Kommissionens forordning (EF) nr. 325/2003
af 20. februar 2003
om ændring af forordning (EF) nr. 1291/2000 om fælles gennemførelsesbestemmelser for import- og eksportlicenser og forudfastsættelsesattester for landbrugsprodukter
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for korn(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1666/2000(2), særlig artikel 9, stk. 2, og artikel 13, stk. 11, og de tilsvarende bestemmelser i de øvrige forordninger om fælles markedsordninger for landbrugsprodukter, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Efter artikel 50, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999 af 15. april 1999 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter(3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1253/2002(4), nedsættes restitutionen med 15 %, hvis fristen på 60 dage for produkternes udgang fra Fællesskabets toldområde, jf. artikel 7, stk. 1, i forordning (EF) nr. 800/1999, eller fristen på 30 dage for produkternes anbringelse på et proviantoplag, jf. forordningens artikel 40, stk. 1, ikke overholdes, idet restitutionen nedsættes yderligere for hver dag, at fristen overskrides.
(2) Hvis fristerne overskrides, er der i artikel 32, stk. 1, andet afsnit, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1291/2000(5), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2299/2001(6), desuden fastsat en sanktion i form af delvis inddragelse af sikkerheden for eksportlicensen, idet et yderligere beløb inddrages for hver dag, at fristen overskrides.
(3) Den samtidige nedsættelse af restitutionen og inddragelse af en del af sikkerheden for eksportlicensen for overskridelse af den samme frist udgør en svær byrde for de erhvervsdrivende og forekommer ikke uundværlig. Bestemmelserne bør derfor forenkles på den måde, at den sanktion, der er fastsat i artikel 32, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1291/2000, ikke anvendes.
(4) Efter artikel 35, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1291/2000 nedsættes, hvis licensen returneres til det udstedende organ inden for en periode, der udgør de første to tredjedele af licensens gyldighedsperiode, den andel af sikkerheden, der inddrages, med 40 %, og hvis licensen returneres til det udstedende organ i den sidste tredjedel af gyldighedsperioden eller i den måned, der følger efter dagen for gyldighedsperiodens udløb, nedsættes den sikkerhed, der inddrages, med 25 %. Ordningen tilskynder de erhvervsdrivende til hurtigt at returnere ikke-anvendte eksportlicenser med forudfastsættelse af restitutionen til det udstedende organ, så mulighederne for at udføre landbrugsprodukter med restitution kan udnyttes mest muligt.
(5) Hvis restitutionen forhøjes i betydeligt omfang, vil anvendelse af ordningen i artikel 35, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1291/2000 kunne medføre, at de erhvervsdrivende spekulerer i ikke at anvende licenserne og returnere dem til det udstedende organ, hvis forskellen mellem den nye restitution, der kan ydes for det pågældende produkt, minus den forudfastsatte restitution for produktet er større end den sikkerhed, der skal inddrages. Det bør derfor forhindres, at den pågældende bestemmelse fører til misbrug.
(6) Bilag III til forordning (EF) nr. 1291/2000, der fastsætter maksimumsmængder for landbrugsprodukter, under hvilke der ikke kan indgives importlicenser, eksportlicenser og forudfastsættelsesattester i henhold til forordningens artikel 5, stk. 1, fjerde led, bør ajourføres.
(7) Forordning (EF) nr. 1291/2000 bør derfor ændres.
(8) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra alle berørte forvaltningskomitéer -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 1291/2000 foretages følgende ændringer:
1) I artikel 32, stk. 1, indsættes som tredje afsnit:
"Inddragelse af sikkerheden i henhold til bestemmelserne i foregående afsnit foretages ikke for de mængder, for hvilke restitutionen nedsættes i henhold til artikel 50, stk. 1, i forordning (EF) nr. 800/1999 som følge af manglende overholdelse af de frister, der er omhandlet i forordningens artikel 7, stk. 1, eller artikel 40, stk. 1."
2) I artikel 35, stk. 3, indsættes som tredje og fjerde afsnit:
"Første afsnit anvendes ikke, hvis det i givet fald besluttes at suspendere anvendelsen. Efter proceduren i artikel 38 i forordning nr. 136/66/EØF eller de tilsvarende bestemmelser i de øvrige forordninger om fælles markedsordninger kan Kommissionen, hvis restitutionen for et eller flere produkter forhøjes, suspendere anvendelsen af første afsnit for de licenser, der blev ansøgt om inden forhøjelsen af restitutionen og først returneret til det udstedende organ dagen før forhøjelsen af restitutionen.
Licenser, der indgives i henhold til artikel 25, anses for returneret til det udstedende organ på den dato, hvor det udstedende organ fra licenshaveren modtager en anmodning om at frigive sikkerheden.".
