Kommissionens forordning (EF) nr. 1252/2003
af 14. juli 2003
om fravigelse af forordning (EF) nr. 800/1999 for så vidt angår produkter i form af varer, som ikke er opført i traktatens bilag I, og som udføres til andre tredjelande end Estland, Letland, Litauen, Slovakiet, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 3448/93 af 6. december 1993 om en ordning for handelen med visse varer fremstillet af landbrugsprodukter(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2580/2000(2), særlig artikel 8, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Artikel 16, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1520/2000 af 13. juli 2000 om fastsættelse af fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutionsordningen og af kriterier for fastsættelse af restitutionsbeløbet for visse landbrugsprodukter, der udføres i form af varer, som ikke er opført i traktatens bilag I(3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 740/2003(4), bestemmer, at Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999 af 15. april 1999 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter(5), senest ændret ved forordning (EF) nr. 444/2003(6), finder anvendelse på udførsel af produkter i form af varer, som ikke er opført i traktatens bilag I.
(2) Artikel 3 i forordning (EF) nr. 800/1999 bestemmer, at retten til eksportrestitution opstår ved indførslen til et bestemt tredjeland, når der anvendes en differentieret restitutionssats for det pågældende tredjeland. Artikel 14, 15 og 16 i nævnte forordning fastsætter betingelserne for udbetaling af differentieret restitution, særlig hvilke dokumenter der skal fremlægges som bevis for varernes ankomst til destinationen.
(3) Hvis restitutionen er differentieret, er det fastsat i artikel 18, stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. 800/1999, at en del af restitutionen, der beregnes ved anvendelse af den laveste restitutionssats, udbetales på eksportørens anmodning, når der er ført bevis for, at produktet har forladt Fællesskabets toldområde.
(4) Rådets forordning (EF) nr. 1039/2003 af 2. juni 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Estland og for udførsel af visse landbrugsprodukter til Estland(7), Rådets forordning (EF) nr. 1086/2003 af 18. juni 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Slovenien og for udførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter til Slovenien(8), Rådets forordning (EF) nr. 1087/2003 af 18. juni 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Letland og for udførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter til Letland(9), Rådets forordning (EF) nr. 1088/2003 af 18. juni 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Litauen og for udførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter til Litauen(10), Rådets forordning (EF) nr. 1089/2003 af 18. juni 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Slovakiet og for udførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter til Slovakiet(11) og Rådets forordning (EF) nr. 1090/2003 af 18. juni 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Tjekkiet og for udførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter til Tjekkiet(12) bestemmer, at for forarbejdede landbrugsprodukter, som ikke er opført i traktatens bilag I, afskaffes restitutioner autonomt fra den 1. juli 2003, når de udføres til henholdsvis Estland, Slovenien, Letland, Litauen, Slovakiet og Tjekkiet.
(5) I Rådets forordning (EF) nr. 999/2003 af 2. juni 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Ungarn og for udførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter til Ungarn(13) bestemmes det, at for varer omhandlet i artikel 1 i nævnte forordning afskaffes restitutioner autonomt fra den 1. juli 2003, når de udføres til Ungarn.
(6) Estland, Letland, Litauen, Slovakiet, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn har forpligtet sig til kun at indrømme præferenceimportordninger for visse varer, som indføres på deres område, hvis de pågældende varer er ledsaget af dokumenter, hvoraf det fremgår, at der ikke kan udbetales eksportrestitutioner for varerne.
(7) I betragtning af disse ordninger bør der som en overgangsforanstaltning, indtil Estland, Letland, Litauen, Slovakiet, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn er tiltrådt Den Europæiske Union, og for at undgå, at erhvervsdrivende påføres unødige omkostninger i deres handel med andre tredjelande, fraviges fra forordning (EF) nr. 800/1999, for så vidt som der skal føres bevis for indførsel, hvis der er tale om differentierede restitutioner. Desuden bør der, når der ikke er fastsat eksportrestitutioner for de pågældende destinationslande, ikke tages hensyn til dette forhold ved fastsættelsen af den laveste restitutionssats.
(8) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Horisontale Spørgsmål i forbindelse med Handel med Forarbejdede Landbrugsprodukter uden for Traktatens Bilag I -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Som en undtagelse fra artikel 16 i forordning (EF) nr. 800/1999 sammenholdt med artikel 16, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1520/2000 kræves der, hvis differentieringen af restitutionen kun er en følge af, at der ikke er fastsat restitution for Estland, Letland, Litauen, Slovakiet, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn, ikke ved udførsel til andre tredjelande bevis for afslutning af toldformaliteterne ved indførsel for at få udbetalt restitutionen for de varer, der er nævnt i bilaget til denne forordning.
Artikel 2
Ved fastsættelsen af den laveste restitutionssats som defineret i artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 800/1999 tages der ikke hensyn til, at der ikke er fastsat eksportrestitution ved udførsel til Estland, Letland, Litauen, Slovakiet, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn for de varer, der er nævnt i bilaget til denne forordning, for så vidt som der er tale om udførsel til andre tredjelande.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. juli 2003.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juli 2003.
