have været baseret på hjemmemarkedsprisen snarere end på en beregnet værdi. Dette argument blev godtaget, da det konstateredes, at denne varetype var blevet solgt i repræsentative mængder, og at næsten alle salgstransaktioner havde været rentable, og beregningerne blev derfor justeret i overensstemmelse hermed.
(33) En eksporterende producent fremførte, at Kommissionen fejlagtigt havde afvist den nettokursgevinst, der indgik i de salgs-, general- og administrationsudgifter, som blev benyttet til at fastsætte de samlede produktionsomkostninger, i forbindelse med fastsættelsen af den beregnede normale værdi og prøvningen af, hvorvidt salget havde fundet sted i normal handel. Selskabet fremførte yderligere, at dette burde genovervejes, fordi en del af kursgevinsten var realiseret, og at omsætningen desuden var det mest hensigtsmæssige grundlag for fordelingen af nettokursgevinsten på forskellige markeder.
(34) Det konstateredes, at kursgevinsten hovedsagelig vedrørte omregningsgevinster på genopgørelsen over langfristede passiver i udenlandsk valuta og ikke produktionen og salget i normal handel på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden (1. oktober 1998 til 30. september 1999). Da sådanne kursgevinster eller -tab ikke tages i betragtning i antidumpingundersøgelser, uanset om de er realiseret eller ej, blev argumentet afvist.
2.2. Eksportpris
(35) En eksporterende producent fremførte, at dens forretningsmæssigt forbundne selskab i Fællesskabet kun spillede en mindre rolle i forbindelse med salget til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet, og at det derfor ikke var berettiget at fratrække en fortjeneste ved beregningen af eksportprisen. Selskabet fremførte endvidere, at der ikke var noget grundlag for fastsættelsen af den benyttede fortjenstmargen. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen, omfatter de faktorer, for hvilke der bør foretages justeringer med henblik på at beregne eksportprisen, en rimelig fortjenstmargen. Kommissionen finder på baggrund af oplysninger fra samarbejdsvillige uafhængige importører, at den fortjeneste, som blev fratrukket med henblik på beregning af eksportprisen, var rimelig. Kravet afvises derfor.
(36) Der blev ikke fremført andre krav i forbindelse med fastsættelsen af eksportprisen. Konklusionerne i betragtning 54 i den midlertidige forordning bekræftes derfor.
2.3. Sammenligning
(37) En eksporterende producent fremførte, at selskabet fejlagtigt havde inkluderet de samme justeringer for kreditomkostninger i forskellige kolonner i listen over eksportsalget, og at Kommissionen derfor talte fradragene med to gange ved fastsættelsen af eksportprisen med henblik på en retfærdig sammenligning med den normale værdi. De kreditomkostninger, som selskabet havde oplyst i besvarelsen af spørgeskemaet i forbindelse med de betalingsfrister, der var aftalt for hver transaktion, blev undersøgt, og påstanden blev accepteret, hvor dette var berettiget.
(38) En eksporterende producent fremførte, at grundlaget for Kommissionens beregning undervurderede toldgodtgørelsesbeløbet, da det var baseret på den betalte told på importen af råmaterialer, der fysisk indgik i den samme vare, og ikke på den toldgodtgørelse, der blev modtaget for eksporten af den pågældende vare til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Selskabet fremførte endvidere, at Kommissionens beregning urimeligt var baseret på den told, der var betalt i de første otte måneder af undersøgelsesperioden, divideret med den samlede importerede mængde i hele undersøgelsesperioden. Dette sidste argument blev afvist, da det beløb, der betaltes i undersøgelsesperioden, var lavere end det refunderede beløb, jf. artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen. Som ønsket af selskabet blev toldgodtgørelsen pr. kg dog genberegnet på grundlag af importmængden for de første otte måneder.
(39) En anden eksporterende producent fremførte, at Kommissionen ved beregningen af toldgodtgørelsen pr. kg kun burde have divideret den samlede importtold, der påløb ved køb af visse importerede råmaterialer, med den importerede mængde råmaterialer og ikke med den samlede mængde råmaterialer, der var fremskaffet såvel lokalt som ved import. Kommissionen finder, at det toldgodtgørelsesbeløb, der skal fratrækkes den normale værdi, bør være baseret på den gennemsnitlige told, der indgår i omkostningerne ved hjemmemarkedssalget, da der i den på hjemmemarkedet solgte vare vil indgå råmaterialer, der er købt såvel på hjemmemarkedet som importeret. Denne påstand blev derfor afvist.
(40) To eksporterende producenter fremførte, at den fremgangsmåde, som Kommissionen fulgte, når den afviste krævede justeringer for kreditomkostninger efter et system med åbne konti, fordi betalingerne ikke klart kunne sammenkædes med fakturaerne, var uden retsgrundlag. Det var imidlertid ikke muligt at verificere, at betalinger, der havde fundet sted i henhold til systemet med åbne konti, var blevet foretaget i overensstemmelse med aftalte betalingsbetingelser. Under disse omstændigheder var der ingen grund til at antage, at der var taget hensyn til kontraktmæssige betalingsbetingelser som en faktor ved fastsættelsen af priserne, og påstandene blev derfor afvist.
2.4. Dumpingmargen
(41) Sammenligningen mellem den som fornødent reviderede vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris pr. varetype ab fabrik viste, at der forekom dumping for alle de undersøgte eksporterende producenter. Da der var en høj grad af samarbejdsvilje, fastsættes dumpingmargenen for alle andre selskaber til den højeste dumpingmargen, der blev fastsat for en samarbejdsvillig eksporterende producent.
(42) Efter meddelelsen om de foreløbige undersøgelsesresultater underrettede to eksporterende producenter, Samyang Corporation og SK Chemicals Co. Ltd, Kommissionen om, at de ville fusionere deres polyesterrelaterede erhvervsaktiviteter i et fællesejet firma, nemlig Huvis Corporation. Disse eksporterende producenter gav efter anmodning fra Kommissionen yderligere oplysninger om disse ændrede omstændigheder, og som følge deraf besluttedes det, at der burde fastsættes en enkelt endelig dumpingmargen for Huvis Corporation. Denne dumpingmargen blev derfor fastsat som det vejede gennemsnit af de to pågældende eksportørers reviderede dumpingmargener. Dumpingmargenen for det forretningsmæssigt forbundne handelsselskab i Korea blev fastsat på samme niveau som dumpingmargenen for Huvis Corporation.
(43)
TABELPOSITION
D. SKADE
1. Proceduremæssige spørgsmål
(44) Det hævdedes, at ved at kombinere de to antidumpingprocedurer vedrørende Republikken Korea og Indien var det uretfærdigt at fastsætte den samme undersøgelsesperiode med henblik på undersøgelsen af en eventuel skadevoldende dumping forårsaget af importen fra disse lande. For så vidt angår sidstnævnte land betød dette, at de tre sidste måneder i 1999 blev udeladt, og det blev fremført, at i betragtning af stigningerne i oliepriserne ville dette have en virkning på resultaterne af undersøgelsen af salgspriserne, produktionsomkostningerne og rentabiliteten i skadesundersøgelsen.
(45) Det skal erindres, at sammenlægningen af procedurerne vedrørende Indien og Republikken Korea skete af administrative årsager, som nævnt i betragtning 8 i forordningen om midlertidig told. Valget af undersøgelsesperioden er dækket af artikel 6, stk. 1, i grundforordningen, der bl.a. fastsætter, at undersøgelsesperioden normalt skal omfatte en periode på mindst seks måneder umiddelbart forud for indledningen af proceduren. For Indiens vedkommende blev undersøgelsen indledt i december 1999. Undersøgelsesperioden kunne således højst være flyttet med to måneder. Det skal også erindres, at importen fra de to lande kan vurderes kumulativt, da betingelserne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen er opfyldt (se betragtning 65 i forordningen om midlertidig told). For at tage hensyn til de betænkeligheder, der lå til grund for påstanden, analyseredes endelig indflydelsen af øgede omkostninger til råmaterialer i 1999, og der blev foretaget en sammenligning med undersøgelsesperioden.
(46) Det fremgik af undersøgelsen, at priserne på de vigtigste råmaterialer, der anvendes til fremstilling af polyesterfibre, nemlig terephthalatsyre (PTA) og monoethylenglykol (MEG), steg både i 1999 og i undersøgelsesperioden. Det fremgik også, at salgspriserne i Fællesskabet for polyesterfibre var 2,6 % højere i 1999 end i undersøgelsesperioden. Til trods for disse undersøgelsesresultater fandtes EF-erhvervsgrenen at være mere rentabel i undersøgelsesperioden end i 1999.
(47) Nogle eksporterende producenter hævdede, at Kommissionen ikke havde kontrolleret de oplysninger, der var afgivet af EF-erhvervsgrenen. I denne forbindelse bekræftes det, at betydelige dele af de af EF-erhvervsgrenen afgivne oplysninger allerede var blevet kontrolleret under en relateret antidumpingprocedure. Nøjagtigheden af alle andre oplysninger, der blev modtaget fra EF-erhvervsgrenen, er blevet undersøgt i overensstemmelse med artikel 6, stk. 8, i grundforordningen.
2. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(48) Det fremgår af betragtning 63 i forordningen om midlertidig told, at det ikke fandtes, at de to producenter i Fællesskabet, som var forretningsmæssigt forbundne med indonesiske eksporterende producenter, var afskærmet fra dumpingens virkninger, i urimelig grad nød godt af dumpingen eller endda deltog i den. I denne forbindelse hævdede nogle eksporterende producenter, at der ikke burde tages hensyn til de to selskaber ved vurderingen af EF-erhvervsgrenens situation, idet de henviste til andre antidumpingsager, nemlig vedrørende magnetplader, jf. Kommissionens forordning (EF) nr. 534/94 og (EF) nr. 2426/95(8) og mikrobølgeovne, jf. Kommissionens forordning (EF) nr. 1645/95(9).
(49) Det skal bemærkes, at enhver udelukkelse af EF-producenter fra definitionen af erhvervsgrenen i Fællesskabet kun kan berettiges på grundlag af de faktiske forhold i hver enkelt sag. I dette tilfælde blev der ikke fremsat bemærkninger vedrørende kendsgerningerne i sagen, og der blev ikke fremlagt beviser, der kunne underbygge kravet om en udelukkelse af de to producenter. Ovennævnte anmodning er således ikke begrundet og afvises derfor.
(50) Nogle eksporterende producenter anmodede endvidere om, at en anden EF-producent ikke blev anset for at være en del af EF-erhvervsgrenen som følge af denne producents forbindelse med en importør beliggende uden for Fællesskabet, men dog ikke i et af de pågældende lande. Det hævdedes, at denne producent i Fællesskabet forvoldte EF-erhvervsgrenen skade ved at importere polyesterfibre fra den forretningsmæssigt forbundne importør.
(51) For det første fandt Kommissionen ingen bevis for import af polyesterfibre fra denne importør i den betragtede periode, nemlig fra 1996 til undersøgelsesperioden. Desuden er det forhold, at en producent i Fællesskabet er forretningsmæssigt forbundet med en importør uden for Fællesskabet, ikke tilstrækkelig grund til at udelukke en sådan producent fra definitionen af EF-erhvervsgrenen. Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger, bekræftes definitionen af EF-erhvervsgrenen i betragtning 60 i forordningen om midlertidig told.
3. Importen af syntetiske polyesterfibre til Fællesskabet fra de pågældende lande
3.1. Kumulativ vurdering af importen
(52) To indiske eksporterende producenter hævdede, at en kumulativ vurdering af importen var uberettiget, da både væksten i importen fra Indien og dens absolutte mængde var ubetydelig i forhold til importen fra Korea og EF-erhvervsgrenens salg. Det blev også fremført, at de indiske eksporterende producenter måtte anses for at følge priserne og ikke fastsætte dem. Ifølge Eurostats tal var importen fra Indien desuden mindre end angivet i forordningen om midlertidig told.
(53) Disse argumenter blev analyseret i lyset af bestemmelserne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen. I denne forbindelse skal det erindres, at den konstaterede dumpingmargen for Indien er over ubetydelighedsgrænsen. Desuden er den importerede mængde med oprindelse i Indien ikke ubetydelig, da den lå over de minimis-niveauet i undersøgelsesperioden.
