RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 906/2008
af 15. september 2008
om afslutning af undersøgelsen vedrørende en ny eksportør indledt ved forordning (EF) nr. 1659/2005 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse magnesiasten med oprindelse i Folkerepublikken Kina
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), (i det følgende benævnt »grundforordningen«), særlig artikel 9, stk. 4, og artikel 11, stk. 4,
under henvisning til forslag fra Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Gældende foranstaltninger
(1)
Ved Rådets forordning (EF) nr. 1659/2005 (2) (i det følgende benævnt »den endelige forordning«) indførtes en endelig antidumpingtold på importen af visse magnesiasten med oprindelse i Folkerepublikken Kina (i det følgende benævnt »Kina«). Foranstaltningerne består af en værditold på 39,9 %, undtagen for seks virksomheder, der specifikt er nævnt i den oprindelige forordning, og som pålægges en individuel toldsats.
1.2. Anmodning om en fornyet undersøgelse
(2)
Efter indførelsen af de endelige foranstaltninger modtog Kommissionen en anmodning om en fornyet undersøgelse vedrørende en ny eksportør af forordning (EF) nr. 1659/2005, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 4, fra en kinesisk eksporterende producent, Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd (i det følgende benævnt »ansøgeren«). Ansøgeren hævdede, at virksomheden ikke var forretningsmæssigt forbundet med de eksporterende producenter i Kina, som er omfattet af de gældende antidumpingforanstaltninger vedrørende magnesiasten. Ansøgeren hævdede endvidere, at den ikke havde eksporteret magnesiasten i den oprindelige undersøgelsesperiode (fra 1. april 2003 til 31. marts 2004), men at den efter denne periode havde eksporteret dem til Fællesskabet.
1.3. Indledning af en fornyet undersøgelse vedrørende en ny eksportør
(3)
Kommissionen undersøgte den prima facie-dokumentation, der var fremlagt af ansøgeren, og fandt den tilstrækkelig til at berettige indledningen af en fornyet undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 4. Efter høring af det rådgivende udvalg og efter at have givet den pågældende EF-erhvervsgren mulighed for at fremsætte bemærkninger indledte Kommissionen ved forordning (EF) nr. 1536/2007 (3) en fornyet undersøgelse af forordning (EF) nr. 1659/2005 for så vidt angår ansøgeren.
(4)
I henhold til forordning (EF) nr. 1536/2007 blev antidumpingtolden på 39,9 %, som var indført ved forordning (EF) nr. 1659/2005, ophævet, for så vidt angår import af magnesiasten fremstillet og solgt til eksport til Fællesskabet af ansøgeren. Samtidig blev det i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 5, pålagt toldmyndighederne at træffe passende foranstaltninger til at registrere denne import.
1.4. Den pågældende vare og samme vare
(5)
Den pågældende vare er den samme som beskrevet i den oprindelige forordning, dvs. kemisk agglomererede, ubrændte magnesiasten, hvis magnesiakomponent indeholder mindst 80 % MgO, også med indhold af magnesit, med oprindelse i Folkerepublikken Kina, henhørende under KN-kode ex 6815 91 00, ex 6815 99 10 og ex 6815 99 90 (Taric-kode 6815910010, 6815991020 og 6815999020).
(6)
Samme vare svarer også til den vare, som er defineret i den oprindelige forordning.
1.5. De berørte parter
(7)
Kommissionen underrettede officielt EF-erhvervsgrenen, ansøgeren og repræsentanterne for eksportlandet om indledningen af den fornyede undersøgelse. Interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte deres synspunkter skriftligt og til at blive hørt.
(8)
Kommissionen sendte også et ansøgningsskema om markedsøkonomisk behandling samt et spørgeskema til ansøgeren og modtog en rettidig besvarelse heraf. Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle oplysninger, som den anså for nødvendige for at fastslå dumping, og aflagde kontrolbesøg hos ansøgeren og hos følgende samarbejdende forretningsmæssigt forbundne virksomheder i Kina:
-
Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd (i det følgende benævnt »ansøgeren«)
-
Liaoning Qunyi Group Refractories Co. Ltd (i det følgende benævnt »modervirksomheden«)
-
Yingkou Guangshan Refractories Co. Ltd (i det følgende benævnt »den forretningsmæssigt forbundne producent«)
-
Dalian Dalmond Trading Co. Ltd (i det følgende benævnt »den forretningsmæssigt forbundne eksportør«).
