KOMMISSIONENS DIREKTIV 94/46/EF af 13. oktober 1994 om aendring af direktiv 88/301/EOEF og 90/388/EOEF for saa vidt angaar satellitkommunikation
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 90, stk. 3, og
ud fra foelgende betragtninger:
1. Groenbogen om en faelles politik for satellitkommunikation i Det Europaeiske Faellesskab, som Kommissionen vedtog i november 1990, indeholder de stoerre lovgivningsmaessige aendringer, der skal gennemfoeres, hvis dette kommunikationsmiddels potentiale skal udnyttes. I henhold til groenbogen om satellitkommunikation boer man bl.a. liberalisere satellittjenste- og satellitudstyrssektorerne samt i den forbindelse afskaffe alle eksklusive og saerlige rettigheder inden for omraadet, men dog anvende godkendelsesprocedurer, samtidigt med at der gives fri (restriktionsfri adgang til rumsegmentkapacitet;
2. i Raadets resolution af 19. december 1991 om etablering af et faelles marked for satellitteletjenster og -udstyr (1) gav Raadet sin generelle stoette til Kommissionens standpunkter i groenbogen om satellitkommunikation og ansaa foelgende punkter som hovedmaal: Harmonisering og liberalisering for de relevante satellitjordstationer, herunder i fornoedent omfang ophaevelse af eksklusive eller saerlige rettigheder paa dette omraade, idet der skal tages hensyn til de vilkaar, som er noedvendige for opfyldelsen af vaesentlige krav;
3. i sin beslutning om etablering af et faelles marked for satellitteletjenester og -udstyr (2) opfordrer Europa-Parlamentet Kommissionen til at gennemfoere den noedvendige lovgivning med henblik paa at skabe det noedvendige grundlag for at fjerne eksisterende begraensninger og etablere nye aktiviteter inden for satellitkommunikation og fremhaever samtidig behovet for at harmonisere og liberalisere markedet for satellitudstyr og -teletjenster;
4. flere medlemsstater har allerede aabnet for konkurrence inden for visse satellitteletjenster og indfoert godkendelsesordninger. Ikke desto mindre tildeles godkendelserne i nogle medlemsstater stadig ikke efter objektive, proportionelle og ikke-diskrimerende kriterier, eller de tildeles med tekniske restriktioner som f.eks. forbud mod at tilslutte til teleselskabernes net, hvis der er tale om operatoerer, der konkurrerer med teleselskaberne. Andre medlemsstater har bibeholdt de eksklusive rettigheder, som de nationale offentlige foretagender har faaet tildelt;
5. i henhold til Kommissionens direktiv 88/301/EOEF af 16. maj 1988 om konkurrence paa teleterminalmarkederne (3), aendret ved EOES-aftalen, skal saerlige eller eksklusive rettigheder til at importere, afsaette, tilslutte, ibrugtage og vedligeholde terminaler afskaffes. Dette omfatter ikke alle typer udstyr til satellitjordstationer;
6. ved dom af 19. marts 1991 i sag C-202/88, Frankrig/Kommissionen, bekraeftede EF-Domstolen (4) direktiv 88/301/EOEF. I det omfang, direktivet omhandler saerlige rettigheder, blev det dog erklaeret ugyldigt med den begrundelse, at det hverken i direktivets bestemmelser eller praeambel specificeres, hvilken type rettigheder der reelt er tale om, og i hvilken henseende eksistensen af saadanne rettigheder er i strid med traktatens forskellige bestemmelser. I forbindelse med import, afsaetning, tilslutning, ibrugtagning og vedligeholdelse af teleudstyr er saerlige rettigheder i praksis rettigheder, som en medlemsstat indroemmer et begraenset antal virksomheder i kraft af love eller administrative bestemmelser, der inden for et givet geografisk omraade
- begraenser antallet af disse virksomheder til to eller flere efter andre kriterier end objektive, proportionale og ikke-diskriminerende kriterier
- udpeger flere konkurrerende virksomheder efter andre kriterier end ovennaevnte, eller
- giver en eller flere virksomheder juridiske eller lovgivningsmaessige fordele, der paa afgoerende vis paavirker andre virksomheders mulighed for at udoeve en af ovennaevnte aktiviteter inden for samme geografiske omraade i alt vaesentligt paa tilsvarende vilkaar, efter andre kriterier end ovennaevnte.
Denne definition beroer ikke anvendelsen af EF-traktatens artikel 92;
7. som foelge af de eksklusive rettigheder begraenses den fri bevaegelighed for saadant udstyr, enten fordi visse produkter ikke markedsfoeres, hvilket gaelder i forbindelse med import og afsaetning af teleudstyr, herunder satellitudstyr, eller fordi et monopol under hensyntagen til markedets karakteristika og isaer produkternes mangfoldighed og tekniske karakter ikke har noget incitament til at yde disse tjenester i forbindelse med produkter, som det ikke har markedsfoert eller importeret, eller til at tilpasse priserne til omkostningerne, naar der ikke er nogen trussel om konkurrence fra nye markedsdeltagere, hvilket gaelder i forbindelse med tilslutning, ibrugtagning og vedligeholdelse. Da der paa de fleste udstyrsmarkeder typisk forekommer meget forskelligt teleudstyr, maa det under hensyntagen til den formodede udvikling paa markederne, hvor der paa nuvaerende tidspunkt stadigt er et begraenset antal producenter til stede, forventes, at alle saerlige rettigheder, som direkte eller indirekte begraenser antallet af virksomheder med tilladelse til at importere, afsaette, tilslutte, ibrugtage og vedligeholde dette udstyr, f.eks. ved ikke at indfoere en aaben og ikke-diskriminerende godkendelsesprocedure, vil virke paa samme maade som tildeling af eksklusive rettigheder;
saadanne eksklusive eller saerlige rettigheder er foranstaltninger med samme virkning som kvantitative restriktioner, der er uforenelige med EF-traktatens artikel 30. Ingen af de saerlige karakteristika ved satellitjordstationer eller markederne for salg eller vedligeholdelse heraf er af en saadan karakter, at de kan begrunde en anden retlig behandling end teleterminaludstyr. Derfor er det noedvendigt at afskaffe alle eksisterende eksklusive rettigheder i forbindelse med satellitjordstationer, for saa vidt angaar import, afsaetning, tilslutning, ibrugtagning og vedligeholdelse, samt alle rettigheder, der virker paa samme maade, dvs. alle saerlige rettigheder med undtagelse af dem, der bestaar i juridiske eller lovgivningsmaessige fordele, der gives til en eller flere virksomheder og kun paavirker andre virksomheders mulighed for at udoeve en af ovennaevnte aktiviteter inden for samme geografiske omraade i alt vaesentligt paa samme vilkaar;
