KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 621/96 af 9. april 1996 om ændring af forordning (EØF) nr. 84/93 om særstøtten til producentsammenslutninger i tobakssektoren
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2075/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for råtobak (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 415/96 (2), særlig artikel 12, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
Visse medlemsstater har vanskeligheder med at iværksætte bestemmelserne i Kommissionens forordning (EØF) nr. 84/93 (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2637/95 (4), bl.a. med at beskytte producenterne i sammenslutninger i tilfælde af udmeldelser og med at udbetale forskud på særstøtten også til de sammenslutninger, som ikke kan bære udgifterne til sikkerheden; der bør derfor fastsættes visse frister for producentsammenslutningernes overholdelse af minimumsbetingelserne, og udgifterne til stillelse af sikkerhed for forskudsbetalingen bør gøres støtteberettigede;
det bør fastsættes, at fristen for producentsammenslutningernes overholdelse af minimumsbetingelserne gælder fra 1995-høsten;
af hensyn til sammenhængen med Kommissionens forordning (EF) nr. 1066/95 (5), senest ændret ved forordning (EF) nr. 259/96 (6), bør artikel 2, stk. 1, litra f), i forordning (EØF) nr. 84/93 ændres;
i artikel 1, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 84/93 er det fastsat, at en tobaksproducent ikke må tilhøre flere sammenslutninger, og medlemsstaten bør regelmæssigt kontrollere dette forhold;
formålet med særstøtten er især at bidrage til forbedring af den leverede kvalitet, og i denne forbindelse er det hensigtsmæssigt at forøge den procentdel af særstøtten, der forbeholdes supplerende vederlag til producenterne i forhold til kvaliteten;
de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Råtobak -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EØF) nr. 84/93 foretages følgende ændringer:
1) Artikel 2, stk. 1, litra f), affattes således:
»f) den skal for hver sortsgruppe, som sammenslutningen omfatter:
- have mindst 120 medlemmer, der i alt råder over kvotebeviser for mindst 200 tons, eller
- råde over kvotebeviser for mindst 2 500 tons fordelt på mindst 50 medlemmer.
I isolerede produktionsområder, der ligger fjernt fra andre produktionsområder for samme sortsgruppe, kan en sammenslutning dog anerkendes, hvis den repræsenterer mindst to tredjedele af producenterne og af de mængder, der fremgår af de pågældende kvotebeviser.
Medlemsstaterne fastsætter, hvilke områder der opfylder betingelserne i andet afsnit, under hensyn til økonomi- og infrastrukturkriterier. De kan fastsætte yderligere mindstekrav om antallet af producenter og om den pågældende mængde«.
2) I artikel 5:
a) stk. 1, indsættes følgende:
»Den pågældende medlemsstat er også ansvarlig for at kontrollere, om artikel 1, stk. 4, overholdes.«
b) indsættes som stk. 3 og 4:
»3. Den anerkendte sammenslutning, der opfylder betingelserne for anerkendelse den 15. november, kan opnå særstøtte for høsten i det følgende år.
4. Den anerkendte sammenslutning, der ikke længere opfylder betingelserne for anerkendelse den 15. november, kan inden fristen for indgåelse af dyrkningskontrakter efter tildeling af supplerende mængder, jf. artikel 11, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1066/95 (*), indgive en anmodning om anerkendelse sådan som fastsat i artikel 3 for at opnå særstøtte for høsten i det samme år.
(*) EFT nr. L 108 af 13. 5. 1995, s. 5.«
3) I artikel 7:
a) stk. 1, indsættes følgende led:
»- refusion af udgifterne til de sikkerheder, der er stillet efter artikel 8a.«
b) affattes stk. 2 således:
»2. De i stk. 1, første led, omhandlede udgifter skal svare til mindst 90 % af den samlede særstøtte. Sammenslutningen må ikke foretage noget fradrag i særstøtten lige meget i hvilken anledning.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 1 i denne forordning gælder fra 1996-høsten undtagen artikel 5, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 84/93 som indsat ved nærværende forordning, der gælder fra 1995-høsten.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. april 1996.