*****
RAADETS DIREKTIV
af 24. juli 1986
om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger
(86/378/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 og 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
I henhold til traktaten skal hver medlemsstat gennemfoere princippet om lige loen til maend og kvinder for samme arbejde; ved loen forstaas den almindelige grund- eller minimumsloen og alle andre ydelser, som arbejdstageren som foelge af arbejdsforholdet modtager fra arbejdsgiveren direkte eller indirekte i penge eller naturalier;
selv om ligeloensprincippet finder direkte anvendelse paa tilfaelde af forskelsbehandling, der kan konstateres alene ud fra ligebehandlings- og ligeloenskriteriet, kan der ogsaa vaere tilfaelde, hvor gennemfoerelsen af dette princip forudsaetter vedtagelse af supplerende foranstaltninger, der praeciserer raekkevidden af dette princip;
i henhold til artikel 1, stk. 2, i Raadets direktiv 76/207/EOEF af 9. februar 1976 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkaar (4) skal Raadet med henblik paa at sikre en gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling med hensyn til social sikring paa forslag af Kommissionen vedtage naermere bestemmelser saerlig om indhold, udstraekning og gennemfoerelse af dette princip; Raadet har med henblik herpaa vedtaget direktiv 79/7/EOEF af 19. december 1978 om gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring (5);
i henhold til artikel 3, stk. 3, i direktiv 79/7/EOEF skal Raadet med henblik paa at sikre gennemfoerelsen af princippet om ligebehandling inden for de erhvervstilknyttede sikringsordninger paa forslag af Kommissionen vedtage bestemmelser, der praeciserer dette princips indhold og udstraekning samt reglerne for dets gennemfoerelse;
princippet om ligebehandling boer gennemfoeres inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger, som daekker de i artikel 3, stk. 1, i direktiv 79/7/EOEF omhandlede risici, samt inden for de sikringsordninger, som for loenmodtagerne indebaerer andre fordele i penge eller naturalier i henhold til traktaten;
gennemfoerelsen af princippet om ligebehandling er ikke til hinder for anvendelsen af bestemmelser til beskyttelse af kvinder i forbindelse med svangerskab og foedsel -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Dette direktiv tager sigte paa gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger, i det foelgende benaevnt »ligebehandlingsprincippet«.
Artikel 2
1. Ved erhvervstilknyttede sikringsordninger forstaas ordninger, der ikke er omfattet af direktiv 79/7/EOEF, og som har til formaal at sikre loenmodtagere eller selvstaendige erhvervsdrivende samlet inden for en virksomhed eller en gruppe af virksomheder, inden for en erhvervsgren eller inden for en faglig eller tvaerfaglig branche, ydelser, som skal supplere ydelserne fra de lovbestemte sociale sikringsordninger eller traede i stedet for disse, uanset om medlemskab af disse ordninger er obligatorisk eller ej.
2. Direktivet gaelder ikke for:
a) individuelle aftaler,
b) ordninger, hvori kun én person deltager,
c) loenmodtageres forsikringsaftaler, hvori arbejdsgiveren ikke er part,
d) frivillige bestemmelser i erhvervstilknyttede sikringsordninger, som deltagerne tilbydes individuelt for at sikre dem:
- supplerende ydelser,
- valg af datoen, fra hvilken de normale ydelser skal loebe, eller valg mellem flere ydelser.
Artikel 3
Dette direktiv finder anvendelse paa den erhvervsaktive del af befolkningen - herunder selvstaendige erhvervsdrivende, arbejdstagere, der midlertidigt er uden arbejde paa grund af sygdom, svangerskab og foedsel, ulykke eller ufrivillig arbejdsloeshed, og personer, der soeger arbejde - samt paa pensionerede og invalide arbejdstagere.
