KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 952/2006
af 29. juni 2006
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 for så vidt angår forvaltning af det indre marked for sukker og kvoteordningen
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 af 20. februar 2006 om den fælles markedsordning for sukker, særlig artikel 40 (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Anvendelsen af kvoteordningen for sukker forudsætter, at det defineres præcist, hvad der forstås ved en virksomheds produktion af sukker, isoglucose eller inulinsirup. Mulighederne for at tildele en del af en virksomheds produktion til en anden virksomhed, som har ladet sukkeret fremstille i forbindelse med en lønforarbejdningskontrakt, bør begrænses til ganske særlige tilfælde.
(2)
I artikel 17 i forordning (EF) nr. 318/2006 bestemmes det, at medlemsstaterne på anmodning godkender en virksomhed, der fremstiller sukker, isoglucose eller inulinsirup, og en virksomhed, der forarbejder disse produkter til et produkt på listen i forordningens artikel 13, stk. 2. Indholdet af den godkendelsesansøgning, som fabrikanter af sukker, isoglucose eller inulinsirup samt raffinaderier skal indgive til medlemsstaternes ansvarlige myndigheder, bør præciseres. Det er nødvendigt at definere, hvilke forpligtelser virksomheden skal påtage sig til gengæld for godkendelsen, herunder forpligtelsen til at føre et register over de mængder råvarer, de får ind, forarbejder og sender ud i form af færdigvarer.
(3)
Medlemsstaternes forpligtelser til at kontrollere de godkendte virksomheder bør fastlægges, og der bør defineres en tilstrækkeligt præventiv sanktionsordning.
(4)
Ved artikel 4 i forordning (EF) nr. 318/2006 oprettes der et informationssystem for priserne på sukkermarkedet. I artikel 17 i samme forordning fastsættes en forpligtelse for de godkendte virksomheder til at give oplysning om de mængder hvidt sukker, der er solgt, og til hvilke priser og på hvilke betingelser. Det bør fastlægges, hvilke prisinformationer sukkerfabrikanter og raffinaderier skal udarbejde og fremsende til Kommissionen, og hvor ofte det skal ske. For at få et fingerpeg om de kortsigtede perspektiver er det hensigtsmæssigt, at virksomhederne også beregner og fremsender de forventede gennemsnitlige salgspriser for de følgende tre måneder. De godkendte virksomheder, der bruger sukker til forarbejdning til et af de i artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 318/2006 anførte produkter, skal ligeledes opgive prisen på det indkøbte sukker og fremsende den til Kommissionen med samme hyppighed og i samme format som sukkerfabrikanterne.
(5)
For at sikre en »offentliggørelse af prisniveauet« i overensstemmelse med artikel 4 i forordning (EF) nr. 318/2006 og samtidig sikre, at oplysningerne beskyttes, bør det fastsættes, at Kommissionen to gange om året orienterer Forvaltningskomitéen for Sukker om gennemsnitspriserne på hvidt sukker, der er solgt på EU-markedet i løbet af det foregående halve år, idet der skelnes mellem kvotesukker og sukker uden for kvoten.
(6)
Der udarbejdes en rapport om, hvorledes forordningens system for registrering og indberetning af priser fungerer, således at der kan fremsættes forslag til relevante forbedringer og et elektronisk prisindberetningssystem. Indtil disse forbedringer er foretaget, skal virksomhedernes priser som en overgangsordning for 2006 og 2007 sendes direkte til Kommissionen, så Forvaltningskomitéen for Sukker holdes orienteret.
(7)
Hvis artikel 14 eller artikel 19 i forordning (EF) nr. 318/2006 anvendes, overfører fabrikanten en del af sin produktion til det følgende produktionsår. For dette produktionsår kan det derfor kun pålægges sukkerfabrikanten at indgå leveringskontrakter til minimumsprisen for sukkerroer for den sukkermængde af hans basiskvote, som han endnu ikke har produceret.
(8)
For at kvoteordningen kan fungere tilfredsstillende, bør de i artikel 6, stk. 5, i forordning (EF) nr. 318/2006 nævnte begreber »før såningen« og »minimumspris« præciseres. De særlige jordbrugsmæssige og klimatiske forhold, der hersker for sukkerroedyrkning i Italien, bør tilgodeses ved, at der fastsættes en anden sidste dato for såningens afslutning.
(9)
I henhold til artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 318/2006 skal minimumsprisen reguleres med tillæg eller fradrag svarende til kvalitetsforskellene i forhold til standardkvaliteten. Sukkerroernes kvalitet og følgelig deres værdi afhænger navnlig af deres sukkerindhold. Det mest hensigtsmæssige middel til fastlæggelse af værdien af sukkerroer, der afviger fra standardkvaliteten, er opstilling af en skala for tillæg og fradrag udtrykt i procent af minimumsprisen.
(10)
Artikel 8 i forordning (EF) nr. 318/2006 omhandler tildeling af supplerende sukkerkvoter. Denne tildeling, der sigter mod at lette overgangen fra den tidligere kvoteordning til den nuværende ordning, skal forbeholdes virksomheder, der havde en kvote i 2005/06. Det bør endvidere præciseres, på hvilke betingelser tildelingen er mulig fra produktionsåret 2006/07.
(11)
Artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 318/2006 omhandler tildeling af supplerende isoglucosekvoter. De berørte medlemsstater skal tildele disse kvoter til virksomhederne i forhold til den isoglucosekvote, de allerede har fået tildelt, idet enhver forskelsbehandling undgås. Det er nødvendigt at fastsætte en sidste frist for betaling af engangsafgiften i artikel 9, stk. 3, i nævnte forordning.
(12)
I artikel 2, nr. 5), i forordning (EF) nr. 318/2006 defineres produktion af kvotesukker som enhver mængde, der i løbet af et bestemt produktionsår fremstilles inden for den pågældende virksomheds kvote, og i nr. 9) i samme artikel defineres kvotesukkerroer som sukkerroer, der forarbejdes til kvotesukker. Det er derfor nødvendigt at fastsætte en regel for henførsel af sukkerfremstilling til et bestemt produktionsår, samtidig med at medlemsstaterne får en vis fleksibilitetsmargen med hensyn til særlige situationer såsom produktion af sukker af efterårssukkerroer og produktion af rørsukker.
(13)
Med henblik på at sikre en effektiv forvaltning af kvoteordningen, bestemme det månedlige sukkerforbrug og udarbejde forsyningsopgørelser bør der fastsættes en kommunikationsordning dels mellem de godkendte virksomheder og medlemsstaterne, dels mellem medlemsstaterne og Kommissionen. Disse meddelelser skal omhandle lagre, produktionsniveau og tilsåede arealer.
(14)
Artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 318/2006 omhandler interventionsforanstaltninger i form af sukkeropkøb. For gennemførelsen af EF-interventionsforanstaltninger er det nødvendigt, at interventionsorganernes overtagelse af sukkeret sker på et nærmere fastsat sted. I dette øjemed bør det fastsættes, at der kun overtages sukker, der på tilbudstidspunktet befinder sig på et godkendt oplagringssted.
(15)
For at give adgang til intervention i områder, hvor der som følge af produktionens størrelse er særligt behov herfor, skal den maksimale mængde, der er fastsat i artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 318/2006, i første omgang fordeles mellem alle producerende medlemsstater i forhold til deres sukkerproduktionskvoter. Der bør fastsættes mulighed for at tilpasse denne fordeling dels før hvert nyt produktionsår under hensyntagen til de ændringer, der er sket i kvotetildelingen for hver medlemsstat, dels i løbet af hvert produktionsår ved en eventuel tildeling af uudnyttede mængder.
(16)
Ved fastsættelsen af betingelserne for godkendelse af oplagringssteder og for tilbagekaldelse af en sådan godkendelse bør der tages hensyn til kravene om forsvarlig opbevaring og let overtagelse af sukkeret samt til udlagringskapaciteten.
(17)
Der bør ved interventionen ikke accepteres sukker, hvis egenskaber vil kunne medføre, at det senere vanskeligt kan afsættes, eller at der under oplagringen indtræder en kvalitetsforringelse, og der bør fastsættes mindstekrav til kvaliteten. Der bør endvidere som en forudsætning for interventionsopkøbet af sukkeret indgås en oplagringskontrakt mellem interventionsorganet og sælgeren.
(18)
Med henblik på at lette den normale forvaltning af interventionsopkøbene bør sukkeret tilbydes i partier, og det bør defineres, hvad der skal forstås ved et parti, bl.a. ved fastlæggelse af partiets størrelse.
(19)
Interventionsorganet skal med fuldt kendskab til forholdene kunne konstatere, om tilbuddet opfylder de stillede betingelser. Tilbudsgiveren bør derfor være forpligtet til at meddele interventionsorganet alle nødvendige oplysninger.
(20)
I henhold til artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 318/2006 skal opkøbsprisen reguleres, hvis sukkerkvaliteten afviger fra standardkvaliteten. Der bør derfor fastsættes tillægs- og fradragstabeller, der tager hensyn til kvaliteten af det tilbudte sukker og anvendes på købspriserne. Disse tabeller og de deraf følgende fradrag kan bestemmes på grundlag af objektive data, der normalt bruges i samhandlen.
(21)
Salg af sukker, som interventionsorganerne ligger inde med, skal ske uden forskelsbehandling af køberne inden for EF og på de bedst mulige forretningsmæssige vilkår. Disse mål kan i almindelighed nås ved anvendelse af licitationsproceduren. For at undgå, at sukker afsættes i en ugunstig markedssituation, bør licitation gøres betinget af en forudgående bemyndigelse. I visse særlige situationer kan det dog være hensigtsmæssigt at anvende andre fremgangsmåder end licitation.
(22)
For at sikre ensartet behandling af alle interesserede inden for EF bør de licitationer, der afholdes af interventionsorganerne, gennemføres efter ensartede principper. I den forbindelse må der fastlægges betingelser, som sikrer, at sukkeret anvendes til de påtænkte formål.
(23)
Ved konstateringen af kategorien af det solgte hvide sukker og udbytteværdien af det solgte råsukker bør der anvendes samme kriterier som dem, der er fastsat for interventionsorganernes opkøb af sukker. En ensartet behandling af de interesserede kan kun sikres ved indførelse af ensartede og præcise bestemmelser om justering, alt efter tilfældet, af salgsprisen og eksportrestitutionen, og om berigtigelse af eksportlicensen, såfremt der konstateres en anden kvalitet end den, der er angivet i licitationsbekendtgørelsen.
(24)
Af hensyn til overskueligheden bør Kommissionens forordning (EF) nr. 1261/2001 af 27. juni 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1260/2001 for så vidt angår kontrakter om levering af sukkerroer og tillæg og fradrag gældende for sukkerroepriser (2), Kommissionens forordning (EF) nr. 1262/2001 af 27. juni 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1260/2001 vedrørende interventionsorganernes opkøb og salg af sukker (3) og Kommissionens forordning (EF) nr. 314/2002 af 20. februar 2002 om gennemførelsesbestemmelser for kvoteordningen for sukker (4) ophæves og erstattes af en ny forordning.
(25)
De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Sukker -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
INDLEDENDE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
I nærværende forordning fastsættes der gennemførelsesbestemmelser for forordning (EF) nr. 318/2006 for så vidt angår fastsættelse af produktionen, godkendelse af fabrikanter og raffinaderier, pris- og kvoteordningen samt betingelserne for opkøb og salg af sukker til intervention.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a)
»råvare«: sukkerroer, sukkerrør, cikorie, korn, sukker til raffinering og enhver anden mellemform af disse produkter, der skal forarbejdes til en færdigvare
b)
»færdigvare«: sukker, inulinsirup og isoglucose
c)
»fabrikant«: en virksomhed, der fremstiller færdigvarer, bortset fra raffinaderier som defineret i artikel 2, nr. 13), i forordning (EF) nr. 318/2006
d)
»oplagringssted«: en silo eller et lager.
KAPITEL II
FASTSÆTTELSE AF PRODUKTIONEN
Artikel 3
Sukkerproduktion
1. Ved »sukkerproduktion« som omhandlet i afsnit II i forordning (EF) nr. 318/2006 forstås den samlede mængde, udtrykt i hvidt sukker, af:
a)
hvidt sukker
b)
råsukker
c)
invertsukker
d)
sirup tilhørende en af følgende kategorier, i det følgende benævnt »sirup«:
i)
sirup af saccharose eller invertsukker, af en renhedsgrad på mindst 70 % og fremstillet af sukkerroer
ii)
sirup af saccharose eller invertsukker, af en renhedsgrad på mindst 75 % og fremstillet af sukkerrør.
2. Sukkerproduktion omfatter ikke følgende:
a)
hvidt sukker fremstillet af råsukker eller sirup, som ikke er fremstillet i samme virksomhed som det hvide sukker
b)
hvidt sukker fremstillet af hvidt sukker, sirup eller opfejningssukker, som ikke er fremstillet i samme produktionsår som det hvide sukker
c)
råsukker fremstillet af sirup, som ikke er fremstillet i samme virksomhed som dette råsukker
d)
råsukker fremstillet af sirup, som ikke er fremstillet i samme produktionsår som dette råsukker
e)
råsukker, som er forarbejdet til hvidt sukker i det pågældende produktionsår i den virksomhed, hvor det er fremstillet
f)
sirup, som er forarbejdet til sukker eller invertsukker i det pågældende produktionsår i den virksomhed, hvor den er fremstillet
g)
sukker, invertsukker og sirup fremstillet under forædlingsproceduren
h)
invertsukker fremstillet af sirup, som ikke er fremstillet i samme virksomhed som dette invertsukker
i)
invertsukker fremstillet af sirup, som ikke er fremstillet i samme produktionsår som dette invertsukker.
3. Sukkerproduktionen udtrykkes i hvidt sukker på følgende måde:
a)
for hvidt sukker, uanset kvalitet
b)
for råsukker, i forhold til den udbytteprocent, der fastlægges i overensstemmelse med bilag I, punkt III, i forordning (EF) nr. 318/2006
c)
for invertsukker, ved multiplikation af produktionen heraf med koefficienten 1
d)
for sirup, der skal betragtes som et mellemprodukt, i forhold til dens indhold af sukker, der kan ekstraheres, fastlagt i overensstemmelse med stk. 5
e)
for sirup, som ikke skal betragtes som et mellemprodukt, i forhold til dens sukkerindhold udtrykt i saccharose, i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2135/95 (5).
4. Opfejningssukker fra et tidligere produktionsår udtrykkes i hvidt sukker i forhold til dets saccharoseindhold.
5. Sirups renhedsgrad beregnes ved at dividere det samlede sukkerindhold med tørstofindholdet.
Indholdet af sukker, der kan ekstraheres, beregnes ved fra den pågældende sirups polarisationsgrad at trække det resultat, der fremkommer ved at multiplicere forskellen mellem tørstofindholdet og polarisationsgraden for denne sirup med 1,70. Tørstofindholdet bestemmes efter den aræometriske eller refraktometriske metode.
Indholdet af sukker, der kan ekstraheres, kan dog for et helt produktionsår bestemmes efter det faktiske udbytte af siruppen.
Artikel 4
Isoglucoseproduktion
1. Ved »isoglucoseproduktion« som omhandlet i afsnit II i forordning (EF) nr. 318/2006 forstås den mængde produkt, der fremstilles af glucose eller dens polymerer med mindst 10 vægtprocent fruktose i tørstoffet, uanset fruktoseindholdet ud over den nævnte grænse. Isoglucoseproduktionen udtrykkes i tørstof og konstateres i overensstemmelse med stk. 2.
2. Isoglucoseproduktion konstateres straks ved udgangen af isomeriseringsprocessen og inden enhver udskillelse af glucose og fruktose eller blanding ved fysisk volumenbestemmelse af produktet og bestemmelse af tørstofindholdet efter den refraktometriske metode.
3. Enhver virksomhed skal snarest muligt afgive en erklæring om alle de anlæg, som den kan benytte til isomerisering af glucose eller dens polymerer.
Erklæringen indgives til den medlemsstat, på hvis område det pågældende anlæg er beliggende. Medlemsstaten kan af den pågældende kræve enhver supplerende oplysning herom.
Artikel 5
Inulinsirupsproduktion
1. Ved »inulinsirupsproduktion« som omhandlet i afsnit II i forordning (EF) nr. 318/2006 forstås den produktmængde, der er fremstillet ved hydrolyse af inulin eller oligofruktose, som i tørstoffet indeholder mindst 10 vægtprocent fruktose i fri form eller i form af saccharose, uanset fruktoseindholdet ud over nævnte grænse, og som har en renhedsgrad på mindst 70 %. Inulinsirupsproduktionen udtrykkes i sukker/isoglucoseækvivalenter tørstof.
Ved »renhedsgrad« forstås procentdelen af mono- og disaccharider i tørstoffet, bestemt ved International Commission for Uniform Methods of Sugar Analysis's metode, i det følgende benævnt »ICUMSA-metoden« (ICUMSA-metode GS7/8/4-24).
2. Inulinsirupsproduktionen konstateres ved alle følgende processer:
a)
fysisk volumenbestemmelse af produktet i foreliggende stand straks ved udgangen af den første inddampning efter hver hydrolyse og inden enhver udskillelse af glucose og fruktose eller blanding
b)
bestemmelse af tørstofindholdet efter den refraktometriske metode og måling af vægtprocenten af fruktose i tørstoffet på grundlag af en repræsentativ daglig prøve
c)
konvertering til 80 vægtprocent fruktose i tørstoffet ved justering af den fastlagte mængde tørstof med den koefficient, der repræsenterer forholdet mellem det målte fruktoseindhold i den pågældende mængde sirup og 80 %
d)
omregning til sukker/isoglucoseækvivalenter ved anvendelse af en koefficient på 1,9.
3. Enhver virksomhed skal snarest muligt afgive en erklæring om alle de anlæg, som den kan benytte til hydrolyse af inulin, samt de årlige mængder og anvendelsen af de produkter, der er omhandlet i stk. 1, men som har en renhedsgrad på under 70 %.
Disse oplysninger indgives til den medlemsstat, på hvis område det pågældende anlæg er beliggende. Medlemsstaten kan af den pågældende kræve enhver supplerende oplysning herom, navnlig for at få bekræftet, at de i første afsnit omhandlede produkter ikke anvendes som sødemiddel i levnedsmidler på EF-markedet.
Den pågældende medlemsstat sender senest den 31. januar hvert år Kommissionen en detaljeret rapport med oplysningerne om det foregående år. Den første rapport indsendes senest den 31. januar 2007.