1.6. Undersøgelsesperiode
(9)
Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra 1. april 2006 til 30. september 2007 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden« eller »UP«).
2. RESULTATER AF UNDERSØGELSEN
2.1. Status som ny eksportør
(10)
EF-erhvervsgrenen indvendte, at ansøgeren eksporterede den pågældende vare til Fællesskabet så tidligt som 2004 og underbyggede denne påstand med henvisninger til forskellige hjemmesider og kataloger fra ansøgeren, hvor salget til Fællesskabet er omtalt. Imidlertid omtaler disse dokumenter hverken specifikt den pågældende vare eller eksportdatoen, og undersøgelsen af ansøgerens og de forretningsmæssigt forbundne virksomheders salgsbog indeholdt ingen oplysninger om en sådan eksport. Undersøgelsen bekræftede, at ansøgeren ikke havde eksporteret den pågældende vare i den oprindelige undersøgelsesperiode, og at ansøgeren var begyndt at eksportere til Fællesskabet efter denne periode.
(11)
Ansøgeren kunne desuden godtgøre ikke at have haft nogen direkte eller indirekte forbindelse til nogen af de kinesiske eksporterende producenter, der er omfattet af de gældende antidumpingforanstaltninger for den pågældende vare.
(12)
I overensstemmelse hermed blev det bekræftet, at virksomheden bør anses for at være en »ny eksportør«, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 4.
2.2. Markedsøkonomisk behandling
(13)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b), skal den normale værdi i antidumpingundersøgelser vedrørende import fra Kina fastsættes i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 1 til 6, for de producenter, som opfylder kriterierne i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), dvs. hvor det godtgøres, at fremstilling og salg af samme vare finder sted på markedsøkonomiske vilkår. Disse kriterier er kort beskrevet følgende:
-
Virksomhedsbeslutninger skal træffes som reaktion på markedssignaler uden nævneværdig statslig indblanding, og udgifter skal afspejle markedsværdierne.
-
Virksomheder skal have ét klart sæt grundlæggende regnskaber, som revideres uafhængigt i henhold til internationale regnskabsstandarder (i det følgende benævnt »IAS«) og anvendes til alle formål.
-
Der må ikke være videreført væsentlige fordrejninger fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system.
-
Love om konkurs og ejerforhold giver stabilitet og retlig sikkerhed.
-
Valutakursomregninger sker til markedskursen.
(14)
Ansøgeren anmodede i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b), om markedsøkonomisk behandling og blev opfordret til at udfylde et ansøgningsskema om markedsøkonomisk behandling.
(15)
I løbet af undersøgelsen indsendte ansøgeren en række ansøgninger om markedsøkonomisk behandling for sine forretningsmæssigt forbundne virksomheder. Efter at have undersøgt ansøgningerne udpegede Kommissionen fire ansøgninger om markedsøkonomisk behandling til nærmere undersøgelse af de virksomheder, der er involveret i produktion og salg af den pågældende vare. Disse virksomheder er anført i betragtning 8 i denne forordning. Det blev imidlertid på et sent tidspunkt i undersøgelsen konstateret, at ansøgeren var forretningsmæssigt forbundet med endnu en producent og endnu en eksportør af den pågældende vare, begge med hjemsted i Kina. Disse virksomheder udfyldte ikke et særskilt ansøgningsskema om markedsøkonomisk behandling, og det var således ikke muligt at evaluere situationen for hele den gruppe, inden for hvilken ansøgeren opererer.
(16)
Det er Kommissionens faste praksis at undersøge, om en gruppe af forretningsmæssigt forbundne virksomheder som helhed opfylder betingelserne for markedsøkonomisk behandling. Det anses for nødvendigt for at undgå, at en gruppe virksomheders salg kanaliseres gennem én af de forretningsmæssigt forbundne virksomheder i gruppen, hvis denne virksomhed bliver bevilget en individuel told. I tilfælde hvor et datterselskab eller enhver anden forretningsmæssigt forbunden virksomhed er en producent og/eller en sælger af den pågældende vare, skal alle de forretningsmæssigt forbundne virksomheder derfor udfylde et ansøgningsskema om markedsøkonomisk behandling, således at det kan undersøges, om de opfylder kriterierne i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c). Ansøgerens manglende fremlæggelse af oplysninger om eksistensen af sådanne virksomheder er alene tilstrækkelig til, at det ikke kan fastslås, om gruppen som helhed opfylder alle betingelser for markedsøkonomisk behandling.