(54) Væksten i importen i perioden fra 1996 til undersøgelsesperioden er endnu mere udtalt for importen fra Indien (en stigning på ca. 600 %) end for importen fra Korea (en stigning på ca. 300 %). For så vidt angår det gennemsnitlige prisniveau for importen fra Indien, lå det konsekvent under de koreanske eksporterende producenters priser i perioden fra 1996 til undersøgelsesperioden, og det faldt endnu mere. Dette tyder ikke på en prisfølgeradfærd. For så vidt angår uoverensstemmelsen mellem Eurostats tal og Kommissionens undersøgelsesresultater har Fællesskabets institutioner endelig baseret deres undersøgelsesresultater på kontrollerede besvarelser af spørgeskemaer, da der rapporteredes om en større import end angivet i Eurostats statistikker. De indiske eksporterende producenters påstande afvises derfor.
3.2. Import fra Republikken Korea
(55) En eksporterende producent hævdede, at visse ikke-dumpede importerede varer med oprindelse i Republikken Korea ikke burde være omfattet af skadesanalysen.
(56) I denne forbindelse er det Kommissionens praksis at vurdere virkningerne af dumpingimporten på landsplan, når dumpingmargenen for hele landet (der repræsenterer en vejet gennemsnitlig margen, som omfatter alle undersøgte selskaber) er fundet at ligge over ubetydelighedsgrænsen i henhold til artikel 9, stk. 3, i grundforordningen.
3.3. Prisunderbud
(57) En eksporterende producent hævdede, at beregningen af skadesmargener på grundlag af kategorier, der grupperede forskellige typer polyesterfibre, var uberettiget, da der i spørgeskemaerne var anmodet om yderligere oplysninger om individuelle polyesterfibertypers egenskaber. Selskabet hævdede desuden, at de nærmere oplysninger om individuelle transaktioner blev ignoreret, og at det var forkert at udelukke negative underbud fra det samlede beregningsresultat.
(58) Efter en fornyet undersøgelse af de forskelle, der blev tilskrevet egenskaber såsom længde, tykkelse, strækforlængelse, brudstyrke, krepning, krympning, glans og spindefinish, konkluderes det, at varetyperne inden for de definerede kategorier var tilstrækkeligt sammenlignelige. På dette grundlag bekræftes det, at det er relevant at behandle spørgsmålet om underbud på varekategoriniveau. Desuden opnås der et repræsentativt resultat med hensyn til antallet af transaktioner, som omhandlet i artikel 3, stk. 3, i grundforordningen. Kommissionen finder endvidere, at der faktisk blev taget hensyn til oplysningerne om hver transaktion ved prissammenligningen. Det bekræftes imidlertid, at der ikke blev kompenseret for de beløb, der ikke lå under EF-erhvervsgrenens priser ved den endelige sammenligning på varekategoriniveau. Da der ikke blev fremsat yderligere bemærkninger, blev ovennævnte påstande afvist.
(59) En eksporterende producent anmodede om, at der blev foretaget en justering af dens cif-priser ved underbudsberegningen, fordi en sådan justering var nævnt i klagen.
(60) I denne forbindelse bør det erindres, at Kommissionen indsamlede oplysninger ved hjælp af spørgeskemaer og kontrollerede dem ved besøg på stedet, og den benyttede sig ikke af tallene i klagen.
Det konstateredes imidlertid, at tolden fejlagtigt var blevet udeladt i underbudsberegningerne vedrørende to indiske eksporterende producenter. Samtidig blev en anmodning om ændring af vægtningsmetoden og et specifikt niveau for handelsjustering også accepteret. Underbudsmargenerne for de to indiske eksporterende producenter blev følgelig ændret i overensstemmelse hermed.
(61) Idet der er taget hensyn til det lavere underbud, som konstateredes for en anden indiske eksporterende producent (jf. betragtning 75), viser beregningerne et underbud på mellem 0 % og 27,7 % for Indien og på mellem 14,8 % og 56,7 % for Republikken Korea. Den vejede gennemsnitlige underbudsmargen var 19,9 % for Indien og 23,3 % for Republikken Korea.
4. EF-erhvervsgrenens økonomiske situation
4.1. Generelt
(62) Det blev af nogle eksporterende producenter hævdet, at undersøgelsen af EF-erhvervsgrenens økonomiske situation ifølge artikel 3, stk. 4, i WTO's antidumpingaftale krævede en evaluering af alle relevante økonomiske faktorer og forhold, der har betydning for denne erhvervsgrens situation.
(63) Denne undersøgelse skulle omfatte faktorer, der ikke er omhandlet i forordningen om midlertidig told, såsom virkningerne af dumpingmargenens størrelse, produktivitet, afkast af investeringer, likviditet, lønninger, vækst og mulighederne for at tilvejebringe kapital. I denne forbindelse fandtes følgende:
4.1.1. Virkningerne af dumpingmargenens størrelse
(64) For så vidt angår virkningerne på EF-erhvervsgrenen af størrelsen af den faktiske dumpingmargen kan de ikke anses for ubetydelige i betragtning af mængden og priserne på importen fra de pågældende lande.
4.1.2. Produktivitet
(65) EF-erhvervsgrenens produktivitet, beregnet som produktionen af den pågældende vare pr. ansat, viser en forbedring fra 92,1 tons i 1996 til 127,1 tons i undersøgelsesperioden (+ 38 %). Denne forbedring er hovedsagelig en følge af faldet i beskæftigelsen, der er beskrevet i betragtning 85 i forordningen om midlertidig told.
4.1.3. Afkast af investeringer
(66) Afkastet af investeringerne blev beregnet som forholdet mellem nettofortjenesten før skatter og ekstraordinære poster og den bogførte nettoværdi af investeringerne i forbindelse med den pågældende vare. Afkastet af investeringerne for den pågældende vare steg fra 4,6 % i 1996 til 16,7 % i 1997 og 25,7 % i 1998. Det faldt derefter til 5,5 % i undersøgelsesperioden. Udviklingen i denne indikator minder om udviklingen i rentabiliteten, der er beskrevet i betragtning 81 til 83 i forordningen om midlertidig told.
4.1.4. Likviditet
(67) EF-erhvervsgrenens likviditet i forbindelse med den pågældende vare steg betydeligt fra 1996 til 1997 (+ 84 %) og fra 1997 til 1998 (+ 28 %) som følge af de gode resultater i disse to år. Fra 1998 til undersøgelsesperioden faldt likviditeten med 60 % og nåede et niveau, der lå 6 % under niveauet i 1996. Forbedringen af likviditeten i 1997 og 1998 er mindre udtalt end forbedringen af rentabiliteten. For undersøgelsesperioden er likviditeten desuden mindre end i 1996, hvorimod nettofortjenesten og rentabiliteten er højere.
4.1.5. Lønninger
(68) Lønninger udgør en del af analysen af produktionsomkostningerne som beskrevet i betragtning 79 og 80 i forordningen om midlertidig told. EF-erhvervsgrenens lønninger steg med 10 % fra 1996 til 1997, men faldt betydeligt fra 1997 til 1998 og undersøgelsesperioden, hvor det absolutte lønniveau lå henholdsvis 24 % og 23 % lavere end i 1996.
4.1.6. Vækst
(69) Væksten på markedet for den pågældende vare er omhandlet i betragtning 64 i forordningen om midlertidig told. Den (negative) vækst i EF-erhvervsgrenens markedsandel er nævnt i betragtning 76 i forordningen om midlertidig told.
4.1.7. Evnen til at rejse kapital
(70) For så vidt angår evnen til at tilvejebringe kapital anses den nuværende likviditet i gennemsnit stadig som tilstrækkelig til at foretage de nødvendige investeringer i udskiftninger. Afmatningen på markedet har imidlertid haft negative følger for EF-erhvervsgrenens evne til at tiltrække yderligere ekstern finansiering i form af banklån eller øget engagement fra aktionærernes side til indledning af nye projekter. Især når der fremstilles andre varer, falder sammenligningen af afkastet af investeringer i polyesterfibre med investeringer i sådanne andre varer ugunstigt ud, hvilket forvolder vanskeligheder ved tildeling af budgetmidler til den pågældende vare.
4.1.8. Konklusion
(71) Kommissionen finder, at alle faktorer og forhold, som var af afgørende betydning for en meningsfuld analyse af EF-erhvervsgrenens situation, blev analyseret i forordningen om midlertidig told. Beskrivelsen i betragtning 65 til 70 af de indikatorer, der ikke er omhandlet i forordningen om midlertidig told, styrker faktisk konklusionerne i forordningen om midlertidig told.
4.1.9. Lagre
(72) En eksporterende producent fremførte, at den sammenligning, som Kommissionen foretog i betragtning 77 i forordningen om midlertidig told vedrørende lagerbeholdningerne ved udgangen af 1998 og udgangen af 1999, var ukorrekt og i modstrid med grundforordningen. Det hævdedes, at en sammenligning af lagerbeholdningerne ved udgangen af september 1999 med lagerbeholdningerne ved udgangen af 1998 var den eneste gyldige, upartiske og objektive metode til at analysere udviklingen i lagrene af polyesterfibre.
(73) I denne forbindelse henledes opmærksomheden på lageropbygningens sæsonprægede karakter i polyesterfiberindustrien. Lagerbeholdningerne svinger i løbet af kalenderåret, og en sammenligning af lagerbeholdningerne mellem 1998 og undersøgelsesperioden giver kun mening, hvis der benyttes samme tidspunkter af året. Lagerbeholdningerne ved udgangen af 1998 (31. december) kan derfor ikke sammenlignes med lagerbeholdningerne ved udgangen af undersøgelsesperioden (30. september).
4.2. Produktionsomkostninger
(74) En eksporterende producent fremførte, at produktionsomkostningerne for en producent, som var del af EF-erhvervsgrenen, var så høje i forhold til de øvrige producenters omkostninger, at de ikke kunne benyttes ved fastsættelsen af underbudsmargenen.
(75) De omkostninger, der af hvert selskab var tilskrevet den pågældende vare, blev kontrolleret af Kommissionen. Der fandtes ingen grund til at udelukke noget selskab fra underbudsberegningen på grundlag af dets absolutte produktionsomkostningsniveau.
(76) En anden eksporterende producent hævdede, at en producent, som fremstiller polyesterfibre af dimethylterephthalat (DMT) og MEG i stedet for af PTA og MEG, burde udelukkes, da dette angiveligt ikke var den billigste produktionsmetode.
(77) På grundlag af ræsonnementet i betragtning 75 kan hverken produktionsprocessen som sådan eller de dertil knyttede produktionsomkostninger udgøre kriterier, som kan begrunde, at selskaber skal udelukkes fra at være omfattet af undersøgelsen.
4.3. Konklusion
(78) På grundlag af ovenstående finder Kommissionen, at de nævnte argumenter og påstande ikke kan ændre konklusionerne i forordningen om midlertidig told. Indholdet af betragtning 86 til 90 i forordningen om midlertidig told og konklusionen om, at EF-erhvervsgrenen led væsentlig skade i undersøgelsesperioden, bekræftes derfor.
E. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Dumpingimportens følgevirkninger
(79) En eksporterende producent hævdede, at den eneste faktor, der forklarede EF-erhvervsgrenens lave rentabilitet i undersøgelsesperioden, var råmaterialepriserne og ikke dumpingimportens følgevirkninger. Det hævdedes også, at forbedringen af EF-erhvervsgrenens rentabilitet fra 2,30 % til 3,38 % i perioden fra 1996 til undersøgelsesperioden udelukkede, at der var forvoldt skade som følge af dumpingimport i denne periode.
(80) Det skal bemærkes, at tilstedeværelsen af varer importeret til dumpingpriser udøvede et nedadgående tryk på salgspriserne på fællesskabsmarkedet, således at salgspriserne ikke på korrekt vis kunne afspejle stigninger i råmaterialepriserne.
(81) For så vidt angår den begrænsede stigning i rentabiliteten fra 1996 til undersøgelsesperioden fremgår det af undersøgelsen, at forbedringen af rentabiliteten hovedsagelig skyldtes den omstruktureringsproces, som EF-erhvervsgrenen havde gennemført. Dette omfattede også en mindskelse af salgs-, general- og administrationsomkostningerne.