Artikel 6
En virksomheds produktion
1. Ved »en virksomheds produktion af sukker, isoglucose eller inulinsirup« som omhandlet i afsnit II i forordning (EF) nr. 318/2006 forstås den mængde sukker, isoglucose eller inulinsirup som defineret i artikel 3, 4 og 5 i denne forordning, der faktisk er fremstillet af den pågældende virksomhed.
2. En virksomheds samlede produktion af sukker, isoglucose eller inulinsirup i et givet produktionsår er den i stk. 1 omhandlede produktion
-
med tillæg af den mængde sukker, isoglucose eller inulinsirup, der er overført til det pågældende produktionsår, og med fradrag af den mængde sukker, isoglucose eller inulinsirup, der overføres til det følgende produktionsår, i overensstemmelse med henholdsvis artikel 14 og 19 i forordning (EF) nr. 318/2006
-
med tillæg af de mængder, som en forarbejder har fremstillet for virksomheden i henhold til lønforarbejdningskontrakter, jf. stk. 3, og med fradrag af de mængder, som virksomheden har fremstillet for en kommittent i henhold til lønforarbejdningskontrakter, jf. stk. 3.
3. Sukkermængder, der er fremstillet i henhold til en lønforarbejdningskontrakt af en virksomhed, herefter benævnt »forarbejderen«, for en anden virksomhed, herefter benævnt »kommittenten«, anses efter behørigt underskrevet, skriftlig anmodning fra vedkommende to virksomheder til den pågældende medlemsstat for at være produceret af kommittenten, hvis en af følgende betingelser er opfyldt:
a)
forarbejderens samlede sukkerproduktion er lavere end hans kvote
b)
forarbejderens og kommittentens samlede sukkerproduktion er højere end deres kvoter tilsammen.
Ved en virksomheds samlede sukkerproduktion som omhandlet i første afsnit, litra b), forstås produktionen som omhandlet i stk. 1, med tillæg af overførsler fra det foregående produktionsår og de mængder, som en forarbejder har fremstillet for virksomheden i henhold til lønforarbejdningskontrakter, og med fradrag af de mængder, som virksomheden har fremstillet for en kommittent i henhold til lønforarbejdningskontrakter.
I stedet for faktisk fremstillede mængder, som omhandlet i andet afsnit, kan den ansvarlige myndighed i en medlemsstat anvende den produktion, der skønnes ud fra virksomhedernes leveringskontrakter, hvis denne metode giver et højere resultat.
4. Er kommittentens og forarbejderens virksomheder beliggende i forskellige medlemsstater, indsendes den i stk. 3 omhandlede anmodning til begge de berørte medlemsstater. De pågældende medlemsstater udformer i så tilfælde svaret i fællesskab og træffer de fornødne foranstaltninger til at kontrollere, at betingelserne i stk. 3 er opfyldt.
5. En sukkermængde, der er fremstillet af en forarbejder, kan anses for kommittentens produktion, hvis der foreligger et af medlemsstaten anerkendt tilfælde af force majeure, hvor sukkerroer, sukkerrør eller melasse må forarbejdes til sukker i en anden virksomhed end kommittentens.
KAPITEL III
GODKENDELSE AF FABRIKANTER OG RAFFINADERIER
Artikel 7
Ansøgning om godkendelse
1. Der kan meddeles godkendelse til virksomheder, der ansøger derom og driver erhverv som
a)
sukkerfabrikant
b)
isoglucosefabrikant
c)
inulinsirupsfabrikant
d)
heltidsraffinaderi som defineret i artikel 2, nr. 13), i forordning (EF) nr. 318/2006.
Ansøgningen i første afsnit indgives til den ansvarlige myndighed i den medlemsstat, hvor virksomheden udøver sit erhverv.
En virksomhed kan ansøge om godkendelse til en eller flere af de i første afsnit opregnede erhvervsaktiviteter.
2. I sin godkendelsesansøgning oplyser virksomheden navn, adresse, produktionskapacitet for sukker, isoglucose og inulinsirup og eventuelt antal produktionsanlæg i medlemsstaten med angivelse af adresse og produktionskapacitet for hvert anlæg.
3. En virksomhed, der ansøger om godkendelse i henhold til stk. 1, første afsnit, litra d), skal bevise, at den lever op til definitionen i artikel 2, nr. 13), i forordning (EF) nr. 318/2006.
Artikel 8
Forpligtelser
1. Med henblik på at opnå godkendelse forpligter virksomheden sig skriftligt til
a)
omgående at meddele medlemsstatens ansvarlige myndighed eventuelle ændringer i de i artikel 7, stk. 2, omhandlede oplysninger
b)
at give medlemsstatens ansvarlige myndighed adgang til registrene som omhandlet i artikel 9 og salgspriserne som omhandlet i artikel 13
c)
at indgive medlemsstaten oplysningerne som omhandlet i artikel 21
d)
efter anmodning fra medlemsstatens ansvarlige myndighed at forelægge alle oplysninger og al dokumentation, som er nødvendig for forvaltning og kontrol.
2. Godkendelsen er et dokument fra den ansvarlige myndighed vedlagt et dokument med angivelse af de i stk. 1 anførte forpligtelser, som virksomheden underskriver.
3. Godkendelsen tilbagekaldes, hvis det konstateres, at en af de i stk. 1 anførte betingelser ikke længere er opfyldt. Godkendelsen kan tilbagekaldes i løbet af produktionsåret. Tilbagekaldelsen har ikke tilbagevirkende kraft.
Artikel 9
Registre
Medlemsstatens ansvarlige myndighed fastsætter, hvilke registre alle virksomheder, der er godkendt i henhold til artikel 7 og 8, skal føre for hvert af deres produktionsanlæg, samt den hyppighed, hvormed der skal indføres oplysninger, hvilket skal være mindst en gang om måneden.
Disse registre opbevares af virksomheden i mindst tre år efter udgangen af det pågældende år, og de skal som minimum indeholde følgende:
1)
mængder modtagne råvarer med angivelse af sukkerindholdet for sukkerroer og sukkerrør, som det er fastslået ved levering på virksomheden
2)
eventuelt modtagne færdigvarer og halvfabrikata
3)
mængder af fremstillede færdigvarer samt mængder af biprodukter
4)
svindet ved forarbejdningen
6)
de destruerede mængder og en begrundelse for destruktionen
7)
mængder afsendte færdigvarer.
Artikel 10
Kontrol
1. I løbet af hvert produktionsår foretager den ansvarlige myndighed i medlemsstaten kontrol hos hver godkendt fabrikant og hvert godkendt raffinaderi.
2. Kontrollerne har til formål at sikre, at oplysningerne i registrene som omhandlet i artikel 9 og meddelelserne som omhandlet i artikel 21 er korrekte og udtømmende, bl.a. ved hjælp af en analyse af sammenhængen mellem mængder af leverede råvarer og mængder af fremstillede færdigvarer samt en krydskontrol med handelsdokumenter og andre relevante dokumenter.
Kontrollerne omfatter en verificering af, at vejeinstrumenter samt laboratorieanalyser, der bruges til at opgøre leverancer af råvarer og disses brug i produktionen, fremstillede produkter og lagerbevægelser, er nøjagtige.
Kontrollerne omfatter en verificering af, at de data, der bruges til at beregne virksomhedens månedlige gennemsnitspriser i overensstemmelse med artikel 13, stk. 2, er korrekte og udtømmende.
For sukkerfabrikanter kontrolleres det også, at forpligtelsen til at betale sukkerroeproducenten minimumsprisen overholdes.
Mindst én gang hvert andet år omfatter kontrollen en fysisk lagerkontrol.
3. Hvis medlemsstatens ansvarlige myndighed tillader, at visse dele af kontrollen gennemføres på grundlag af en stikprøve, skal stikprøven sikre et pålideligt og repræsentativt kontrolniveau.
4. Medlemsstaten kan kræve, at de godkendte virksomheder bruger et attesterende organ, hvis status er anerkendt i medlemsstaten, til at attestere prisoplysningerne som omhandlet i artikel 13.
5. Ved hver kontrol udarbejdes en kontrolrapport, der underskrives af kontrollanten, og hvori der gøres nøje rede for den udførte kontrol. I rapporten anføres bl.a.:
a)
dato for kontrollen og de tilstedeværende personer
b)
kontrolperiode og mængder
c)
anvendte kontrolmetoder, herunder henvisninger til eventuelle stikprøveudtagningsmetoder
d)
resultaterne af kontrollen og de eventuelt forlangte korrigerende foranstaltninger
e)
en evaluering af, hvor alvorlige, hvor omfattende, hvor konstante og hvor langvarige eventuelt konstaterede uoverensstemmelser har været, samt alle andre forhold, der skal tages i betragtning ved fastsættelse af sanktioner.
Hver kontrolrapport arkiveres og opbevares i mindst tre år efter kontrolåret, således at Kommissionens kontroltjenester let kan bruge den.
Artikel 11
Sanktioner
1. Hvis medlemsstatens ansvarlige myndighed konstaterer en uoverensstemmelse mellem de fysiske lagre og dataene i de registre, der er omhandlet i artikel 9, eller manglende overensstemmelse mellem mængder af råvarer og fremstillede færdigvarer eller mellem relevante dokumenter og opgivne eller registrerede data eller mængder, fastslår eller anslår den de faktisk producerede mængder og lagre i det igangværende produktionsår og eventuelt de foregående produktionsår.
For enhver mængde, der er ukorrekt anmeldt med en uberettiget økonomisk fordel til følge, pålægges en betaling på 500 EUR pr. ton af den pågældende mængde.
2. Hvis medlemsstatens ansvarlige myndighed konstaterer, at en virksomhed ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til artikel 8, og hvis der ikke foreligger tilstrækkeligt dokumentationsmateriale til, at formålene med kontrollen ifølge artikel 10, stk. 2, kan opfyldes, pålægger den ansvarlige myndighed en sanktion i form af betaling af 500 EUR pr. ton, gældende for en fast mængde færdigvare, som fastsættes af medlemsstaten afhængigt af overtrædelsens alvor.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse i tilfælde, hvor uoverensstemmelser er mindre end 5 vægtprocent af mængden af anmeldte eller registrerede færdigvarer, som er omfattet af kontrollen, eller skyldes administrative udeladelser eller simple fejl, forudsat at der træffes korrigerende foranstaltninger for at forhindre, at sådanne mangler opstår igen.
4. Sanktionerne i stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse i tilfælde af force majeure.
Artikel 12
Meddelelser til Kommissionen
1. Medlemsstaterne sender Kommissionen følgende oplysninger:
a)
en liste over de godkendte virksomheder
b)
den kvote, der er tildelt hver godkendt fabrikant.
Oplysningerne indsendes senest den 31. januar i hvert produktionsår. For produktionsåret 2006/07 indsendes oplysningerne dog senest den 31. juli 2006.
I tilfælde af tilbagekaldelse af en godkendelse orienterer medlemsstaten straks Kommissionen herom.
2. Senest den 31. marts i produktionsåret efter det pågældende produktionsår sender medlemsstaten Kommissionen en årsrapport med angivelse af antallet af kontroller, der er foretaget i overensstemmelse med artikel 10, og for hver kontrol de konstaterede mangler, opfølgningen herpå og de anvendte sanktioner.
KAPITEL IV
PRISER
Artikel 13
Beregning af gennemsnitspriser
1. Hver måned beregner virksomheder, der er godkendt i henhold til artikel 7 og 8 i nærværende forordning, samt forarbejdere, der er godkendt i henhold til artikel 17 i forordning (EF) nr. 318/2006, følgende for hvidt kvotesukker og hvidt sukker uden for kvoten:
a)
for den foregående måned den gennemsnitlige salgs- og købspris samt den tilsvarende solgte og købte mængde
b)
for indeværende måned og de to følgende måneder den forventede gennemsnitlige salgs- og købspris og tilsvarende mængde i henhold til kontrakter og andre transaktioner.
Prisen skal være for hvidt sukker, uemballeret, ab fabrik og af standardkvalitet som defineret i bilag I, punkt II, til Rådets forordning (EF) nr. 318/2006.
2. For at give mulighed for de i artikel 10 fastsatte kontroller opbevarer de godkendte virksomheder de data, de har brugt til at beregne de i stk. 1 omhandlede priser og mængder, i mindst tre år efter, at beregningen er foretaget.
Artikel 14
Information om priserne
I juni og december hvert år informerer Kommissionen Forvaltningskomitéen for Sukker om den gennemsnitlige pris for hvidt sukker i henholdsvis første halvdel af det igangværende produktionsår og anden halvdel af det foregående produktionsår. Dog gives der første gang oplysninger i juni 2007, og de omhandler perioden fra den 1. juli 2006 til den 31. marts 2007.
Prisen differentieres mellem hvidt kvotesukker og hvidt sukker uden for kvoten.
Oplysningerne baseres på det vægtede gennemsnit af de priser, virksomhederne har beregnet i henhold til artikel 13, stk. 1, litra a), og meddelt i overensstemmelse med artikel 15.
Artikel 15
Overgangsbestemmelser for indsendelse af prisoplysninger
Senest den 20. oktober 2006, den 20. januar 2007, den 20. april 2007 og den 20. juli 2007 sender de virksomheder, der er godkendt i henhold til artikel 7 og 8 i nærværende forordning, samt de forarbejdere, der er godkendt i henhold til artikel 17, stk. 1, i forordning (EF) nr. 318/2006, Kommissionen de priser, de har beregnet i overensstemmelse med artikel 13, stk. 1, i løbet af de foregående tre måneder.
Kommissionen modtager, behandler og lagrer oplysningerne på en sådan måde, at oplysningerne beskyttes.
De øvrige erhvervsdrivende i sukkersektoren, bl.a. køberne, kan meddele Kommissionen den gennemsnitspris på sukker, der er beregnet efter bestemmelserne i artikel 13. De anfører deres navn, adresse og firmanavn.
Artikel 16
Leveringskontrakt
1. Med henblik på anvendelsen af artikel 6, stk. 5, i forordning (EF) nr. 318/2006 forstås ved leveringskontrakt den kontrakt, der indgås mellem sukkerfabrikanten og sukkerroesælgeren om salg af de af ham dyrkede sukkerroer.
2. Hvis en fabrikant i medfør af artikel 14 eller artikel 19 i forordning (EF) nr. 318/2006 overfører en del af sin produktion til det følgende produktionsår, anses fabrikantens kvote for nævnte produktionsår nedsat med den overførte mængde med henblik på anvendelsen af artikel 6, stk. 5, i samme forordning.
3. Som indgået før såningen anses kun kontrakter, der er indgået før afslutningen af al såning og i alle tilfælde:
-
før den 1. april i Italien
-
før den 1. maj i de øvrige medlemsstater.
Artikel 17
Tillæg og fradrag
1. Ved anvendelsen af de tillæg og fradrag, der er fastsat i artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 318/2006, skal minimumsprisen for kvotesukkerroer i artikel 5, stk. 1, i nævnte forordning pr. 0,1 % saccharoseindhold:
a)
forhøjes med mindst:
i)
0,9 % for indhold større end 16 % og højst 18 %
ii)
0,7 % for indhold større end 18 % og højst 19 %
iii)
0,5 % for indhold større end 19 % og højst 20 %
b)
nedsættes med højst:
i)
0,9 % for indhold mindre end 16 % og mindst 15,5 %
ii)
1 % for indhold mindre end 15,5 % og mindst 14,5 %.
For sukkerroer med et saccharoseindhold større end 20 % gælder mindst minimumsprisen justeret i overensstemmelse med litra a), nr. iii).
2. I leveringskontrakter og brancheaftaler som omhandlet i artikel 6 i forordning (EF) nr. 318/2006 kan der i forhold til de i stk. 1 omhandlede tillæg og fradrag fastsættes:
a)
supplerende tillæg for saccharoseindhold større end 20 %
b)
supplerende fradrag for saccharoseindhold mindre end 14,5 %.
I disse kontrakter og aftaler kan der for sukkerroer med et saccharoseindhold mindre end 14,5 % fastsættes en definition af sukkerroer, der er egnede til forarbejdning til sukker, hvis der i disse kontrakter og aftaler fastsættes supplerende fradrag for saccharoseindhold under 14,5 %, men mindst det i definitionen fastsatte minimumssaccharoseindhold.
Indeholder kontrakterne og aftalerne ikke den i andet afsnit omhandlede definition, kan den pågældende medlemsstat fastsætte den. I så fald fastsætter den samtidig de i andet afsnit omhandlede supplerende fradrag.
KAPITEL V
KVOTER
Artikel 18
Supplerende sukkerkvoter
1. De supplerende sukkerkvoter, der er omhandlet i artikel 8 i forordning (EF) nr. 318/2006, kan kun tildeles sukkerfabrikanter, som har fået tildelt en kvote i 2005/06.
2. I sin ansøgning om supplerende sukkerkvote anfører virksomheden, om den ønsker at få den supplerende kvote fra produktionsåret 2006/07 eller 2007/08.
Når medlemsstaten tildeler en virksomhed en supplerende kvote, angiver den fra hvilket produktionsår tildelingen træder i kraft. Dog træder tildelinger efter den 1. januar 2007 i kraft fra produktionsåret 2007/08.
Artikel 19
Supplerende isoglucosekvoter
1. Italien, Litauen og Sverige tildeler de supplerende kvoter, som er omhandlet i artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 318/2006, i et eller flere af de fire produktionsår 2006/07 til 2009/10, således at enhver forskelsbehandling mellem de berørte erhvervsdrivende undgås.
2. Hver af de berørte virksomheder betaler den i artikel 9, stk. 3, i forordning (EF) nr. 318/2006 omhandlede engangsafgift før en frist, medlemsstaten fastsætter, og som ikke kan være senere end den 31. december i det produktionsår, fra hvilket den supplerende isoglucosekvote er tildelt.
Hvis engangsafgiften ikke er betalt inden den i første afsnit fastsatte frist, anses de supplerende isoglucosekvoter ikke for at være tildelt den pågældende virksomhed.
Artikel 20
Anvendelse af sukkerroehøsten
Sukker udvundet af sukkerroer, der er sået i løbet af et givet produktionsår, henføres til det efterfølgende produktionsår.
Imidlertid kan Spanien, Italien og Portugal, med forbehold for en passende kontrolordning, beslutte, at sukker udvundet af sukkerroer sået i efteråret i et givet produktionsår, henføres til det samme produktionsår.
Spanien, Italien og Portugal meddeler Kommissionen deres beslutninger i henhold til denne artikel senest den 30. september 2006.