(17)
Ikke desto mindre bør det bemærkes, at undersøgelsen afslørede, at ud af de fire virksomheder i gruppen, som indsendte formularer om fremsættelse af krav om markedsøkonomisk behandling, opfyldte kun én virksomhed alle betingelser for fremsættelsen af krav om markedsøkonomisk behandling. De resterende tre virksomheder opfyldte ikke de første tre kriterier i betragtning 13.
(18)
Med hensyn til modervirksomheden, kunne denne virksomhed ikke godtgøre, at den var uden statslig indblanding. For det første kunne kapitalens oprindelse for virksomheden, som var blevet etableret i 2001, ikke fastslås, og regnskaber, som viste kapitaltilførslen, kunne ikke afstemmes (kriterium nr. 1). For det andet kunne denne virksomhed ikke godtgøre, at den havde ét klart sæt grundlæggende regnskaber, som var blevet udarbejdet og revideret i overensstemmelse med IAS. Virksomheden havde navnlig ikke noget særskilt revideret regnskab. Den havde kun reviderede konsoliderede regnskaber, som var blevet udarbejdet specifikt efter anmodning fra en kreditor. Desuden fremgik det af de enkelte ureviderede regnskaber, at der var en række overtrædelser af IAS-standarderne med hensyn til anlægsaktiver og afskrivninger, bogføring af visse aktiver og opskrivning af aktiver (kriterium nr. 2).
(19)
Med hensyn til ansøgeren, kunne denne virksomhed ikke godtgøre, at den var uden statslig indblanding. Især indeholdt vedtægterne, som var blevet fremsendt til statens myndigheder med henblik på at få en erhvervslicens, restriktioner med hensyn til salg på hjemmemarkedet. Dertil kommer, at virksomheden ikke var i stand til at fremskaffe en kontrakt om energiforsyning (kriterium nr. 1). For det andet kunne virksomheden ikke påvise, at den havde ét klart sæt grundlæggende regnskaber, som var blevet udarbejdet og revideret i overensstemmelse med IAS (kriterium nr. 2). Endelig kunne ansøgeren ikke godtgøre, at den ikke havde videreført væsentlige fordrejninger fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system især som følge af, at ikke alle dens oprindelige aktiver var blevet uafhængigt evalueret, og den nød godt af betydelige afgiftslempelser (kriterium nr. 3).
(20)
Med hensyn til den tredje virksomhed godtgjorde den ikke, at virksomhedens beslutninger blev truffet som reaktion på markedssignaler, uden nævneværdig statslig indblanding, og at dens udgifter afspejlede markedsværdierne (kriterium nr. 1). For det andet kunne denne virksomhed ikke påvise, at den havde ét klart sæt grundlæggende regnskaber, som var blevet udarbejdet og revideret i overensstemmelse med IAS: Der blev konstateret en række overtrædelser af IAS-standarderne, som f.eks. sen bogføring af indtægter eller ukorrekt afskrivning af anlægsaktiver (kriterium nr. 2). Endelig kunne virksomheden ikke godtgøre, at den ikke havde videreført væsentlige fordrejninger fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system, især da dens oprindelige aktiver ikke kunne betragtes som værende uafhængigt evalueret (kriterium nr. 3).
(21)
Ud fra ovennævnte forhold og betragtninger kan der ikke indrømmes markedsøkonomisk behandling til ansøgeren og den gruppe af virksomheder, inden for hvilken den opererer.
(22)
EF-erhvervsgrenen, ansøgeren og myndighederne i det eksporterende land fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til resultaterne i forbindelse med markedsøkonomisk behandling. Der blev kun indsendt bemærkninger fra ansøgeren.
(23)
Ansøgeren indvendte først, at de to virksomheder, der blev opdaget på et sent tidspunkt i undersøgelsen som omtalt i betragtning 15, ikke var nødt til at indsende ansøgninger om markedsøkonomisk behandling. Ifølge ansøgeren bør ansøgninger om markedsøkonomisk behandling indsendes af producenter og forhandlere af den pågældende vare i undersøgelsesperioden. De to omtalte virksomheder var ikke involveret i produktion eller salg af den pågældende vare i undersøgelsesperioden eller derefter, idet den forretningsmæssigt forbundne eksportørvirksomhed blev afviklet i begyndelsen af 2008, og den forretningsmæssigt forbundne producentvirksomhed ikke var fuldt operationel i undersøgelsesperioden, da den ikke havde fået en produktionstilladelse.