(82) Som omhandlet i betragtning 87 i forordningen om midlertidig told vedrørende konklusionerne om EF-erhvervsgrenens økonomiske situation kan den lave rentabilitet, som denne erhvervsgren opnåede, ikke anses for tilfredsstillende. Den må tværtimod anses for urimeligt lav som følge af dumpingimportens pristrykkende følger. Det faldende salg, tabet af markedsandel, mindskelsen af produktionskapaciteten og beskæftigelsen samt væksten i lagerbeholdningerne var yderligere negative indikatorer.
(83) Konklusionen i betragtning 87 i forordningen om midlertidig told bekræftes derfor.
(84) Det blev endvidere hævdet af en eksporterende producent, at importen fra Republikken Korea ikke kunne have forvoldt EF-erhvervsgrenen nogen skade, da der allerede havde været antidumpingforanstaltninger i kraft i størstedelen af tidsrummet fra januar 1996 til udgangen af undersøgelsesperioden. De endelige antidumpingforanstaltninger over for importen af polyesterfibre med oprindelse i Republikken Korea blev ophævet i august 1999 forordning (EF) nr. 1728/99(10).
(85) Det skal erindres, at foranstaltningerne over for importen af polyesterfibre med oprindelse i Republikken Korea blev ophævet, fordi Kommissionen efter resultaterne af en udløbsundersøgelse, som dækkede perioden fra 1. januar 1996 til 30. september 1997, fandt, at der ikke var sandsynlighed for fornyet dumping. I undersøgelsesperioden for den aktuelle procedure konstateredes det imidlertid, at der forekom dumping, og nævnte argument er derfor ikke gyldigt.
2. Anden import
(86) En eksporterende producent hævdede, at Kommissionen også burde have undersøgt eventuelle virkninger af importen fra Polen, Tyrkiet og Den Tjekkiske Republik.
(87) På grundlag af oplysninger fra Eurostat blev det fastslået, at de priser, hvortil disse varer blev indført til Fællesskabet, lå betydeligt over de priser, hvortil varer fra de af undersøgelsen omfattede lande blev importeret (fra 12,3 % til 30,5 % i undersøgelsesperioden). Der var derfor ingen grund til at klassificere denne import i samme importprisinterval som for de lande, der er omfattet af undersøgelsen, eller til at finde, at en eventuel skade forvoldt af denne import kunne have brudt årsagssammenhængen mellem den konstaterede skade og den dumping, der blev foretaget af eksporterende producenter i de pågældende lande.
3. Konklusion
(88) Konklusionen i betragtning 102 i forordningen om midlertidig told om, at dumpingimporten har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade, bekræftes derfor.
F. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. EF-erhvervsgrenens interesser
(89) Da der ikke blev modtaget bemærkninger i denne forbindelse, bekræftes konklusionerne om EF-erhvervsgrenens interesser i betragtning 104 til 106 i forordningen om midlertidig told.
2. Virkningen på importører og brugere
(90) Det blev af en brugersammenslutning og også separat af en bruger, som var medlem af denne sammenslutning, hævdet, at visse typer polyesterfibre ikke solgtes af producenter i Fællesskabet, og at brugerne derfor var tvunget til at købe varen uden for Fællesskabet. En anden bruger hævdede, at producenterne i Fællesskabet ikke kunne dække behovet i Fællesskabet.
(91) Det fremgik af undersøgelsen, at selv om visse typer polyesterfibre ikke blev fremstillet af EF-erhvervsgrenen i visse perioder, betyder dette ikke, at EF-erhvervsgrenen ikke ville være i stand til at fremstille disse typer. Der ville faktisk kun være behov for mindre tilpasninger, såsom udskiftning af en spindedyse samt udeladelse eller tilføjelse af et tilsætningsstof, der kun kræver begrænsede investeringer. Visse typer polyesterfibre var ikke til rådighed på bestemte tidspunkter, fordi EF-producenterne ikke kunne levere de pågældende mængder til de lave priser, som brugerne var villige til at betale.
(92) For så vidt angår forbruget i Fællesskabet vil varer importeret fra de pågældende lande i betragtning af den foreslåede tolds størrelse fortsat kunne komme ind på fællesskabsmarkedet, om end ikke til dumpingpriser. For så vidt angår EF-erhvervsgrenens priser er det sandsynligt, at de vil stige, men denne stigning burde være begrænset, da der også forekommer import fra andre lande. I betragtning af ovenstående vil antidumpingforanstaltningerne ikke skade EF-brugernes valg- og forsyningsmuligheder.
(93) Der er anmodet om en præcisering af betragtning 109 i forordningen om midlertidig told med den begrundelse, at de foreslåede foranstaltninger kan have til følge, at brugernes produktionsomkostninger stiger med mellem 0,6 % og 1,2 %.
(94) På grundlag af oplysninger fra de få samarbejdsvillige brugere i Fællesskabet fandtes det, at virkningerne af antidumpingforanstaltninger over for polyesterfibre med oprindelse i Indien og Republikken Korea på deres produktionsomkostninger ville ligge mellem 0,6 % og 1,2 %. Dette resultat blev fundet ved hensyntagen til polyesterfibres betydning for produktionsomkostningerne til disse brugeres færdige varer, den gennemsnitlige midlertidige antidumpingtold på importen fra Republikken Korea og Indien samt den koreanske og indiske imports markedsandel i forhold til forbruget i Fællesskabet i undersøgelsesperioden.
(95) Det er klart, at graden af en bestemt brugers afhængighed følger af omfanget af dens import fra de pågældende lande og eksporterende producenter og af dens egen omkostningsstruktur. Den nævnte gennemsnitlige virkning gælder derfor et selskab med repræsentative gennemsnitlige køb fra alternative kilder, hvor Republikken Korea og Indien tegner sig for 14,7 %.
(96) Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told hævdede en række brugere i Fællesskabet, at en indførelse af antidumpingtold ville have negative virkninger for deres konkurrencedygtighed på markederne for varer i senere produktionsled og i sidste ende ville true deres overlevelse. Efter deres opfattelse vil en indførelse af antidumpingtold afføde prisstigninger, som brugerne ville skulle afspejle i priserne på varer i senere produktionsled. Denne udvikling vil igen forårsage en stigning i importen af mere forarbejdede varer til lavere priser fra andre tredjelande og fra de lande, som er omfattet af denne undersøgelse, og vil tvinge visse EF-producenter af slutprodukter fra senere produktionstrin, hvori der indgår polyesterfibre, til at flytte produktionen uden for Fællesskabet.
(97) Analysen af den maksimale gennemsnitlige virkning af de foreslåede foranstaltninger på brugerne tyder imidlertid på, at det ikke var sandsynligt, at en indførelse af antidumpingforanstaltninger vil udløse en væsentlig stigning i importen til Fællesskabet af billige varer fra senere produktionstrin. Denne konklusion er også nået i mangel på dokumentation for denne påstand fra de pågældende brugere, og der er heller ikke konstateret sådanne virkninger i forbindelse med tidligere foranstaltninger vedrørende polyesterfibre. Det skal desuden bemærkes, at vævede færdigvarer (f.eks. til brug til beklædningsgenstande og boligtekstiler) falder ind under de kvantitative begrænsninger i ordningen for tekstilkontingenter.
(98) Da undersøgelsen af bemærkningerne fra brugerselskaberne ikke fører til nye konklusioner, bekræftes overvejelserne om de foreslåede foranstaltningers sandsynlige virkning på brugerne i betragtning 109 og 111 i forordningen om midlertidig told.
3. Konklusion
(99) De nye argumenter, som blev modtaget vedrørende fastsættelsen af Fællesskabets interesser, anses ikke for at kunne omstøde konklusionen om, at der ikke findes tvingende årsager til ikke at indføre antidumpingforanstaltninger. De foreløbige undersøgelsesresultater bekræftes derfor.
G. ENDELIG TOLD
(100) I betragtning af konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser bør der indføres endelige antidumpingforanstaltninger for at hindre, at dumpingimporten fra Indien og Republikken Korea forårsager yderligere skade for EF-erhvervsgrenen.
1. Skadestærskel
(101) Som beskrevet i betragtning 116 i forordningen om midlertidig told blev der fastsat et ikke-skadevoldende prisniveau, som ville dække EF-erhvervsgrenens samlede produktionsomkostninger og en rimelig fortjeneste, som ville blive opnået, hvis der ikke forekom dumpingimport fra de pågældende lande.
(102) Nogle eksporterende producenter fremførte, at 6 % burde anvendes som en rimelig fortjeneste, og henviste til sager vedrørende polyesterfibre og tekstureret garn af endeløse polyesterfibre (PTY), som lå forud for undersøgelsen vedrørende Australien og de øvrige lande. I sidstnævnte procedure var den rimelige fortjeneste imidlertid blevet fastsat til 10 %, hvilket også var tilfældet i den aktuelle undersøgelse. Andre eksporterende producenter fremførte, at den rimelige fortjeneste burde være endnu lavere, f.eks. 4 %, da EF-erhvervsgrenens samlede rentabilitet var bedre nu end på tidspunktet for de tidligere procedurer, jf. forordning (EF) nr. 1490/96(11) vedrørende Belarus og forordning (EF) nr. 2160/96(12) vedrørende Indonesien og Thailand.
(103) Det skal bemærkes, at Kommissionen i betragtning 116 i forordningen om midlertidig told anførte, at en margen på 10 % burde anses for at være den fortjeneste, der kunne være blevet opnået, hvis der ikke var forekommet dumpingimport.
(104) Det fortjenstniveau, der anses for rimeligt, fastsættes på grundlag det niveau, som EF-erhvervsgrenen sandsynligvis ville kunne opnå, hvis der ikke forekommer skadevoldende dumping. Da der i tidligere undersøgelser var tale om andre undersøgelsesperioder, og da de pristrykkende virkninger af dumping, som konstateredes i disse sager, var anderledes, er der ingen grund til at antage, at EF-erhvervsgrenen ville have opnået samme fortjenstniveau. Tidligere fortjenstniveauer er derfor ikke nødvendigvis relevante i den aktuelle sag. I denne forbindelse henvises der endvidere til ræsonnementet i betragtning 117 i forordningen om midlertidig told.
(105) Konklusionen i betragtning 117 i forordningen om midlertidig told bekræftes derfor.
2. Toldens form og størrelse
(106) Antidumpingtolden bør i overensstemmelse med artikel 9, stk. 4, i grundforordningen svare til dumpingmargenerne, medmindre skadesmargenerne er lavere. Dette er tilfældet for alle selskaber, undtagen et.
TABELPOSITION
(107) Antidumpingtoldsatserne for individuelle selskaber blev fastsat på grundlag af resultaterne af den aktuelle undersøgelse. De afspejler således den situation, der konstateredes ved undersøgelsen med hensyn til de pågældende selskaber. Disse toldsatser (i modsætning til den landsomfattende told, der gælder for "alle andre selskaber") finder således udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land, som er fremstillet af de nævnte selskaber og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Importerede varer, som er fremstillet af andre selskaber, som ikke udtrykkeligt er nævnt med navn og adresse i forordningens dispositive del, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder til de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for "alle andre selskaber".
(108) Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle toldsatser (f.eks. efter ændring af den pågældende virksomheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks til Kommissionen(13) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Efter konsultation af det rådgivende udvalg ændrer Kommissionen om nødvendigt forordningen i overensstemmelse hermed ved at ajourføre listen over selskaber, som er omfattet af individuelle toldsatser.
H. OPKRÆVNING AF DEN MIDLERTIDIGE TOLD
(109) I betragtning af størrelsen af de dumpingmargener, der konstateredes for de eksporterende producenter, og af alvoren af den skade, der er forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet, findes det nødvendigt, at de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumping i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 124/2000(14), opkræves endeligt med satsen for den endelige told, hvis dette beløb er lig med eller mindre end den midlertidige told. I modsat fald bør kun beløbet for den midlertidige told opkræves endeligt. Beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den endelige antidumpingtold, frigives.