Nařízení Komise (ES) č. 1252/2003
ze dne 14. července 2003,
kterým se stanoví odchylky od nařízení (ES) č. 800/1999, pokud jde o produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, vyvážené do třetích zemí kromě České republiky, Estonska, Maďarska, Lotyšska, Litvy, Slovenska a Slovinska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 16 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 ze dne 13. července 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 740/2003 [4], stanoví, že nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 444/2003 [6], se použije na produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy.
(2) Článek 3 nařízení (ES) č. 800/1999 stanoví, že nárok na vývozní náhradu vzniká při dovozu do určené třetí země, pokud se na tuto třetí zemi vztahuje rozlišená náhrada. Články 14, 15 a 16 uvedeného nařízení stanoví podmínky pro platbu rozlišené náhrady, zejména doklady, které musejí být dodány jako důkaz o dodání zboží na místo určení.
(3) V případě rozlišené náhrady stanoví čl. 18 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 800/1999, že se část náhrady vypočítaná použitím nejnižší sazby náhrady vyplácí na žádost vývozce, jakmile je předložen důkaz, že zboží opustilo celní území Společenství.
(4) Nařízení Rady (ES) č. 1039/2003 ze dne 2. června 2003, kterým se přijímají samostatná a přechodná opatření pro dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Estonskaa vývoz určitých zemědělských produktů do Estonska [7], nařízení Rady (ES) č. 1086/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se přijímají samostatná a přechodná opatření pro dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících ze Slovinska a vývoz určitých zpracovaných zemědělských produktů do Slovinska [8], nařízení Rady (ES) č. 1087/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se přijímají samostatná a přechodná opatření pro dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Lotyšska a vývoz určitých zpracovaných zemědělských produktů do Lotyšska [9], nařízení Rady (ES) č. 1088/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se přijímají samostatná a přechodná opatření pro dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Litvy a vývoz určitých zpracovaných zemědělských produktů do Litvy [10], nařízení Rady (ES) č. 1089/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se přijímají samostatná a přechodná opatření pro dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících ze Slovenské republiky a vývoz určitých zpracovaných zemědělských produktů do Slovenské republiky [11] a nařízení Rady (ES) č. 1090/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se přijímají samostatná a přechodná opatření pro dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z České republiky a vývoz určitých zpracovaných zemědělských produktů do České republiky [12], stanoví na autonomním základě zrušení náhrad od 1. července 2003 u zpracovaných zemědělských produktů neuvedených v příloze I Smlouvy při vývozu do Estonska, Slovinska, Lotyšska, Litvy, Slovenska a České republiky.
(5) Nařízení Rady (ES) č. 999/2003 ze dne 2. června 2003, kterým se přijímají samostatná a přechodná opatření pro dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Maďarska a vývoz určitých zpracovaných zemědělských produktů do Maďarska [13], stanoví na autonomním základě zrušení náhrad od 1. července 2003 u zboží uvedeného v článku 1 uvedeného nařízení při vývozu do Maďarska.
(6) Česká republika, Estonsko, Maďarsko, Lotyšsko, Litva, Slovensko a Slovinsko se zavázaly poskytnout preferenční dovozní režim pro určité zboží dovážené na jejich území, pouze pokud jsou k dotyčnému zboží přiloženy dokumenty dokládající, že není způsobilé pro platbu vývozních náhrad.
(7) S ohledem na tyto úpravy je jako přechodné opatření pro dobu před přistoupením České republiky, Maďarska, Estonska, Lotyšska, Litvy, Slovenska a Slovinska k Evropské unii a s cílem nezpůsobit vývozcům při obchodu s jinými třetími zeměmi zbytečné náklady žádoucí se odchýlit od nařízení (ES) č. 800/1999, pokud v případě rozlišených náhrad požaduje důkaz o dovozu. Je rovněž žádoucí nepřihlížet k tomuto faktu při stanovení nejnižší sazby, pokud pro dotyčné země určení nebyly stanoveny vývozní náhrady.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999 a ve spojení s čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 1520/2000 není důkaz o splnění dovozních celních formalit podmínkou platby náhrady za zboží uvedené v příloze tohoto nařízení, pokud rozlišení náhrady je pouze výsledkem toho, že pro Českou republiku, Estonsko, Maďarsko, Lotyšsko, Litvu, Slovensko a Slovinsko nebyly stanoveny náhrady, pokud jde o vývoz do jiných třetích zemí.
Článek 2
Skutečnost, že nebyly stanoveny vývozní náhrady, pokud jde o vývoz zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení do České republiky, Maďarska, Estonska, Lotyšska, Litvy, Slovenska a Slovinska, se ve smyslu čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 800/1999 nebere při určení nejnižší sazby náhrady pro vývoz do třetích zemí v úvahu.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 14. července 2003.