8. satellitjordstationsudstyr skal opfylde de vaesentlige krav, der er blevet harmoniseret i Raadets direktiv 93/97/EOEF (5), isaer i forbindelse med en effektiv udnyttelse af frekvenserne. Man kan kontrollere anvendelsen af disse vaesentlige krav delvis gennem de godkendelser, der udstedes for udbud af de paagaeldende tjenster. Man vil primaert faa de vaesentlige krav opfyldt ved at indfoere faelles forskrifter og ved at harmonisere godkendelsesbetingelserne. Paa de omraader, hvor disse betingelser ikke er blevet harmoniseret, vil medlemsstaterne alligevel skulle tilpasse deres forskrifter. I begge tilfaelde skal medlemsstaterne i mellemtiden sikre, at anvendelsen af saadanne forskrifter ikke skaber hindringer for handelen;
9. naar de saerlige eller eksklusive rettigheder i forbindelse med tilslutning af satellitjordstationsudstyr afskaffes, maa retten til at tilslutte saadant udstyr til teleselskabernes net noedvendigvis anerkendes, saa de godkendte operatoerer kan tilbyde deres tjenster til offentligheden;
10. i henhold til Kommissionens direktiv 90/388/EOEF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester (6), aendret ved EOEF-aftalen, skal de saerlige og eksklusive rettigheder, som medlemsstaterne har indroemmet en virksomhed i forbindelse med udbud af teletjenester, afskaffes. Satellittjenster er imidlertid ikke omfattet af direktivets anvendelsesomraade;
11. ved dom af 17. november 1992 i de forenede sager C-271/90, C-281/90 og C-289/90, Spanien/Kommissionen (7), bekraeftede EF-Domstolen direktiv 90/388/EOEF. I det omfang, direktivet omhandler saerlige rettigheder, blev det dog erklaeret ugyldigt med den begrundelse, at det hverken i direktivets bestemmelser eller praembel specificeres, hvilken type rettigheder der reelt er tale om, og i hvilken henseende eksistensen af saadanne rettigheder er i strid med traktatens forskellige bestemmelser. Disse rettigheder maa derfor defineres i dette direktiv. For saa vidt angaar teletjenster er saerlige rettigheder i praksis rettigheder, som en medlemsstat indroemmer et begraenset antal virksomheder i kraft af love eller administrative bestemmelser, der inden for et givet geografisk omraade
- begraenser antallet af disse virksomheder til to eller flere efter andre kriterier end objektive, proportionale og ikke-diskriminerende kriterier
- udpeger flere konkurrerende virksomheder til virksomheder, der har tilladelse til at levere saadanne tjenster, efter andre kriterier end ovennaevnte, eller
- giver en eller flere virksomheder juridiske eller lovgivningsmaessige fordele, der paa afgoerende vis paavirker andre virksomheders mulighed for at levere samme teletjenste inden for samme geografiske omraade i alt vaesentligt paa tilsvarende vilkaar, efter andre kriterier end ovennaevnte.
Denne definition beroerer ikke anvendelsen af EF-traktatens artikel 92.
Med hensyn til teletjenster kan saadanne saerlige juridiske eller lovgivningsmaessige fordele blandt andet vaere en ret til at foretage ekspropriationer i almenhedens interesse, undtagelser fra den almindelige lovgivning i forbindelse med byplanlaegning eller en mulighed for at opnaa godkendelse uden at skulle gennem den procedure, der normalt anvendes;
12. i de tilfaelde, hvor en medlemsstat begraenser antallet af virksomheder med tilladelse til at udbyde satellitteletjenster ved hjaelp af saerlige rettigheder og a fortiori eksklusive rettigheder, udgoer saadanne rettigheder begraensninger, som kan vaere udforenelige med traktatens artikel 59, naar en saadan begraensning ikke er begrundet af ufravigelige hensyn, dvs. vaesentlige krav, idet disse rettigheder afholder andre foretagender fra at levere de paagaeldende tjenester til og fra andre medlemsstater. I forbindelse med satellitnettjenester kan der vaere tale om saadanne vaesentlige krav, naar man anvender frekvensspektret effektivt og undgaar generende interferens mellem satellittelesystemer og andre rumbaserede eller jordbaserede tekniske systemer. Hvis det udstyr, der anvendes ved udbuddet af tjenesterne, er i overensstemmelse med de vaesentlige krav, der gaelder i forbindelse med satellitkommunikation, er der juridisk set ingen grund til at behandle sidstnaevnte saerskilt. Paa den anden side afholder saerlige rettigheder, der udelukkende bestaar i saerlige juridiske eller lovgivningsmaessige fordele, i princippet ikke andre virksomheder fra at gaa ind paa markedet. Det skal derfor for hvert enkelt tilfaelde vurderes, om saadanne rettigheder er forenelige med EF-traktaten under hensyntagen til, hvilken virkning de har paa andre enheders reelle frihed til at levere samme teletjenester, samt hvorvidt de i forbindelse med den paagaeldende aktivitet eventuelt er begrundet;
13. de nuvaerende eksklusive rettigheder inden for satellitkommunikation blev generelt set indroemmet virksomheder, som allerede havde en dominerende stilling i forbindelse med etablering af det jordbaserede net, eller et af deres datterselskaber. Saadanne rettigheder udvider og styrker dermed virksomhedernes dominerende stilling. Foelgelig er de eksklusive rettigheder inden for satellitkommunikation uforenelige med EF-traktatens artikel 90, sammenholdt med artikel 86;
14. disse eksklusive rettigheder, der begraenser adgangen til markedet, begraenser eller hindrer til brugerens ulempe ogsaa anvendelsen af satellitkommunikation, der ellers kunne vaere udbudt, og bremser saaledes den tekniske udvikling paa omraadet. Da virksomhederne maa formodes at basere deres investeringer paa eksklusive rettigheder, kan de ofte vaelge at give prioritet til jordbaserede teknikker, hvorimod nytilkomne maaske vil udnytte satellitteknik. Teleselskaberne har generelt set foretrukket at udvikle jordbaserede forbindelser via optiske fibre og hovedsageligt anvendt satellitkommunikation som en sidste teknisk loesning, naar omkostningerne ved de jordbaserede alternativer var uoverkommelige, eller naar der var tale om spredning af data og/eller tv-programmer, i stedet for at bruge satellitkommunikation som en selvstaendig supplerende transmissionsteknik. De eksklusive rettigheder begraenser saaledes udviklingen af satellitkommunikation, hvilket er uforeneligt med EF-traktatens artikel 90, sammenholdt med artikel 86;
15. i forbindelse med udbud af satellittjenester er det under hensyntagen til proportionalitetsprincippet imidlertid berettiget at anvende godkendelses- eller anmeldelsesprocedurer for at sikre, at vaesentlige krav tilgodeses. En godkendelsesprocedure er ikke rimelig, hvis det paagaeldende maal kan naas ved blot at anvende en anmeldelsesprocedure. Hvis der f.eks. er tale om at levere en satellittjeneste, hvortil der udelukkende skal anvendes en afhaengig VSAT-jordstation i en medlemsstat, boer sidstnaevnte udelukkende anvende en anmeldelsesprocedure;