(110) Efter fusioneringen af Samyang Corporations og SK Chemicals Co. Limiteds polyesteraktiviteter i et fællesejet selskab, Huvis Corporation, bør den endelige opkrævning af den midlertidigt indførte told for disse selskaber ske med den toldsats, der er endeligt indført for Huvis Corporation.
I. TILSAGN
(111) Efter indførelsen af midlertidig antidumpingtold afgav en eksporterende producent i Indien et pristilsagn i henhold til artikel 8, stk. 1, i grundforordningen.
(112) Kommissionen finder, at tilsagnet fra Reliance Industries Limited kan godtages, da det afhjælper de skadelige virkninger af dumpingen. De regelmæssige og detaljerede rapporter, som selskabet har forpligtet sig til at aflægge til Kommissionen, vil endvidere muliggøre en effektiv overvågning, og selskabet har en sådan struktur, at Kommissionen finder, at risikoen for omgåelse af tilsagnet er meget begrænset.
For at sikre en effektiv overholdelse og overvågning af tilsagnet er toldfritagelsen betinget af, at der ved fremsættelse af en anmodning om overgang til fri omsætning i henhold til tilsagnet fremlægges en handelsfaktura, der indeholder de i bilaget anførte oplysninger, således at toldmyndighederne kan afgøre, om forsendelserne i tilstrækkelig grad svarer til handelsdokumentet. Hvis der ikke fremlægges en sådan faktura, eller hvis den ikke svarer til den vare, der frembydes for toldmyndighederne, skal antidumpingtolden betales med den relevante sats.
(113) Hvis tilsagnet formodes brudt, brydes eller trækkes tilbage, kan der indføres antidumpingtold, jf. artikel 8, stk. 9 og 10, i grundforordningen -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske fibre af polyester, ikke kartede, kæmmede eller på anden måde beredte til spinding, henhørende under KN-kode 55032000 og med oprindelse i Indien og Republikken Korea.
2. Den endelige told fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for varer fremstillet af følgende selskaber:
TABELPOSITION
3. Uanset artikel 1, stk. 1, finder den endelige told ikke anvendelse på import, der er overgået til fri omsætning i overensstemmelse med artikel 2.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
1. Varer fremstillet af følgende selskab og importeret i overensstemmelse med stk. 2 undtages for den i artikel 1 omhandlede told:
TABELPOSITION
2. Varer importeret i henhold til Taric-tillægskode A212 undtages fra den ved artikel 1 indførte antidumpingtold, forudsat at de er fremstillet og direkte eksporteret (dvs. faktureret og sendt) til et selskab, der handler som importør i Fællesskabet, af det selskab, som er anført i stk. 1, forudsat at den handelsfaktura, der fremlægges for de relevante toldmyndigheder samtidig med anmodningen om overgang til fri omsætning, indeholder de i bilaget anførte oplysninger.
3. Toldfritagelsen er yderligere betinget af, at de varer, der er angivet og frembudt for toldmyndighederne, svarer nøjagtig til beskrivelsen i tilsagnsfakturaen.
Artikel 3
1. De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold på import med oprindelse i Indien og Republikken Korea i henhold til forordning (EF) nr. 1472/2000, opkræves med den toldsats, der er indført endeligt ved nærværende forordning. Beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den endelige antidumpingtold, frigives. I tilfælde, hvor den endelige told er højere end den midlertidige told, opkræves kun de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed med niveauet for den midlertidige told, endeligt.
2. For så vidt angår Samyang Corporation og SK Chemicals Co. Ltd. opkræves de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold, med den toldsats for Huvis Corporation, der er endeligt indført ved denne forordning. Beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den endelige antidumpingtold for Huvis Corporation, frigives.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 2000.
Nařízení Rady (ES) č. 2852/2000
ze dne 22. prosince 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Indie a Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Přechodná opatření
(1) nařízením Komise (ES) č. 1472/2000 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") byla uložena prozatímní antidumpingová cla na dovozy polyesterových střižových vláken kódu KN 55032000, pocházejících z Indie a Korejské republiky do Společenství;
2. Další postup
(2) po uložení prozatímních antidumpingových cel předložilo několik stran písemné připomínky. V souladu s čl. 6 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") byla stranám, které o to požádaly, poskytnuta příležitost ke slyšení. Stranám byly sděleny základní skutečnosti a koncepce, na jejichž základě se mělo doporučit uložení konečného antidumpingového cla a konečné vybrání dávek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla na úrovni konečného cla. Po tomto oznámení jim byla rovněž poskytnuta lhůta k zaujetí stanoviska;
(3) ústní a psané připomínky předložené dotčenými stranami v rámci termínů stanovených za tímto účelem byly zváženy, a tam, kde to bylo považováno za vhodné, náležitě vzaty v úvahu při konečných závěrech;
(4) některé dotčené strany prohlašovaly, že normy uplatněné Komisí při zahájení byly neoprávněné a svévolné. Dále prohlašovaly, že zahájení nového řízení proti Korejské republice dva měsíce po ukončení předchozího řízení (viz 7. bod odůvodnění prozatímního nařízení) odporovalo závěru tohoto šetření, že opakování dumpingu není pravděpodobné. V tomto ohledu by mělo být uvedeno, že závěr, že opakování dumpingu není pravděpodobné, byl založen na zjištěních, která se vztahovala k dvanáctiměsíčnímu období šetření, které skočilo v září 1997, tzn. dva roky před zahájením současného řízení. Komise navíc přezkoumala nové důkazy předložené ve stížnosti ze srpna 1999 a uznala tyto důkazy za postačující k zahájení současného šetření;
(5) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech údajů, které považovala za nezbytné pro své konečné závěry;
B. DOTYČNÝ VÝROBEK
(6) sdružení uživatelů prohlašovalo, že oznámení o zahájení současného řízení nezahrnovalo druhy polyesterových střižových vláken, která se využívají k jiným účelům než ke spřádání, a proto měly být tyto druhy polyesterových střižovstřižových vláken vyloučeny z řízení;
(7) mělo by být uvedeno, že oznámení o zahájení stejně jako stížnost jasně reprodukují popis příslušného kódu KN (kombinované nomenklatury), který zahrnuje všechny druhy polyesterových střižových vláken dovážených od vyvážejících výrobců dotyčných zemí a vyráběných výrobním odvětvím Společenství, nehledě na jejich využití. Popis příslušného kódu KN správně pochopily všechny dotčené strany tohoto řízení kromě uvedeného sdružení uživatelů, které opakovalo požadavek, který již byl zamítnut v předchozím šetření týkajícím se dovozů polyesterových střižových vláken z Austrálie, Indonésie a Thajska, které je zahrnuto v nařízení (ES) č. 1522/2000 [3];
(8) některé dotčené strany rovněž tvrdily, že by se v každém případě mělo rozlišovat mezi druhy polyesterových střižových vláken, která se využívají ke spřádání (tkaniny), a polyesterovými střižovými vlákny využívanými k jiným účelům (netkaná nebo výplň ze syntetických vláken), vzhledem k rozdílným základním fyzikálním vlastnostem, které určují konečné využití výrobku. Proto bylo řečeno, že dovážená vlákna by měla podléhat neutrálním laboratorním osvědčením, která tyto vlastnosti potvrzují. Dále se tvrdilo, že zaměnitelnost těchto dvou kategorií, pokud je vůbec nějaká, je velmi omezená a týká se jen vybraných druhů polyesterových střižových vláken původně zamýšlených pro spřádání, která mohou být využita jako polyesterová střižová vlákna využívaná k jiným účelům. Pokud nebudou vlákna určená k jiným účelům vyloučena z šetření, měla by být alespoň zkoumána v samostatném řízení;
(9) co se týče využití dotyčného výrobku, mezi různými druhy polyesterových střižových vláken bylo zjištěno výrazné překrývání, nahrazování a výrazná hospodářská soutěž. Šetření ukázalo, že mezi různými druhy neexistuje žádná jasná dělící čára, která by stanovila jednoznačnou vazbu mezi fyzickými vlastnostmi výrobku a využitím výrobku, a že tedy dostupné důkazy neumožňují rozlišovat výrobky na tomto základě. V tomto ohledu je rovněž nutno zdůraznit, že výsledky nezávislé laboratorní analýzy nemohou v žádném případě definitivně určit konečné využití výrobku. Proto by měly být uvedené různé druhy polyesterových střižových vláken považovány pro účely tohoto řízení za jeden jediný výrobek;
(10) vzhledem k výše uvedenému se má za to, že obdržené připomínky týkající se definice dotyčného výrobku nemají takovou povahu, aby zpochybnily závěry 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Proto se tyto závěry, které se shodují se závěry pro obdobný výrobek v předchozích šetřeních, potvrzují;
C. DUMPING
1. Indie
(11) nebyla předložena žádná stanoviska týkající se rozhodnutí neprovádět namátkové průzkumy indických vyvážejících výrobců, a proto se závěry uvedené v 20. až 25. bodu odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
1.1 Běžná hodnota
(12) po přijetí prozatímních opatření požadoval jeden vyvážející výrobce, aby byly náklady výroby některých typů výrobků nižší kvality prodávaných na domácím trhu upraveny směrem dolů pro účely zkoušky, která má určit, zda byl prodej realizován v průběhu běžné obchodní činnosti. Tomuto požadavku nelze vyhovět, protože tato společnost vykazovala ve své odpovědi na dotazník shodné náklady výroby pro různé kvality každého typu výrobku;
(13) nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se určení běžné hodnoty. Závěry uvedené v 46. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
1.2 Vývozní cena
(14) nebyla předložena žádná stanoviska týkající se určení vývozní ceny. Závěry uvedené v 47. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
1.3 Srovnání
(15) po přijetí prozatímních opatření prohlašoval jeden vyvážející výrobce, že typy výrobků prodávané na domácím trhu, které byly srovnávány s typy vyváženými do Společenství, měly odlišné fyzikálním a technické vlastnosti a rozdílné konečné využití. Společnost proto požadovala úpravu fyzikálních vlastností a k podpoření své žádosti předložila nové údaje. Bylo zjištěno, že nové údaje předložené po přijetí prozatímních opatření se týkají dodatečných vlastností výrobku, které Komise nikdy nepožadovala nebo které tato společnost ve své odpovědi na dotazník nevyznačila. V této fázi šetření nebylo možné změnit základ pro srovnávání výrobků, který je stanoven v tabulce specifikací dotazníku Komise a který se týká všech spolupracujících vyvážejících výrobců. Nové údaje navíc odporovaly těm, které byly obdrženy dříve, a proto byla žádost o úpravu fyzikálních vlastností zamítnuta;
(16) další vyvážející výrobce tvrdil, že rozdíly v síle vláken vyjádřené v denierech nebo decitexech by se neměly brát v potaz, a proto by se měly všechny typy výrobků považovat za jediný. V tomto ohledu jsou za účelem zajištění spravedlivého a smysluplného srovnání výrobků prodávaných na domácím a vývozním trhu porovnávány výrobky vyráběné všemi vyvážejícími výrobci na základě typů, které jsou definovány v dotazníku Komise. Proto nelze přijmout argument pro omezení srovnávání na jeden typ výrobku;
(17) jeden vyvážející výrobce předložil nové údaje k podpoření svého požadavku na navrácení cla, který Komise zamítla v prozatímní fázi. Tomuto požadavku nelze vyhovět, protože tyto údaje, i když byly požadovány v dotazníku, nebyly dodány včas a nemohly být proto ověřeny;