Artikel 21
Meddelelser om produktion og lagre
1. Hver godkendt sukkerfabrikant og hvert godkendt raffinaderi meddeler inden den 20. i hver måned det ansvarlige organ i den medlemsstat, hvor produktionen eller raffineringen finder sted, den samlede mængde, udtrykt i hvidt sukker, af sukker og sirup som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a)-d):
-
som den var ejer af, eller som var omfattet af et oplagsbevis
-
som var oplagret i fri omsætning på Fællesskabets område ved udgangen af den foregående måned.
Disse mængder opdeles pr. oplagringsmedlemsstat i:
-
sukker fremstillet af den pågældende virksomhed med angivelse af kvotemængder, mængder uden for kvoten og mængder, der er overført i overensstemmelse med artikel 14 eller artikel 19 i forordning (EF) nr. 318/2006
-
andet sukker.
2. Inden udgangen af den anden måned efter den pågældende måned meddeler hver medlemsstat Kommissionen, hvor stor en mængde sukker de i stk. 1 omhandlede virksomheder har oplagret ved udgangen af hver måned, fordelt på de i stk. 1, andet afsnit, nævnte typer sukker.
Ved oplagring i andre medlemsstater end den, der giver Kommissionen meddelelsen, informerer denne medlemsstat inden udgangen af den følgende måned de pågældende medlemsstater om de oplagrede mængder og oplagringsstederne på deres område.
3. Hver godkendt isoglucose- og inulinsirupsfabrikant meddeler inden den 30. november den ansvarlige myndighed i den medlemsstat, hvor produktionen finder sted, de mængder isoglucose udtrykt i tørstof, eller inulinsirup udtrykt i hvidt sukkerækvivalent, som den pågældende havde som ejendom og havde oplagret i fri omsætning på Fællesskabets område ved udgangen af det foregående produktionsår, opdelt i:
a)
isoglucose eller inulinsirup fremstillet af den pågældende virksomhed med angivelse af kvotemængder, mængder uden for kvoten og mængder, der er overført i overensstemmelse med artikel 14 eller artikel 19 i forordning (EF) nr. 318/2006
b)
andet.
Hver medlemsstat meddeler inden den 31. december Kommissionen, hvor store mængder isoglucose og inulinsirup der ved afslutningen af det foregående produktionsår var oplagret, opdelt som i første afsnit.
4. Virksomheder, der fremstiller isoglucose, meddeler inden den 15. i hver måned den medlemsstat, på hvis område produktionen har fundet sted, hvor store mængder isoglucose, udtrykt i tørstof, der rent faktisk er produceret i den foregående måned.
Senest ved udgangen af den anden næstfølgende måned opgør medlemsstaterne for hver måned produktionen af isoglucose for hver af de pågældende virksomheder og giver Kommissionen meddelelse herom.
De mængder, der produceres under proceduren for aktiv forædling, meddeles særskilt.
Artikel 22
Forsyningsopgørelser
1. Der udarbejdes EF-forsyningsopgørelser for sukker, isoglucose og inulinsirup for hvert produktionsår. Disse opgørelser konsolideres ved udgangen af det følgende produktionsår.
2. Inden den 1. marts opgør hver medlemsstat for det igangværende produktionsår den foreløbige produktion af sukker og inulinsirup for hver virksomhed, der er beliggende på dens område, og giver Kommissionen meddelelse herom. Sukkerproduktionen opdeles efter måned.
For de franske departementer Guadeloupe og Martinique samt for Spanien, for så vidt angår rørsukker, opgøres og meddeles den foreløbige produktion inden den 1. juli.
3. Inden den 1. juni giver medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om arealerne og produktionen af dels sukkerroer til fremstilling af henholdsvis sukker, bioethanol og andre produkter, dels cikorie til fremstilling af inulinsirup i det igangværende produktionsår og - på grundlag af skøn - i det kommende produktionsår.
4. Inden den 30. november opgør medlemsstaterne for det foregående produktionsår, hvor stor en endelig produktion af sukker, isoglucose og inulinsirup hver virksomhed, der er beliggende på deres område, har haft, og giver Kommissionen meddelelse herom. Den samlede sukkerproduktion opdeles efter måned.
5. Hvis det er nødvendigt at ændre den endelige sukkerproduktion på grundlag af de i stk. 4 omhandlede meddelte oplysninger, medregnes den deraf følgende afvigelse ved fastlæggelsen af den endelige produktion i det produktionsår, som afvigelsen er konstateret for.
KAPITEL VI
OFFENTLIG INTERVENTION
AFDELING 1
Tilbud til intervention
Artikel 23
Tilbud
1. Tilbud af sukker til intervention indgives skriftligt til interventionsorganet i den medlemsstat, på hvis område det tilbudte sukker befinder sig på tilbudstidspunktet.
2. Tilbud af sukker til intervention tages kun i betragtning, hvis det er indgivet af en fabrikant, der er godkendt efter artikel 7 og 8, og angår kvotesukker af hans egen produktion i det igangværende produktionsår, og hvis sukkeret på tilbudstidspunktet er oplagret separat på et oplagringssted, der er godkendt efter artikel 24.
3. Medlemsstaterne må højst acceptere den mængde til intervention pr. produktionsår, der er anført for hver af dem i bilaget. I tilfælde af, at tilbuddene til intervention overstiger den maksimale mængde, anvender medlemsstatens ansvarlige myndighed en fast koefficient til at nedsætte tilbuddene, således at den samlede accepterede mængde svarer til den disponible mængde.
4. Før begyndelsen af hvert produktionsår ændrer Kommissionen de i bilaget fastsatte mængder under hensyntagen til de i artikel 10 i forordning (EF) nr. 318/2006 omhandlede justeringer og inden for den samlede mængde, der er fastsat i artikel 18, stk. 2, i samme forordning.
I sidste kvartal af hvert produktionsår ændres, hvis det er påkrævet, de i bilaget fastsatte mængder under hensyntagen til ubrugte mængder, efter proceduren i artikel 39, stk. 2, i forordning (EF) nr. 318/2006 og inden for den samlede mængde, der er fastsat i artikel 18, stk. 2, i samme forordning.
Artikel 24
Godkendelse af oplagringssted
1. Når en fabrikant anmoder interventionsorganet derom, godkendes hvert oplagringssted, der opfylder følgende betingelser:
a)
det er egnet til opbevaring af sukker
b)
det er beliggende på et sted, hvor der er de nødvendige transportmuligheder til at udlagre sukkeret
c)
det giver mulighed for særskilt oplagring af de mængder, der tilbydes til intervention.
Interventionsorganerne kan opstille supplerende betingelser.
2. Godkendelsen af oplagringsstedet gives enten for oplagring af løst indladet sukker eller oplagring af emballeret sukker. I godkendelsen fastsættes der en øvre grænse for den oplagrede mængde, som er på 50 gange den daglige udlagringskapacitet, som ansøgeren forpligter sig til at stille til rådighed for interventionsorganet. I godkendelsen anføres den samlede mængde, for hvilken den meddeles, og den daglige udlagringskapacitet.
3. Sukkeret skal være oplagret, så det kan identificeres og der er adgang til det. Når det er emballeret, skal det være på paller, dog ikke hvis emballagen er »big bags«.
4. Interventionsorganet tilbagekalder godkendelsen, hvis det konstateres, at en af betingelserne i stk. 1, 2 og 3 ikke længere er opfyldt. Godkendelse kan tilbagekaldes i løbet af produktionsåret. Tilbagekaldelsen har ikke tilbagevirkende kraft.
Artikel 25
Mindstekrav til sukkerkvalitet
1. Sukker, der tilbydes til intervention, skal opfylde følgende betingelser:
a)
være produceret under kvoten i det produktionsår, hvor tilbuddet fremsættes
b)
være krystallinsk.
2. Hvidt sukker, der tilbydes til intervention, skal være af sund og sædvanlig handelskvalitet med et vandindhold på højst 0,06 % og letflydende.
3. Råsukker, der tilbydes til intervention, skal være af sund og sædvanlig handelskvalitet med et udbytte på mindst 89 %, beregnet i overensstemmelse med bilag I, punkt III, i forordning (EF) nr. 318/2006.
Rørråsukker skal have en sikkerhedsfaktor på højst 0,30.
Roeråsukker skal have:
-
en pH-værdi på mindst 7,9 på tidspunktet for antagelsen af tilbuddet
-
et indhold af invertsukker på højst 0,07 %
-
en temperatur, som ikke frembyder nogen risiko med hensyn til forsvarlig opbevaring
-
en sikkerhedsfaktor på højst 0,45, når polarisationsgraden er 97 eller derover, eller et vandindhold på højst 1,4 %, når polarisationsgraden er mindre end 97.
Sikkerhedsfaktoren beregnes ved, at den procentsats, der udtrykker det pågældende sukkers vandindhold, divideres med forskellen mellem 100 og sukkerets polarisationsgrad.
Artikel 26
Parti
Sukker, der tilbydes til intervention, skal tilbydes i partier.
I denne afdeling forstås ved »et parti« en mængde sukker på mindst 2 000 tons, der er af samme kvalitet, har samme præsentationsform og befinder sig på et og samme oplagringssted.
Artikel 27
Tilbuddets indhold
1. Tilbuddet til interventionsorganet skal indeholde angivelse af:
a)
tilbudsgiverens navn og adresse
b)
det oplagringssted, hvor sukkeret befinder sig på tilbudstidspunktet
c)
den udlagringskapacitet, der garanteres med henblik på overtagelse af det tilbudte sukker
d)
det tilbudte sukkers nettomængde
e)
arten og kvaliteten af det tilbudte sukker samt det produktionsår, i hvilket det er fremstillet
f)
sukkerets præsentationsform.
2. Interventionsorganet kan kræve yderligere oplysninger.
3. Tilbuddet skal ledsages af en erklæring fra tilbudsgiveren om, at det pågældende sukker ikke tidligere har været genstand for interventionsopkøb, at han er ejer af sukkeret, og at sukkeret opfylder betingelserne i artikel 25, stk. 1, litra a).
Artikel 28
Gennemgang af tilbuddene
1. Tilbud er bindende i en periode på tre uger fra dagen for fremsættelsen. I denne periode kan tilbud dog tilbagekaldes med interventionsorganets samtykke.
2. Interventionsorganet undersøger tilbuddet. Det antager tilbuddet senest ved udløbet af den i stk. 1 nævnte periode. Det afslår dog tilbuddet, hvis undersøgelsen viser, at en af de stillede betingelser ikke er opfyldt.
AFDELING 2
Oplagring
Artikel 29
Oplagringskontrakt
1. Den oplagringskontrakt, der skal indgås mellem tilbudsgiveren og interventionsorganet, inden tilbuddet antages, indgås for et ubestemt tidsrum.
Oplagringskontrakten får virkning fem uger efter den dato, tilbuddet er antaget, og udløber ved udgangen af den tidages periode, hvor overtagelsen af den pågældende sukkermængde afsluttes.
I denne artikel forstås ved »en tidages periode« for hver kalendermåned en af perioderne fra den 1. til den 10., fra den 11. til den 20. eller fra den 21. til månedens udløb.
2. Oplagringskontrakten skal navnlig indeholde følgende:
a)
en bestemmelse om, at den udløber på de i denne forordning fastsatte betingelser efter et varsel på mindst ti dage
b)
størrelsen af de lageromkostninger, interventionsorganet skal afholde
3. Lageromkostningerne bæres af interventionsorganet i tidsrummet fra begyndelsen af den tidages periode, i hvilken den i stk. 2 omhandlede kontrakt træder i kraft, og indtil den nævnte kontrakts udløb.
4. Disse lageromkostninger må ikke overstige et beløb på 0,48 EUR pr. ton og pr. tidages periode.
5. Oplagringskontrakten udløber, når overtagelsen i henhold til artikel 50 er afsluttet.
Artikel 30
Ejendomsrettens overgang
1. Ejendomsretten til det sukker, som er omfattet af en oplagringskontrakt, overgår ved betalingen af det pågældende sukker.
2. Sælgeren hæfter dog indtil overtagelsen for kvaliteten af det i stk. 1 omhandlede sukker og for den emballage, i hvilken sukkeret er blevet antaget til intervention.
Artikel 31
Opfyldelse af kvalitets- og emballagekrav
1. Hvis det for en sukkermængde konstateres, at kvaliteten ikke opfylder de i artikel 25 anførte krav, er sælgeren forpligtet til straks at ombytte dette sukker med en tilsvarende mængde, som opfylder betingelserne, og som befinder sig på samme oplagringssted eller på et andet oplagringssted, der er godkendt efter artikel 24.
2. Når det oplagrede sukker er emballeret, og det konstateres, at emballagen ikke længere opfylder de fastsatte specifikationer, kræver interventionsorganet af sælgeren ombytning til en emballage, der er i overensstemmelse med kravene.
AFDELING 3
Betingelser ved opkøb til intervention
Artikel 32
Opkøbspriser og kvalitet for hvidt sukker
1. Interventionsopkøbsprisen for hvidt sukker er:
-
505,52 EUR pr. ton i produktionsåret 2006/07
-
433,20 EUR pr. ton i produktionsåret 2006/08
-
323,52 EUR pr. ton i produktionsårene 2008/09 og 2009/10
2. Hvidt sukker inddeles i fire kategorier:
a)
kategori 1: sukker af bedre kvalitet end standardkvaliteten
b)
kategori 2: sukker af standardkvalitet som defineret i bilag I, punkt II, i forordning (EF) nr. 318/2006
c)
kategori 3 og 4: sukker af ringere kvalitet end standardkvaliteten.
3. Sukker af kategori 1 har følgende egenskaber:
a)
sund og sædvanlig handelskvalitet, tør, i krystaller af ensartet kornstørrelse, letflydende
b)
vandindhold: højst 0,06 %
c)
indhold af invertsukker: højst 0,04 %
d)
antallet af point hverken sammenlagt over 8 eller i øvrigt over
-
6 point for askeindholdet
-
4 point for farvetypen, bestemt efter den af Institut for Landbrugsteknologi og Sukkerindustri i Braunschweig fastlagte metode, i det følgende benævnt »Braunschweig-metoden«
-
3 point for opløsningens farvning, bestemt efter ICUMSA-metoden.
Der beregnes et point pr.:
a)
0,0018 % askeindhold, bestemt efter ICUMSA-metoden ved 28o Brix
b)
0,5 farvetypeenheder, bestemt efter Braunschweig-metoden
c)
7,5 enheder med hensyn til opløsningens farvning, bestemt efter ICUMSA-metoden.
4. Sukker af kategori 3 har følgende egenskaber:
a)
sund og sædvanlig handelskvalitet, tør, i krystaller af ensartet kornstørrelse, letflydende
b)
polarisation: mindst 99,7°S
c)
vandindhold: 0,06 %:
d)
indhold af invertsukker: højst 0,04 %
e)
farvetype: højst nr. 6, bestemt efter Braunschweig-metoden.
5. Kategori 4 omfatter sukker, der ikke henhører under kategori 1-3.
6. Den i stk. 1 fastsatte opkøbspris reguleres med et fradrag på:
a)
7,30 EUR pr. ton for sukker af kategori 3
b)
13,10 EUR pr. ton for sukker af kategori 4.
Artikel 33
Opkøbspris for råsukker
1. Interventionsopkøbsprisen for råsukker er:
-
397,44 EUR pr. ton i produktionsåret 2006/07
-
359,04 EUR pr. ton i produktionsåret 2007/08
-
268,16 EUR pr. ton i produktionsårene 2008/09 og 2009/10
2. Den i stk. 1 fastsatte opkøbspris reguleres med:
a)
et tillæg, hvis det pågældende sukkers udbytte er højere end 92 %
b)
et fradrag, hvis det pågældende sukkers udbytte er lavere end 92 %.
3. Størrelsen af tillægget eller fradraget, udtrykt i EUR pr. ton, er lig med differencen mellem interventionsprisen for råsukker og den samme pris multipliceret med en koefficient. Denne koefficient bestemmes ved at dividere udbyttet af det pågældende råsukker med 92 %.
4. Råsukkerets udbytte beregnes i overensstemmelse med bilag I, punkt III, i forordning (EF) nr. 318/2006.
Artikel 34
Betalingsfrist
Interventionsorganet foretager tidligst betaling den 120. dag efter den dag, tilbuddet er antaget, forudsat at kontrollen af de tilbudte partiers vægt og kvalitative egenskaber er udført i overensstemmelse med afdeling 4.
AFDELING 4
Kontrol
Artikel 35
Prøve til kvalitetskontrol
Inden for den i artikel 34 fastsatte frist udtager sagkyndige, som er godkendt af den pågældende medlemsstats myndigheder, eller sagkyndige, som er udpeget efter aftale mellem interventionsorganet og sælgeren, fire repræsentative prøver til analyseformål. De kontraherende parter får en prøve hver. De to andre prøver opbevares enten af den sagkyndige eller af et af myndighederne anerkendt laboratorium.
Hver prøve analyseres to gange, og gennemsnittet af de to resultater anses som resultat af analysen af den pågældende prøve.
Artikel 36
Uenighed om kvaliteten
1. Hvis der er forskel mellem resultaterne af de analyser, sælgeren og køberen har foretaget efter artikel 35, er det aritmetiske gennemsnit af de to resultater afgørende for bestemmelsen af den kategori, det pågældende sukker henhører under, hvis forskellen
-
for sukker af kategori 1 er mindre end eller lig med 1 point for hver af de i artikel 32, stk. 3, litra d), nævnte egenskaber
-
for sukker af kategori 2 er mindre end eller lig med 2 point for hver af de ved definitionen af denne kategori fastlagte egenskaber, for de egenskaber, der bestemmes ved point.
Det i artikel 35, første afsnit, nævnte laboratorium kan dog foretage en voldgiftsanalyse, hvis en af de kontraherende parter anmoder herom. I så fald beregnes det aritmetiske gennemsnit af resultatet af voldgiftsanalysen og det af sælgerens og køberens analyseresultater, der ligger nærmest ved dette resultat.
Dette gennemsnit er afgørende for bestemmelsen af den kategori, det pågældende sukker henhører under. Hvis resultatet af voldgiftsanalysen ligger nøjagtig midt imellem resultaterne af sælgerens og køberens analyse, er voldgiftsanalysen alene afgørende for bestemmelsen af den kategori, det pågældende sukker henhører under.
2. Hvis forskellen mellem resultaterne af de analyser, sælgeren og køberen har foretaget efter artikel 35, er større end angivet i stk. 1, første afsnit, første eller andet led, alt efter omstændighederne, foretager et af myndighederne anerkendt laboratorium en voldgiftsanalyse. I så fald anvendes den i stk. 1, andet afsnit, angivne fremgangsmåde.