16. i henhold til traktatens artikel 90, stk. 2, kan artikel 86 fraviges i tilfaelde, hvor anvendelsen af sidstnaevnte artikel retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de saerlige opgaver, som er betroet teleselskaberne. I overensstemmelse hermed kan ifoelge direktiv 90/388/EOEF eksklusive rettigheder i forbindelse med taletelefoni opretholdes i en overgangsperiode;
taletelefoni defineres i artikel 1 i direktiv 90/388/EOEF som kommerciel udnyttelse i almenhedens interesse af tidstro fremfoering af tale samt opkobling heraf gennem det offentlige koblede net, hvorved brugeren har mulighed for at kommunikere med et andet termineringspunkt ved hjaelp af udstyr tilkoblet et nettermineringspunkt. I forbindelse med fremfoering af tale samt opkobling heraf via satellitjordstationsnet kan en saadan udnyttelse i almenhedens interesse generelt set kun finde sted, naar satellitjordstationsnettet er forbundet med det offentlige koblede net. For saa vidt angaar alle andre tjenester end taletelefoni er en saerbehandling i henhold til artikel 90, stk. 2, ikke berettiget, isaer ikke naar man tager i betragtning, at disse tjenesters andel af teleselskabernes omsaetning er ubetydelig;
17. udbud af satellitnettjenester til fremfoersel af radio- og tv-programmer er en teletjeneste i henhold til dette direktiv og dermed omfattet af dets bestemmelser. Til trods for, at visse saerlige og eksklusive rettigheder i forbindelse med modtagersatellitjordstationer, som ikke er tilsluttet en medlemsstats offentlige net, og saerlige og eksklusive rettigheder i forbindelse med satellittjenester, der stilles til raadighed for offentlige eller private radio- og tv-selskaber, afskaffes, vil indholdet af de satellitspredningstjenester, der stilles til raadighed for almenheden via frekvensbaand, som er forudset hertil i radioreglementet for rundspredningstjenester (BSS) og faste satellittjenester (FSS), fortsat vaere underlagt saerlige regler, som medlemsstaterne har vedtaget i overensstemmelse med EF-lovgivningen, og derfor ikke vaere underkastet dette dirketivs bestemmelser;
18. dette direktiv er ikke til hinder for, at der i overensstemmelse med EF-lovgivningen og eksisterende internationale forpligtelser vedtages foranstaltninger med henblik paa at sikre, at medlemsstaternes statsborgere faar tilsvarende behandling i tredjelande;
19. i nogle medlemsstater er satellitoperatoerers udbud til godkendte operatoerer af satellitjordstationsnet om erhvervelse af rumsegmentkapacitet i nationale, private eller internationale satellitsystemer stadig underkastet andre lovgivningsmaessige begraensninger end dem, der er forenelige med de ordninger om frekvens- og placeringskoordinering, som er en foelge af medlemsstaternes internationale forpligtelser. Disse supplerende restriktioner er i modstrid med artikel 59, hvorefter det staar saadanne satellitoperatoerer frit for at levere deres tjenester i hele EF, naar de foerst har opnaaet godkendelse i én medlemsstat;
20. i de fleste medlemsstater gaelder, at det er signataren i det land, hvor en satellitjordstation har sit virke, der undersoeger, om satellitjordstationer, som tilhoerer andre godkendte operatoerer end de nationale operatoerer, er i overensstemmelse med de specifikationer, der kraeves for at faa adgang til mellemstatslige satellitsystemers kapacitet. Disse overensstemmelsesvurderinger foretages saaledes af tjenesteudbydere, der er konkurrenter.
Dette er ikke foreneligt med traktatens bestemmelser, isaer artikel 3, litra g), og artikel 90, sammenholdt med artikel 86. Medlemsstaterne skal derfor sikre, at disse overensstemmelsesvurderinger kan foretages i et direkte samspil mellem den paagaeldende operatoer af satellitjordstationsnettet og den mellemstatslige organisation udelukkende under tilsynsmyndighedernes overvaagning;
21. det er de internationale satellitselskaber, der udbyder stoerstedelen af den til raadighed vaerende rumsegmentkapacitet. I mange medlemsstater er prisen for at bruge en saadan kapacitet stadig hoej, idet kapaciteten, kun kan erhverves hos den paagaeldende medlemsstats signatar. En saadan eksklusivitet, som hjemles i nogle medlemsstater, foerer til afskaermning inden for faellesmarkedet til skade for de kunder, der har behov for kapacitet. Som foelge heraf henstillede Raadet i sin resolution af 19. december 1991 til medlemsstaterne, at de skulle forbedre adgangen til de mellemstatslige organisationers rumsegment. Med hensyn til oprettelse og anvendelse af separate systemer kan restriktive foranstaltninger, som er truffet i henhold til internationale konventioner, der er indgaaet af medlemsstaterne, ogsaa have virkninger, som er uforenelige med EF-lovgivningen, idet de kan begraense udbuddet paa forbrugerens bekostning, jf. artikel 86, litra b). I de internationale satellitorganisationer foretager man for oejeblikket en gennemgang af de relevante instrumenter, der bl.a. bidrager til at forbedre adgangen til samt opbygningen og anvendelsen af separate systemer. For at Kommissionen skal kunne udfoere den overvaagningsopgave, som den tildeles i EF-traktaten, skal der tilvejebringes instrumenter, som kan hjaelpe medlemsstaterne med at opfylde deres samarbejdsforpligtelser i henhold til traktatens artikel 5, stk. 1, sammenholdt med artikel 234, stk. 2;
22. ved vurderingen af de i dette direktiv omhandlede foranstaltninger skal Kommissionen inden for rammerne af gennemfoerelsen af de grundlaeggende maal, der er omhandlet i traktatens artikel 2, herunder styrkelsen af Faellesskabets oekonomiske og sociale samhoerighed, der er omhandlet i artikel 130 A, ligeledes tage hensyn til forholdene i de medlemsstater, hvis jordbaserede net endnu ikke er tilstraekkeligt udbygget, og tillade disse medlemsstater at udsaette, for saa vidt angaar satellittjenester og i det omfang, det er noedvendigt, den paagaeldende dato til 1. januar 1996 angaaende den effektive anvendelse af bestemmelserne i dette direktiv -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I direktiv 88/301/EOEF foretages foelgende aendringer:
1) Artikel 1 aendres saaledes:
a) Artikel 1, foerste led, sidste punktum, affattes saaledes:
»Ved terminaludstyr forstaas tillige satellitjordstationsudstyr«.