(18) stejný vyvážející výrobce dále prohlašoval, že jelikož byl tento nárok na vyrovnání cla již dokázán v souvislosti s předchozím řízením zahájeným přibližně před deseti lety (nařízení Rady (EHS) č. 54/93 [4], neměl by být znovu prošetřován. V této souvislosti je třeba vzít v úvahu, že každé antidumpingové řízení je hodnoceno podle své vlastní podstaty věci a je zkoumáno na základě vlastních faktických a právních skutečností, které se mohou u každého řízení lišit. Jak je uvedeno v předchozím bodě odůvodnění, tento vyvážející výrobce neposkytl důkazy, které by mohly podpořit jeho nárok v rámci šetření. Zejména nebylo prokázáno, že na obdobný výrobek určený k domácí spotřebě se vztahovalo jakékoli clo během období šetření. Žádost byla proto zamítnuta;
(19) v souvislosti se záležitostí navrácení cla prohlašovali dva vyvážející výrobci, že by mělo být toto vyrovnání poskytnuto automaticky, jakmile je clo vyplaceno na vývozní straně, a že otázka, zda se tato cla vybírají v případě domácí spotřeby, je bezvýznamná. Podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení je vyrovnání cla poskytnuto pouze za předpokladu, že jsou zároveň splněny dvě podmínky: za prvé musí být prokázáno, že odbobný výrobek a materiály, které jsou v něm obsažené, podléhají dovozním dávkám, když má být tento výrobek spotřebován v zemi vývozu, a za druhé, tyto dovozní dávky jsou vráceny nebo nejsou vybrány, když je výrobek vyvezen do Společenství. Pokud není jeden z požadavků splněn, clo nemůže být navráceno;
(20) jeden vyvážející výrobce prohlašoval, že některé výrobky prodávané na domácím trhu podléhaly některým dovozním clům vyšším než je částka, kterou určila Komise ve svých prozatímních závěrech. Tento dodatečný požadavek byl přezkoumán a bylo zjištěno, že dovozní cla vyplacená za některé materiály obsažené ve výrobku prodávaném na domácím trhu byla opravdu vyšší, než dříve stanovená částka. Proto byly prozatímní výpočty náležitě revidovány;
(21) nové žádosti tohoto vyvážejícího výrobce o další vyrovnání dovozních cel za materiály dovážené a zaplacené spřízněnou společností však nelze vyhovět, protože tato žádost jednak nebyla podána včas, jednak neprokázala, že byla ovlivněna srovnatelnost cen, a nové údaje předložené v této souvislosti nebylo navíc možno v této fázi šetření ověřit;
(22) jeden vyvážející výrobce prohlašoval, že v důsledku politiky indické vlády na podporu zakládání závodů v méně rozvinutých oblastech byly společnosti osvobozeny od placení daně z obratu, kterou měly platit vládě, a za tím účelem požadoval, aby mu bylo poskytnuto vyrovnání. Obdržené údaje ukazují, že všechny prodejní faktury týkající se výrobků z těchto osvobozených závodů uvádějí, že stát nemá vybírat žádné daně z obratu a že kupující nemá nárok požadovat jakoukoli náhradu, vyrovnání či kompenzaci jakékoli daně z obratu. Protože se za těchto okolností neplatí žádná daň z obratu, nelze poskytnout žádné vyrovnání. Avšak v případech, kdy prodejní faktury týkající se výrobků vyrobených v jiných závodech zahrnovaly daň z obratu vybíranou státem, bylo vyrovnání oprávněné a výpočty byly náležitě revidovány;
(23) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že placení daně z příjmu se týkalo pouze zisku dosaženého na domácím trhu, nikoli na vývozním trhu, čímž byla ovlivněna srovnatelnost cen. V tomto ohledu by mělo být uvedeno, že daň z příjmu představuje dávku uvalenou na zisk společnosti, pokud nějakého dosahuje, a jako taková se vypočítává zpětně na konci každého účetního roku. Proto ji nelze brát do úvahy při stanovení ceny. Společnost navíc nepředložila žádné důkazy, které by prokázaly, že daň byla zahrnuta v domácích fakturách. Žádost byla proto zamítnuta;
1.4 Dumpingové rozpětí
(24) srovnání revidovaného, pokud to bylo vhodné, váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu prokázalo existenci dumpingu u všech hodnocených vyvážejících výrobců. Vzhledem k tomu, že spolupráce byla na vysoké úrovni, dumpingové rozpětí pro všechny ostatní společnosti je stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí určeného pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce;
(25) konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech z dovozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), neprocleno, jsou následující:
Indian Organic Chemicals Limited, Mumbai | 23,3 % |
JCT Limited, New Delhi | 32,6 % |
Reliance Industries Ltd, Mumbai | 35,4 % |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % |
2. Korejská republika
2.1 Běžná hodnota
(26) po přijetí prozatímních opatření prohlásili tři vyvážející výrobci, že vyjmutí prodejů "místního vývozu" ze soupisů domácího prodeje používaných pro stanovení běžné hodnoty bylo nesprávné nebo neodůvodněné;
(27) tvrdili, že vyjmutí odporovalo ustanovením článku 2 základního nařízení a obvyklé praxi Komise a že bylo neslučitelné s přístupem přijatým ostatními členskými státy Světové obchodní organizace. Dva z těchto vyvážejících výrobců rovněž tvrdili, že Komise neobjasnila právní základ, podle něhož byly tyto prodeje vyjmuty;
(28) vyvážející výrobci dále naznačili, že v předchozích řízeních týkajících se Korejské republiky (např. přezkum vypršení platnosti opatření týkajících se polyesterových střižových vláken v nařízení Rady (ES) č. 1728/1999 [5] a postup týkající se drátů z nerez oceli v nařízení Rady (ES) č. 1600/1999 [6] a rozhodnutí Komise č. 1999/483/ES [7] neměla Komise námitek vůči vyvážejícím výrobcům, co se týče jejich řazení prodejů "místního vývozu" do soupisu domácího prodeje, a v jednom uvedeném případě požadovala jejich začlenění do soupisu domácího prodeje;
(29) má se za to, že prodeje "místního vývozu", které podle zvláštních administrativních předpisů nepodléhaly domácí dani z obratu, byly obyčejně fakturovány v USD, zaplaceny akreditivy a podléhaly předpisům pro navrácení cla, což dokazuje skutečnost, že tyto prodeje byly realizovány konkrétní obchodní cestou orientovanou na vývoz za zvláštní situace na trhu. Dotyční vyvážející výrobci výslovně označili tyto prodeje ve svých účetních záznamech jakožto prodeje zboží, které má být součástí výrobků určených pro vývoz. Vzhledem k jejich zvláštnímu postavení na trhu se došlo k závěru, že tyto prodeje "místního vývozu" nebyly realizovány v průběhu běžné obchodní činnosti a že jejich začlenění do výpočtů běžné hodnoty by tudíž neumožnilo řádné a spravedlivé srovnání s vývozní cenou v souladu s článkem 2 základního nařízení. Komise nesouhlasí s tím, že dřívější praxe spočívala ve vědomém zahrnování těchto prodejů do výpočtů běžné hodnoty. Jejich začlenění v předchozích řízeních může odrážet skutečnost, že nebyly konkrétně označeny nebo že se nemělo za to, že jejich začlenění bude mít výrazný dopad na výsledky. Avšak v tomto případě, z důvodů uvedených výše, byly prodeje "místního vývozu" vyřazeny ze soupisu domácího prodeje používaného ke stanovení běžné hodnoty;
(30) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že některé suroviny byly pořízeny od spřízněného dodavatele za cenu odpovídající tržním podmínkám, a Komise proto neměla právo stanovit vyšší nákupní tržní cenu a zvýšit v důsledku toho náklady výroby. Dále tvrdil, že úprava byla v každém případě nadměrná, protože nebrala v úvahu technické a cenové rozdíly mezi surovinami pořizovanými hlavně od spřízněného dodavatele a podobnými surovinami pořizovanými od ostatních dodavatelů;
(31) bylo zjištěno, že vztah k dodavateli měl takovou podobu, která by vyvážejícímu výrobci umožnila vyvíjet značný tlak na nákupní cenu. Jelikož byla navíc průměrná cena surovin pořizovaných od spřízněného dodavatele výrazně nižší než průměrná cena stejných surovin pořizovaných od nespřízněných dodavatelů a jelikož se zdálo, že nákupní cena znamenala pro dodavatele ztrátu, ceny surovin byly považovány za nespolehlivé transferové ceny. Za těchto okolností byla zachována metoda výpočtu používaná pro stanovení nákupní ceny odpovídající tržním podmínkám prostřednictvím zvýšení ceny surovin pořizovaných od spřízněného dodavatele úměrně k rozdílu mezi váženými průměry nákupních cen surovin, které byly pořízeny od spřízněného dodavatele a od nespřízněných dodavatelů;
(32) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že běžná hodnota pro jeden typ výrobku měla být založena spíše na domácí ceně než na vypočtené hodnotě. Tento argument byl přijat, protože bylo zjištěno, že prodeje tohoto typu výrobku byly realizovány v reprezentativním množství a byly téměř všechny ziskové. Výpočty byly proto odpovídajícím způsobem upraveny;
(33) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise neoprávněně odmítla využít čistý devizový zisk zahrnutý v prodejních, administrativních a všeobecných nákladech, který se používá ke stanovení celkových nákladů výroby, pro stanovení vypočítávané běžné hodnoty a při zkoušce, která určuje, zda byly prodeje realizovány v průběhu běžné obchodní činnosti. Dále tvrdil, že by tato otázka měla být znovu zvážena, protože část zisku z devizových převodů byla realizována, a že navíc nejvhodnějším základem pro rozvržení čistého devizového zisku na různé trhy je obrat;
(34) bylo zjištěno, že devizový zisk byl spíše spojen zejména se zisky z převodu souvisejícími s novým oceněním dlouhodobých devizových závazků než s výrobou a prodejem v průběhu běžné obchodní činnosti na domácím trhu během období šetření (1. říjen 1998 až 30. září 1999). Vzhledem k tomu, že se tyto devizové zisky nebo ztráty neberou při antidumpingových šetřeních v úvahu, ať jsou realizovány či nikoli, argument byl zamítnut;
2.2 Vývozní cena
(35) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že společnost, která je s ním spřízněna, hrála jen malou roli v procesu prodeje nespřízněným odběratelům ve Společenství, a proto není oprávněné odečítat zisk z výpočtu vývozní ceny. Tvrdil rovněž, že chybí základ pro stanovení výše použité ziskové marže. V souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení obsahují položky, které by měly být upraveny za účelem výpočtu vývozní ceny, přiměřenou ziskovou marži. Má se za to, že zisk odečtený za účelem výpočtu vývozní ceny byl přiměřený ve srovnání s údaji poskytnutými spolupracujícími nezávislými dovozci. Nárok se proto zamítá;
(36) nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se určení vývozní ceny. Proto se závěry uvedené v 54. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
2.3 Srovnání
(37) jeden vyvážející výrobce uvedl, že chybně zahrnul stejné úpravy týkající se úvěrových nákladů do různých sloupců soupisu prodejů vývozu, a Komise je proto počítala dvakrát při stanovení vývozní ceny pro odpovídající srovnání s běžnou hodnotou. Úvěrové náklady, které společnost uvedla ve své odpovědi na dotazník ve vztahu ke smluveným platebním podmínkám u každé transakce, byly prozkoumány a tam, kde to bylo oprávněné, bylo požadavku vyhověno;
(38) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že výpočet Komise podhodnocoval rozsah náhrady cla, protože byl založen spíše na clu placeném z dovozů surovin obsažených v odbobném výrobku než na náhradě cla, z níž těžily vývozy dotyčného výrobku do Společenství během období šetření. Dále tvrdil, že výpočet Komise byl neodůvodněně založen na clu placeném během prvních osmi měsíců období šetření v poměru k celkovému množství dovozů za celé období šetření. První argument byl zamítnut, protože částka zaplacená během období šetření byla nižší než navrácená částka, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení. Avšak jak společnost požadovala, navrácení cla na kilogram výrobku bylo přepočítáno podle množství dovozů za prvních osm měsíců;
(39) další vyvážející výrobce tvrdil, že Komise měla při výpočtu vyměřené částky náhrady cla na kilogram dělit celková dovozní cla vztahující se na dovoz některých surovin pouze množstvím dovezených surovin, nikoli však celkovým množstvím surovin, jak pořízených na domácím trhu, tak dovezených. Má se za to, že vyměřená částka náhrady cla, která má být odečtena od běžné hodnoty, by měla být založena na průměrném clu zahrnutém v nákladech výrobků určených k domácímu prodeji, protože tyto výrobky obsahují suroviny jak pořízené na domácím trhu, tak dovezené. Tento argument se proto zamítá;