3. I tilfælde af uenighed med hensyn til den øvre grænse for farvetypen for sukker af kategori 3, polarisationen, vandindholdet eller indholdet af invertsukker, benyttes samme fremgangsmåde som angivet i stk. 1 og 2.
Dog erstattes de i stk. 1 nævnte forskelle med:
-
1,0 farvetypeenhed for sukker af kategori 3
-
0,2°S for polarisationen
-
0,02 % for vandindholdet
-
0,01 % for indholdet af invertsukker.
4. I tilfælde af uenighed mellem de kontraherende parter efter anvendelse af artikel 35 med hensyn til udbyttet af det opkøbte råsukker foretages en voldgiftsanalyse af det i artikel 35, stk. 1, nævnte laboratorium. I så fald beregnes det aritmetiske gennemsnit af resultatet af voldgiftsanalysen og det af sælgerens og køberens analyseresultater, der ligger nærmest ved dette resultat.
Dette gennemsnit er afgørende for bestemmelsen af udbyttet af det pågældende råsukker. Ligger resultatet af voldgiftsanalysen nøjagtig midt imellem resultaterne af sælgerens og køberens analyser, er voldgiftsanalysen alene afgørende for bestemmelsen af udbyttet af det pågældende råsukker.
5. Omkostningerne til voldgiftsanalysen i stk. 1, andet afsnit, bæres af den kontraherende part, der har anmodet om analysen.
Omkostningerne til voldgiftsanalysen i stk. 2 bæres af interventionsorganet og sælgeren med halvdelen hver.
Omkostningerne ved voldgiftsanalysen i stk. 3 bæres af den kontraherende part, der har bestridt resultaterne af de analyser, der er foretaget i henhold til artikel 35.
Artikel 37
Kontrol af oplagringssted
Det ansvarlige kontrolorgan foretager uanmeldt kontrol af, at produkterne befinder sig på det pågældende oplagringssted, jf. artikel 4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2148/96 (6).
Artikel 38
Vægtkontrol og omkostninger hertil
1. De i artikel 35 nævnte sagkyndige kontrollerer vægten af det solgte sukker.
Sælgeren træffer de fornødne foranstaltninger for at gøre det muligt for de sagkyndige at kontrollere vægten og udtage prøver.
2. De med kontrollen af vægten forbundne omkostninger bæres af sælgeren.
3. Udgifterne til de sagkyndige, som kontrollerer vægten og udtager prøver, bæres af interventionsorganet.
4. Mængden kan konstateres på grundlag af lagerregnskabet, der skal opfylde branchens og interventionsorganets krav, for så vidt som:
a)
den ved vejning konstaterede vægt og de fysiske egenskaber på vejningstidspunktet fremgår af lagerregnskabet. Vejningen skal være foretaget inden for de seneste ti måneder
b)
lagerholderen erklærer, at det tilbudte parti i alle henseender svarer til de oplysninger, der er anført i lagerregnskabet
c)
de egenskaber, der konstateres på vejningstidspunktet, stemmer overens med egenskaberne i de repræsentative prøver.
AFDELING 5
Interventionssalg
Artikel 39
Salg
1. Interventionsorganerne må først sælge sukker, når det efter proceduren i artikel 39, stk. 2, i forordning (EF) nr. 318/2006 er blevet besluttet at udbyde det til salg.
2. Salg af sukker på de betingelser, der er nævnt i artikel 18, stk. 3, i forordning (EF) nr. 318/2006, sker ved licitation eller ved en anden salgsprocedure.
3. Ved beslutningen om licitationens åbning fastlægges licitationsbetingelserne, herunder navnlig anvendelsesformålet for det sukker, der skal afsættes.
I denne afdeling forstås ved »anvendelsesformålet«:
a.
foderbrug
b.
eksport
c.
andre formål, som i givet fald skal fastlægges.
Alt efter tilfældet vedrører licitationen salgsprisen, denatureringspræmiebeløbet eller eksportrestitutionsbeløbet.
4. Licitationsbetingelserne skal sikre, at alle interesserede får lige adgang til at deltage i licitationen på samme betingelser, uanset deres etableringssted i EF.
Artikel 40
Licitationsbekendtgørelse
1. Licitationen afholdes af det pågældende interventionsorgan, for så vidt angår de mængder af sukkeret, som det ligger inde med.
2. Hvert af de berørte interventionsorganer udfærdiger en licitationsbekendtgørelse, der offentliggøres mindst otte dage før, perioden for indgivelse af bud begynder.
Interventionsorganet sender licitationsbekendtgørelsen og alle ændringer hertil til Kommissionen inden offentliggørelsen.
3. Licitationsbekendtgørelsen skal navnlig indeholde følgende oplysninger:
a)
navn og adresse på det interventionsorgan, der afholder licitationen
b)
licitationsbetingelserne
c)
fristen for indgivelse af bud
d)
de sukkerpartier, der udbydes, og for hvert parti
-
betegnelse
-
mængde
-
kvalitetsbetegnelse for det pågældende sukker
-
præsentation
-
oplagringssted for det pågældende sukker
-
leveringstrin
-
eventuelt foreliggende muligheder for indladning på flod-, sø- eller jernbanetransportmidler.
I denne afdeling forstås ved »parti« en sukkermængde, der har samme kvalitetsbetegnelse og samme præsentationsform, og som er oplagret på samme oplagringssted. Det mindste bud for hver dellicitation er på 250 tons.
4. Interventionsorganet træffer de forholdsregler, som det anser for nødvendige, for at give interesserede, der anmoder derom, mulighed for at undersøge det sukker, som udbydes til salg.
Artikel 41
Licitation
1. Ethvert tilslag ved licitation anses som indgåelse af en kontrakt om salg af den sukkermængde, for hvilken der er givet tilslag. Tilslag gives, alt efter omstændighederne, på grundlag af følgende angivelser i buddet:
a)
den pris, som tilslagsmodtageren skal betale
b)
denatureringspræmiebeløbet
c)
eksportrestitutionsbeløbet.
2. Den pris, som tilslagsmodtageren skal betale, er:
a)
i det i stk. 1, litra a), nævnte tilfælde den i buddet angivne pris
b)
i det i stk. 1, litra b) og c), nævnte tilfælde den i licitationsbetingelserne angivne pris.
Artikel 42
Licitationsbetingelser
1. Når der udbydes sukker i licitation, fastsættes følgende licitationsbetingelser i beslutningen om licitationens åbning:
a)
den samlede mængde eller de mængder, der udbydes
b)
anvendelsesformålet
c)
fristen for indgivelse af bud
d)
den pris, som tilslagsmodtageren skal betale, hvis sukkeret er bestemt til foderbrug eller til eksport.
2. Der kan i beslutningen om licitationens åbning fastsættes supplerende betingelser, navnlig:
a)
minimumsprisen for sukker, der udbydes til salg med et andet anvendelsesformål end foderbrug eller eksport
b)
maksimumsbeløbet for denatureringspræmien eller for eksportrestitutionen
c)
minimumsmængden pr. bydende eller pr. parti
d)
maksimumsmængden pr. bydende eller pr. parti
e)
den særlige gyldighedsperiode for denatureringspræmiebeviset eller for eksportlicensen.
Artikel 43
Løbende licitation
1. Hvis forholdene på sukkermarkedet i EF gør det hensigtsmæssigt, kan der åbnes en løbende licitation med henblik på salg.
Inden for den løbende licitations gyldighedsperiode holdes der dellicitationer.
2. Der offentliggøres kun en bekendtgørelse om en løbende licitation ved dennes åbning. Bekendtgørelsen kan ændres eller udskiftes i løbet af den periode, den løbende licitation omfatter. Bekendtgørelsen ændres eller udskiftes, hvis licitationsbetingelserne ændres i den af den løbende licitation omfattede periode.
Artikel 44
Indgivelse af bud
1. Buddene indgives til interventionsorganet i elektronisk form.
2. I buddet anføres:
a)
licitationens betegnelse
b)
den bydendes navn og adresse
c)
partiets betegnelse
d)
den mængde, buddet vedrører
e)
pr. ton, udtrykt i EUR med to decimaler, alt efter omstændighederne:
-
budprisen, ekskl. indenlandske afgifter
-
det foreslåede denatureringspræmiebeløb
-
det foreslåede eksportrestitutionsbeløb.
Interventionsorganet kan kræve yderligere oplysninger.
3. Et bud, der vedrører flere partier, anses for at indeholde lige så mange bud som det antal partier, det vedrører.
4. Et bud er kun gyldigt, hvis:
a)
der inden udløbet af fristen for indgivelse af bud er forelagt bevis for, at der er stillet den i forbindelse med licitationen krævede sikkerhed på 200 EUR pr. ton sukker
b)
det indeholder en erklæring fra den bydende om, at denne forpligter sig til for den mængde sukker, for hvilken han i givet fald får tilslag, det være sig for en denatureringspræmie eller en eksportrestitution
-
at anmode om et denatureringspræmiebevis og at stille den derfor krævede sikkerhed, når det drejer sig om en licitation vedrørende sukker til foderbrug
-
at anmode om en eksportlicens og at stille den derfor krævede sikkerhed, når det drejer sig om en licitation vedrørende sukker til eksport.
5. Et bud kan indeholde en angivelse om, at det kun skal betragtes som indgivet, hvis der gives tilslag
a)
for hele den i buddet anførte mængde eller for en nærmere angiven del heraf
b)
senest på et bestemt klokkeslæt på en nærmere angiven dato.
6. Bud, som ikke indgives i overensstemmelse med stk. 1-5, eller som indeholder andre end de i licitationsbekendtgørelsen anførte betingelser, tages ikke i betragtning.
7. Et indgivet bud kan ikke trækkes tilbage.
Artikel 45
Gennemgang af buddene
1. Gennemgangen af buddene foretages for lukkede døre af interventionsorganet. De personer, der er til stede ved gennemgangen, har tavshedspligt.
2. Buddene meddeles straks til Kommissionen.
Artikel 46
Fastsættelse af beløbsstørrelser
Er der i licitationsbetingelserne ikke fastsat minimumspris eller maksimumsbeløb for denatureringspræmien eller eksportrestitutionen, fastsættes disse efter gennemgangen af buddene efter proceduren i artikel 39, stk. 2, i forordning (EF) nr. 318/2006, idet der særlig tages hensyn til markedsforholdene og afsætningsmulighederne. Det kan dog besluttes, at licitationen skal være uden virkning.
Artikel 47
Licitationstilslag
1. Medmindre det besluttes, at licitationen eller en dellicitation skal være uden virkning, og medmindre andet følger af stk. 2 og 3, gives der tilslag for alle bud, som ikke ligger under minimumsprisen, eller som ikke overstiger maksimumsbeløbet for denatureringspræmien eller eksportrestitutionen.
2. For et givet parti gives der tilslag til den bydende, hvis bud lyder på den højeste pris respektive det laveste denatureringspræmiebeløb eller eksportrestitutionsbeløb.
Omfattes hele partiet ikke af dette bud, gives der for den resterende mængde tilslag til andre bydende ud fra størrelsen af budprisen, idet der begyndes med den højeste pris, eller ud fra størrelsen af det foreslåede denatureringspræmiebeløb eller eksportrestitutionsbeløb, idet der begyndes med det laveste beløb.
3. Hvis flere bud på et parti eller en del af et parti lyder på samme pris eller på samme denatureringspræmiebeløb eller eksportrestitutionsbeløb, giver interventionsorganet tilslag for den pågældende mængde på en af følgende måder:
a)
i forhold til de i de pågældende bud anførte mængder
b)
ved fordeling af den nævnte mængde efter aftale med de bydende
c)
ved lodtrækning.
Artikel 48
Rettigheder og forpligtelser, der følger af tilslaget
1. Hvis sukkeret er bestemt til foderbrug, giver tilslag for et bud
a)
ret til, for så vidt angår den mængde, for hvilken der er givet tilslag, at få udstedt et denatureringspræmiebevis med angivelse af den denatureringspræmie, der er anført i buddet
b)
pligt til at anmode om et sådant bevis for den pågældende mængde hos det interventionsorgan, til hvilket buddet er indgivet.
2. Hvis sukkeret er bestemt til eksport, giver tilslag for et bud
a)
ret til, for så vidt angår den mængde, for hvilken der er givet tilslag, at få udstedt en eksportlicens med angivelse af den eksportrestitution, der er anført i buddet, og for hvidt sukkers vedkommende af den kategori, der er anført i licitationsbekendtgørelsen
b)
pligt til hos det interventionsorgan, til hvilket buddet er indgivet, at anmode om en sådan licens for den pågældende mængde og, for så vidt angår hvidt sukker, for den pågældende kategori.
3. Retten skal gøres gældende og pligten opfyldes senest 18 dage efter udløbet af fristen for indgivelse af bud.
4. De rettigheder og forpligtelser, der følger af tilslaget, kan ikke overdrages.
Artikel 49
Erklæring om licitationstilslaget
1. Interventionsorganet sender straks tilslagsmodtagerne en erklæring om licitationstilslaget og underretter alle bydende om resultatet af deres deltagelse i licitationen.
2. Erklæringen om licitationstilslaget skal indeholde følgende angivelser:
a)
licitationens betegnelse
b)
partiets betegnelse og den mængde, der er givet tilslag for
c)
alt efter omstændighederne, den pris, det denatureringspræmiebeløb eller det eksportrestitutionsbeløb, der er accepteret for den mængde, der er givet tilslag for.
Artikel 50
Overtagelse af det købte sukker
1. Undtagen i tilfælde af force majeure finder overtagelsen af det købte sukker sted senest fire uger efter dagen for modtagelsen af den i artikel 49 nævnte tilslagserklæring. Tilslagsmodtageren og interventionsorganet kan aftale, at indgåelsen inden for denne frist af en oplagringskontrakt mellem tilslagsmodtageren og den, der oplagrer det pågældende sukker, træder i stedet for overtagelsen.
Interventionsorganet kan dog i tilfælde af, at det har tekniske udlagringsvanskeligheder, i det fornødne omfang fastsætte en længere frist for overtagelsen af bestemte partier.
2. I tilfælde af force majeure fastsætter interventionsorganet de foranstaltninger, som det anser for nødvendige i betragtning af de af tilslagsmodtageren påberåbte omstændigheder.
Artikel 51
Overtagelsesbevis
1. Tilbudsmodtagerens overtagelse af det købte sukker eller indgåelsen af en oplagringskontrakt, jf. artikel 50, stk. 1, kan kun finde sted efter udstedelse af et overtagelsesbevis for den af tilslaget omfattede mængde.
Der kan dog udstedes overtagelsesbeviser for dele af den nævnte mængde.
Ethvert overtagelsesbevis udstedes af det pågældende interventionsorgan efter anmodning fra den interesserede.
2. Interventionsorganet udsteder kun overtagelsesbevis, såfremt det dokumenteres, at tilslagsmodtageren har stillet sikkerhed for betaling af prisen for det af tilslaget omfattede sukker inden for den fastsatte frist, eller hvis han har afgivet et lovligt betalingsmiddel.
Den stillede sikkerhed eller det lovlige betalingsmiddel skal svare til den pris, som tilslagsmodtageren skal betale for den mængde sukker, for hvilken han har anmodet om et overtagelsesbevis.
Artikel 52
Betaling
1. Betalingen for det af tilslaget omfattede sukker skal ske til interventionsorganets konto senest den 30. dag efter udstedelsen af overtagelsesbeviset.
2. Undtagen i tilfælde af force majeure frigives den i artikel 51, stk. 2, nævnte sikkerhed kun for den mængde, for hvilken tilslagsmodtageren inden for den i stk. 1 fastsatte frist har indbetalt købsprisen på interventionsorganets konto. Frigivelsen finder straks sted.
3. I tilfælde af force majeure fastsætter interventionsorganet de foranstaltninger, som det anser for nødvendige i betragtning af de af tilslagsmodtageren påberåbte omstændigheder.
Artikel 53
Ejendomsrettens overgang
1. Ejendomsretten til det af tilslaget omfattede sukker overgår samtidig med overtagelsen af sukkeret.
2. Interventionsorganet og tilslagsmodtageren kan dog aftale et andet tidspunkt. Hvis der mellem interventionsorganet og tilslagsmodtageren er indgået en aftale i medfør af artikel 50, stk. 1, bestemmer de to parter sammen tidspunktet for ejendomsrettens overgang.
3. Aftalen om tidspunktet for ejendomsrettens overgang skal være skriftlig for at have gyldighed.
Artikel 54
Konstatering af kategori og udbytteværdi
Ved konstateringen af det pågældende sukkers kategori eller udbytteværdi ved overtagelsen finder artikel 35 og 36 anvendelse.
De kontraherende parter kan dog, efter at der er givet tilslag, aftale, at resultaterne af konstateringen af det af interventionsorganerne opkøbte sukkers kategori eller udbytteværdi også skal være gældende for det ved licitationen solgte sukker.
Artikel 55
Tilpasning af sukkerprisen
1. Hvis anvendelsen af artikel 35 og 36 for så vidt angår hvidt sukker fører til konstatering af en lavere kategori end den, der er fastsat i licitationsbekendtgørelsen, tilpasses sukkerprisen for de i artikel 39, stk. 3, andet afsnit, litra b) og c), nævnte anvendelsesformål i overensstemmelse med artikel 32, stk. 6.
2. Hvis det konstateres, at hvidt sukker bestemt til eksport henhører under en anden kategori end den, der er fastsat i licitationsbekendtgørelsen, berigtiges den i eksportlicensen nævnte kategori.
3. Hvis anvendelsen af artikel 35 og 36, for så vidt angår råsukker, fører til konstatering af en anden udbytteværdi end den, der er fastsat i licitationsbekendtgørelsen,
a)
tilpasses sukkerprisen i overensstemmelse med artikel 33
b)
tilpasses denatureringspræmiebeløbet eller eksportrestitutionsbeløbet ved multiplikation med en koefficient, der er lig med den konstaterede udbytteværdi divideret med den i bekendtgørelsen anførte udbytteværdi.
Artikel 56
Frigivelse af den stillede sikkerhed
1. Undtagen i tilfælde af force majeure frigives den i forbindelse med licitationen stillede sikkerhed kun for den mængde
a)
enten for hvilken tilslagsmodtageren
-
efter at have opfyldt de krævede betingelser har anmodet om et denatureringsbevis eller en eksportlicens
-
har stillet sikkerhed som omhandlet i artikel 51, stk. 2, eller afgivet lovligt betalingsmiddel som omhandlet i artikel 51, stk. 2
-
har overtaget sukkeret inden for den fastsatte frist
b)
eller for hvilken der ikke er givet tilslag.