b) I artikel 1 indsaettes foelgende led:
»- »saerlige rettigheder«: rettigheder, som en medlemsstat indroemmer et begraenset antal virksomheder i kraft af love eller administrative bestemmelser, der inden for et givet geografisk omraade
- begraenser antallet af disse virksomheder til to eller flere efter andre kriterier end objektive, proportionale og ikke-diskriminerende kriterier, eller
- udpeger flere konkurrerende virksomheder efter andre kriterier end ovennaevnte, eller
- giver en eller flere virksomheder juridiske eller lovgivningsmaessige fordele, der paa afgoerende vis paavirker andre virksomheders mulighed for at importere, afsaette, tilslutte, ibrugtage og vedligeholde teleterminaludstyr inden for samme geografiske omraade i alt vaesentligt paa tilsvarende vilkaar, efter andre kriterier end ovennaevnte
- »satellitjordstationsudstyr«: udstyr, som kan anvendes til kun at sende eller til baade at sende og modtage eller til kun at modtage radiokommunikationssignaler, som formidler via satellit eller andre rumbaserede systemer.«
2) Artikel 2, foerste afsnit, affattes saaledes:
»De medlemsstater, der indroemmer virksomheder saerlige eller eksklusive rettigheder, soerger for, at alle eksklusive rettigheder ophaeves, tillige med de saerlige rettigheder, som
a) begraenser antallet af virksomheder, jf. artikel 1, til to eller flere efter andre kriterier end objektive, proportionale og ikke-diskriminerende kriterier, eller
b) udpeger flere konkurrerende virksomheder, jf. artikel 1, efter andre kriterier end ovennaevnte.«
3) Artikel 3, foerste led, affattes saaledes:
»- naegte tilslutning af satellitjordstationsudstyr til det offentlige telenet og/eller ibrugtagning heraf, hvis udstyret ikke opfylder de gaeldende faelles tekniske forskrifter vedtaget i henhold til Raadets direktiv 93/97/EOEF (8)() eller, hvis disse ikke foreligger, de vaesentlige krav i det paagaeldende direktivs artikel 4. Hvis der ikke foreligger faelles tekniske forskrifter eller harmoniserede betingelser, skal de nationale forskrifter staa i rimeligt forhold til disse vaesentlige krav og skal anmeldes til Kommissionen i henhold til direktiv 83/189/EOEF i de tilfaelde, hvor dette direktiv kraever det
- naegte tilslutning af andet terminaludstyr til det offentlige telenet, hvis dette udstyr ikke opfylder de gaeldende faelles tekniske forskrifter vedtaget i henhold til Raadets direktiv 91/263/EOEF (9)(), eller hvis disse ikke foreligger, de vaesentlige krav i det paagaeldende direktivs artikel 4
«
Artikel 2
I direktiv 90/388/EOEF foretages foelgende aendringer:
1) Artikel 1 aendres saaledes:
a) Stk. 1 aendres saaledes:
i) Andet led affattes saaledes:
»- »eksklusive rettigheder«: rettigheder, som en medlemsstat indroemmer en enkelt virksomhed i kraft af love eller administrative bestemmelser, og som forbeholder denne retten til at levere en teletjeneste eller varetage en bestemt aktivitet inden for et givet geografisk omraade«.
ii) Som tredje led efter det forudgaaende:
»- »saerlige rettigheder«: rettigheder, som en medlemsstat indroemmer et begraenset antal virksomheder i kraft af love eller administrative bestemmelser, der inden for et givet geografisk omraade
- begraenser antallet af de virksomheder, der har tilladelse til at levere en tjeneste eller varetage en bestemt aktivitet, til to eller flere efter andre kriterier end objektive, proportionale og ikke-diskriminerende kriterier, eller
- udpeger flere konkurrerende virksomheder til virksomheder, der har tilladelse til at levere en tjeneste eller varetage en bestemt aktivitet, efter andre kriterier end ovennaevnte, eller
- giver en eller flere virksomheder juridiske eller lovgivningsmaessige fordele, der paa afgoerende vis paavirker andre virksomheders mulighed for at levere samme teletjeneste eller varetage samme aktivitet inden for samme geografiske omraade i alt vaesentligt paa tilsvarende vilkaar, efter andre kriterier end ovennaevnte«.
iii) Fjerde led affattes saaledes:
»- »teletjenester«: tjenester, hvis ydelse helt eller delvis bestaar i transmission og dirigering af signaler gennem et offentligt telenet ved hjaelp af telekommunikationsteknik, med undtagelse af radio- og tv-spredning til offentligheden, og satellittjenester«.
iv) Foelgende led indsaettes efter fjerde led:
»- »satellitjordstationsnet«: en konfiguration bestaaende af to eller flere jordstationer, der kommunikerer indbyrdes ved hjaelp af en satellit
- »satellitnettjenester«: oprettelse og drift af satellitjordstationsnet; disse tjenester bestaar som et minimum i en radiokommunikationsforbindelse fra en satellitjordstation til et rumsegment (uplink) eller en radiokommunikationsforbindelse fra rumsegmentet til en satellitjordstation (downlink)
- »satellitteletjenester«: tjenester, hvis tilraadighedsstillelse helt eller delvis sker ved hjaelp af satellitnettjenester
- »satellittjenester«: tilraadighedsstillelse af satellitteletjenester og/eller af satellitnettjenester«.
v) Sjette led, andet punktum, affattes saaledes:
»Nettets driftssikkerhed og integritet, samt i begrundede tilfaelde driftskompatibilitet mellem tjenester og databeskyttelse, udgoer saadanne hensyn paa samme maade, som den effektive anvendelse af frekvensspektret og undgaaelsen af generende interferens mellem satellittelekommunikationssystemer og andre rumbaserede eller jordbaserede tekniske systemer goer det i forbindelse med satellittjenester.«
b) Stk. 2 affattes saaledes:
»2. Dette direktiv finder ikke anvendelse paa telextjenesten eller jordbaseret mobilradiokommunikation.«
2) Artikel 2
a) Foerste afsnit affattes saaledes:
»Medlemsstaterne afskaffer, jf. dog artikel 1, stk. 2, alle de foranstaltninger, hvorved der indroemmes:
a) eksklusive rettigheder, der gaelder for tilraadighedsstillelse af teletjenester, bortset fra taletelefoni, og
b) saerlige rettigheder, som begraenser antallet af de virksomheder, der har tilladelse til at levere saadanne teletjenester, til to eller flere efter andre kriterier end objektive, proportionale og ikke-diskriminerende kriterier, eller
c) saerlige rettigheder, hvorefter flere konkurrerende virksomheder udpeges til at levere saadanne teletjenester, efter andre kriterier end ovennaevnte.
De traeffer de fornoedne foranstaltninger til at sikre, at alle tjenesteudbydere har ret til at udbyde alle teletjenester, bortset fra taletelefoni.«
b) Foelgende afsnit indsaettes:
»Medlemsstaterne oplyser, hvilke kriterier der ligger til grund for tildeling af godkendelser, samt hvilke betingelser der er forbundet med saadanne godkendelser og med anmeldelsesprocedurerne i forbindelse med driften af transmitterende jordstationer.