(24)
I den forbindelse bemærkes det, at ansøgeren havde mulighed for at søge om markedsøkonomisk behandling for de fleste af de forretningsmæssigt forbundne virksomheder, hvilket ansøgeren i forbindelse med de fleste virksomheder også gjorde. Ansøgeren havde imidlertid undladt at oplyse om disse to virksomheders eksistens inden for den dertil fastsatte frist, jf. betragtning 25 og 26.
(25)
Kommissionen fik kendskab til eksistensen af den eksportørvirksomhed, der blev påstået afviklet, og det blev bekræftet af ansøgeren umiddelbart inden et kontrolbesøg i Kina. Virksomheden indsendte ikke en ansøgning om markedsøkonomisk behandling, og ansøgeren fremlagde heller ikke regnskaber og andre relevante oplysninger med henblik på at klarlægge denne virksomheds nøjagtige aktiviteter i undersøgelsesperioden på trods af en anmodning herom fra Kommissionen. Følgelig var Kommissionen ikke i stand til at fastslå, om denne virksomhed var involveret i salg af den pågældende vare i undersøgelsesperioden.
(26)
Med hensyn til den forretningsmæssigt forbundne producent blev Kommissionen informeret om dens eksistens under kontrolbesøget i Kina, og da denne producent havde hjemsted i en anden provins, var Kommissionen således ikke i stand til at kontrollere den nøjagtige form for aktiviteter på stedet, endsige om virksomheden havde påbegyndt produktionen af den pågældende vare. Det blev konstateret, at selv om virksomheden endnu ikke havde opnået en produktionstilladelse, gælder dens erhvervslicens, som blev bevilget i 2007, dvs. i undersøgelsesperioden, fremstillingen af den pågældende vare. Denne forretningsmæssigt forbundne producent burde derfor have indsendt et krav om markedsøkonomisk behandling.
(27)
Undladelsen af fremlæggelsen af oplysninger om eksistensen af disse to virksomheder og af indsendelsen af ansøgning om markedsøkonomisk behandling fratog Kommissionen muligheden for at kontrollere de efterfølgende indsendte oplysninger om aktiviteter og for at evaluere, om gruppen af virksomheder opfyldte betingelserne for bevilling af markedsøkonomisk behandling.
(28)
Ansøgeren påstod også, at modervirksomheden ikke burde have været omfattet af undersøgelsen om markedsøkonomisk behandling, idet den hverken er producent eller eksportør af den pågældende vare.
(29)
Modervirksomheden udøver kontrol af sine forretningsmæssigt forbundne virksomheder, herunder deres aktiviteter i relation til den pågældende vare. Således vil enhver konklusion, der viser, at modervirksomheden ikke følger markedsøkonomiske principper have en direkte indvirkning på hele virksomhedsgruppen. Af undersøgelsen fremgik det, at der fandtes stærke forbindelser mellem modervirksomheden og dens dattervirksomheder, især til ansøgeren og en anden samarbejdende virksomhed i den virksomhedsgruppe, der var involveret i den pågældende vare. Der var mange transaktioner mellem de omtalte virksomheder. Dertil kommer, at aktiver og generalomkostninger ikke var klart adskilt. Desuden anførte modervirksomheden under kontrolbesøget, at den agtede at fremstille magnesiasten i fremtiden, og der var intet i dens erhvervslicens, der kunne forhindre virksomheden deri. På den baggrund måtte denne påstand også afvises.
(30)
Ansøgeren anerkendte, at den i betragtning 20 nævnte virksomhed ikke opfylder alle de krav, der stilles i forbindelse med markedsøkonomisk behandling, men påstod, at den ikke længere burde betragtes som producent, da den for øjeblikket lejede sine produktionsfaciliteter ud til en forretningsmæssigt forbunden producent.
(31)
I den forbindelse blev det konstateret, at virksomheden har kapacitet til selv at genoptage produktionen på et hvilket som helst tidspunkt i fremtiden. Derfor måtte denne påstand afvises.
(32)
Ansøgeren fremsatte yderligere krav og fremlagde nye elementer, der skulle vise, at den i betragtning 19 nævnte virksomhed opfylder alle krav i forbindelse med markedsøkonomisk behandling. Disse krav beskrives og gennemgås i det efterfølgende.