2. Frigivelsen af den stillede sikkerhed finder straks sted.
3. I tilfælde af force majeure fastsætter interventionsorganet de foranstaltninger, som det anser for nødvendige i betragtning af de af tilslagsmodtageren påberåbte omstændigheder.
Artikel 57
Meddelelser om mængder
Så snart medlemsstaterne har kendskab til mængderne af hvidt sukker og råsukker, meddeler de Kommissionen, hvilke mængder
-
der tilbydes, men endnu ikke er accepteret af interventionsorganet
-
der er accepteret af interventionsorganet
-
der er solgt af interventionsorganet.
KAPITEL VII
AFSLUTTENDE ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 58
Meddelelser
De i artikel 12, 21, 22 og 57 omhandlede meddelelser til Kommissionen fremsendes elektronisk på de formularer, Kommissionen stiller til medlemsstaternes rådighed.
Artikel 59
Ophævelser
Forordning (EF) nr. 1261/2001, (EF) nr. 1262/2001 og (EF) nr. 314/2002 ophæves.
Dog anvendes forordning (EF) nr. 1261/2001 og (EF) nr. 314/2002 fortsat for produktionsåret 2005/06 og forordning (EF) nr. 1262/2001 for sukker, der er antaget til intervention før den 10. februar 2006.
Artikel 60
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. juli 2006.
Artikel 23-38 anvendes indtil den 30. september 2010.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. juni 2006.
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 952/2006
ze dne 29. června 2006
o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o řízení vnitřního trhu s cukrem a režim kvót
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (1), a zejména na článek 40 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pro používání režimu kvót v odvětví cukru je třeba přesně definovat pojmy výroby cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu určitého podniku. Možnost, aby jeden podnik přenechal část své výroby jinému podniku, který nechá cukr vyrobit na základě pracovní smlouvy, je nutné omezit na zvláštní případy.
(2)
Článek 17 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že členské státy udělí na žádost schválení podnikům vyrábějícím cukr, isoglukosu nebo inulinový sirup nebo podnikům zpracovávajícím tyto výrobky na výrobek uvedený v článku 13 uvedeného nařízení. Je nutno upřesnit obsah žádosti o schválení, které výrobci cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu, jakož i rafinerie musí předložit příslušným orgánům členských států. Je třeba definovat závazky, které podniku vyplývají ze schválení, zejména povinnost vést aktuální záznamy o množství surovin na vstupu, při zpracování a na výstupu v podobě hotového výrobku.
(3)
Je třeba stanovit povinnosti členských států ohledně kontroly schválených podniků a definovat dostatečně odstrašující režim sankcí.
(4)
V článku 4 nařízení (ES) č. 318/2006 se stanoví informační systém o používaných cenách cukru. Článek 17 uvedeného nařízení stanoví schváleným podnikům povinnost poskytnout údaje o množstvích prodaného bílého cukru a odpovídajících cenách a podmínkách. Je třeba určit četnost a obsah informací o používaných cenách, které výrobci cukru a rafinerie musí stanovit za účelem jejich předání Komisi. K získání údajů o krátkodobých perspektivách je vhodné, aby podniky stanovily a předaly rovněž předpokládané průměrné prodejní ceny na tři následující měsíce. Schválené podniky, které používají cukr za účelem jeho zpracování na jeden z výrobků uvedených v čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006, musí rovněž za účelem předání Komisi stanovit cenu nakupovaného cukru, a to ve stejné četnosti a podobě jako v případě jejich stanovování výrobci cukru.
(5)
K zajištění zveřejňování úrovní cen podle článku 4 nařízení (ES) č. 318/2006 je vhodné stanovit, že Komise, zaručující důvěrnost údajů, informuje dvakrát ročně Řídící výbor pro cukr o průměrných cenách bílého cukru uvedeného na trh Společenství během předchozího pololetí, s rozlišením mezi cukrem podléhajícím kvótám a cukrem nepodléhajícím kvótám.
(6)
Bude sestavena zpráva o fungování registračního a informačního systému cen stanovená tímto nařízením s cílem navrhnout patřičná zlepšení, jakož i informatizovaný systém přenosu cen. Během přechodného období 2006 a 2007, dokud nebudou k dispozici tato zlepšení, musí být ceny stanovené podniky zaslané přímo Komisi za účelem informování Řídícího výboru pro cukr.
(7)
V případě použití článku 14 nebo článku 19 nařízení (ES) č. 318/2006 převede výrobce část své výroby do následujícího hospodářského roku, v němž bude považována za součást výroby tohoto roku. V důsledku toho je výrobce cukru povinen uzavřít pro daný hospodářský rok smlouvy o dodání za minimální cenu cukrové řepy pouze na množství cukru v rámci jeho základní kvóty, které dosud nevyrobil.
(8)
Má-li systém kvót správně fungovat, je vhodné definovat pojmy „před zasetím“ a „minimální cena“ uvedené v čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 318/2006. Je třeba zohlednit zvláštní zemědělské a klimatické podmínky pro pěstování cukrové řepy v některých oblastech Itálie a stanovit konečné datum odlišné od ukončení zasetí.
(9)
Ustanovení čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že se minimální cena upraví za použití cenové přirážky nebo srážky podle odchylek jakosti cukrové řepy od standardní jakosti. Jakost, a tedy hodnotu cukrové řepy určuje zejména její cukernatost. Nejvhodnější způsob stanovení hodnoty cukrové řepy, jejíž jakost se liší od standardní jakosti, je zavedení stupnice cenových přirážek a srážek vyjádřených jako procento minimální ceny.
(10)
Článek 8 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví přidělování dodatečných kvót na cukr. Toto přidělování, kterým se má usnadnit přechod od předchozího režimu kvót k režimu současnému, musí být vyhrazeno podnikům, které dostaly kvótu v letech 2005/06. Kromě toho je vhodné upřesnit, za jakých podmínek je možné toto přidělování pro hospodářský rok 2006/07.
(11)
Ustanovení čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví přidělování doplňkových kvót na isoglukosu. Příslušné členské státy musí přidělovat tyto kvóty podnikům v poměru ke kvótě isoglukosy, která jim byla přidělena, s vyloučením jakékoli diskriminace. Je třeba stanovit mezní datum pro úhradu jednorázové částky stanovené v čl. 9 odst. 3 tohoto nařízení.
(12)
Ustanovení čl. 2 bodu 5 nařízení (ES) č. 318/2006 definuje výrobu cukru podléhajícího kvótám jako množství vyrobené za určitý hospodářský rok v rámci kvóty daného podniku a bod 9 uvedeného článku definuje cukrovou řepu podléhající kvótám jako cukrovou řepu zpracovanou na cukr podléhající kvótám. Je proto nezbytné stanovit pravidlo týkající se přiřazování výroby cukru k určitému hospodářskému roku s tím, že se členským státům ponechá jistá pružnost u specifických případů, jimiž jsou výroba cukru z podzimní cukrové řepy a výroba třtinového cukru.
(13)
K zajištění správného řízení režimu kvót, stanovení měsíční spotřeby cukru a vyhotovení odhadu zásobení je třeba stanovit mechanismus sdělování údajů mezi schválenými podniky a členskými státy na straně jedné a mezi členskými státy a Komisí na straně druhé. Sdělované údaje se musejí týkat zásob, úrovně výroby a zasetých ploch.
(14)
Ustanovení čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví intervenční opatření prostřednictvím nákupu cukru. Provádění intervenčních opatření Společenství vyžaduje, aby intervenční agentury přejímaly cukr na určeném místě. Za tímto účelem je třeba stanovit, že se přejímá pouze cukr uskladněný v okamžiku nabídky ve schváleném místě skladování.
(15)
Za účelem umožnění přístupu k intervenci v oblastech, kde je to obzvláště nutné vzhledem k významnosti výroby v těchto oblastech, maximální množství stanovené v čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 musí být nejdříve rozděleno mezi všechny produkující členské státy podle jejich kvót na výrobu cukru. Je vhodné mít možnost upravit toto rozdělení jednak před každým novým hospodářským rokem s ohledem na změny v přidělování kvót členským státem, a jednak v průběhu každého hospodářského roku za účelem případného opětovného přidělení nevyužitých množství.
(16)
Pro stanovení podmínek, za jakých se místům skladování udělují nebo odebírají schválení, je vhodné vzít v úvahu požadavky na uchování cukru v dobrém stavu a snadný odběr cukru, jakož i na kapacitu vyskladnění.
(17)
Pro intervenci nelze přijímat cukr se znaky, které by mohly být překážkou pro jeho následný odbyt a které by mohly cukr během skladování znehodnotit a upřesnit maximální požadované množství. Je mimo jiné třeba stanovit, že smlouva o skladování, kterou se bude řídit výkup cukru k intervenci, se uzavře mezi intervenční agenturou a prodejcem.
(18)
Pro usnadnění řádného řízení intervenčního režimu je třeba nabízet cukr v šaržích a tuto šarži definovat, zejména stanovit její množství.
(19)
Intervenční agentura musí znát všechny skutečnosti potřebné k rozhodnutí, zda nabídka splňuje stanovené požadavky. Za tímto účelem jí musí předkladatel nabídky sdělit všechny potřebné údaje.
(20)
Ustanovení čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006, že se výkupní cena upraví, pokud se jakost cukru liší od standardní jakosti. Proto je třeba stanovit tabulky cenových přirážek a srážek s ohledem na jakost nabízeného cukru, použitelné pro výkupní ceny. Tyto tabulky a z nich vyplývající cenové srážky mohou být stanoveny na základě objektivních údajů běžně používaných při obchodních transakcích.
(21)
Cukr v držení intervenčních agentur musí být prodáván kupujícím ve Společenství bez diskriminace a za podmínek co možná ekonomicky nejvýhodnějších. Těchto cílů lze obvykle dosáhnout v nabídkovém řízení. Má-li se zabránit tomu, aby odbyt cukru probíhal za nepříznivé situace na trhu, je nutné podmínit vyhlášení nabídkového řízení předchozím schválením. Za určitých zvláštních okolností je však vhodné využít jiných postupů než nabídkového řízení.
(22)
Mají-li mít všechny zúčastněné strany ve Společenství zaručeno rovné zacházení, musí se nabídková řízení vyhlášená intervenčními agenturami řídit jednotnými zásadami. V této souvislosti je nezbytné stanovit podmínky jako záruku toho, že se cukr skutečně použije k zamýšlenému účelu.
(23)
Ke stanovení jakostní třídy prodávaného bílého cukru a výtěžnosti prodávaného surového cukru je třeba použít stejná kritéria jako kritéria používaná při výkupu cukru intervenčními agenturami. Rovné zacházení pro všechny zúčastněné strany může být zajištěno pouze zavedením jednotných a přesně formulovaných ustanovení ohledně úpravy prodejní ceny, případně vývozní náhrady, jakož i opravy vývozní licence v případě, je-li zjištěna jakost odlišná od jakosti stanovené v oznámení o nabídkovém řízení.
(24)
V zájmu jasnosti je potřeba zrušit nařízení Komise (ES) č. 1261/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o smlouvy o dodávkách cukrové řepy a o cenové přirážky a srážky použitelné pro ceny cukrové řepy (2), nařízení Komise (ES) č. 1262/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o nákup a prodej cukru intervenčními agenturami (3), a nařízení Komise (ES) č. 314/2002 ze dne 20. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru (4), a nahradit je novým nařízením.
(25)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 318/2006, zejména pokud jde o stanovení výroby, schválení výrobců a rafinérií, režim cen a kvót, jakož i podmínky nákupu a prodeje cukru k intervenci.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a)
„surovinou“ rozumí cukrová řepa, cukrová třtina, čekanka, obiloviny, cukr pro rafinaci nebo jakýkoli jejich meziprodukt určený ke zpracování na hotový výrobek;
b)
„hotovým výrobkem“ rozumí cukr, inulinový sirup nebo isoglukosa;
c)
„výrobcem“ rozumí podnik vyrábějící konečné výrobky, kromě rafinerií definovaných v čl. 2 bodu 13 nařízení (ES) č. 318/2006;
d)
„místem skladování“ rozumí silo nebo sklad.
KAPITOLA II
STANOVENÍ VÝROBY
Článek 3
Výroba cukru
1. Pro účely použití hlavy II nařízení (ES) č. 318/2006 se „výrobou cukru“ rozumí celkové množství vyjádřené jako bílý cukr:
a)
bílého cukru;
b)
surového cukru;
c)
invertního cukru;
d)
sirupů jedné z těchto kategorií (dále jen „sirupy“):
i)
sirupů ze sacharosy nebo z invertního cukru, které mají čistotu nejméně 70 % a jsou vyrobeny z cukrové řepy,
ii)
sirupů ze sacharosy nebo z invertního cukru, které mají čistotu nejméně 75 % a jsou vyrobeny z cukrové třtiny.
2. Výroba cukru nezahrnuje:
a)
množství bílého cukru vyrobená ze surového cukru nebo sirupů, které nebyly vyrobeny v podniku, v němž byl bílý cukr vyroben;
b)
množství bílého cukru vyrobená ze surového cukru, sirupů nebo cukerných smetků, které nebyly vyrobeny během hospodářského roku, v němž byl bílý cukr vyroben;
c)
množství surového cukru vyrobená ze sirupů, které nebyly vyrobeny v podniku, v němž byl surový cukr vyroben;
d)
množství surového cukru vyrobená ze sirupů, které nebyly vyrobeny během stejného hospodářského roku, v němž byl surový cukr vyroben;
e)
množství surového cukru zpracovaná na bílý cukr během dotyčného hospodářského roku v podniku, který tato množství vyrobil;
f)
množství sirupů zpracovaná na cukr nebo invertní cukr během dotyčného hospodářského roku v podniku, který tato množství vyrobil;
g)
množství cukru, invertního cukru a sirupů vyrobená v režimu zušlechťovacího styku;
h)
množství invertního cukru vyrobená ze sirupů, které nebyly vyrobeny v podniku, v němž byl invertní cukr vyroben;
i)
množství invertního cukru vyrobená ze sirupů, které nebyly vyrobeny během stejného hospodářského roku, v němž byl invertní cukr vyroben.
3. Výroba cukru se vyjádří jako bílý cukr tímto způsobem:
a)
v případě bílého cukru bez ohledu na rozdíly v jakosti;
b)
v případě surového cukru na základě výtěžnosti stanovené podle přílohy I bodu III nařízení (ES) č. 318/2006;
c)
v případě invertního cukru vynásobením výroby koeficientem 1;
d)
v případě sirupů, které nejsou považovány za meziprodukty, na základě extrahovatelné cukernatosti stanovené podle odstavce 5 tohoto článku;
e)
v případě sirupů, které nejsou považovány za meziprodukty, na základě cukernatosti vyjádřené jako sacharosa podle čl. 3 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2135/95 (5).
4. Cukerné smetky z předcházejícího hospodářského roku se vyjadřují jako bílý cukr na základě obsahu sacharosy.
5. Čistota sirupů se vypočítá vydělením celkové cukernatosti obsahem sušiny.
Extrahovatelná cukernatost se vypočítá tak, že se od stupně polarizace dotyčného sirupu odečte výsledek vynásobení koeficientu 1,70 rozdílem mezi obsahem sušiny a stupněm polarizace tohoto sirupu. Obsah sušiny se stanoví pomocí areometrické nebo refraktometrické metody.
Extrahovatelná cukernatost se však může stanovit pro celý hospodářský rok na základě skutečné výtěžnosti sirupů.
Článek 4
Výroba isoglukosy
1. Pro účely použití hlavy II nařízení (ES) č. 318/2006 se „výrobou isoglukosy“ rozumí množství produktu získané z glukosy nebo jejích polymer s obsahem nejméně 10 % hmotnostních fruktosy v sušině, bez ohledu na obsah fruktosy přesahující tento limit. Výroba isoglukosy je vyjádřena jako sušina a stanovena podle odstavce 2.
2. Výroba isoglukosy se stanoví okamžitě po skončení procesu isomerace a před jakoukoli operací související s oddělením složek glukosy a fruktosy nebo s vytvořením směsi, fyzikálním odměřením objemu samotného produktu a stanovením obsahu sušiny refraktometrickou metodou.
3. Každý podnik musí bez prodlení nahlásit všechna zařízení, která používá pro isomeraci glukosy nebo jejích polymerů.
Toto prohlášení se předkládá členskému státu, na jehož území se dané zařízení nachází. Členský stát může po podniku požadovat, aby v tomto ohledu poskytl všechny dodatečné informace.
Článek 5
Výroba inulinového sirupu
1. Pro účely použití hlavy II nařízení (ES) č. 318/2006 se „výrobou inulinového sirupu“ rozumí množství produktu získané po hydrolýze inulinu nebo oligofruktos s obsahem nejméně 10 % hmotnostních fruktosy v sušině, ve volné formě nebo jako sacharosa, bez ohledu na obsah fruktosy přesahující uvedený limit mající čistotu nejméně 70 %. Výroba inulinového sirupu je vyjádřena jako ekvivalent sušiny cukru/isoglukosy.
„Čistotou“ se rozumí procentuální poměr monosacharidů a disacharidů k sušině, stanovený metodou International Commission for Uniform Methods of Sugar Analysis, dále jen „metoda Icumsa“ (ICUMSA method GS7/8/4-24).
2. Ke stanovení výroba inulinového sirupu se používají tyto operace:
a)
fyzikální měření objemu samotného produktu ihned po opuštění prvního odpařovacího zařízení po každé hydrolýze a před každou operací související s oddělením složek glukosy a fruktosy nebo s mícháním;
b)
stanovení obsahu sušiny refraktometrickou metodou a měření hmotnostního obsahu fruktosy v sušině na základě denního reprezentativního odběru vzorků;
c)
převedení obsahu fruktosy na 80 % hmotnostních v sušině vynásobením množství stanoveného v sušině koeficientem představujícím poměr mezi naměřeným obsahem fruktosy v uvedeném množství sirupu a 80 %;
d)
vyjádření jako ekvivalent cukru/isoglukosy s použitím koeficientu 1,9.
3. Každý podnik musí bez prodlení nahlásit všechna zařízení, která používá pro hydrolýzu inulinu, jakož i roční množství a použití produktů uvedených v odstavci 1, jejichž čistota je však nižší 70 %.
Tyto informace se předkládají členskému státu, na jehož území se dané zařízení nachází. Členský stát může po podniku požadovat, aby poskytl všechny dodatečné informace s cílem ujistit se zejména, že se produkty uvedené v prvním pododstavci nepoužívají jako náhradní sladidla určená pro potraviny na trhu Společenství.