Medlemsstaterne informerer fortsat Kommissionen om eventuelle planer om at indfoere nye godkendelsesprocedurer eller aendre eksisterende procedurer«.
3) Artikel 6 aendres saaledes:
a) Efter andet afsnit indsaettes foelgende led:
»Medlemsstaterne sikrer, at eventuelle gebyrer, der paalaegges tjenesteudbyderne som en del af godkendelsesordninger, er baseret paa objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier.
Gebyrer, de kriterier, hvorpaa de er baseret, samt enhver aendring heraf offentliggoeres paa passende vis og i enkeltheder, saa der er let adgang til oplysningerne.
Senest ni maaneder efter offentliggoerelsen af dette direktiv og derefter ved hver eventuel aendring meddeler medlemsstaterne Kommissionen, hvordan disse oplysninger stilles til raadighed. Kommissionen offentliggoer regelmaessigt henvisninger til saadanne meddelelser.«
b) Foelgende afsnit indsaettes efter tredje afsnit:
»Medlemsstaterne sikrer, at eventuelle lovgivningsmaessige forbud eller begraensninger i forbindelse med udbuddet af rumsegmentkapacitet til godkendte operatoerer af satellitjordstationsnet afskaffes, og bemyndiger paa deres omraade alle leverandoerer af rumsegmenter til at verificere, at det satellitjordstationsnet, der skal anvendes i forbindelse med den paagaeldende leverandoers rumsegment, er i overensstemmelse med de offentliggjorte betingelser for adgangen til dennes rumsegmentkapacitet.«
Artikel 3
Medlemsstater, som er part i de internationale konventioner, hvorved de internationale organisationer Intelsat, Inmarsat, Eutelsat og Intersputnik er blevet oprettet med henblik paa udoevelse af satellitaktiviteter, tilsender paa anmodning Kommissionen alle forhaandenvaerende oplysninger om alle foranstaltninger, der kan paavirke overholdelsen af EF-traktatens konkurrenceregler eller maalene i dette direktiv eller Raadets direktiver om telekommunikation.
Artikel 4
Senest ni maaneder efter ikrafttraedelsen af dette direktiv giver medlemsstaterne Kommissionen oplysninger, der goer det muligt for den af fastslaa, at bestemmelserne i artikel 1 og 2 er overholdt.
Artikel 5
Dette direktiv traeder i kraft paa tyvendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Artikel 6
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 13. oktober 1994.
Směrnice Komise 94/46/ES
ze dne 13. října 1994,
kterou se mění směrnice 88/301/EHS a směrnice 90/388/EHS zejména s ohledem na družicovou komunikaci
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 90 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Zelené knize o společném postupu v oblasti družicové komunikace v Evropském společenství stanovila Komise v listopadu 1990 hlavní změny v právním rámci, které je nezbytné učinit pro využívání možností těchto komunikačních prostředků; že uvedená zelená kniha vyžaduje mimo jiné úplnou liberalizaci družicových služeb a zařízení, včetně zrušení všech výlučných a zvláštních práv v této oblasti s výhradou udělování licencí, a rovněž volný (neomezený) přístup do vesmíru.
(2) Usnesením Rady ze dne 19. prosince 1991 o rozvoji společného trhu družicových služeb a zařízení [1] podpořila Rada stanoviska vymezená v zelené knize vydané Komisí a jako hlavní cíle určila: harmonizaci a liberalizaci trhu s příslušnými družicovými pozemskými stanicemi, včetně případného zrušení výlučných nebo zvláštních práv v této oblasti, zejména s výhradou podmínek nezbytných pro splnění podstatných požadavků.
(3) Evropský parlament ve svém usnesení o rozvoji společného trhu družicových služeb a zařízení [2] vyzývá Komisi, aby vytvořila právní rámec nezbytný pro vytvoření prostředí umožňujícího odstranit stávající omezení a rozvíjet nové činnosti v oblasti družicové komunikace a zároveň zdůraznil potřebu harmonizace a liberalizace trhů družicových zařízení a služeb.
(4) Některé členské státy již otevřely určité služby družicové komunikace hospodářské soutěži a zavedly systémy udělování licencí; že licence v některých členských státech nicméně nejsou udělovány na základě objektivních, přiměřených a nediskriminačních kritérií nebo jsou konkurentům telekomunikačních subjektů ukládána technická omezení, jako je zákaz připojení jejich zařízení ke komutované síti provozované telekomunikačním subjektem; že v některých členských státech zůstala veřejným podnikům zachována výlučná práva.
(5) Směrnice Komise 88/301/EHS ze dne 16. května 1988 o hospodářské soutěži na trhu s telekomunikačními koncovými zařízeními [3], ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru, se zabývá zrušením zvláštních nebo výlučných práv na dovoz, uvádění na trh, připojení, uvádění do provozu a údržbu telekomunikačního koncového zařízení; že se nevztahuje na všechny typy zařízení družicových pozemských stanic.
(6) Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ve věci C-202/88, Francie v. Komise [4], potvrdil směrnici Komise 88/301/EHS; že pokud se však jedná o zvláštní práva, byla směrnice prohlášena Soudním dvorem za neplatnou na základě toho, že ustanovení směrnice ani její preambule nespecifikují typy práv, které jsou skutečně zahrnuty, a v jakém ohledu je existence těchto práv v rozporu se Smlouvou; že v oblasti dovozu, uvádění na trh, připojení, uvádění do provozu a údržby telekomunikačního zařízení jsou zvláštními právy ve skutečnosti práva, která členský stát uděluje omezenému počtu podniků některým právním a správním postupem, který v dané zeměpisné oblasti:
- omezuje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků na dva či více,
- určuje na základě takových kritérií několik soutěžících podniků, nebo
- na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií uděluje některému podniku nebo podnikům výhody zajištěné právními nebo správními předpisy, které podstatně ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností v téže zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek.
Touto definicí není dotčeno používání článku 92 Smlouvy o ES.
(7) Výlučná práva omezují volný pohyb zboží pro toto zařízení jak při dovozu a uvádění telekomunikačního zařízení (včetně družicového zařízení) na trh, protože s určitými výrobky se potom neobchoduje, tak při připojení, uvádění do provozu a údržbě, protože v důsledku situace na trhu, zejména různosti a technické povahy výrobků není monopolní podnik nijak motivován k tomu, aby poskytoval uvedené služby pro výrobky, které neuvádí na trh ani je nedováží, ani aby vyrovnával ceny s náklady, protože není ohrožen hospodářskou soutěží ze strany subjektů nově vstupujících na trh; že při zvážení typicky širokého rozsahu nabídky telekomunikačních zařízení na většině trhů a při zvážení výhledového rozvoje trhů, na nichž je dosud jen omezený počet výrobců, pak jakékoli zvláštní právo, které přímo nebo nepřímo - např. tím, že neuplatňuje otevřený a nediskriminační postup při udělování licencí - omezuje počet podniků oprávněných dovážet, uvádět na trh, připojovat, uvádět do provozu a udržovat takové zařízení, a působí podobně jako práva výlučná.