(40) dva vyvážející výrobci tvrdili, že přístup uplatňovaný Komisí spočívající v zamítnutí nárokovaných úprav úvěrových nákladů v systému úvěrových účtů, protože platby nebylo možno jasně přiřadit fakturám, nemá žádný právní základ. Nebylo však možné ověřit, že platby provedené v systému "úvěrových účtů" probíhaly v souladu s jakýmikoli dohodnutými platebními podmínkami. Za těchto okolností nebyl žádný důvod předpokládat, že smluvní platební podmínky byly vzaty v úvahu při určování požadovaných cen, a požadavky byly proto zamítnuty;
2.4 Dumpingové rozpětí
(41) srovnání vhodně upraveného váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu prokázalo existenci dumpingu u všech zkoumaných vyvážejících výrobců. Vzhledem k tomu, že spolupráce byla na vysoké úrovni, dumpingové rozpětí pro všechny ostatní společnosti je stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí určeného pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce;
(42) po oznámení prozatímních závěrů sdělili Komisi dva vyvážející výrobci, Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd, že sloučí své obchodní činnosti týkající se polyesteru do jedné společně vlastněné společnosti, Huvis Corporation. Tito vyvážející výrobci poskytli na žádost Komise další údaje s ohledem na tuto změnu okolností a v důsledku toho bylo rozhodnuto, že by mělo být definitivně stanoveno jediné dumpingové rozpětí pro Huvis Corporation. Toto dumpingové rozpětí bylo proto stanoveno jako vážený průměr upravených dumpingových rozpětí dvou dotyčných vyvážejících výrobců. Dumpingové rozpětí pro spřízněnou obchodní společnost v Koreji bylo stanoveno na stejné úrovni jako pro Huvis Corporation;
(43) konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech z dovozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), neprocleno, jsou následující:
Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd, Seoul | 0,9 % (de minimis) |
Huvis Corporation, Seoul | 4,8 % |
Saehan Industries Inc, Seoul | 20,2 % |
SK Global Co. Ltd, Seoul | 4,8 % |
Sung Lim Co. Ltd, Seoul | 0,05 % (de minimis) |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % |
D. ÚJMA
1. Procedurální otázky
(44) tvrdilo se, že při sloučení obou antidumpingových řízení týkajících se Korejské republiky a Indie nebylo správné stanovit stejné období šetření pro přezkum potencionálního škodlivého dumpingu způsobeného dovozy z těchto zemí. S ohledem na Indii to znamenalo vypuštění posledních tří měsíců roku 1999 a tvrdilo se, že vzhledem ke zvýšení cen ropy to bude mít dopad na výsledky přezkumu prodejních cen, nákladů výroby a ziskovosti v šetření týkajícím se újmy;
(45) mělo by být připomenuto, jak je uvedeno v 8. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že sloučení řízení týkajících se Indie a Korejské republiky bylo provedeno z administrativních důvodů. Stanovení období šetření upravuje čl. 6 odst. 1 základního nařízení, který mimo jiné stanoví, že období šetření pokrývá za obvylkých okolností období minimálně šesti měsíců bezprostředně před zahájením řízení. V případě Indie proběhlo zahájení šetření v prosinci 1999. V důsledku toho byla lhůta, o kterou mohlo být období šetření posunuto, nanejvýše dva měsíce. Je rovněž nutno připomenout, že dovozy z obou zemí lze zhodnotit kumulativně, jelikož byla splněna kritéria uvedená v čl. 3 odst. 4 základního nařízení (viz 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení). A konečně byl za účelem zohlednění základních požadavků zhodnocen vliv zvýšených nákladů surovin v roce 1999 a porovnán se situací v období šetření;
(46) šetření ukázalo, že ceny hlavních surovin používaných při výrobě polyesterových střižových vláken, zejména kyselina tereftalová a monoetylenglykol, se zvýšily jak v roce 1999, tak během období šetření. Ukázalo rovněž, že prodejní ceny polyesterových střižových vláken byly ve Společenství v roce 1999 o 2,6 % vyšší než během období šetření. Bez ohledu na tyto závěry prokázalo výrobní odvětví Společenství větší ziskovost během období šetření než v roce 1999;
(47) někteří vyvážející výrobci prohlašovali, že Komise neověřila údaje předložené výrobním odvětvím Společenství. V tomto ohledu je potvrzeno, že značná část údajů předložených výrobním odvětvím Společenství již byla prověřena během souvisejícího antidumpingového řízení. Všechny ostatní údaje poskytnuté výrobním odvětvím Společenství byly co do přesnosti přezkoumány v souladu s čl. 6 odst. 8 základního nařízení;
2. Definice výrobního odvětví Společenství
(48) v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo uvedeno, že se nezjistilo, že by byli dva výrobci Společenství, kteří jsou spřízněni s vyvážejícími výrobci z Indonésie, chráněni před účinky dumpingu, že by neoprávněně těžili z dumpingu nebo že by se na něm dokonce podíleli. V tomto ohledu prohlašovali někteří vyvážející výrobci, že by tyto dvě společnosti měly být vyloučeny z hodnocení postavení výrobního odvětví Společenství s ohledem na jiné antidumpingové případy, zejména na případ týkající se magnetických disků v nařízeních Komise (ES) č. 534/94 a (ES) č. 2426/95 [8] a na případ týkající se mikrovlnných trub v nařízení Komise (ES) č. 1645/95 [9];
(49) je vhodné poznamenat, že jakékoli vyloučení výrobců Společenství z definice výrobního odvětví Společenství je oprávněné pouze na základě okolností každého případu. V tomto případě nebyly uvedeny žádné argumenty týkající se okolností případu a nebyly předloženy žádné důkazy, které by podpořily požadavek na vyloučení zmíněných dvou výrobců. V tomto ohledu není výše uvedený požadavek podložený, a proto se zamítá;
(50) někteří vyvážející výrobci vznesli dodatečný požadavek na vyloučení jiného výrobce Společenství z definice výrobního odvětví Společenství vzhledem k jeho vztahu k dovozci se sídlem mimo Společenství, avšak v žádné z dotyčných zemí. Tvrdilo se, že výrobce Společenství způsobil újmu výrobnímu odvětví Společenství formou dovozu polyesterových střižových vláken od dovozce, který je s ním spřízněn;
(51) za prvé, Komise nenalezla žádné důkazy o dovozech polyesterových střižových vláken od tohoto dovozce během uvažovaného období, tedy od roku 1996 do období šetření. Navíc skutečnost, že výrobce Společenství je spřízněn s dovozcem se sídlem mimo Společenství, nemůže být sama o sobě důvodem k vyloučení tohoto výrobce z definice výrobního odvětví Společenství. Vzhledem k tomu, že nebyly vzneseny žádné další argumenty, definice výrobního odvětví Společenství obsažená v 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje;
3. Dovozy polyesterových střižových vláken z dotyčných zemí do Společenství
3.1 Kumulativní hodnocení dovozů
(52) dva indičtí vyvážející výrobci prohlašovali, že kumulativní hodnocení dovozů nebylo opodstatněné, protože nárůst, jakož i absolutní objem indických dovozů byly nevýznamné ve srovnání s korejskými dovozy a objemem prodeje výrobního odvětví Společenství. Tvrdilo se rovněž, že indické vyvážející výrobce je nutno považovat za výrobce, kteří cenu přebírají, nikoli určují. Indické dovozy byly navíc na základě dat Eurostatu nižší, než bylo uvedeno v prozatímním nařízení;
(53) tyto argumenty byly zhodnoceny na základě ustanovení čl. 3 odst. 4 základního nařízení. V tomto ohledu je vhodné připomenout, že dumpingové rozpětí, které bylo u Indie zjištěno, je nad úrovní de minimis. Objem dovozů pocházejících z Indie není navíc zanedbatelný, jelikož byl během období šetření nad úrovní de minimis;
(54) ve skutečnosti je nárůst dovozů během období od roku 1996 až do období šetření ještě výraznější u indických dovozů (nárůst přibližně o 600 %) než u korejských dovozů (nárůst přibližně o 300 %). Co se týče průměrné cenové úrovně indických dovozů, ta byla soustavně pod úrovní cen korejských vyvážejících výrobců a během období od roku 1996 až do období šetření ostřeji poklesla. To neodpovídá chování výrobců, kteří přebírají cenu. A konečně co se týče nesrovnalosti mezi čísly Eurostatu a závěry Komise, orgány Společenství založily své závěry na ověřených odpovědích na dotazníky vzhledem k tomu, že oznámené dovozy byly vyšší než jsou dovozy zaznamenané ve statistikách Eurostatu. Požadavky indických vyvážejících výrobců se proto zamítají;
3.2 Dovozy z Korejské republiky
(55) vyvážející výrobce prohlašoval, že některé dovozy za nedumpingové ceny pocházející z Korejské republiky by měly být vyjmuty z hodnocení újmy;
(56) pokud se v tomto ohledu zjistí, že celostátní dumpingové rozpětí (které představuje rozpětí vážených průměrů zahrnující všechny hodnocené společnosti) je nad úrovní de minimis v souladu s čl. 9 odst. 3 základního nařízení, Komise obvykle hodnotí účinky dumpingových dovozů na celostátní úrovni;
3.3 Prodej pod cenou a prodej pod konečnou cenou
(57) vyvážející výrobce prohlašoval, že výpočet rozpětí újmy založený na kategoriích shrnujících různé typy polyesterových střižových vláken nebyl opodstatněný, vzhledem k tomu, že v dotaznících byly požadovány dodatečné údaje o vlastnostech jednotlivých typů polyesterových střižových vláken. Tvrdil rovněž, že byly ignorovány podrobnosti jednotlivých transakcí a že nebylo správné nezahrnout absenci cen/prodej pod konečnou cenou do celkového výsledku výpočtů;
(58) po přezkumu rozdílů přiřazených vlastnostem, jako je např. délka, síla, roztažení, pevnost, zvlnění, srážení, lesk a zvláknění, se došlo k závěru, že typy výrobků v rámci definovaných kategorií jsou dostatečně srovnatelné. Na tomto základě se potvrzuje, že výpočty cenového podtržení a prodeje pod cenou podle kategorií výrobků mají význam. Navíc poskytují reprezentativní výsledek co se týče počtu transakcí, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 3 základního nařízení. Dále se má za to, že údaje o jednotlivých transakcích byly zohledněny při cenovém srovnání. Potvrzuje se však, že při konečném srovnání na úrovni kategorií výrobků nebyla poskytnuta žádná náhrada za částku, která nebyla cenovým podtržením ani prodejem pod cenou výrobního odvětví Společenství. Jelikož nebyly vzneseny žádné další argumenty, výše uvedené žádosti byly zamítnuty;
(59) vyvážející výrobce požadoval, aby byly při výpočtech cenového podtržení a prodeje pod cenou upraveny jeho ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), protože tato úprava byla uvedena ve stížnosti;
(60) v tomto ohledu by mělo být připomenuto, že Komise získávala údaje prostřednictvím dotazníků a ověřovala je prostřednictvím inspekce na místě a neopírala se o čísla uvedená ve stížnosti. Bylo však zjištěno, že při výpočtech prodeje pod cenou týkajících se dvou indických vyvážejících výrobců bylo omylem vypuštěno clo. Zároveň byl přijat požadavek na změnu metody vážení a konkrétní úpravu úrovně obchodu. Následně byla náležitě upravena rozpětí pro prodeje pod cenou u dvou indických vyvážejících výrobců;
(61) výsledky výpočtů cenového podtržení se s přihlédnutím k nižšímu cenovému podtržení zjištěnému u dalšího indického vyvážejícího výrobce (viz 75. bod odůvodnění) pohybují mezi 0 % a 27,7 %u Indie a zůstávají mezi 14,8 % a 56,7 %u Korejské republiky. Vážený průměr rozpětí pro cenové podtržení byl 19,9 % u Indie a 23,3 %u Korejské republiky;
4. Ekonomické postavení výrobního odvětví Společenství
4.1 Obecně
(62) někteří vyvážející výrobci prohlašovali, že podle ustanovení článku 3.4 Antidumpingové dohody Světové obchodní organizace vyžaduje přezkum ekonomického postavení výrobního odvětví Společenství zhodnocení všech příslušných ekonomických faktorů a ukazatelů, které mají vliv na stav tohoto výrobního odvětví;