Příslušný členský stát podá Komisi nejpozději do 31. ledna každého roku podrobnou zprávu obsahující informace týkající se předcházejícího roku. První zpráva bude předána nejpozději do 31. ledna 2007.
Článek 6
Výroba jednoho podniku
1. Pro účely použití hlavy II nařízení (ES) č. 318/2006 se „výrobou cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu jednoho podniku“ rozumí výroba cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu definovaných v článku 3, 4 a 5 tohoto nařízení, tímto podnikem skutečně vyrobené.
2. Celkovou výrobou cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu jednoho podniku v daném hospodářském roce je výroba uvedená v odstavci 1:
-
ke které se přičte množství cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu převedené do tohoto hospodářského roku a od které se odečte množství cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu převedené do následujícího hospodářského roku podle článků 14 a 19 nařízení (ES) č. 318/2006,
-
ke které se přičte množství vyrobené zpracovateli v rámci dohody o provedení práce podle odstavce 3 a od které se odečte množství vyrobené podnikem na zakázku objednatele v rámci dohody o provedení práce podle odstavce 3.
3. Množství cukru vyrobené na základě dohody o provedení práce podnikem (dále jen „zpracovatel“) na zakázku jiného podniku (dále jen „objednatel“), je považováno za výrobu objednatele, a to na základě písemné žádosti podané dotyčnému členskému státu a řádně podepsané oběma dotyčnými podniky, pokud je splněna jedna z těchto podmínek:
a)
celková výroba cukru zpracovatele je nižší než jeho kvóta;
b)
celková výroba cukru zpracovatele a objednatele je vyšší než součet jejich kvót.
Celková výroba cukru uvedená v prvním pododstavci písm. b) jednoho podniku je výroba uvedená v odstavci 1, ke které je přidán převod z předcházejícího hospodářského roku a množství vyrobené zpracovateli jménem tohoto podniku, v rámci zpracování na základě pracovních smluv, přičemž se sníží o množství vyrobené podnikem jménem příkazce, v rámci zpracování na základě pracovních smluv.
Namísto skutečně vyrobených množství uvedených v druhém pododstavci, mohou příslušné orgány členských států, v případě, že celkový výsledek je vyšší, ponechat výrobu odhadovanou na základě smluv o dodání uzavřených mezi podniky.
4. Pokud se továrna objednatele a továrna zpracovatele nacházejí v jiných členských státech, žádost uvedená v odstavci 3 je podána oběma členským státům. V tomto případě dotyčné členské státy jednají při vyřizování žádosti ve shodě a přijímají nezbytná opatření, jejichž cílem je zkontrolovat, zda jsou dodržovány podmínky uvedené ve zmíněném odstavci.
5. Množství cukru vyrobené zpracovatelem lze považovat za výrobu objednatele v případě vyšší moci uznané členským státem a vyžaduje, aby cukrová řepa, cukrová třtina nebo melasa byly zpracovány na cukr v jiném podniku, než je podnik objednatele.
KAPITOLA III
SCHVÁLENÍ VÝROBCŮ A RAFINERIÍ
Článek 7
Žádost o schválení
1. Schválení mohou získat podniky, které podají v této věci žádost a které vykonávají činnost jakožto:
a)
výrobce cukru,
b)
výrobce isoglukosy,
c)
výrobce inulinového sirupu,
d)
rafinerie zabývající se výhradně rafinací podle čl. 2 bodu 13 nařízení (ES) č. 318/2006.
Žádost uvedená v prvním pododstavci se předloží příslušnému orgánu jednoho nebo více členských států, ve kterých dotčený podnik vykonává svou činnost.
Jeden podnik může žádat o schválení pro jednu či více činností uvedených v prvním pododstavci.
2. Ve své žádosti o schválení podnik uvede svůj název, adresu, kapacitu výroby cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu, případně počet výroben usazených v členském státě s upřesněním adresy a výrobní kapacity každé výrobny.
3. Podnik, který žádá schválení na základě odst. 1 prvního pododstavce písm. d), doloží, že splňuje definici podle čl. 2 bodu 13 nařízení č. 318/2006.
Článek 8
Závazky
1. Pro účely získání schválení se podnik písemně zaváže:
a)
oznámit bez prodlení příslušnému orgánu členského státu veškeré změny údajů stanovených v čl. 7 odst. 2;
b)
mít pro příslušný orgán členského státu k dispozici záznamy podle článku 9 a prodejní ceny stanovené podle článku 13;
c)
sdělit členskému státu informace podle článku 21;
d)
poskytnout na žádost příslušného orgánu členského státu veškeré informace nebo průkazné doklady pro řízení a kontrolu.
2. Schválení nabývá formu aktu přijatého příslušným orgánem, k němuž je přiložen dokument podepsaný podnikem, přebírajícím na sebe závazky uvedené v odstavci 1.
3. Schválení je odebráno, jakmile se zjistí, že jedna z podmínek uvedených v odstavci 1 není splněna. K odebrání schválení může dojít během hospodářského roku. Odebrání nemá zpětnou platnost.
Článek 9
Záznamy
Příslušný orgán členského státu stanoví záznamy, které každý schválený podnik musí vést podle článků 7 a 8 pro každou ze svých výroben, jakož i pravidelnost pořizování záznamů, které je nutno provádět alespoň jedenkrát za měsíc.
Tyto záznamy jsou uchovávané podnikem alespoň po dobu tří let následujících po dotčeném roce a obsahují alespoň tyto údaje:
1)
množství získaných surovin s uvedením cukernatosti u cukrové řepy a cukrové třtiny, tak jak byla stanovena při dodání do podniku;
2)
případně získané hotové výrobky nebo polotovary;
3)
množství vyrobených hotových výrobku, jakož i množství polotovarů;
4)
ztráty způsobené zpracováním;
5)
zničená množství, jakož i odůvodnění jejich zničení;
6)
množství hotových odeslaných výrobků.
Článek 10
Kontroly
1. Během každého hospodářského roku provede příslušný orgán členského státu kontroly každého schváleného výrobce a rafinerie.
2. Kontroly se mají ujistit o přesnosti a úplnosti údajů v záznamech uvedených v článku 9 a o sdělování údajů podle článku 21, zejména rozborem vzájemného souladu mezi množstvím dodaných surovin a množstvím vyrobených hotových výrobků, jakož i porovnáním s obchodní dokumentací a dalšími souvisejícími doklady.
Kontroly zahrnují ověření přesnosti vážících nástrojů a laboratorních rozborů užívaných ke stanovení dodávek surovin a jejich vstupu do výroby, vyrobených produktů a pohybu zásob.
Kontroly zahrnují ověření přesnosti a úplnosti údajů používaných ke stanovování průměrných měsíčních prodejních cen podniku uvedených v čl. 13 odst. 2.
U výrobců cukru se kontroly týkají rovněž dodržování povinnosti placení minimální ceny pěstiteli cukrové řepy.
Nejméně jedenkrát za dva roky je součástí kontrol fyzická inspekce zásob.
3. Je-li příslušnými orgány členského státu stanoveno, že se některé kontrolní úkony mohou provádět na základě vzorku, musí tento vzorek zajišťovat spolehlivou a reprezentativní úroveň kontroly.
4. Členský stát může na schválených podnicích požadovat, aby použily služeb auditora, jehož postavení členský stát uznává, aby provedl ověření cenových údajů podle článku 13.
5. O každé kontrole je sepsán kontrolní protokol s podpisem kontrolora, v němž jsou přesně uvedeny různé údaje o kontrole. V protokolu se zejména uvede:
a)
datum kontroly a přítomné osoby;
b)
kontrolované období a dotčená množství;
c)
použité kontrolní technické postupy, případně včetně odkazu na metody odebírání vzorků;
d)
výsledky kontroly a případně požadovaná nápravná opatření;
e)
hodnocení závažnosti, rozsahu, míry stálosti a doba přetrvávání případně zjištěných chyb a nesrovnalostí, jakož i všech skutečností, které se musí zohlednit při používání sankce.
Každý protokol o kontrole se archivuje a uchovává alespoň po dobu tří let následujících po roce provedení kontroly tak, aby byl snadno dostupný kontrolním službám Komise.
Článek 11
Sankce
1. Pokud příslušný orgán členského státu zjistí nesrovnalost mezi fyzickým stavem zásob a údaji v záznamech uvedených v článku 9 anebo vzájemný nesoulad mezi množstvím suroviny a vyrobenými hotovými výrobky anebo mezi souvisejícími doklady a nahlášenými či zaznamenanými údaji, stanoví nebo případně určí odhadem skutečné množství výroby a zásob za současný hospodářský rok, popřípadě i za hospodářské roky předcházející.
Na jakékoli množství, kvůli kterému došlo k nesprávné deklaraci, jejímž následkem byla neoprávněná finanční výhoda, se vztahuje platba 500 EUR za každou tunu dotčeného množství.
2. Pokud příslušný orgán členského státu zjistí, že některý podnik nedodržel své závazky podle článku 8 a že scházejí dostatečně průkazné doklady ke splnění cílů kontroly uvedené v čl. 10 odst. 2, nařídí příslušný orgán sankci 500 EUR na tunu, která se použije na paušální množství konečného výrobku určeného členským státem podle závažnosti porušení.
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí v případě, kdy zjištěné nesrovnalosti a vzájemný nesoulad nepřesáhnou 5 % váhového množství deklarovaných nebo zaznamenaných hotových výrobků, na které se vztahuje kontrola, nebo vyplývají-li z opomenutí nebo z prostých administrativních chyb, za podmínky, že byla přijata nápravná opatření, aby se v budoucnu vyloučilo opakování nedostatků.
4. Sankce stanovené v odstavcích 1 a 2 se nepoužijí v případě vyšší moci.
Článek 12
Sdělování údajů Komisi
1. Členský stát sdělí Komisi:
a)
seznam schválených podniků;
b)
kvótu přidělenou každému schválenému výrobci.
Sdělení údajů se uskuteční nejpozději do 31. ledna každého hospodářského roku. První sdělení údajů pro hospodářský rok 2006/07 se uskuteční do 31. července 2006.
V případě, že je schválení odebráno, členský stát o tom neprodleně informuje Komisi.
2. Členský stát předá Komisi nejpozději do 31. března následujícího po příslušném hospodářském roce roční zprávu obsahující počet kontrol provedených podle článku 10, jakož i nesrovnalosti zjištěné při každé kontrole, následná opatření a udělené sankce.
KAPITOLA IV
CENY
Článek 13
Stanovení průměrných cen
1. Schválené podniky v souladu s články 7 a 8 tohoto nařízení, jakož i schválení zpracovatelé v souladu s článkem 17 nařízení (ES) č. 318/2006, stanovují každý měsíc pro kvótový bílý cukr a bílý cukr nepodléhající kvótám:
a)
pro předcházející měsíc průměrnou prodejní, resp. kupní cenu, jakož i příslušné prodané, resp. nakoupené množství;
b)
pro současný měsíc a dva následující měsíce předpokládanou průměrnou prodejní, resp. kupní cenu a příslušné množství stanovené v rámci smluv či jiných transakcí.
Tato cena se týká bílého cukru volně loženého, převzatého v závodě, standardní jakosti, jak je definována v příloze I bodu II nařízení Rady (ES) č. 318/2006.
2. Aby se umožnily kontroly stanovené v článku 10, uchovávají schválené podniky po dobu alespoň tří let následujících po roce, kdy byly ceny stanoveny, údaje použité pro stanovení cen a množství uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 14
Informace o cenách
Komise informuje v červnu a prosinci každého roku Řídící výbor pro cukr o stávající průměrné ceně bílého cukru, resp. ceně za první pololetí probíhajícího hospodářského roku a za druhé pololetí předchozího hospodářského roku. První informace však přijde v červnu 2007 a týká se období od 1. července 2006 do 31. března 2007.
Cena se liší podle toho, zda se jedná o kvótový bílý cukr či bílý cukr nepodléhající kvótám.
Informace vychází z váženého průměru cen, které stanovily podniky podle čl. 13 odst. 1 písm. a) a sdělily podle článku 15.
Článek 15
Přechodná ustanovení pro poskytování údajů o ceně
Nejpozději dne 20. října 2006, dne 20. ledna 2007, dne 20. dubna 2007 a dne 20. července 2007, schválené podniky v souladu s články 7 a 8 tohoto nařízení, jakož i schválení zpracovatelé v souladu s článkem 17 nařízení (ES) č. 318/2006, sdělí Komisi ceny stanovené podle čl. 13 odst. 1 tohoto nařízení za předcházející tři měsíce.
Přijetí, zpracování a uchovávání údajů Komisí se zajistí tak, aby se zaručila důvěrnost těchto údajů.
Ostatní subjekty v odvětví cukru a zejména kupující mohou Komisi sdělit průměrnou kupní cenu cukru stanovenou postupy uvedenými v článku 13. Tyto subjekty uvedou své jméno, adresu a obchodní název.
Článek 16
Smlouva o dodání
1. Pro účely čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 318/2006 se za smlouvu o dodání považuje smlouva uzavřená mezi výrobcem cukru a prodejcem cukrové řepy, který prodávanou řepu vypěstoval.
2. V případě, že výrobce převádí část své výroby do následujícího hospodářského roku na základě článku 14 nebo článku 19 nařízení (ES) č. 318/2006, považuje se kvóta tohoto výrobce na tento hospodářský rok za sníženou o převáděné množství pro účely použití čl. 6 odst. 5 uvedeného nařízení.
3. Za smlouvy uzavřené před zasetím se považují pouze smlouvy uzavřené před ukončením veškerého zasetí a vždy:
-
před 1. dubnem v Itálii,
-
před 1. květnem v ostatních členských státech.
Článek 17
Cenové přirážky a srážky
1. Pro účely cenových přirážek a srážek uvedených v čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 318/2006, minimální cena cukrové řepy podléhající kvótě uvedená v odstavci 1 uvedeného článku se za každé 0,1 % cukernatosti:
a)
zvýší nejméně o:
i)
0,9 % pro cukernatost vyšší než 16 %, avšak nejvýše 18 %;
ii)
0,7 % pro cukernatost vyšší než 18 %, avšak nejvýše 19 %;
iii)
0,5 % pro cukernatost vyšší než 19 %, avšak nejvýše 20 %;
b)
sníží nejvýše o:
i)
0,9 % pro cukernatost nižší než 16 %, avšak nejméně 15,5 %;
ii)
1 % pro cukernatost nižší než 15,5 %, avšak nejméně 14,5 %.
U cukrové řepy s cukernatostí vyšší než 20 % se použije aspoň minimální cena upravená podle písm. a) bodu iii).
2. Smlouvy o dodání a mezioborové dohody uvedené v článku 6 nařízení (ES) č. 318/2006 mohou vedle cenových přirážek a srážek podle odstavce 1 tohoto článku stanovit:
a)
další přirážky pro cukernatost vyšší než 20 %,
b)
další srážky pro cukernatost nižší než 14,5 %.
Tyto smlouvy a dohody mohou v případě cukrové řepy s cukernatostí nižší než 14,5 % definovat cukrovou řepu vhodnou ke zpracování na cukr, pokud jsou další srážky pro cukernatost nižší než 14,5 %, avšak nejméně na úrovni minimální cukernatosti uvedené v dané definici stanoveny v těchto smlouvách či dohodách.
Pokud smlouvy a dohody neobsahují definici uvedenou ve druhém pododstavci, může dotyčný členský stát tuto definici stanovit. V takovém případě současně stanoví další srážky uvedené ve zmíněném pododstavci.
KAPITOLA V
KVÓTY
Článek 18
Dodatečné kvóty na cukr
1. Dodatečné kvóty na cukr uvedené v článku nařízení (ES) č. 318/2006 lze přidělit pouze výrobcům cukru, kterým byla přidělena kvóta pro hospodářský rok 2005/06.
2. Podnik ve své žádosti o dodatečné kvóty na cukr uvede, zda chce využívat dodatečnou kvótu pro hospodářský rok 2006/07 nebo 2007/08.
Pokud členský stát přidělí nějakému podniku dodatečnou kvótu, uvede, pro který hospodářský rok přidělení nabývá účinnosti. Přidělení kvót, k němuž dojde po 1. lednu 2007, však nabývá účinnosti pro hospodářský rok 2007/08.
Článek 19
Doplňková kvóta na isoglukosu
1. Itálie, Litva a Švédsko přidělí doplňkové kvóty na isoglukosu podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 pro jeden nebo více ze čtyř hospodářských roků 2006/07 až 2009/10 tak, aby se zamezilo jakékoliv diskriminaci mezi příslušnými subjekty.
2. Každý dotčený podnik jednorázovou částku uvedenou v čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 318/2006 zaplatí ve lhůtě, kterou stanoví členský stát a která uplyne nejpozději 31. prosince hospodářského roku, pro který je dodatečná kvóta na isoglukosu přidělena.
Pokud není jednorázová částka zaplacena ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci, nepovažují se doplňkové kvóty na isoglukosu za přidělené dotyčnému podniku.
Článek 20
Přiřazení sklizní cukrové řepy
Cukr získaný z cukrové řepy zaseté během určitého hospodářského roku se přičítá k výrobě následujícího hospodářského roku.
Španělsko, Itálie a Portugalsko však mohou rozhodnout, s výhradou adekvátního kontrolního systému, že cukr získaný z cukrové řepy zaseté na podzim určitého hospodářského roku se přičítá k výrobě dotčeného hospodářského roku.
Španělsko, Itálie a Portugalsko informují Komisi o svých rozhodnutích podle tohoto článku nejpozději do 30. září 2006.
Článek 21
Sdělování týkající se výroby a zásob
1. Každý výrobce cukru nebo schválená rafinerie sdělí do 20. dne každého měsíce příslušnému orgánu členského státu, ve kterém se uskutečnila výroba nebo rafinace, celková množství cukru a sirupu vyjádřená jako bílý cukr, která jsou uvedena v čl. 2 odst. 1 písm. a) až d):
-
která vlastní nebo na která se vztahuje skladní list,
-
která má uskladněna na konci předcházejícího měsíce v režimu volného oběhu na území Společenství.
Každý členský stát uskladnění rozepíše v množství připadajícím na:
-
cukr vyrobený dotyčným podnikem s rozlišením množství podléhajícího kvótám a množství nepodléhajícího kvótám nebo převedená podle článku 14 nebo článku 19 nařízení (ES) č. 318/2006,
-
jiné druhy cukru.
2. Každý členský stát sdělí Komisi do konce druhého následujícího měsíce množství cukru uskladněného na konci každého měsíce podniky uvedenými v odstavci 1, rozepsané podle druhů cukru podle druhého pododstavce uvedeného odstavce.