Artikel 4
Dette direktiv finder anvendelse:
a) paa erhvervstilknyttede ordninger, der sikrer beskyttelse mod foelgende risici:
- sygdom,
- invaliditet,
- alderdom, ogsaa i tilfaelde af foertidspensionering,
- arbejdsulykker og erhvervssygdomme,
- arbejdsloeshed.
b) paa erhvervstilknyttede ordninger, som vedroerer andre sociale natural- eller kontantydelser, herunder ydelser til efterladte og familieydelser, saafremt disse ydelser udbetales til loenmodtagere og derfor er ydelser, som disse modtager fra arbejdsgiveren som foelge af arbejdsforholdet.
Artikel 5
1. Under betingelserne som fastsat i de efterfoelgende bestemmelser indebaerer princippet om ligebehandling, at der ikke maa finde nogen forskelsbehandling sted paa grundlag af koen, hverken direkte eller indirekte, blandt andet under henvisning til aegteskabelig eller familiemaessig stilling, isaer for saa vidt angaar:
- anvendelsesomraadet for ordningerne samt betingelserne for adgang til disse,
- bidragspligten og beregningen af bidrag,
- beregningen af ydelserne, herunder aegtefaelle- eller forsoergertillaeg, og betingelserne for varigheden og bevarelsen af retten til ydelserne.
2. Princippet om ligebehandling er ikke til hinder for bestemmelser om beskyttelse af kvinder i forbindelse med svangerskab og foedsel.
Artikel 6
1. Blandt bestemmelser, der er i modstrid med princippet om ligebehandling, forstaas saadanne bestemmelser, som direkte eller indirekte, blandt andet under henvisning til aegteskabelig eller familiemaessig stilling, er baseret paa koennet for saa vidt angaar fastsaettelse af:
a) de personer, der har ret til at deltage i en erhvervstilknyttet sikringsordning,
b) hvorvidt deltagelse i en erhvervstilknyttet sikringsordning er tvungen eller frivillig,
c) forskellige regler vedroerende alder ved indtraedelse i ordningen eller vedroerende krav om minimumsanciennitet i stillingen eller om en minimumsperiode for tilslutning til ordningen, for saa vidt angaar erhvervelse af ydelser,
d) forskellige regler for tilbagebetaling af bidrag, med undtagelse af hvad der er fastsat i henhold til litra h) og i), naar arbejdstageren forlader ordningen uden at have opfyldt betingelserne for at faa udbetalt langtidsydelser med opsaettende virkning;
e) forskellige betingelser for tilkendelse af ydelserne eller udelukkelse af det ene af koennene fra disse ydelser;
f) forskellige aldersgraenser for pensionsret;
g) regler, der suspenderer rettigheder eller adgangen til erhvervelse af rettigheder under lovbestemt eller overenskomstmaessig barselsorlov eller orlov af familiemaessige aarsager, som betales af arbejdsgiveren;
h) forskellige ydelsesniveauer undtagen i det omfang, det er noedvendigt som foelge af aktuarmaessige faktorer, der er forskellige for de to koen i forbindelse med ydelser, som er bidragsdefinerede; i) forskellige bidragsniveauer for arbejdstagerne;
forskellige bidragsniveauer for arbejdsgiverne i forbindelse med ydelser, som er bidragsdefinerede, medmindre der sker en tilnaermelse af beloebene for de paagaeldende ydelser;
j) forskellige normer eller normer, der kun gaelder for det ene koen, med undtagelse af hvad der er fastsat i henhold til litra h) og i), for erhvervelse eller bevarelse af retten til at faa udbetalt ydelser med opsaettende virkning, naar den paagaeldende forlader ordningen.
2. Naar det overlades til ordningens administrative organer at traeffe afgoerelse om tilkendelse af ydelser i henhold til dette direktiv, skal de paagaeldende organer overholde ligebehandlingsprincippet.
Artikel 7
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til:
a) at bestemmelser i kollektive overenskomster paabudt ved lov, i virksomheders interne reglementer eller i enhver anden aftale vedroerende erhvervstilknyttede sikringsordninger, der er i modstrid med ligebehandlingsprincippet, anses for ugyldige, kan erklaeres ugyldige eller kan aendres;
b) at ordninger, der indeholder saadanne bestemmelser, ikke kan godkendes eller udvides ved administrative foranstaltninger.