(63) tento přezkum by měl obsahovat faktory, které nebyly uvedeny v prozatímním nařízení, jako je např. dopad velikosti dumpingového rozpětí, produktivita, návratnost investic, tok hotovosti, mzdy, růst a schopnost získávat kapitál. V tomto ohledu bylo zjištěno následující:
4.1.1 Dopad velikosti dumpingového rozpětí
(64) co se týče dopadu velikosti skutečného dumpingového rozpětí na výrobní odvětví Společenství, nelze tento dopad vzhledem k objemu a cenám dovozů z dotyčných zemí považovat za zanedbatelný;
4.1.2 Produktivita
(65) produktivita výrobního odvětví Společenství vypočtená jako množství dotyčného výrobku na jednoho zaměstnance, se zlepšila z 92,1 tun v roce 1996 na 127,1 tun během období šetření (+38 %). Toto zlepšení je především důsledkem snížení zaměstnanosti popsaného v 85. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.3 Návratnost investic
(66) návratnost investic byla vypočtena poměrem čistého zisku před zdaněním a mimořádných položek k čisté účetní hodnotě investic vztahujících se k dotyčnému výrobku. Návratnost investic se u dotyčného výrobku zvýšila z 4,6 %v roce 1996 na 16,7 % v roce 1997 a na 25,7 % v roce 1998. Následně poklesla během období šetření na 5,5 %. Vývoj tohoto ukazatele je podobný vývoji ziskovosti popsanému v 81. až 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.4 Pohotové prostředky
(67) Pohotové prostředky výrobního odvětví Společenství se u dotyčného výrobku výrazně zvýšily mezi roky 1996 a 1997 (+84 %) a mezi roky 1997 a 1998 (+28 %) v důsledku dobrých výsledků v těchto dvou letech. Od roku 1998 do období šetření se pohotové prostředky snížily o 60 % a dosáhl úrovně, která byla o 6 % nižší než v roce 1996. Zvýšení pohotových prostředků v letech 1997 a 1998 je méně výrazné než zvýšení ziskovosti. Navíc během období šetření jsou pohotové prostředky nižší než v roce 1996, zatímco čistý zisk a ziskovost jsou vyšší;
4.1.5 Mzdy
(68) mzdy jsou součástí analýzy nákladů výroby popsané v 79. a 80. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Mzdy výrobního odvětví Společenství se zvýšily o 10 % mezi roky 1996 a 1997, avšak výrazně poklesly mezi roky 1997 a 1998 a během období šetření, kdy byla absolutně vyjádřená úroveň mezd v prvním případě o 24 % a v druhém o 23 % nižší než v roce 1996;
4.1.6 Růst
(69) růst trhu s dotyčným výrobkem byl zhodnocen v 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. (Záporný) růst tržního podílu výrobního odvětví Společenství byl uveden v 76. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.7 Schopnost získávat kapitál
(70) co se týče schopnosti získávat kapitál, současné pohotové prostředky jsou v průměru považovány za stále ještě dostatečné pro nezbytné reprodukční investice. Špatná situace na trhu však nepříznivě ovlivnila schopnost výrobního odvětví Společenství získávat dodatečné vnější zdroje financování ve formě bankovních úvěrů nebo většího zapojení akcionářů při zahajování nových projektů. Zejména když podniky vyrábějí jiné výrobky, srovnání návratnosti investic do polyesterových střižových vláken a do těchto jiných výrobků je pro polyesterová střižová vlákna nepříznivé, což způsobuje potíže při přidělování prostředků pro dotyčný výrobek;
4.1.8 Závěr
(71) má se za to, že v prozatímním nařízení byly zhodnoceny všechny faktory a ukazatelé, které jsou rozhodující pro smysluplnou analýzu stavu výrobního odvětví Společenství. Popis ukazatelů, které nebyly uvedeny v prozatímním nařízení a které jsou uvedeny výše v 65. až 70. bodě odůvodnění, podpořil závěry uvedené v prozatímním nařízení;
4.1.9 Zásoby
(72) vyvážející výrobce tvrdil, že srovnání, které provedla Komise v 77. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, týkající se úrovně zásob na konci roku 1998 a na konci roku 1999 bylo neregulérní a v rozporu se základním nařízením. Tvrdilo se, že srovnání zásob na konci měsíce září (1999) se zásobami na konci roku (1998) je jedinou platnou, nepředpojatou a objektivní metodou pro analýzu vývoje zásob polyesterových střižových vláken;
(73) v tomto ohledu je pozornost upřena na sezónní povahu zásob v odvětví polyesterových střižových vláken. Úroveň zásob se během kalendářního roku skutečně mění a v důsledku toho má srovnání úrovně zásob mezi rokem 1998 a obdobím šetření smysl jedině tehdy, pokud se berou v úvahu odpovídající časové momenty během roku. Proto nelze srovnávat úroveň zásob na konci roku 1998 (31. prosinec) s úrovní zásob na konci období šetření (30. září);
4.2 Náklady výroby
(74) vyvážející výrobce prohlašoval, že náklady výroby jednoho výrobce výrobního odvětví Společenství byly ve srovnání s jinými výrobci příliš vysoké na to, aby byly využity při stanovení rozpětí pro podbízení konečných cen;
(75) náklady přiřazené dotyčnému výrobku každou společností byly Komisí ověřeny. Výsledkem je, že nebyly nalezeny žádné důvody k nezahrnutí jakékoli společnosti do výpočtu prodeje pod cenou na základě absolutní úrovně jejích nákladů výroby;
(76) další vyvážející výrobce prohlašoval, že výrobce, který vyrábí polyesterová střižová vlákna z dimetyltereftalátu a monoetylenglykolu namísto z kyseliny tereftalové a monoetylenglykolu, by měl být vyloučen, protože tato výroba údajně nepředstavuje nejlevnější výrobní postup;
(77) na základě důvodů uvedených v 75. bodě odůvodnění nemůže ani výrobní proces jako takový, ani odpovídající náklady výroby představovat kritéria, na jejichž základě by měly být společnosti vyloučeny z šetření;
4.3 Závěr
(78) na základě výše uvedeného se má za to, že výše uvedené argumenty a požadavky nemají takovou povahu, která by změnila závěry prozatímního nařízení. Proto se obsah 86. až 90. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a závěr, že Společenství utrpělo během období šetření významnou újmu, potvrzují;
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingových dovozů
(79) vyvážející výrobce prohlašoval, že jediným faktorem, který vysvětluje nízkou ziskovost výrobního odvětví Společenství během období šetření, byly ceny surovin, a nikoli účinek dumpingových dovozů. Tvrdilo se rovněž, že vzhledem ke zvýšení ziskovosti výrobního odvětví Společenství z 2,30 % na 3,38 % mezi rokem 1996 a obdobím šetření nemohly dumpingové dovozy během tohoto období způsobit újmu;
(80) je nutno podotknout, že dumpingové dovozy vyvíjely tlak na snižování prodejních cen, které byly běžné na trhu Společenství, a bránily tak prodejním cenám, aby adekvátně odrážely zvýšení cen surovin;
(81) co se týče malého zvýšení ziskovosti mezi rokem 1996 a obdobím šetření, šetření ukázalo, že zvýšení ziskovosti bylo především důsledkem procesu restrukturalizace, který Společenství podstoupilo. Tento proces rovněž zahrnoval snížení prodejních, administrativních a všeobecných nákladů;
(82) jak je uvedeno v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, který se týká závěrů o ekonomickém postavení výrobního odvětví Společenství, nízkou ziskovost, kterou vykázalo, nelze považovat za uspokojivou. Naopak, je nutno považovat ji za nepřiměřeně nízkou v důsledku účinku dumpingových dovozů snižujícího cenu. Dalším negativním ukazatelem bylo snížení prodaného množství, ztráta tržního podílu, omezení výrobní kapacity, snížení zaměstnanosti a zvýšení zásob;
(83) na základě předchozího se závěr uvedený v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje;
(84) vyvážející výrobce dále tvrdil, že jakákoli újma, kterou Společenství utrpělo, nemohla být způsobena dovozy z Korejské republiky vzhledem k tomu, že antidumpingová opatření byla již zavedena po převážnou část období od ledna 1996 do konce období šetření. Konečná antidumpingová cla uložená na dovozy polyesterových střižových vláken pocházejících z Korejské republiky byla zrušena v srpnu 1999 nařízením (ES) č. 1728/99 [10];
(85) je nutno připomenout, že opatření uložená na dovozy polyesterových střižových vláken pocházejících z Korejské republiky byla zrušena, protože se po závěrech přezkumu uplynutí platnosti, jehož období šetření pokrývalo 1. leden 1996 až 30. září 1997, mělo za to, že opakování dumpingu není pravděpodobné. Avšak během období šetření současného řízení byl zaveden dumping, a výše uvedený argument proto pozbývá platnosti;
2. Jiné dovozy
(86) vyvážející výrobce prohlašoval, že Komise měla rovněž přezkoumat možné účinky dovozů z Polska, Turecka a České republiky;
(87) na základě údajů Eurostatu bylo stanoveno, že tyto dovozy vstoupily do Společenství za ceny, které byly výrazně vyšší než dovozní ceny zemí, které jsou předmětem šetření (během období šetření mezi 12,3 %až 30,5 %). V důsledku toho nebyl žádný důvod zařadit tyto dovozy do stejného pásma dovozních cen jako dovozy zemí, které jsou předmětem šetření, ani domnívat se, že jakákoli újma, kterou mohly způsobit, mohla přerušit příčinnou souvislost mezi zjištěnou utrpěnou újmou a dumpingem vyvážejících výrobců v dotyčných zemích;
3. Závěr
(88) vzhledem k výše uvedenému se závěr, že dumpingové dovozy způsobily vážnou újmu výrobnímu odvětví Společenství, jak je uvedeno v 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje;
F. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Zájem výrobního odvětví Společenství
(89) vzhledem k tomu, že v tomto ohledu nebyly obdrženy žádné připomínky, závěry týkající se zájmu výrobního odvětví Společenství uvedené v 104. až 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
2. Dopad na vývozce a uživatele
(90) sdružení uživatelů a také uživatel, který je členem tohoto sdružení, odděleně prohlašovaly, že některé druhy polyesterových střižových vláken nebyly nabízeny výrobci Společenství a že uživatelé byli proto nuceni zásobovat se mimo Společenství. Další uživatel prohlašoval, že výrobci Společenství nemohli uspokojit poptávku Společenství;
(91) šetření stanovilo, že ačkoli Společenství nevyrábělo vybrané druhy polyesterových střižových vláken v některých obdobích, neznamená to, že by Společenství nemělo možnost tyto druhy vyrábět. Byly by zapotřebí pouze malé úpravy, jako např. změna zvlákňovací trysky a vynechání či přidání přísady, které vyžadují malou investici. Šlo spíše o to, že v konkrétních časových úsecích nebyla některá polyesterová střižová vlákna k dispozici, protože výrobci Společenství nemohli dodat dotyčná množství za snížené ceny, které byli uživatelé ochotni zaplatit;
(92) co se týče spotřeby Společenství, vzhledem k výši navržených cel budou dovozy z dotyčných zemí nadále moci pronikat na trh Společenství, i když za nedumpingové ceny. Co se týče cen výrobního odvětví Společenství, i když je pravděpodobné, že se zvýší, toto zvýšení by mělo být omezené vzhledem k tomu, že polyesterová střižová vlákna se dovážejí rovněž z ostatních třetích zemí. Se zřetelem k výše uvedenému neohrozí účinek antidumpingových opatření dostatečný výběr a nabídku uživatelům Společenství;
(93) bylo požadováno vysvětlení 109. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, kde se uvádí, že navrhovaná opatření mohou mít vliv na zvýšení nákladů výroby uživatelů o 0,6 % až 1,2 %;
(94) na základě údajů obdržených několika spolupracujícími uživateli Společenství bylo zjištěno, že antidumpingová opatření týkající se polyesterových střižových vláken pocházejících z Indie a Korejské republiky by mohla zvýšit jejich náklady výroby o 0,6 % až 1,2 %. K tomuto závěru se došlo s přihlédnutím k významu podílu polyesterových střižových vláken na nákladech výroby konečných výrobků těchto uživatelů, k průměrnému antidumpingovému clu dočasně uloženému na dovozy z Korejské republiky a Indie a k tržnímu podílu korejských a indických dovozů ve srovnání se spotřebou Společenství během období šetření;