(33)
Med hensyn til kriterium nr. 1 indvendte ansøgeren yderligere, at restriktioner i vedtægterne er en helt privat aftale mellem aktionærerne, som staten ikke blandede sig i. Ansøgeren hævdede også, at den kinesiske aftaleret ikke indeholdt en forpligtelse til at indgå en skriftlig aftale om energiforsyning.
(34)
I den forbindelse bemærkes det, at den kinesiske selskabsret fastlægger, at virksomhedernes vedtægter er bindende for virksomheden, aktionærerne, direktørerne, de tilsynsførende og den øverste ledelse. Desuden skal vedtægter og ændringer heraf registreres hos de statslige myndigheder. I modsætning til ansøgerens påstand blev det også konstateret, at den kinesiske aftaleret har en klar henvisning til kontrakter om forsyning og anvendelse af energi og indeholder klare bestemmelser om indholdet af sådanne kontrakter. På den baggrund blev påstandene med hensyn til kriterium nr. 1 afvist.
(35)
Med hensyn til kriterium nr. to fremlagde ansøgeren dokumentation for, at de mangler, der var blevet konstateret i regnskaberne, især vedrørende en transaktion mellem forretningsmæssigt forbundne virksomheder, var blevet udbedret senere i april 2008, og at betingelserne for kriterium nr. to dermed var opfyldt.
(36)
I den forbindelse bemærkes det, at eventuelt afhjælpende foranstaltninger, der var blevet anvendt i 2008, ikke kan ændre ved den omstændighed, at ansøgerens regnskaber, der var vedlagt ansøgningsskemaet, ikke var troværdige, jf. betragtning 19. På den baggrund måtte påstanden afvises.
(37)
Med hensyn til kriterium nr. 3 påstod ansøgeren, at rapporten om kapitalkontrol, som var vedlagt kravet om markedsøkonomisk behandling, burde være tilstrækkelig til i sig selv at attestere evalueringen af aktiverne. Ansøgeren påstod endvidere, at der ikke skulle have været taget højde for afgiftslempelserne i forbindelse med den nuværende antidumpingundersøgelse, da dette kun er relevant for antisubsidieundersøgelser.
(38)
Det skal bemærkes, at det i forbindelse med undersøgelsen blev konstateret, at rapporten om kapitalkontrol var behæftet med fejl og derfor ikke kunne betragtes som et pålideligt og uafhængigt grundlag for evalueringen af aktiver. Med hensyn til de afgiftslempelser, som ansøgeren havde opnået, var det opfattelsen, at de i væsentligt omfang forvrænger virksomhedens finansielle situation og bestemt har en indvirkning på det tredje kriterium i forbindelse med markedsøkonomisk behandling. På den baggrund måtte påstandene vedrørende kriterium nr. 3 afvises.
(39)
Ud fra ovenstående fastholdt Kommissionen sine resultater og konklusioner i forbindelse med kriterium nr. 1 til 3. Det bekræftes hermed, at der ikke kan indrømmes markedsøkonomisk behandling til ansøgeren og den gruppe af virksomheder, inden for hvilken den opererer.
2.3. Individuel behandling
(40)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, indføres der om nødvendigt en landsdækkende told for lande henhørende under nævnte artikel undtagen i tilfælde, hvor virksomheder kan påvise, at de opfylder alle kriterier for individuel behandling i grundforordningens artikel 9, stk. 5. Disse kriterier er kort fortalt følgende:
-
Eksportørvirksomheder, som er helt eller delvist udenlandsk ejede virksomheder eller joint ventures, kan frit tilbageføre kapital og fortjeneste.
-
Eksportpriser og -mængder og salgsbetingelser fastsættes frit.
-
Størstedelen af aktierne skal tilhøre private, og det skal påvises, at virksomheden er tilstrækkelig uafhængig af statslig indgriben.
-
Valutaomregninger foretages til markedskursen.
-
Statens indgriben er ikke af en sådan art, at der er mulighed for omgåelse af foranstaltningerne, hvis der fastsættes forskellige toldsatser for individuelle eksportører.
(41)
Ud over den markedsøkonomiske behandling anmodede ansøgeren også om individuel behandling for det tilfælde, at den pågældende ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling.
(42)
Jf. betragtning 16 er det Kommissionens faste praksis at undersøge, om en gruppe af forretningsmæssigt forbundne virksomheder som helhed opfylder betingelserne for individuel behandling. Som anført i betragtning 15 var der endnu en producent og en eksportør, der var forretningsmæssigt forbundet med ansøgeren i undersøgelsesperioden, som ikke fuldt ud samarbejdede i den nuværende undersøgelse. Der kunne således ikke drages nogen konklusion om, hvorvidt disse to virksomheder opfyldte kriterierne for individuel behandling.