Artikel 8
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til, at bestemmelser i erhvervstilknyttede sikringsordninger, der er i modstrid med ligebehandlingsprincippet, bliver taget op til revision senest den 1. januar 1993,
2. Dette direktiv er ikke til hinder for, at rettigheder og pligter, som vedroerer en periode for medlemskab af en erhvervstilknyttet ordning, der ligger forud for revisionen af den paagaeldende ordning, fortsat er undergivet de bestemmelser i ordningen, som var gaeldende for den paagaeldende periode.
Artikel 9
Medlemsstaterne kan udsaette den obligatoriske gennemfoerelse af ligebehandlingsprincippet for saa vidt angaar:
a) fastsaettelse af pensionsalderen for ydelse af alders- og arbejdsophoerspensioner samt de foelger, som en saadan udsaettelse maatte have for andre ydelser, efter eget valg:
- indtil den dato, paa hvilken ligebehandlingen gennemfoeres i de lovbestemte ordninger,
- eller senest indtil ligebehandlingen indfoeres ved et direktiv;
b) efterladtepension, indtil ligebehandlingsprincippet ved et direktiv indfoeres i de lovbestemte sociale sikringsordninger om dette spoergsmaal;
c) anvendelse af artikel 6, stk. 1, litra i), foerste afsnit, for at tage hensyn til forskellige aktuarmaessige faktorer, senest indtil udloebet af en frist paa tretten aar fra meddelelsen af dette direktiv.
Artikel 10
Medlemsstaterne indfoerer i deres nationale retsorden de noedvendige foranstaltninger til, at enhver person, der mener sig kraenket ved, at princippet om ligebehandling tilsidesaettes, kan goere sine rettigheder gaeldende for domstolene efter eventuelt at have indbragt sagen for andre kompetente instanser.
Artikel 11
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til at beskytte arbejdstagerne mod enhver afskedigelse, som maatte vaere en arbejdsgivers reaktion paa en klage, der er fremsat paa virksomhedsplan, eller paa et soegsmaal, der er indledt med det formaal at udvirke, at princippet om ligebehandling overholdes.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest tre aar efter meddelelsen (1) heraf. De underretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne fremsender senest fem aar efter meddelelsen af dette direktiv alle noedvendige oplysninger til Kommissionen, saaledes at den kan udarbejde en rapport til Raadet om gennemfoerelsen af direktivet.
Artikel 13
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 24. juli 1986.
Směrnice Rady
ze dne 24. července 1986
o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků
(86/378/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 100 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Smlouva stanoví, že každý členský stát zajistí uplatnění zásady stejné odměny mužů a žen za stejnou práci; že "odměnou za práci" má být rozuměna obvyklá základní nebo minimální mzda nebo plat a jakékoli jiné požitky, které zaměstnavatel vyplácí zaměstnanci v penězích nebo v naturáliích, přímo či nepřímo, v souvislosti se zaměstnáním;
vzhledem k tomu, že zásada stejné odměny je sice přímo použitelná v případech, kde diskriminace může být odhalena pouze na základě kritérií rovného zacházení a stejné odměny za práci, avšak existují i případy, kdy zavedení této zásady předpokládá přijetí dodatečných opatření, která jasněji vymezí její dosah;
vzhledem k tomu, že čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a zvyšování odborné kvalifikace a o pracovní podmínky [4], stanoví, že k zajištění postupného zavedení zásady rovného zacházení v oblasti sociálního zabezpečení přijme Rada na návrh Komise předpisy vymezující její obsah, rozsah a prováděcí pravidla; že proto Rada přijala směrnici 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení [5];
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 3 směrnice 79/7/EHS stanoví, že k zajištění zavedení zásady rovného zacházení v systémech sociálního zabezpečení pracovníků přijme Rada na návrh Komise předpisy vymezující její obsah, rozsah a prováděcí pravidla;
vzhledem k tomu, že zásada rovného zacházení by měla být zavedena v systémech sociálního zabezpečení pracovníků, které poskytují ochranu proti rizikům stanoveným v čl. 3 odst. 1 směrnice 79/7/EHS, a také v těch, které poskytují zaměstnancům jakékoli jiné požitky v penězích nebo v naturáliích ve smyslu Smlouvy;
vzhledem k tomu, že se zavedení zásady rovného zacházení nedotýká ustanovení týkajících se ochrany žen z důvodů mateřství,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účelem této směrnice je zavést v systémech sociálního zabezpečení pracovníků zásadu rovného zacházení pro muže a ženy (dále jen "zásada rovného zacházení").