(95) je zřejmé, že postavení, v jakém se ten který uživatel nachází, závisí na rozsahu, v jakém dováží z dotyčných zemí a od dotyčných vyvážejících výrobců, a na struktuře jeho vlastních nákladů. Uvedený průměrný účinek proto odpovídá společnosti s průměrným reprezentativním vzorem zásobování, která dováží 14,7 % polyesterových střižových vláken z Korejské republiky a Indie;
(96) po vyhlášení prozatímního nařízení prohlašovalo několik uživatelů Společenství, že uložení antidumpingových cel by mělo nepříznivé účinky na jejich konkurenceschopnost na trzích výrobků navazujícího výrobního odvětví a nakonec by ohrozilo jejich přežití. Podle jejich názoru by uložení antidumpingových cel způsobilo zvýšení cen, které by byli uživatelé nuceni zohlednit ve svých cenách výrobků zpracovatelského průmyslu. Tento vývoj by dále způsobil zvýšení dovozů výrobků navazujícího výrobního odvětví za nižší ceny z ostatních třetích zemí a ze zemí, kterých se týká toto šetření, a donutil by některé výrobce konečných výrobků navazujícího výrobního odvětví Společenství, které obsahují polyesterová střižová vlákna, k převedení své výroby mimo Společenství;
(97) analýza maximálního průměrného dopadu navrhovaných opatření na uživatele však ukazuje, že není pravděpodobné, že by uložení antidumpingových opatření způsobilo výrazný nárůst dovozu levných výrobků navazujícího výrobního odvětví do Společenství. K tomuto závěru se zároveň došlo při neexistenci jakýchkoli důkazů ze strany dotyčných uživatelů, které by podpořily jejich požadavek, a takovéto účinky nebyly navíc pozorovány během období platnosti předešlých opatření týkajících se polyesterových střižových vláken. Navíc by mělo být poznamenáno, že tkané dokončené výrobky (jako např. ty, které se používají při výrobě oblečení a domácího nábytku) podléhají množstevním omezením systému textilních kvót;
(98) vzhledem k tomu, že přezkum výše uvedených argumentů předložených uživatelskými společnostmi nevede k novým závěrům, závěry 109. a 111. bodu odůvodnění prozatímního nařízení o pravděpodobném dopadu navrhovaných opatření na uživatele se potvrzují;
3. Závěr
(99) má se za to, že nové obdržené argumenty týkající se určení zájmu Společenství nemají takovou povahu, aby změnily závěr, že neexistují žádné závažné důvody, které by svědčily proti uložení antidumpingových opatření. Prozatímní závěry se proto potvrzují;
G. KONEČNÉ CLO
(100) s ohledem na dosažené závěry týkající se dumpingu, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství se má za to, že konečná antidumpingová opatření by měla být uložena, aby se zabránilo působení další újmy výrobnímu odvětví Společenství dumpingovými dovozy z Indie a Korejské republiky;
1. Úroveň odstranění újmy
(101) jak bylo vysvětleno v 116. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, byla stanovena úroveň cen, která nepůsobí újmu a která plně pokryje náklady výroby výrobního odvětví Společenství a přiměřený zisk, který by byl realizován při neexistenci dumpingových dovozů z dotyčných zemí;
(102) někteří vyvážející výrobci tvrdili, že 6 % by odpovídalo přiměřenému zisku, s odvoláním na případy týkající se polyesterových střižových vláken a polyesterové tvarované příze z nekonečných vláken, které předcházely šetření proti Austrálii a dalším zemím. Avšak v tomto posledně jmenovaném řízení byl přiměřený zisk stanoven na úrovni 10 %, což byla také úroveň stanovená v současném šetření. Jiní vyvážející výrobci tvrdili, že přiměřený zisk by měl být ještě nižší, např. 4 %, protože celková ziskovost výrobního odvětví Společenství byla nyní vyšší, než v době předešlého řízení vztahujícího se na Bělorusko, které je obsaženo v nařízení (ES) č. 1490/96 [11], a řízení vztahujícího se na Indonésii, které je obsaženo v nařízení (ES) č. 2160/96 [12];
(103) mělo by být poznamenáno, že Komise uvedla v 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že rozpětí 10 % by mělo být považováno za úroveň zisku, které mohlo být dosaženo při neexistenci dumpingových dovozů;
(104) úroveň zisku, která je považována za přiměřenou, se stanovuje na základě toho, co by Společenství pravděpodobně získalo při neexistenci dumpingu působícího újmu. Vzhledem k tomu, že období šetření předešlých šetření byla různá a snížení cen v důsledku dumpingu, které bylo v těchto případech konstatováno, bylo různě vysoké, není žádný důvod předpokládat, že Společenství by byl dosáhlo stejné úrovně zisku. Proto nemusí být předchozí úrovně zisku nezbytně vhodné pro současný případ. V tomto ohledu se dále odkazuje na důvody obsažené v 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
(105) z těchto důvodů se na základě výše uvedeného závěry obsažené v 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
2. Forma a výše cla
(106) v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení odpovídají následující sazby antidumpingového cla dumpingovým rozpětím, pokud bylo zjištěno, že jsou tato rozpětí nižší než rozpětí újmy. To platí pro všechny společnosti kromě jedné;
Země | Společnost | Sazba cla |
Indie | Indian Organic Chemicals Limited | 14,7 % |
JCT Limited | 32,6 % |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % |
Korejská republika | Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd | 0 % |
Huvis Corporation | 4,8 % |
SK Global Co. Ltd | 4,8 % |
Sung Lim Co. Ltd | 0 % |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % |
(107) sazby antidumpingového cla jednotlivých společností byly stanoveny na základě závěrů současného šetření. Proto odrážejí situaci zjištěnou během tohoto šetření s ohledem na tyto společnosti. Tyto celní sazby (v protikladu k celostátnímu clu, které se vztahuje na "všechny ostatní společnosti") se tak vztahují výhradně na dovozy výrobků pocházejících z dotyčné země a vyrobených uvedenými společnostmi, a tedy konkrétními právními subjekty. Dovezené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není výslovně uvedena v podstatné části některého nařízení spolu s jejím názvem a sídlem, včetně výrobků subjektů spřízněných se společnostmi, které tam jsou výslovně uvedeny, nemohou těžit z těchto sazeb a podléhají celní sazbě vztahující se na "všechny ostatní společnosti";
(108) jakýkoli požadavek na uplatnění těchto sazeb antidumpingového cla jednotlivých společností (např. po změně v názvu subjektu či po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měl být neprodleně zaslán Komisi [13] spolu se všemi příslušnými údaji, zejména co se týče jakékoli změny činnosti společnosti spojené s výrobou či domácím a vývozním prodejem, které např. vyústily v tuto změnu názvu nebo v toto vytvoření výrobních či prodejních subjektů. Pokud to bude vhodné, Komise po konzultaci s Poradním výborem náležitě pozmění jakékoli nařízení formou aktualizace seznamu společností, které těží z jednotlivých celních sazeb;
H. VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(109) s ohledem na velikost dumpingových rozpětí zjištěných u vyvážejících výrobců a na základě závažnosti újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné, aby byly částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla v rámci nařízení Komise (ES) č. 124/2000 [14] definitivně vybrány do výše částky uložených konečných cel, pokud je tato částka stejná nebo nižší než částka prozatímního cla. V ostatních případech by měla být definitivně vybrána pouze částka prozatímního cla. Zajištěné částky, které převyšují sazbu konečného antidumpingového cla, budou uvolněny;
(110) po fúzi obchodních činností týkajících se polyesteru společností Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd do jedné společně vlastněné společnosti Huvis Corporation by měla být u těchto společností definitivně vybrána prozatímně uložená cla na úrovni definitivně uloženého cla vztahujícího se na Huvis Corporation;
I. ZÁVAZEK
(111) po uložení prozatímních antidumpingových opatření nabídl jeden vyvážející výrobce v Indii cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení;
(112) Komise má za to, že závazek nabídnutý společností Reliance Industries Limited lze přijmout, protože odstraňuje účinky dumpingu působící újmu. Pravidelné a podrobné zprávy, které se společnost zavázala poskytovat Komisi, navíc umožní účinnou kontrolu, přičemž Komise má za to, že struktura společnosti má takový charakter, který minimalizuje nebezpečí obcházení závazku.
Za účelem zajištění dodržování a účinné kontroly závazku, jakmile je předložen požadavek na propuštění do volného oběhu na základě závazku, je osvobození od cla podmíněno předložením obchodní faktury obsahující údaje uvedené v příloze, které celní úřady potřebují, aby mohly ověřit, že dodávky odpovídají obchodnímu dokumentu v požadované míře. Pokud není tato faktura předložena nebo pokud neodpovídá výrobku předloženému celnímu úřadu, uplatní se příslušná sazba antidumpingového cla;
(113) v případě podezření na porušení závazku, porušení závazku či odvolání závazku může být uloženo antidumpingové clo podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozy syntetických střižových vláken z polyesterů, nemykaných, nečesaných ani jinak nezpracovaných pro spřádání, kódu KN 55032000, pocházejících z Indie a Korejské republiky.
2. Sazby cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobky vyrobené následujícími společnostmi tyto:
Země | Společnost | Sazba cla | Doplňkový kód Taric |
Indie | Indian Organic Chemicals Limited,Bhupati Chambers3rd floor, 13 Mathew Road, Mumbai - 400 004 | 14,7 % | A148 |
JCT Limited, Thapar House, 124 Janpath, New Delhi - 110 001 | 32,6 % | A149 |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % | A999 |
Korejská republika | Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd,162 - 1 Changchoong-dongChung-gu, Seoul, Korea | 0 % | A150 |
Huvis Corporation, 77-1 Garak-dong,Songpaku, Seoul,Korea | 4,8 % | A151 |
SK Global Co. Ltd, 36-1, 2Ga, Ulchiro,Chung-Gu, Seoul, Korea | 4,8 % | A153 |
Sung Lim Co. Ltd, Rum 502, Shinhan Building,Youido-Dong,Youngdungpo-Ku, Seoul, Korea | 0 % | A154 |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % | A999 |
3. Bez ohledu na čl. 1 odst. 1 se konečné clo nevztahuje na dovozy vpuštěné do volného oběhu v souladu s ustanoveními článku 2.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Zboží vyrobené následující společností a dovezené v souladu s odstavcem 2 se osvobozuje od cla uvedeného v článku 1:
Společnost | Země | Dodatečný kód Taricu |
Reliance Industries Limited, Marker Chamber IV, 3rd Floor,222, Nariman Point, Mumbai 400 021 | Indie | A212 |
2. Dovozy prohlášené pod dodatečným kódem Taric A212 se osvobozují od antidumpingových cel uložených článkem 1, pokud jsou vyrobeny a přímo vyvezeny (tzn. vyfakturovány a dodány) společností uvedenou v odstavci 1 společnosti, která působí jako dovozce ve Společenství, za předpokladu, že obchodní faktura předložená příslušným celním úřadům zároveň s požadavkem na propuštění do volného oběhu obsahuje údaje uvedené v příloze.
3. Osvobození od cla je dále podmíněno prohlášením a předložením zboží celním úřadům, které přesně odpovídá popisu na obchodní faktuře.
Článek 3
1. Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla na dovozy z Indie a Korejské republiky podle nařízení (ES) č. 1472/2000 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně celní sazby uložené tímto nařízením. Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují. V případech, kdy je sazba uloženého konečného cla vyšší než sazba prozatímního cla, vyberou se s konečnou platností pouze částky zajištěné ve výši prozatímního cla.
2. Co se týče Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd, částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla se vyberou ve výši konečného cla uloženého tímto nařízením na Huvis Corporation. Zajištěné částky, které převyšují sazbu konečného cla uloženého na Huvis Corporation, se uvolňují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 22. prosince 2000.