Taková výlučná nebo zvláštní práva mají stejný účinek jako množstevní omezení, a porušují tedy článek 30 Smlouvy o ES; že žádná ze zvláštních vlastností družicových pozemských stanic ani trhu, kde se prodávají nebo kde se provádí jejich údržba, neopravňuje k tomu, aby se s nimi po právní stránce zacházelo jinak než s jiným telekomunikačním koncovým zařízením; že je tedy nezbytné zrušit všechna stávající výlučná práva na dovoz, uvádění na trh, připojení, uvádění do provozu a údržbu družicových pozemských stanic, jakož i práva s rovnocenným účinkem, tzn. všechna zvláštní práva kromě práv, která spočívají ve výhodách zajištěných jednomu či více podnikům právními nebo správními předpisy a ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností ve stejné zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek.
(8) Zařízení družicové pozemské stanice musí vyhovovat podstatným požadavkům harmonizovaným směrnicí Rady 93/97/EHS [5] se zvláštním důrazem na účinné využití kmitočtů; že musí být možné uplatňování těchto podstatných požadavků sledovat částečně prostřednictvím licencí udělených pro poskytování příslušných služeb; že souladu s podstatnými požadavky musí být dosaženo hlavně na základě přijetí společných technických pravidel a harmonizací podmínek připojených k licencím; že členské státy však musí přizpůsobit svá pravidla, i když tyto podmínky nejsou harmonizovány; že členské státy musí v každém případě mezitím zajistit, aby používání těchto pravidel nevytvářelo překážky obchodu.
(9) Zrušení zvláštních nebo výlučných práv v oblasti připojení zařízení družicových pozemských stanic vyvolává nutnost uznat právo na připojení tohoto zařízení ke komutovaným sítím obsluhovaným telekomunikačními subjekty, aby provozovatelé s licencí mohli nabízet služby veřejnosti.
(10) Směrnice Komise 90/388/EHS ze dne 28. června 1990 o hospodářské soutěži na trhu telekomunikačních služeb [6], ve znění Dohody o EHP, stanoví zrušení zvláštních nebo výlučných práv udělených členskými státy v oblasti poskytování telekomunikačních služeb; že je však z oblasti působnosti směrnice vyloučena družicová komunikace.
(11) Dne 17. listopadu 1992 ve spojených věcech C-271/90, C-281/90 a C-289/90, Španělsko v. Komise [7], Soudní dvůr Evropských společenství tuto směrnici Komise potvrdil; že v oblasti zvláštních práv však byla směrnice prohlášena Soudním dvorem za neplatnou na základě toho, že ustanovení směrnice ani její preambule nespecifikují typy práv, které jsou skutečně zahrnuty, a v jakém ohledu je existence těchto práv v rozporu se Smlouvou; že v důsledku toho musí být tato práva vymezena v této směrnici; že v oblasti telekomunikačních služeb jsou zvláštní práva ve skutečnosti práva, jež členské státy udělují omezenému počtu podniků prostřednictvím právního nebo správního nástroje, který v dané zeměpisné oblasti:
- omezuje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků na dva či více,
- opravňuje na základě takových kritérií několik soutěžících podniků k poskytování některé z těchto služeb nebo
- na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií uděluje některému podniku nebo podnikům výhody právními nebo správními předpisy, které podstatně ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností v téže zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek.
Touto definicí není dotčeno používání článku 92 Smlouvy o ES. V oblasti telekomunikačních služeb mohou tyto zvláštní výhody zajištěné právními nebo správními předpisy spočívat mimo jiné v právu provádět, odchylně od práva o územním plánování, vyvlastnění v obecném zájmu nebo v možnosti získání oprávnění bez absolvování obvyklého postupu.
(12) Pokud je počet podniků oprávněných k poskytování družicové telekomunikační služby omezen členským státem prostřednictvím zvláštních nebo dokonce výlučných práv, mohlo by vzniknout omezení neslučitelné s článkem 59 Smlouvy, jestliže toto omezení není odůvodněno podstatnými požadavky, protože tato práva brání jiným podnikům dodávat příslušné služby do jiných členských států nebo je z nich přijímat; že v případě služeb družicové sítě by těmito podstatnými požadavky mělo být účinné využití kmitočtového spektra a vyloučení škodlivé interference mezi družicovými telekomunikačními systémy a jinými technickými systémy umístěnými ve vesmíru nebo na povrchu Země; že pokud tedy zařízení použité k nabídce služeb vyhovuje podstatnému požadavku vztahujícímu se na družicovou komunikaci, není důvod k samostatné právní úpravě tohoto zařízení; že na druhé straně zvláštní práva spočívající pouze ve zvláštních výhodách zajištěných právními nebo správními předpisy v zásadě nevylučují vstup jiných podniků na trh; že slučitelnost těchto práv se Smlouvou o ES musí být proto posuzována vždy pro jednotlivý případ s ohledem na jejich vliv na účinnou svobodu jiných subjektů poskytovat stejné telekomunikační služby a jejich případné zdůvodnění.
(13) Stávající výlučná práva v oblasti družicové komunikace byla obecně udělena subjektům, které již zaujímaly dominantní postavení ve vytváření pozemských sítí, nebo některé z jejich dceřiných společností; že tato práva způsobují rozšíření dominantního postavení těchto subjektů, a tím i posílení tohoto postavení; že výlučná práva udělená v oblasti družicové komunikace jsou v důsledku toho neslučitelná s článkem 90 Smlouvy o ES ve spojení s článkem 86.
(14) Tato výlučná práva, omezující přístup na trh, působí také tak, že na úkor uživatelů omezují nebo brání využívání družicové komunikace, jež by mohly být nabízeny, což zpomaluje technický pokrok v této oblasti; že protože investiční rozhodnutí pravděpodobně vycházejí z výlučných práv, jsou zúčastněné podniky často v situaci, kdy se rozhodnou upřednostnit pozemské technologie, zatímco nové subjekty by mohly využívat družicovou technologii; že telekomunikační subjekty daly obecně přednost rozvoji pozemských spojů z optického vlákna a družicové komunikace se používají hlavně jako poslední technická možnost v případech, kde jsou náklady na pozemské stanice neúměrně vysoké, nebo při vysílání dat, případně televizního vysílání, a nevyužívají se tedy samostatně jako plně doplňková technologie přenosu; že výlučná práva tak kladou omezení na rozvoj družicové komunikace, což je neslučitelné s článkem 90 Smlouvy ve spojení s článkem 86.
(15) V případě poskytování služeb družicové komunikace jsou však postupy pro udělování licencí nebo oznamovací postupy oprávněny pro zajištění souladu s podstatnými požadavky, na které se vztahuje zásada proporcionality; že udělení licence není oprávněno, jestliže by k dosažení příslušného cíle postačoval pouze oznamovací postup; že např. v případě zajišťování služby družicové komunikace, která spočívá pouze v použití závislé pozemské stanice VSAT v členském státě, by měl postačovat postup pro oznamování.