V případě uskladnění v členských státech jiných než je ten, který Komisi odesílá sdělení, tento členský stát informuje dotyčné členské státy do konce následujícího měsíce o množstvích skladovaných na jejich území a příslušných místech uskladnění.
3. Každý schválený výrobce isoglukosy nebo inulinového sirupu sdělí do 30. listopadu příslušnému orgánu členského státu, ve kterém se uskutečnila výroba, množství isoglukosy vyjádřená jako sušina nebo inulinového sirupu vyjádřená jako bílý cukr, která vlastní a která byla uskladněna na konci předcházejícího hospodářského roku ve volném oběhu na území Společenství, rozepsaná na:
a)
isoglukosu nebo inulinový sirup vyrobené tímto podnikem s rozlišením množství podléhajícího kvótám a množství nepodléhajícího kvótám nebo převedená podle článku 14 nebo článku 19 nařízení (ES) č. 318/2006;
b)
ostatní.
Do 31. prosince sdělí každý členský stát Komisi množství isoglukosy a inulinového sirupu uskladněná na konci předcházejícího hospodářského roku rozepsaná způsobem stanoveným v prvním pododstavci.
4. Do patnáctého dne každého měsíce sdělí každý podnik vyrábějící isoglukosu členskému státu, na jehož území se výroba uskutečnila, množství isoglukosy vyjádřená jako sušina, která byla skutečně vyrobena během předcházejícího měsíce.
Členské státy stanoví a sdělí Komisi za každý měsíc a do konce druhého následujícího měsíce, údaje o výrobě isoglukosy každého dotyčného podniku.
Množství vyrobená v režimu aktivního zušlechťovacího styku se sdělují samostatně.
Článek 22
Odhad zásobování
1. Pro každý hospodářský rok se vypracují předběžné odhady Společenství týkající se zásobování cukrem, isoglukosou a inulinovým sirupem. Tyto odhady se konsolidují na konci následujícího hospodářského roku.
2. Členské státy musí do 1. března stanovit a sdělit Komisi předběžné údaje o výrobě cukru a inulinového sirupu pro běžný hospodářský rok a pro každý podnik nacházející se na jejich území. Výroba cukru se rozepíše podle měsíců.
Pro francouzské departementy Guadeloupe a Martinique, jakož i pro Španělsko v případě třtinového cukru se předběžné údaje o výrobě stanovují a sdělují do 1. července.
3. Do 1. června sdělí členské státy Komisi údaje o rozloze a produkci řepy určené k výrobě cukru, bioethanolu a jiných produktů na jedné straně, a o rozloze a produkci čekanky určené k výrobě inulinového sirupu na straně druhé, a to za běžný hospodářský rok a jejich předpokládanou výši v následujícím roce.
4. Do 30. listopadu členské státy stanoví a sdělí Komisi konečnou výrobu cukru, isoglukosy a inulinového sirupu, které v předchozím roce dosáhl každý podnik nacházející se na jejich území. Celková výroba cukru se rozepíše podle měsíců.
5. Pokud je nezbytné změnit konečnou výrobu cukru na základě informací sdělených podle odstavce 4, rozdíl vyplývající z této změny se vezme v úvahu při stanovení konečné výroby v hospodářském roce, během něhož byl tento rozdíl zjištěn.
KAPITOLA VI
VEŘEJNÁ INTERVENCE
ODDÍL 1
Nabídky k intervenci
Článek 23
Nabídka
1. Nabídka k intervenci se podává písemně intervenční agentuře členského státu, na jehož území se nabízený cukr v době podání nabídky nachází.
2. Nabídku k intervenci lze převzít pouze tehdy, pokud ji předkládá schválený výrobce podle článků 7 a 8 na cukr jím vyrobený v rámci kvóty v běžném hospodářském roce, skladovaný v době podání nabídky odděleně ve schváleném místu skladování podle článku 24.
3. Pro každý hospodářský rok mohou členské státy přijmout k intervenci pouze maximální množství, uvedené pro každý z nich v příloze. V případě, že nabídky k intervenci přesáhnou maximální množství, použije příslušný orgán členského státu jednotný koeficient snížení tak, aby celkové přijaté množství bylo rovno množství dostupnému pro daný členský stát.
4. Před začátkem každého hospodářského roku změní Komise na základě úprav uvedených v článku 10 nařízení (ES) č. 318/2006 množství stanovená v příloze tohoto nařízení a v rámci limitu celkového množství stanoveného v čl. 18 odst. 2 uvedeného nařízení.
Případně jsou změněna množství stanovená v příloze tohoto nařízení během posledního čtvrtletí každého hospodářského roku na základě nevyužitých množství podle postupu uvedeného v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 a v rámci limitu celkového množství stanoveného v čl. 18 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 24
Schválení místa skladování
1. Schválení se uděluje na žádost výrobce intervenční agentuře, každému místu skladování, které splňuje tyto podmínky:
a)
je upraveno pro uchovávání cukru;
b)
nachází se v místě, kde jsou k dispozici dopravní zařízení nezbytná pro vyskladnění cukru;
c)
umožňuje oddělené skladování množství nabídnutého k intervenci.
Intervenční agentury mohou vyžadovat další podmínky.
2. Schválení místa skladování se uděluje buď pro skladování volně loženého cukru, nebo pro skladování v obalech. Stanovuje množstevní limit pro skladování odpovídající nejvýše padesátinásobku denní kapacity vyskladnění, které se žadatel zavazuje dát k dispozici intervenční agentuře. Ve schválení je uvedeno celkové množství, které se schvaluje a denní kapacita vyskladnění.
3. Cukr musí být skladován způsobem umožňujícím identifikaci a dostupnost. Pokud je balený, musí být umístěn s výjimkou balení „big-bags“ na paletách.
4. Schválení intervenční agentura odebere, pakliže se zjistí, že některá z podmínek uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 již není splněna. Schválení lze odebrat během hospodářského roku. Odebrání nemá retroaktivní účinek.
Článek 25
Minimální jakost cukru
1. Cukr nabízený k intervenci musí splňovat tyto podmínky:
a)
musí být vyroben v rámci kvóty během hospodářského roku, v němž byla nabídka podána;
b)
musí být ve formě krystalů.
2. Bílý cukr nabízený k intervenci musí být dobré, ryzí jakosti s vyhovujícími tržními parametry, sypký, o vlhkosti nejvýše 0,06 % .
3. Surový cukr nabízený k intervenci musí být dobré, ryzí jakosti s vyhovujícími tržními parametry, s výtěžností vypočtenou podle přílohy I bodu III nařízení (ES) č. 318/2006 nejméně ve výši 89 %.
Jde-li o surový třtinový cukr, musí mít bezpečnostní faktor nejvýše 0,30.
Jde-li o surový řepný cukr, musí mít cukr:
-
pH hodnotu nejméně 7,9 v okamžiku přijetí nabídky,
-
obsah invertního cukru nejvýše 0,07 %,
-
teplotu, která nepředstavuje žádné riziko pro uchování jakosti,
-
bezpečnostní faktor nejvýše 0,45, je-li stupeň polarizace nejméně 97, nebo obsah vlhkosti nejvýše 1,4 %, je-li stupeň polarizace nižší než 97.
Bezpečnostní faktor se stanoví tak, že se vlhkost dotčeného cukru vydělí rozdílem mezi číslem 100 a stupněm polarizace tohoto cukru.
Článek 26
Šarže
Veškerý cukr nabízený k intervenci se dodává v šaržích.
Pro účely tohoto oddílu se „šarží“ rozumí množství alespoň 2 000 tun cukru stejné jakosti a ve stejném obalu, uskladněných na stejném místě skladování.
Článek 27
Obsah nabídky
1. Nabídka podaná intervenční agentuře uvádí:
a)
jméno a adresu předkladatele nabídky;
b)
místo skladování, kde je cukr uskladněn v době podání nabídky;
c)
kapacitu pro vyskladnění zaručenou pro odběr nabízeného cukru;
d)
čisté množství nabízeného cukru;
e)
druh a jakost nabízeného cukru a hospodářský rok, v němž byl cukr vyroben;
f)
způsob obchodní úpravy cukru.
2. Intervenční agentura může požadovat doplňující údaje.
3. K nabídce se přiloží prohlášení předkladatele nabídky, ve kterém potvrdí, že dotčený cukr nebyl již dříve nakoupen v rámci určitého intervenčního opatření, že je vlastníkem cukru a že cukr splňuje podmínky stanovené v čl. 25 odst. 1 písm. a).
Článek 28
Posouzení nabídek
1. Nabídka zůstává v platnosti po dobu tří týdnů ode dne podání. Během tohoto období je však možné ji se souhlasem intervenční agentury stáhnout.
2. Intervenční agentura nabídku posoudí. Přijme ji nejpozději do konce období uvedeného v odstavci 1. Nabídku však zamítne, jestliže se při jejím posouzení ukáže, že nesplňuje některou ze stanovených podmínek.
ODDÍL 2
Skladování
Článek 29
Smlouva o skladování
1. Smlouva o skladování, kterou před přijetím nabídky uzavírá předkladatel nabídky s intervenční agenturou, je smlouvou na dobu neurčitou.
Smlouva o skladování vstupuje v platnost pět týdnů po dni přijetí nabídky a končí na konci desetidenní lhůty, během níž je dokončen odběr dotčeného množství cukru.
„Desetidenní lhůtou“ se pro účely tohoto článku rozumí jedno z následujících období pro každý kalendářní měsíc: od prvního do desátého, od jedenáctého do dvacátého, od dvacátého prvního do konce měsíce.
2. Smlouva o skladování zejména obsahuje:
a)
doložku, podle níž k ukončení smlouvy podle podmínek uvedených v tomto nařízení dochází po nejméně desetidenní výpovědní lhůtě;
b)
výši nákladů na skladování, které hradí intervenční agentura;
3. Intervenční agentura hradí náklady na skladování od počátku desetidenní lhůty, během níž vstupuje v platnost podepsaná smlouva podle odstavce 2, do ukončení platnosti této smlouvy.
4. Náklady na skladování nesmí být vyšší než 0,48 EUR na tunu v jedné desetidenní lhůtě.
5. Smlouva o skladování končí po dokončení odběru uvedeného v článku 50.
Článek 30
Převod vlastnictví
1. Převod vlastnictví cukru, na který se vztahuje smlouva o skladování, se uskuteční při zaplacení dotčeného cukru.
2. Prodávající je až do odběru odpovědný za jakost cukru podle odstavce 1 a za obal, ve kterém byl cukr přijat k intervenci.
Článek 31
Uvedení jakosti nebo balení do souladu
1. Prodávající neprodleně nahradí množství dotčeného cukru, u něhož se zjistilo, že neodpovídá požadavkům na jakost stanoveným v článku 25, stejným množstvím cukru odpovídajícím požadovaným podmínkám, který je skladován buď na stejném místě skladování, nebo na jiném místě schváleném podle článku 24.
2. Pokud se cukr skladuje v obalu a zjistí se, že obal neodpovídá uvedeným specifikacím, požádá intervenční agentura prodávajícího, aby nahradil obaly požadovaného standardu.
ODDÍL 3
Podmínky nákupu k intervenci
Článek 32
Kupní cena a jakost bílého cukru
1. Výkupní cena bílého cukru k intervenci je:
-
505,52 EUR za tunu pro hospodářský rok 2006/07,
-
433,20 EUR za tunu pro hospodářský rok 2007/08,
-
323,52 EUR za tunu pro hospodářský rok 2008/09 a 2009/10.
2. Bílý cukr je zařazen do čtyř jakostních tříd takto:
a)
I. jakostní třída: cukr vyšší jakosti než standardní jakost;
b)
II. jakostní třída: cukr standardní jakosti definované v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 318/2006;
c)
III. a IV. jakostní třída: cukr horší jakosti než standardní jakost.
3. Cukr I. jakostní třídy vykazuje tyto znaky:
a)
dobrá, ryzí jakost s vyhovujícími tržními parametry, suchý, ve formě krystalů stejnoměrného zrnění, sypký;
b)
maximální vlhkost: 0,06 %;
c)
maximální obsah invertního cukru: 0,04 %;
d)
celkový počet bodů nebyl vyšší než osm nebo:
-
šest u obsahu popela,
-
čtyři u barevného typu stanoveného podle metody Brunswického ústavu pro zemědělskou technologii a cukrovarnický průmysl (dále jen „metoda Brunswick“),
-
tři u barvy roztoku stanovené dle metody Icumsa.
Jeden bod odpovídá:
a)
0,0018 % obsahu popela určeného dle metody ICUMSA při 28° Brix;
b)
0,5 jednotek barevného typu dle metody Brunswick;
c)
7,5 jednotek barvy roztoku určené dle metody ICUMSA.
4. Cukr III. jakostní třídy vykazuje tyto znaky:
a)
dobrá, ryzí jakost s vyhovujícími tržními parametry, suchý, ve formě krystalů stejnoměrného zrnění, sypký;
b)
minimální polarizace: 99,7° S;
c)
maximální vlhkost: 0,06 %:
d)
maximální obsah invertního cukru: 0,04 %;
e)
barevný typ: maximálně č. 6, dle metody Brunswick.
5. Do IV. jakostní třídy patří cukr, který není zařazen do I., II. a III. jakostní třídy.
6. Kupní cena stanovená v odstavci 1 se sníží o:
a)
7,30 EUR za tunu u cukru III. jakostní třídy;
b)
13,10 EUR za tunu u cukru IV. jakostní třídy.
Článek 33
Kupní cena surového cukru
1. Výkupní cena surového cukru k intervenci je:
-
397,44 EUR za tunu pro hospodářský rok 2006/07,
-
359,04 EUR za tunu pro hospodářský rok 2007/08,
-
268,16 EUR za tunu pro hospodářský rok 2008/09 a 2009/10.
2. Kupní cena stanovená v odstavci 1 se:
a)
zvýší při výtěžnosti dotčeného cukru vyšší než 92 %;
b)
sníží při výtěžnosti dotčeného cukru nižší než 92 %.
3. Částka cenové přirážky nebo srážky vyjádřená v eurech na jednu tunu se rovná rozdílu mezi intervenční cenou surového cukru a stejnou cenou vynásobenou příslušným koeficientem. Koeficient se zjistí tak, že se výtěžnost dotčeného surového cukru vydělí 92 %.
4. Výtěžnost surového cukru se vypočítá podle bodu III přílohy I nařízení (ES) č. 318/2006.
Článek 34
Platební lhůta
Intervenční agentura provede platbu nejdříve stodvacátý den ode dne přijetí nabídky, pokud byly podle oddílu 4 ukončeny kontroly týkající se ověřování hmotnosti a jakosti nabízených šarží.
ODDÍL 4
Kontroly
Článek 35
Vzorky pro účely kontroly jakosti
Ve lhůtě podle článku 34 odeberou buď odborníci schválení příslušnými orgány dotčeného členského státu nebo odborníci určení společně intervenční agenturou a prodávajícím čtyři reprezentativní vzorky za účelem provedení rozborů. Pro každou smluvní stranu je určen jeden vzorek. Zbylé dva vzorky si ponechá buď odborník, nebo laboratoř schválená příslušnými orgány.
Každý vzorek se analyzuje dvakrát a za výsledek rozboru dotyčného vzorku se považuje průměrná hodnota obou vzorků.
Článek 36
Spory týkající se jakosti
1. V případě zjištěné odchylky mezi výsledky rozborů provedených kupujícím a prodávajícím podle článku 35, je pro určení jakostní třídy dotčeného cukru rozhodující aritmetický průměr obou získaných výsledků, pokud je odchylka:
-
u cukru I. jakostní třídy nejvýše 1 bod u každého ze znaků uvedených v čl. 32 odst. 3 písm. d),
-
u cukru II. jakostní třídy nejvýše 2 body u každého ze znaků, které danou třídu určují a které jsou stanoveny pomocí bodů.
Na žádost jedné ze smluvních stran však může laboratoř uvedená v čl. 35 prvním pododstavci provést rozhodčí analýzu. V takovém případě se aritmetický průměr stanoví na základě výsledku rozhodčí analýzy a výsledku rozboru prodávajícího a rozboru kupujícího, podle toho, který výsledek je bližší výsledku rozhodčí analýzy.
Tato průměrná hodnota je rozhodující pro stanovení jakostní třídy dotčeného cukru. Pokud se výsledek rozhodčí analýzy nachází uprostřed mezi výsledky rozborů provedených prodávajícím a kupujícím, je pro stanovení jakostní třídy dotčeného cukru rozhodující pouze rozhodčí analýza.
2. Je-li zjištěna odchylka mezi výsledky rozborů prodávajícího a kupujícího podle článku 35 větší než odchylka uvedená v odst. 1 prvním pododstavci v první, nebo případně druhé odrážce tohoto článku, provede případně rozhodčí analýzu laboratoř schválená příslušnými orgány. V takovém případě se postupuje podle odst. 1 druhého pododstavce tohoto článku;
3. U sporů týkajících se maximální hodnoty barevného cukru III. jakostní třídy, polarizace, vlhkosti nebo obsahu invertního cukru, se postupuje podle odstavců 1 a 2.
Odchylky uvedené v odstavci 1 se však nahradí tímto:
-
1,0 jednotek barevného typu pro cukr III. jakostní třídy,
-
0,2° S pro polarizaci,
-
0,02 % pro vlhkost,
-
0,01 % pro obsah invertního cukru.
4. Vznikne-li po použití článku 35 spor mezi smluvními stranami ohledně výtěžnosti nakoupeného surového cukru, provede rozhodčí analýzu laboratoř uvedená v prvním pododstavci uvedeného článku. V takovém případě se aritmetický průměr stanoví na základě výsledku rozhodčí analýzy a výsledků rozboru prodávajícího a rozboru kupujícího, podle toho, který výsledek je bližší výsledku rozhodčí analýzy.
Tato průměrná hodnota je pro stanovení výtěžnosti dotčeného surového cukru rozhodující. Pokud se výsledek rozhodčí analýzy nachází uprostřed mezi výsledky rozborů provedených prodávajícím a kupujícím, je pro stanovení výtěžnosti dotčeného surového cukru rozhodující pouze rozhodčí analýza.
5. Náklady na provedení rozhodčí analýzy uvedené v odst. 1 druhém pododstavci nese smluvní strana požadující analýzu.
Náklady na provedení rozhodčí analýzy uvedené v odstavci 2 nesou rovným dílem intervenční agentura a kupující.