3) Bilag III affattes som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes for de licenser, der ansøges om fra datoen for dens ikrafttræden.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. februar 2003.
Nařízení Komise (ES) č. 325/2003
ze dne 20. února 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1291/2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 13 odst. 11 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 50 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1253/2002 [4], stanoví, že pokud není dodržena lhůta šedesáti dnů, ve které musí produkty opustit celní území Společenství, uvedená v čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999, nebo lhůta třiceti dnů, ve které musí být produkty umístěny do zásobovacího skladu, uvedená v čl. 40 odst. 1 uvedeného nařízení, náhrada je snížena o 15 %, pak se postupně snižuje za každý den, o který je dotyčná lhůta překročena.
(2) Jsou-li uvedené lhůty překročeny, stanoví čl. 32 odst. 1 druhý pododstavec nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2299/2001 [6] rovněž sankci spočívající v propadnutí části jistoty pro vývozní licenci, pak se provede postupný odpočet za každý den, o který je dotyčná lhůta překročena.
(3) Kumulace sankcí na úrovni náhrady a na úrovni jistoty pro licenci, pokud jde o překročení téže lhůty, představuje velké zatížení pro hospodářské subjekty a nezdá se být nezbytná. Je proto třeba zjednodušit předpisy a nepoužívat v takovém případě sankci podle čl. 32 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1291/2000 týkající se jistoty pro vývozní licence.
(4) Ustanovení čl. 35 odst. 3 nařízení (ES) č. 1291/2000 stanoví, že pokud je licence vrácena vydávajícímu subjektu během prvních dvou třetin její platnosti, je odpovídající jistota, která má propadnout, snížena o 40 %, a že pokud je licence vrácena vydávajícímu subjektu během poslední třetiny její doby platnosti anebo během měsíce, který následuje po jejím skončení platnosti, je odpovídající jistota, která má propadnout, snížena o 25 %. Mechanismus zavedený čl. 35 odst. 3 nařízení (ES) č. 1291/2000 má za cíl povzbudit hospodářské subjekty, aby rychle vrátily vydávajícímu subjektu nepoužité vývozní licence obsahující stanovení náhrady předem, aby mohly být co nejvíce využity možnosti vývozu zemědělských produktů, na něž se vztahují náhrady.
(5) V případě, že dojde k citelnému zvýšení náhrady, by použití mechanismu podle čl. 35 odst. 3 nařízení (ES) č. 1291/2000 mohlo mít spekulativní účinky povzbuzující hospodářské subjekty k tomu, aby nepoužily licence a vrátily je vydávajícímu subjektu, pokud rozdíl mezi novou náhradou, která se může vztahovat na dotyčný produkt, minus náhrada stanovená předem pro stejný produkt, je větší než jistota, která má propadnout. Je proto třeba přijmout vhodná opatření s cílem zabránit případnému zneužití uvedeného ustanovení.
(6) Je třeba aktualizovat přílohu III nařízení (ES) č. 1291/2000, která stanoví maximální množství zemědělských produktů, do jejichž výše se nemusí předkládat dovozní a vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem podle čl. 5 odst. 1 čtvrté odrážky uvedeného nařízení.
(7) Je proto třeba změnit nařízení (ES) č. 1291/2000.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1291/2000 se mění takto:
1. V čl. 32 odst. 1 se doplňuje třetí pododstavec, který zní:
"Propadnutí jistoty podle druhého pododstavce se nepoužije pro množství, pro něž se použije snížení náhrady v souladu se čl. 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999 z důvodu nedodržení lhůt uvedených v čl. 7 odst. 1 nebo v čl. 40 odst. 1 uvedeného nařízení.";
2. V čl. 35 odst. 3 se doplňují třetí a čtvrtý pododstavec, které znějí:
"První pododstavec se použije pouze s výhradou případného opatření týkajícího se pozastavení jeho použití. Komise může v souladu s postupem stanoveným v článku 38 nařízení č. 136/66/EHS nebo v ostatních odpovídajících článcích nařízení o společné organizaci trhů pozastavit v případě zvýšení náhrady pro jeden nebo více produktů použití prvního pododstavce pro licence, o které bylo zažádáno před zvýšením náhrady a které nebyly vráceny vydávajícímu subjektu až do dne předcházejícího zvýšení náhrady.
Licence podané podle článku 25 se považují za vrácené vydávajícímu subjektu ke dni, k němuž vydávající subjekt obdrží od držitele licence žádost o uvolnění jistoty.";
3. Příloha III se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na licence, o které bylo zažádáno od jeho vstupu v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. února 2003.