(16) Podle čl. 90 odst. 2 Smlouvy jsou výjimky z článku 86 přípustné, jestliže by jeho používání překáželo z právního nebo praktického hlediska výkonu konkrétních úkolů zadaných telekomunikačním subjektům; že na tomto právním základě umožňuje směrnice 90/388/EHS zachovat po přechodné období výlučná práva v oblasti telefonní služby.
"Telefonní služba" je v článku 1 směrnice 90/388/EHS definována jako komerční poskytování služby pro veřejnost, která spočívá v zajišťování přímé přepravy a komutace mluvené řeči v reálném čase mezi koncovými body veřejné telekomunikační sítě, přičemž každý uživatel může používat koncové zařízení připojené k určitému koncovému bodu sítě za účelem komunikace s jiným koncovým bodem; že v případě přímé přepravy a komutace mluvené řeči přes sítě družicových pozemských stanic se tato komerční služba pro veřejnost může obecně poskytovat, jen když je síť družicových pozemských stanic spojena s veřejnou telekomunikační sítí.
U všech ostatních služeb kromě telefonní služby není podle čl. 90 odst. 2 oprávněné žádné zvláštní zacházení, zejména pro nepodstatný podíl těchto služeb na obratu telekomunikačních subjektů.
(17) Poskytování služeb družicové sítě při přenosu rozhlasových a televizních programů se pro účely této směrnice považuje za telekomunikační službu, a podléhá tedy jejím ustanovením; že bez ohledu na zrušení určitých zvláštních a výlučných práv v oblasti příjmových družicových pozemských stanic nepřipojených k veřejné síti členského státu a zrušení zvláštních a výlučných práv v oblasti služeb družicové komunikace poskytovaných veřejnosti a soukromým provozovatelům vysílání podléhá obsah družicových rozhlasových služeb pro veřejnost nebo soukromé provozovatele služeb, obsah družicových rozhlasových služeb pro veřejnost poskytovaných přes kmitočtová pásma definovaná v Radiokomunikačním řádu pro družicovou rozhlasovou službu a družicovou pevnou službu, dále zvláštním pravidlům přijatým členskými státy v souladu s právními předpisy Společenství, a nepodléhá proto ustanovením této směrnice.
(18) Tato směrnice nevylučuje opatření v souladu s právními předpisy Společenství a stávajícími mezinárodními závazky, jejichž cílem je zajistit rovné zacházení státním příslušníkům členských států v třetích zemích.
(19) Nabídka kapacity vesmírného segmentu vnitrostátních, soukromých nebo mezinárodních družicových systémů předložená provozovateli družic provozovatelům sítě družicových pozemských stanic, jimž byla udělena licence, podléhá stále v některých členských státech právním omezením, která nejsou slučitelná s koordinací kmitočtů a stanovišť požadovanou na základě stávajících mezinárodních závazků členských států; že tato další omezení jsou v rozporu se článkem 59, z něhož vyplývá, že při udělení licence v jednom členském státu by provozovatelům družic měl být plně umožněn volný pohyb služeb v celém Společenství.
(20) Zkoušky ke stanovení, zda družicové pozemské stanice provozovatele s licencí, který není státním provozovatelem, vyhovují specifikacím platným pro technický a provozní přístup k mezivládním družicovým systémům, vykonává ve většině členských států signatář úmluvy za zemi, na jejímž území stanice pracuje; že tedy toto posuzování shody provádějí konkurenční provozovatelé služeb na daném trhu.
Toto není slučitelné se Smlouvou, zejména s čl. 3 písm. g) a s článkem 90 ve spojení s článkem 86; že členské státy proto musí zajistit, aby toto posuzování shody probíhalo přímo pod dohledem regulativních úřadů mezi příslušným provozovatelem sítě družicové pozemské stanice a mezivládní organizací.
(21) Většinu z dostupné kapacity vesmírného segmentu nabízejí mezinárodní družicové organizace; že poplatky za využívání této kapacity jsou v mnoha členských státech stále vysoké, protože kapacitu pro dotyčný členský stát lze získat jen od signatáře; že taková výlučnost udělená některými členskými státy vede k rozdělení společného trhu na úkor spotřebitelů požadujících kapacitu; že ve svém usnesení ze dne 19. prosince 1991 Rada v důsledku toho po členských státech požaduje, aby zlepšily přístup do vesmírného segmentu mezivládních organizací; že v oblasti zavedení a využití oddělených systémů by omezující opatření přijatá na základě mezinárodních úmluv podepsanými členskými státy také mohla působit v rozporu s právními předpisy Společenství omezením dodávky na úkor spotřebitele ve smyslu čl. 86 písm. b); že v mezinárodních družicových organizacích probíhá v této době přezkoumání základních nástrojů mimo jiné s cílem zlepšení přístupu a vytvoření a použití oddělených systémů; že aby Komise mohla vykonávat dohled, jak jí ukládá Smlouva o ES, měly by být vytvořeny nástroje, které členským státům pomohou splnit povinnost vzájemné pomoci uvedenou v čl. 5 odst. 1 ve spojení s čl. 234 odst. 2 Smlouvy.
(22) Při posuzování opatření této směrnice v souvislosti s dosažením základních cílů Smlouvy uvedených v jejím článku 2, včetně cíle posílení hospodářské a sociální soudržnosti Společenství, jak je uvedeno v čl. 130 písm. a), musí být také zvážena situace těch členských států, kde není pozemní síť dosud dostatečně rozvinuta a která by pro tyto členské státy v oblasti služeb družicové komunikace oprávnila prodloužení termínu plné použitelnosti ustanovení této směrnice v nezbytném rozsahu nejpozději do 1. ledna 1996,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 88/301/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) poslední věta první odrážky se nahrazuje tímto:
"Za koncové zařízení se rovněž považují družicové pozemské stanice,".
b) za druhou odrážku se vkládají nové odrážky, které znějí:
- ""zvláštními právy" rozumějí práva, která členský stát přiznává omezenému počtu podniků prostřednictvím právního nebo správního nástroje, který v dané zeměpisné oblasti:
- omezuje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků na dva či více,
- určuje na základě takových kritérií několik soutěžících podniků nebo
- na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií uděluje některému podniku nebo podnikům výhody zajištěné právními nebo správními předpisy, které podstatně ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností v téže zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek,
- "družicovou pozemskou stanicí" rozumí zařízení, které lze použít k přenosu nebo k přenosu a příjmu ("přenos/příjem") nebo pouze k příjmu ("pouze příjem") radiokomunikačního signálu prostřednictvím družic nebo jiných kosmických systémů."
2. V článku 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Členské státy, které udělily zvláštní nebo výlučná práva podnikům, zajistí, aby byla odebrána všechna zvláštní nebo výlučná práva, stejně jako práva, která
a) omezují na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků ve smyslu článku 1 na dva či více,
b) určují na základě takových kritérií několik soutěžících podniků ve smyslu článku 1."