Náklady na provedení rozhodčí analýzy uvedené v odstavci 3 nese smluvní strana, která vznesla námitky proti výsledku analýzy provedené podle článku 35.
Článek 37
Kontrola míst skladování
Příslušný subjekt pověřený kontrolou provádí kontrolu míst skladování bez ohlášení, jak stanoví článek 4 nařízení Komise (ES) č. 2148/96 (6).
Článek 38
Kontrola hmotnosti a náklady na kontrolu
1. Odborníci uvedení v článku 35 zkontrolují hmotnost prodaného cukru.
Prodávající učiní všechna nezbytná opatření, aby odborníkům umožnil zkontrolovat hmotnost a odebrat vzorky.
2. Náklady na kontrolu hmotnosti nese prodávající.
3. Náklady na činnost odborníků, kteří provádějí kontrolu hmotnosti a odběr vzorků, nese intervenční agentura.
4. Množství může být stanovováno na základě skladové evidence, které musí odpovídat odborným požadavkům jakož i požadavkům intervenční agentury, pokud:
a)
skladové účetnictví eviduje hmotnost zjištěnou vážením a jakostní fyzické znaky v okamžiku vážení, přičemž doba uplynulá od vážení nesmí přesáhnout deset měsíců;
b)
skladovatel prohlásí, že nabízená šarže odpovídá ve všech ohledech údajům vedeným ve skladovém účetnictví;
c)
se jakostní znaky zjištěné v okamžiku vážení shodují se znaky odebraných vzorků.
ODDÍL 5
Prodej k intervenci
Článek 39
Prodej
1. Intervenční agentury mohou prodávat cukr až poté, co o prodeji bylo rozhodnuto postupem podle čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006.
2. Prodej cukru podle podmínek uvedených v čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 318/2006 se uskuteční prostřednictvím nabídkového řízení nebo jiným způsobem prodeje.
3. Současně s rozhodnutím o vyhlášení nabídkového řízení se stanoví podmínky nabídkového řízení, a zejména zamýšlené použití cukru určeného k prodeji.
Pro účely tohoto oddílu se „zamýšleným použitím“ rozumí:
a)
krmivo pro zvířata;
b)
vývoz;
c)
popřípadě jiné účely, které budou stanoveny.
Účelem nabídkového řízení je stanovit prodejní cenu, částku prémie za denaturaci, popřípadě částku vývozní náhrady.
4. Podmínky nabídkového řízení musí zaručit rovný přístup a rovné zacházení všem zúčastěným stranám nehledě na místo jejich usazení ve Společenství.
Článek 40
Oznámení o nabídkovém řízení
1. Nabídkové řízení vyhlašuje příslušná intervenční agentura na dotčené množství cukru, které má v držení.
2. Každá příslušná intervenční agentura připraví oznámení o nabídkovém řízení, které vyhlásí alespoň osm dnů před zahájením lhůty stanovené pro podání nabídek.
Oznámení o nabídkovém řízení jakož i veškeré jeho změny odesílá intervenční agentura Komisi ještě před vyhlášením.
3. Oznámení o nabídkovém řízení zejména obsahuje:
a)
název a adresu intervenční agentury vyhlašující nabídkové řízení;
b)
podmínky nabídkového řízení;
c)
lhůtu pro podání nabídek;
d)
šarže cukru, kterých se nabídkové řízení týká, a pro každou šarži:
-
referenční číslo,
-
množství,
-
jakost dotčeného cukru,
-
druh obalu,
-
umístění místa, v němž je dotčený cukr uskladněn,
-
stadium dodání,
-
popřípadě, existující možnosti nakládky na dopravní prostředky určené k přepravě říční, námořní nebo železniční dopravou.
Pro účely tohoto oddílu se „šarží“ rozumí množství cukru stejného jakostního zařazení, zabaleného ve stejném obalu a uskladněného na stejném místě skladování. Minimální výše nabídky pro každé dílčí nabídkové řízení činí 250 tun.
4. Intervenční agentura přijme opatření, která považuje za nezbytná, aby umožnila zúčastněným stranám prohlédnout si cukr nabízený k prodeji, pokud ji o to požádají.
Článek 41
Nabídkové řízení
1. Výběr nabídky v nabídkovém řízení má stejnou platnost jako uzavření prodejní smlouvy na množství cukru ve vybrané nabídce. Výběr nabídky se podle daných okolností uskuteční na základě těchto faktorů uvedených v nabídce:
a)
cena, kterou uhradí účastník nabídkového řízení, jehož nabídka byla vybrána;
b)
částka prémie za denaturaci;
c)
částka vývozní náhrady.
2. Cena, kterou uhradí účastník nabídkového řízení, jehož nabídka byla vybrána, je:
a)
v případě odst. 1 písm. a) cena uvedená v nabídce;
b)
v případě odst. 1 písm. b) a c) cena uvedená v podmínkách nabídkového řízení.
Článek 42
Podmínky nabídkového řízení
1. Pro účely nabídkového řízení v odvětví cukru se v rozhodnutí o zahájení nabídkového řízení stanoví tyto podmínky nabídkového řízení:
a)
celkové množství nebo celková množství, na něž se nabídkové řízení vztahuje;
b)
zamýšlený účel;
c)
lhůta pro podání nabídek;
d)
cena, kterou uhradí účastník nabídkového řízení, jehož nabídka byla vybrána, pokud je cukr určen k použití jako krmivo pro zvířata nebo na vývoz.
2. V rozhodnutí o zahájení nabídkového řízení mohou být stanoveny dodatečné podmínky, zejména:
a)
výše minimální ceny cukru prodávaného za jiným účelem než k použití jako krmivo pro zvířata nebo na vývoz;
b)
maximální částka prémie za denaturaci nebo vývozní náhrady;
c)
minimální množství na jednoho účastníka nabídkového řízení nebo na šarži;
d)
maximální množství na jednoho účastníka nabídkového řízení nebo na šarži;
e)
přesně stanovená doba platnosti osvědčení o prémii za denaturaci nebo vývozní licence.
Článek 43
Stálé nabídkové řízení
1. Pokud to situace na trhu s cukrem ve Společenství vyžaduje, lze na prodej vyhlásit stálé nabídkové řízení.
Během doby trvání stálého nabídkového řízení se vyhlašují dílčí nabídková řízení.
2. Oznámení o stálém nabídkovém řízení se zveřejní pouze pro účely jeho vyhlášení. Oznámení může být během doby trvání stálého nabídkového řízení změněno nebo nahrazeno. Ke změně nebo náhradě dojde tehdy, změní-li se během uvedené doby podmínky nabídkového řízení.
Článek 44
Předložení nabídky
1. Předložené nabídky jsou předány intervenční agentuře v elektronické podobě.
2. V nabídce se uvede:
a)
referenční číslo nabídkového řízení;
b)
jméno a adresa účastníka nabídkového řízení;
c)
referenční číslo šarže;
d)
množství, na které se nabídka vztahuje;
e)
na každou tunu, vyjádřeno v eurech na dvě desetinná místa, popřípadě:
-
navrhovaná cena bez vnitrostátních poplatků,
-
navrhovaná částka prémie za denaturaci,
-
navrhovaná částka vývozní náhrady.
Intervenční agentura může požadovat dodatečné údaje.
3. Nabídka, která se týká několika šarží, je považována za nabídku obsahující tolik nabídek, kolika šarží se týká.
4. Nabídka je platná pouze tehdy, pokud:
a)
je před uplynutím lhůty pro podání nabídek doloženo, že v rámci daného nabídkového řízení byla složena nabídková jistota 200 EUR na jednu tunu cukru;
b)
obsahuje prohlášení účastníka nabídkového řízení, v němž se zavazuje, že pro množství cukru, na které případně získá prémii za denaturaci nebo vývozní náhradu:
-
požádá o osvědčení o prémii za denaturaci a složí jistotu v této souvislosti požadovanou, jestliže se nabídkové řízení týká cukru určeného jako krmivo pro zvířata,
-
požádá o vývozní licenci a složí jistotu v této souvislosti požadovanou, jestliže se nabídkové řízení týká cukru určeného na vývoz.
5. V nabídce může být uvedeno, že ji lze považovat za podanou pouze tehdy, pokud se výběr nabídky:
a)
týká celkového množství uvedeného v nabídce nebo určité jeho části;
b)
uskutečnil nejpozději do stanoveného dne a hodiny.
6. Nabídka, která nebyla podána podle odstavců 1 až 5 nebo která obsahuje podmínky odlišné od podmínek uvedených v oznámení o nabídkovém řízení, se nevezme v úvahu.
7. Podanou nabídku nelze stáhnout.
Článek 45
Posouzení nabídek
1. Nabídky posoudí intervenční agentura na neveřejném zasedání. Osoby, které se posouzení nabídek účastní, jsou vázány mlčenlivostí.
2. Nabídky jsou neprodleně sděleny Komisi.
Článek 46
Stanovení částek
Jestliže podmínky nabídkového řízení nestanoví minimální cenu nebo maximální částku prémie za denaturaci nebo vývozní náhrady, stanoví se tyto částky postupem podle čl. 39 odst. 2 nařízení č. 318/2006 po posouzení nabídek a zejména s přihlédnutím k podmínkám na trhu a odbytovým možnostem. Může však být rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka.
Článek 47
Výběr nabídky v nabídkovém řízení
1. S výjimkou případů, kdy se rozhodne, že se v nabídkovém řízení nebo dílčím nabídkovém řízení nevybere žádná nabídka, a aniž jsou dotčena ustanovení odstavců 2 a 3, vybere se nabídka každého účastníka nabídkového řízení, která není nižší než minimální cena nebo vyšší než maximální částka prémie za denaturaci nebo vývozní náhrady.
2. Pro stejnou šarži se vybere nabídka účastníka nabídkového řízení, která obsahuje nejvyšší cenu, nebo popřípadě nejnižší částku prémie za denaturaci nebo vývozní náhrady.
Pokud šarže není danou nabídkou zcela vyčerpána, zbývající množství je přiděleno dalším účastníkům nabídkového řízení na základě cen obsažených v jejich nabídce, a to počínaje nabídkou s nejvyšší cenou nebo druhou nejnižší prémií za denaturaci nebo vývozní náhradou.
3. Jestliže na jednu šarži nebo část šarže nabízí několik účastníků nabídkového řízení stejnou cenu nebo stejnou částku prémie za denaturaci nebo vývozní náhrady, intervenční agentura dotčené množství přidělí jedním z těchto způsobů:
a)
přidělí úměrně k množstvím uvedeným v dotčených nabídkách;
b)
rozdělí mezi jednotlivé účastníky nabídkového řízení po vzájemné dohodě s nimi;
c)
rozdělí losováním.
Článek 48
Práva a povinnosti vyplývající z výběru nabídky
1. Jestliže je cukr určen k použití jako krmivo pro zvířata, výběr nabídky zakládá:
a)
právo obdržet pro množství, na které se poskytuje prémie na denaturaci, příslušné osvědčení o prémii na denaturaci, v němž je zejména uvedena prémie za denaturaci stanovená v nabídce;
b)
povinnost požádat intervenční agenturu, jíž byla nabídka adresována, aby toto osvědčení pro dané množství vydala.
2. Je-li cukr určen na vývoz, výběr nabídky zakládá:
a)
právo obdržet pro množství, na které se poskytuje vývozní náhrada, příslušné osvědčení o vývozní náhradě, v němž je uvedena zejména vývozní náhrada stanovená v nabídce, jakož i v případě bílého cukru jakostní třídu uvedenou v oznámení o nabídkovém řízení;
b)
povinnost požádat intervenční agenturu, jíž byla nabídka adresována, aby vydala osvědčení pro dané množství a v případě bílého cukru pro danou jakostní třídu.
3. Uvedené právo se uplatní a uvedená povinnost se splní během 18 dnů po uplynutí lhůty pro podání nabídek.
4. Práva a povinnosti vyplývající z výběru nabídky jsou nepřenosné.
Článek 49
Oznámení o výběru nabídky
1. Intervenční agentura neprodleně zašle vybraným účastníkům nabídkového řízení oznámení o výběru jejich nabídky a informuje všechny účastníky o výsledku jejich účasti v nabídkovém řízení.
2. V oznámení o výběru nabídky se přinejmenším uvede:
a)
referenční číslo nabídkového řízení;
b)
referenční číslo šarže a udělené množství;
c)
popřípadě cena, částka prémie za denaturaci nebo částka vývozní náhrady, které byly přijaty pro udělené množství.
Článek 50
Odběr nakoupeného cukru
1. S výjimkou případu vyšší moci musí k odběru nakoupeného cukru dojít nejpozději do čtyř týdnů ode dne obdržení oznámení o výběru nabídky uvedeného v článku 49. Vybraný účastník nabídkového řízení a intervenční agentura se mohou dohodnout, že místo odběru cukru ze skladu uzavře účastník v uvedené lhůtě smlouvu o skladování s provozovatelem skladu, kde je dotčený cukr uskladněn.
Intervenční agentura však může v případě potřeby stanovit delší lhůtu pro odběr některých šarží, pokud se při vyskladnění vyskytnou technické potíže.
2. V případě vyšší moci stanoví intervenční agentura opatření, která považuje za nezbytná s ohledem na okolnosti uváděné vybraným účastníkem nabídkového řízení.
Článek 51
Povolení k odběru
1. Vybraný účastník nabídkového řízení nesmí odebrat koupený cukr ze skladu nebo uzavřít smlouvu o skladování podle čl. 50 odst. 1, dokud není vydáno povolení k odběru přiděleného množství.
Povolení k odběru se však mohou vydávat na části uvedeného množství.
Povolení k odběru vydává intervenční agentura na žádost zúčastněné strany.
2. Intervenční agentura nevydá povolení k odběru, dokud není doloženo, že vybraný účastník nabídkového řízení složil jistotu, že cena za přidělený cukr bude uhrazena ve stanovené lhůtě, nebo předložil obchodovatelný cenný papír.
Jistota i obchodovatelný cenný papír musí odpovídat ceně, kterou má uhradit vybraný účastník nabídkového řízení za množství cukru, pro které požádal o povolení k odběru.
Článek 52
Úhrada ceny
1. Cena za přidělený cukr musí být uhrazena na účet intervenční agentury nejpozději do třicátého dne následujícího po vydání povolení k odběru.
2. S výjimkou případu vyšší moci se jistota uvedená v čl. 51 odst. 2 uvolní pouze pro množství, za které vybraný účastník nabídkového řízení uhradil ve lhůtě stanovené v odstavci 1 tohoto článku kupní cenu na účet intervenční agentury. Jistota se uvolní okamžitě.
3. V případě vyšší moci stanoví intervenční agentura opatření, která považuje za nezbytná s ohledem na okolnosti uváděné vybraným účastníkem nabídkového řízení.
Článek 53
Převod vlastnictví
1. K převodu vlastnictví cukru, který byl přidělen v rámci nabídkového řízení, dochází v okamžiku odběru cukru.
2. Intervenční agentura a vybraný účastník nabídkového řízení se však mohou dohodnout, že k převodu vlastnictví dojde v jiném okamžiku. Jestliže intervenční agentura a vybraný účastník nabídkového řízení uzavřou dohodu podle čl. 50 odst. 1 mohou společně stanovit, ve kterém okamžiku dojde k převodu vlastnictví.
3. Dohoda o okamžiku převodu vlastnictví je platná pouze tehdy, je-li uzavřena písemně.
Článek 54
Stanovení jakostní třídy nebo výtěžnosti
Ke stanovení jakostní třídy nebo výtěžnosti dotčeného cukru při odběru se použijí články 35 a 36.
Smluvní strany se však mohou po výběru nabídky dohodnout, že výsledky stanovení jakostní třídy nebo výtěžnosti platné pro cukr nakupovaný intervenční agenturou platí rovněž pro cukr prodaný prostřednictvím nabídkového řízení.
Článek 55
Úprava ceny cukru
1. Pokud se v důsledku použití článků 35 a 36 zjistí, že jakostní třída bílého cukru je nižší než jakostní třída uvedená v oznámení o nabídkovém řízení, upraví se podle čl. 32 odst. 6 cena tohoto cukru určeného k použití uvedenému v čl. 39 odst. 3 druhého pododstavce písm. b) a c).
2. Pokud se zjistí, že bílý cukr určený na vývoz je jiné jakostní třídy, než je jakostní třída uvedená v oznámení o nabídkovém řízení, pak se opraví jakostní třída uvedená ve vývozní licenci.
3. Pokud se v důsledku použití článků 35 a 36 zjistí, že výtěžnost surového cukru se liší od výtěžnosti uvedené v oznámení o nabídkovém řízení:
a)
upraví se cena tohoto cukru podle článku 33;
b)
částka prémie za denaturaci nebo vývozní náhrady se upraví vynásobením koeficientem, který se rovná zjištěné výtěžnosti vydělené výtěžností uvedenou v oznámení o nabídkovém řízení.
Článek 56
Uvolnění jistoty
1. S výjimkou případu vyšší moci se nabídková jistota uvolní pouze pro množství, u kterého:
a)
buď vybraný účastník nabídkového řízení:
-
požádal po splnění stanovených podmínek o osvědčení o prémii za denaturaci nebo o vývozní licenci,
-
složil jistotu podle čl. 51 odst. 2 nebo předložil obchodovatelný cenný papír podle čl. 51 odst. 2,
-
odebral cukr ve stanovené lhůtě;
b)
nebo nebyla vybrána žádná nabídka.
2. Jistota se uvolní okamžitě.
3. V případě vyšší moci stanoví intervenční agentura opatření, která považuje za nezbytná s ohledem na okolnosti uváděné vybraným účastníkem nabídkového řízení.
Článek 57
Sdělování množství
Členské státy neprodleně sdělí Komisi množství bílého cukru a surového cukru:
-
nabízené ale dosud nepřijaté intervenční agenturou,
-
přijaté intervenční agenturou,
-
prodané intervenční agenturou.
KAPITOLA VII
VŠEOBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 58
Sdělení
Sdělení Komisi uvedená v článcích 12, 21, 22 a 57 tohoto nařízení se činí v elektronické podobě podle formulářů, které Komise dala členským státům k dispozici.
Článek 59
Zrušení
Zrušují se nařízení (ES) č. 1261/2001, (ES) č. 1262/2001 a (ES) č. 314/2002.
Nařízení (ES) č. 1261/2001 a (ES) č. 314/2002 se však nadále použijí pro výrobu hospodářského roku 2005/06 a nařízení (ES) č. 1262/2001 se nadále použije pro cukr přijatý k intervenci do 10. února 2006.
Článek 60
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2006.
Články 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37 a 38 se použijí do 30. září 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 29. června 2006.