Článek 2
1. "Systémy sociálního zabezpečení pracovníků" se rozumějí systémy, na které se nevztahuje směrnice 79/7/EHS a jejichž účelem je zajistit pracovníkům, jak zaměstnancům, tak osobám samostatně výdělečně činným, v rámci podniku nebo skupiny podniků, v oblasti hospodářské činnosti, z oboru jednoho povolání nebo skupiny povolání, dávky určené jako doplněk k dávkám poskytovaným zákonnými systémy sociálního zabezpečení nebo jako jejich náhrada, nezávisle na tom, zda je členství v těchto systémech povinné nebo dobrovolné.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) individuální smlouvy;
b) systémy, které mají pouze jednoho člena;
c) pojistné smlouvy, kde zaměstnavatel není smluvní stranou, v případě pracovníků pobírajících plat nebo mzdu;
d) dobrovolná ustanovení systémů sociálního zabezpečení pracovníků, která jsou pracovníkům nabízena jednotlivě, aby jim zaručila
- buď doplňkové dávky, nebo
- výběr data, kdy začnou být vypláceny běžné dávky, nebo výběr z několika dávek.
Článek 3
Tato směrnice se vztahuje na pracující obyvatele včetně samostatně výdělečně činných osob, pracovníků, jejichž činnost je přerušena nemocí, mateřstvím, úrazem nebo nedobrovolnou nezaměstnaností, a osob ucházejících se o zaměstnání, jakož i na starobní důchodce a invalidní pracovníky.
Článek 4
Tato směrnice se vztahuje na:
a) systémy sociálního zabezpečení pracovníků, které zajišťují ochranu pro případ:
- nemoci,
- invalidity,
- stáří, včetně předčasného odchodu do důchodu,
- pracovních úrazů a nemocí z povolání,
- nezaměstnanosti;
b) systémy sociálního zabezpečení pracovníků, které stanoví další sociální dávky v penězích nebo v naturáliích, a zejména pozůstalostní a rodinné dávky, jsou-li tyto dávky určeny zaměstnancům, a tudíž představují požitky vyplácené zaměstnavatelem pracovníkovi z důvodu jeho zaměstnání.
Článek 5
1. Za podmínek stanovených v následujících ustanoveních předpokládá zásada rovného zacházení zákaz přímé nebo nepřímé diskriminace na základě pohlaví, zejména odkazem na manželský nebo rodinný stav, obzvláště pokud jde o:
- oblast působnosti systémů a podmínky přístupu k nim,
- povinnost přispívat a výpočet výše příspěvků,
- výpočet dávek včetně zvýšení, na které vzniká nárok s ohledem na manžela nebo manželku nebo vyživované osoby, a podmínky trvání a zachování nároku na dávky.