(43)
Det konkluderes derfor, at ansøgeren hverken bør indrømmes markedsøkonomisk eller individuel behandling.
(44)
Ansøgeren og myndighederne i det eksporterende land samt de interesserede parter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til ovennævnte resultater. Der blev kun indsendt bemærkninger fra ansøgeren.
(45)
Ansøgeren gentog sin påstand om, at undersøgelsen af både markedsøkonomisk og individuel behandling kun burde fokusere på producenter og forhandlere af den pågældende vare i undersøgelsesperioden, og påstod, at de to virksomheder, som ikke samarbejdede, ikke var involveret i produktion eller salg af den pågældende vare. Dernæst påstod ansøgeren, at Kommissionens tjenestemænd fik alle de nødvendige oplysninger til brug for afgørelsen om eventuel individuel behandling med hensyn til de to ikke-samarbejdende virksomheder, mens de udførte deres kontrolbesøg.
(46)
For så vidt angår den første påstand, bemærkes det, at disse to virksomheders nøjagtige aktivitet i undersøgelsesperioden ikke kunne efterprøves under kontrolbesøget som følge af manglende samarbejde, jf. især betragtning 15. Derfor påviste ansøgeren ikke, at de to ikke-samarbejdende virksomheder ikke havde produceret eller været involveret i salg af den pågældende vare i undersøgelsesperioden. Det bemærkes også, at uanset producentens aktivitet i undersøgelsesperioden bør den medtages i evalueringen af gruppen af de i betragtning 16 nævnte grunde. Det fastholdes således, at disse to virksomheder burde have samarbejdet i undersøgelsen.
(47)
Som nævnt i betragtning 24 til 27 var de oplysninger, der blev tilvejebragt under kontrolbesøgene ikke tilstrækkelige til at foretage en evaluering med hensyn til individuel behandling for de to ikke-samarbejdende virksomheder. Dertil kommer, at disse oplysninger ikke blev fremskaffet inden for tidsfristen for forelæggelsen af kravet om individuel behandling og blev fremlagt så sent, at det ikke var muligt for Kommissionen at kontrollere dem. Påstanden blev derfor afvist.
(48)
Ansøgeren indvendte yderligere, at Kommissionens nuværende praksis med at undersøge kriterier i forbindelse med individuel behandling er en overtrædelse af artikel 2.3 i WTO-aftalen om antidumping, idet denne aftale bør betragtes som en integreret del af EF-retssystemet.
(49)
I betragtning af det manglende samarbejde fra de to forretningsmæssigt forbundne virksomheder blev kriterierne for individuel behandling imidlertid ikke yderligere undersøgt i denne undersøgelse, og deres kompatibilitet i forbindelse med WTO-bestemmelserne var således irrelevant i denne sag. Derfor kunne denne påstand ikke tages yderligere i betragtning.
(50)
Ud fra ovennævnte kendsgerninger og betragtninger bekræftes det derfor, at der ikke kan indrømmes individuel behandling til ansøgeren og den gruppe af virksomheder, inden for hvilken ansøgeren opererer.
3. KONKLUSION
(51)
Formålet med denne fornyede undersøgelse var at fastsætte den individuelle dumpingmargin for ansøgeren, som angiveligt var forskellig fra den nuværende restmargen, som gælder for importen af den pågældende vare fra Kina. Anmodningen var hovedsagelig baseret på påstanden om, at ansøgeren opfyldte kriterierne for markedsøkonomisk behandling.
(52)
Idet undersøgelsen især konkluderede, at ansøgeren hverken blev indrømmet markedsøkonomisk eller individuel behandling som følge af den forretningsmæssigt forbundne producents eller eksportørs manglende samarbejde, kunne Kommissionen ikke fastslå, at ansøgerens individuelle dumpingmargen rent faktisk var forskellig fra den restmargen, der var blevet fastsat i den oprindelige undersøgelse. Derfor bør ansøgerens anmodning afvises, og den fornyede undersøgelse vedrørende en ny eksportør afsluttes. Følgelig bør restantidumpingtolden fra den oprindelige undersøgelse, dvs. 39,9 %, opretholdes, for så vidt angår ansøgeren.