3. V článku 3 se první odrážka nahrazuje tímto:
- "v případě zařízení družicové pozemské stanice odmítnout schválení připojení takového zařízení k veřejné telekomunikační síti a jeho uvádění do provozu, pokud nesplňuje příslušné společné technické předpisy přijaté podle směrnice Rady 93/97/EHS [8] nebo, jestliže tyto předpisy neexistují, podstatné požadavky stanovené v článku 4 výše uvedené směrnice. Chybí-li společné technické předpisy nebo harmonizované právní podmínky, musí těmto podstatným požadavkům odpovídat vnitrostátní pravidla, která se oznamují Komisi podle směrnice 83/189/EHS, pokud to tato směrnice vyžaduje,
- v případě jiného koncového zařízení odmítnout schválení připojení takového zařízení k veřejné telekomunikační síti, pokud zařízení nesplňuje příslušné společné technické předpisy přijaté podle směrnice Rady 91/263/EHS [9] nebo, jestliže tyto předpisy neexistují, podstatné požadavky stanovené v článku 4 výše uvedené směrnice."
Článek 2
Směrnice 90/388/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) Odstavec 1 se mění takto:
i) druhá odrážka se nahrazuje tímto:
- ""výlučnými právy"; rozumějí práva, která členský stát uděluje jednomu podniku prostřednictvím některého právního nebo správního nástroje, jímž je mu vyhrazeno právo na poskytování telekomunikační služby nebo provozování určité činnosti v dané zeměpisné oblasti,";
ii) jako třetí odrážka se vkládá:
- ""zvláštními právy"; rozumějí práva, která členský stát uděluje omezenému počtu podniků prostřednictvím některého právního nebo správního nástroje, který v dané zeměpisné oblasti:
- omezuje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků na dva či více, nebo
- opravňuje na základě takových kritérií několik soutěžících podniků k poskytování služby nebo výkonu činnosti, nebo
- uděluje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií uděluje některému podniku nebo podnikům výhody zajištěné právními nebo správními předpisy, které podstatně ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností v téže zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek,";
iii) čtvrtá odrážka se nahrazuje tímto:
- ""telekomunikačními službami"; rozumějí služby, jejichž poskytování spočívá zcela nebo zčásti v přenosu a směrování signálů po veřejné telekomunikační síti pomocí telekomunikačních zařízení, s výjimkou rozhlasového a televizního vysílání pro veřejnost a služeb družicové komunikace,";
iv) po čtvrté odrážce se vkládají nové odrážky, které znějí:
- ""sítí družicových pozemských stanic"; rozumí sestava dvou nebo více pozemských stanic, které spolupracují prostřednictvím družice,
- "službami družicové sítě"; rozumí vytvoření a provoz sítě družicových pozemských stanic, přičemž tyto služby spočívají minimálně ve vytvoření radiokomunikací do vesmírného segmentu ("směrem vzhůru";) a ve vytvoření radiokomunikací mezi kosmickým segmentem a družicovými pozemskými stanicemi ("směrem dolů";) prostřednictvím družicových pozemských stanic,
- "službami družicové komunikace"; rozumějí služby, při jejichž poskytování se využívá plně nebo částečně služeb družicové sítě,";
v) druhá věta šesté odrážky se nahrazuje tímto:
"Těmito důvody jsou bezpečnost provozu sítě, zachování integrity sítě a v odůvodněných případech interoperabilita, ochrana dat a v případě služeb družicové sítě účinné využití kmitočtového spektra a vyloučení škodlivé interference mezi družicovými telekomunikačními systémy a jinými vesmírnými nebo pozemskými technickými systémy."
b) Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Tato směrnice se nevztahuje na dálnopis a na pozemskou mobilní radiokomunikaci."
2. Článek 2 se mění takto:
a) první pododstavec se nahrazuje tímto:
"Aniž je dotčen čl. 1 odst. 2, odebere členský stát všechna:
a) výlučná práva na poskytování telekomunikačních služeb s výjimkou telefonní služby a
b) zvláštní práva, která na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií omezují počet podniků oprávněných poskytovat takové telekomunikační služby,
c) zvláštní práva, která na základě takových kritérií určují několik soutěžících podniků pro poskytování těchto telekomunikačních služeb.
Přijme taková opatření, aby každý provozovatel byl oprávněn poskytovat tyto telekomunikační služby s výjimkou telefonní služby.";
b) doplňují se nové pododstavce, které znějí:
"Členské státy sdělí kritéria, podle kterých se udělují oprávnění, spolu s podmínkami připojenými k těmto oprávněním a oznamovacím postupům pro provoz vysílacích pozemských stanic.
Členské státy dále uvědomí Komisi o všech návrzích na zavedení nových postupů pro udělení licence nebo návrzích na změnu stávajících postupů."
3. Článek 6 se mění takto:
a) za druhý pododstavec se doplňují nové pododstavce, které znějí:
"Členské státy zajistí, aby se veškeré poplatky uložené provozovatelům služeb jako součást postupů pro udělení licence zakládaly na objektivních, průhledných a nediskriminačních kritériích.
Poplatky, kritéria, na nichž jsou založeny, a jakékoli jejich změny musí být zveřejněny vhodným a dostatečně podrobným způsobem, aby byl umožněn snadný přístup k výše uvedeným informacím.
Nejpozději do devíti měsíců po vyhlášení této směrnice a poté vždy po provedené změně uvědomí členské státy Komisi o způsobu, jímž jsou informace zpřístupňovány. Komise pravidelně zveřejňuje odkazy na tato upozornění.";
b) doplňuje se nový pododstavec, který zní:
"Členské státy zajistí, aby byly zrušeny veškeré právní zákazy nebo omezení týkající se nabídky kapacity vesmírného prostoru některému z provozovatelů družicové pozemské stanice, a povolí ve své oblasti jakémukoli poskytovateli vesmírného segmentu ověřit, zda síť družicových pozemských stanic pro použití ve spojení s vesmírným segmentem tohoto poskytovatele je v souladu se zveřejněnými podmínkami pro přístup do jeho kapacity vesmírného segmentu."
Článek 3
Členské státy, které jsou smluvní stranou mezinárodních úmluv zakládajících mezinárodní organizace Intelsat, Inmarsat, Eutelsat a Intersputnik pro účely provozovatelů družic, sdělí Komisi na její žádost informace o všech opatřeních, která by se mohla dotknout dodržení pravidel hospodářské soutěže podle Smlouvy o ES nebo ovlivnit cíle této směrnice nebo směrnic Rady o telekomunikacích.
Článek 4
Členské státy předloží Komisi nejpozději devět měsíců vstupu této směrnice v platnost takové informace, které umožní Komisi potvrdit dosažení souladu s články 1 a 2.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 13. října 1994.