2. Zásada rovného zacházení se nedotýká opatření na ochranu žen z důvodů mateřství.
Článek 6
1. Ustanovení, která odporují zásadě rovného zacházení, zahrnují ustanovení založená na pohlaví buď přímo, nebo nepřímo, s ohledem zejména na manželský nebo rodinný stav pro:
a) určení osob, které se mohou účastnit systému sociálního zabezpečení pracovníků;
b) stanovení povinné nebo dobrovolné povahy účasti v systému;
c) stanovení různých pravidel, pokud jde o věk pro vstup do systému nebo minimální dobu trvání zaměstnání nebo členství v systému vyžadovanou pro získání dávek;
d) stanovení různých pravidel, s výjimkou písmen h) a i), pro vrácení příspěvků, pokud se pracovník odhlašuje ze systému, aniž by splnil podmínky, které mu zaručují doživotní právo na dlouhodobé dávky;
e) stanovení různých podmínek pro přiznání dávek nebo omezení těchto dávek na pracovníky některého pohlaví;
f) stanovení rozdílných důchodových věků;
g) pozastavení zachování nebo získání nároků na dávky, které přiznává zákon nebo smlouva a které jsou vypláceny zaměstnavatelem během mateřské dovolené nebo volna z rodinných důvodů;
h) stanovení rozdílných úrovní dávek, s výjimkou nezbytných opatření přihlížejících k pojistně matematickým zásadám, které se liší podle pohlaví v případě dávek označených jako příspěvkové;
i) stanovení rozdílných úrovní příspěvků pracovníků;
stanovení rozdílných úrovní příspěvků zaměstnavatelů v případě dávek označených jako příspěvkové, s výjimkou snahy vyrovnat výši těchto dávek;
j) stanovení rozdílných norem nebo norem použitelných pouze na pracovníky určitého pohlaví, s výjimkou opatření stanovených v písmenech h) a i), pokud jde o zaručení nebo zachování nároku na doživotní dávky, když se pracovník odhlašuje ze systému.
2. Pokud je přiznání dávek v rozsahu této směrnice ponecháno úvaze řídících orgánů systému, musí tyto orgány přihlížet k zásadě rovného zacházení.
Článek 7
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby:
a) ustanovení kolektivních smluv, které jsou uzavírány povinně ze zákona, pracovních řádů podniků nebo jiné úpravy týkající se systémů sociálního zabezpečení pracovníků odporující zásadě rovného zacházení, byla nebo mohla být prohlášena za neplatná od samého počátku nebo aby byla změněna;
b) systémy obsahující tato ustanovení nemohly být schváleny ani rozšířeny správními opatřeními.
Článek 8
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění, aby ustanovení systémů sociálního zabezpečení pracovníků odporující zásadě rovného zacházení byla změněna do 1. ledna 1993.
2. Tato směrnice nevylučuje, aby práva a povinnosti vztahující se k období členství v systému sociálního zabezpečení pracovníků před změnou tohoto systému podléhaly nadále ustanovením systému platným v daném období.
Článek 9
Členské státy mohou odložit povinné použití zásady rovného zacházení pro:
a) stanovení důchodového věku pro účely přiznání starobního důchodu a možné důsledky pro jiné dávky
- buď do dne, kdy bude dosaženo této rovnosti v zákonných systémech,
- nebo nejpozději do doby, kdy bude tato rovnost vyžadována směrnicí;
b) pozůstalostní důchody, dokud nebude v tomto ohledu vyžadováno rovné zacházení v systémech sociálního zabezpečení směrnicí;
c) použití čl. 6 odst. 1 písm. i) pro přihlédnutí k rozdílným pojistně matematickým zásadám, nejpozději do uplynutí doby třinácti let od oznámení této směrnice.
Článek 10
Členské státy zavedou do svého právního řádu nezbytná opatření, aby umožnily každé osobě, která se cítí poškozená nedodržením zásady rovného zacházení, domáhat se nápravy soudní cestou případně poté, co se obrátila na jiné příslušné orgány.
Článek 11
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření na ochranu pracovníků před propouštěním, které je reakcí zaměstnavatele na stížnost podanou na úrovni podniku nebo soudní žalobu usilující o dodržování zásady rovného zacházení.
Článek 12
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do tří let po jejím oznámení [6]. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do pěti let po oznámení této směrnice všechny nezbytné informace za účelem umožnit Komisi vypracování zprávy pro Radu o uplatňování této směrnice.
Článek 13
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 24. července 1986.