4. OPKRÆVNING AF ANTIDUMPINGTOLD MED TILBAGEVIRKENDE KRAFT
(53)
Da den fornyede undersøgelse har ført til den konklusion, at der forekommer dumping, for så vidt angår virksomheden, bør antidumpingtolden for virksomheden opkræves med tilbagevirkende kraft for den import af den pågældende vare, der er blevet registreret i henhold til artikel 3 i forordning (EF) nr. 1536/2007.
5. FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER OM FORANSTALTNINGERNE OG DERES VARIGHED
(54)
Ansøgeren blev underrettet om de kendsgerninger og betragtninger, som lå til grund for, at det påtænktes at indføre en endelig antidumpingtold på dens import til Fællesskabet og fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger hertil.
(55)
Denne fornyede undersøgelse berører ikke udløbsdatoen for forordning (EF) nr. 1659/2005, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Undersøgelsen vedrørende en ny eksportør, som blev indledt ved forordning (EF) nr. 1536/2007, afsluttes hermed, og den antidumpingtold, der jf. artikel 1 i forordning (EF) nr. 1659/2005 gælder for »alle andre selskaber« i Folkerepublikken Kina, pålægges hermed den import, der er fastlagt i artikel 1 i forordning (EF) nr. 1536/2007.
2. Den antidumpingtold, der i henhold til artikel 1 i forordning (EF) nr. 1659/2005 gælder for »alle andre selskaber« i Folkerepublikken Kina, opkræves hermed med virkning fra den 22. december 2007 på importen af visse magnesiasten, som er blevet registreret i henhold til artikel 3 i forordning (EF) nr. 1536/2007.
3. Det pålægges herved toldmyndighederne at ophøre med den registrering af importen, der er blev udført i henhold til artikel 3 i forordning (EF) nr. 1536/2007.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1, stk. 2, anvendes fra den 22. december 2007.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. september 2008.
NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 906/2008
ze dne 15. září 2008,
kterým se zastavuje pro nového vývozce uskutečněný přezkum nařízení (ES) č. 1659/2005 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského Společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh, který předložila Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Stávající opatření
(1)
Rada nařízením (ES) č. 1659/2005 (2) (dále jen „původní nařízení“) uložila konečné antidumpingové clo na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“). Opatření má formu valorického cla ve výši 39,9 %, s výjimkou šesti společností výslovně uvedených v původním nařízení, na které se vztahují individuální sazby cla.
1.2 Žádost o přezkum
(2)
Po zavedení konečných opatření obdržela Komise od čínského vyvážejícího výrobce, společnosti Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (dále jen „žadatel“), žádost o zahájení přezkumu nařízení (ES) č. 1659/2005 pro nového vývozce podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení. Žadatel tvrdil, že není ve spojení s žádnými vyvážejícími výrobci v ČLR, na něž se vztahují platná antidumpingová opatření týkající se magnezitových cihel. Dále tvrdil, že v období původního šetření (od 1. dubna 2003 do 31. března 2004) magnezitové cihly nevyvážel, nýbrž je do Společenství vyvážel až po tomto období.
1.3 Zahájení přezkumu pro nového vývozce
(3)
Komise přezkoumala zřejmé důkazy, které předložil žadatel, a usoudila, že dostatečně ospravedlňují zahájení přezkumu podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení. Po konzultaci s poradním výborem a poté, co byla dotčenému výrobnímu odvětví Společenství dána možnost se k věci vyjádřit, zahájila Komise nařízením (ES) č. 1536/2007 (3) přezkum nařízení (ES) č. 1659/2005 týkající se žadatele.
(4)
Podle nařízení (ES) č. 1536/2007 bylo antidumpingové clo ve výši 39,9 % uložené nařízením (ES) č. 1659/2005 zrušeno, pokud jde o dovoz magnezitových cihel vyrobených a prodávaných na vývoz do Společenství žadatelem. Zároveň byly podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení celní orgány vyzvány, aby učinily příslušné kroky k zavedení celní evidence těchto dovozů.
1.4 Dotčený výrobek a obdobný výrobek
(5)
Dotčený výrobek je stejný jako dotčený výrobek popsaný v původním nařízení, tj. chemicky vázané, nepálené magnezitové cihly, jejichž hořčíková složka obsahuje alespoň 80 % MgO, též obsahující magnezit, pocházející z ČLR, v současnosti kódů KN ex 6815 91 00, ex 6815 99 10 a ex 6815 99 90 (kódů TARIC 6815910010, 6815991020 a 6815999020).
(6)
Obdobný výrobek je rovněž stejný jako obdobný výrobek vymezený v původním nařízení.
1.5 Dotčené strany
(7)
Komise o zahájení přezkumu oficiálně informovala výrobní odvětví Společenství, žadatele a zástupce vyvážející země. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a účastnit se slyšení.
(8)
Komise žadateli zaslala formulář žádosti o status tržního hospodářství a dotazník a obdržela odpověď ve stanoveném termínu. Komise ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné pro stanovení dumpingu, a uskutečnila inspekce v prostorách žadatele a níže uvedených spolupracujících společností ve spojení v ČLR:
-
Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (žadatel),
-
Liaoning Qunyi Group Refractories Co. Ltd. (mateřská společnost),
-
Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (výrobce ve spojení),
-
Dalian Dalmond Trading Co. Ltd. (vývozce ve spojení).
1.6 Období šetření
(9)
Šetření dumpingu se týkalo období od 1. dubna 2006 do 30. září 2007 (dále jen „období šetření“).
2. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
2.1 Status nového vývozce
(10)
Výrobní odvětví Společenství namítalo, že žadatel vyvážel dotčený výrobek do Společenství již v roce 2004 a podepřelo toto tvrzení několika internetovými stránkami a katalogy žadatele, v nichž byl zmiňován prodej ve Společenství. V těchto dokumentech však nebyl zmiňován konkrétně dotčený výrobek nebo datum vývozu a přezkoumání evidence odbytu žadatele a jeho společností ve spojení neobjevilo žádný důkaz o takovém vývozu. Šetření potvrdilo, že žadatel nevyvážel dotčený výrobek během období původního šetření a že ho začal vyvážet do Společenství až po tomto období.
(11)
Kromě toho byl žadatel schopen uspokojivým způsobem prokázat, že neměl žádné přímé ani nepřímé vazby s žádným z čínských vyvážejících výrobců, na které se vztahují antidumpingová opatření platná pro dotčený výrobek.
(12)
Bylo tudíž potvrzeno, že by uvedená společnost měla být považována za „nového vývozce“ podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení.
2.2 Status tržního hospodářství
(13)
Podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení se při antidumpingových šetřeních týkajících se dovozů z ČLR běžná hodnota určuje podle čl. 2 odst. 1 až 6 základního nařízení v případě těch výrobců, kteří splnili kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, tj. pokud bylo prokázáno, že pokud jde o výrobu a prodej obdobného výrobku, převažují podmínky tržního hospodářství. Uvedená kritéria lze shrnout takto:
-
obchodní rozhodnutí jsou přijímána na základě tržních signálů bez zásadních zásahů státu a náklady odrážejí tržní hodnoty,
-
společnosti mají jednoznačné a jasné účetnictví, které je kontrolováno nezávislým auditem v souladu s mezinárodními účetními standardy a používá se pro všechny účely,
-
nedochází k výraznému zkreslení způsobenému bývalým systémem netržního hospodářství,
-
zákony o úpadku a o vlastnictví zaručují stabilitu a právní jistotu,
-
převody měn se provádí podle tržních kurzů.
(14)
Žadatel požádal o status tržního hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení a byl vyzván k vyplnění formuláře žádosti o status tržního hospodářství.
(15)
V průběhu šetření podal žadatel několik žádostí o status tržního hospodářství pro své společnosti ve spojení. Po rozboru těchto žádostí Komise určila čtyři žádosti o status tržního hospodářství za účelem prověření společností zabývajících se výrobou a prodejem dotčeného výrobku. Jedná se o společnosti uvedené v 8. bodě odůvodnění tohoto nařízení. V pozdním stadiu šetření však bylo zjištěno, že je žadatel ve spojení s dalším výrobcem a dalším vývozcem dotčeného výrobku v ČLR. Tyto společnosti nevyplnily svůj formulář žádosti o status tržního hospodářství, a nebylo proto možné posoudit situaci celé skupiny, v jejímž rámci žadatel působí.
(16)
Komise důsledně uplatňuje postup, při kterém zjišťuje, zda skupina společností ve spojení splňuje podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství jako celek. Tento postup je považován za nezbytný, aby se zabránilo tomu, že skupina společností uskutečňuje své prodeje prostřednictvím jedné z těchto společností, jestliže jí byla přidělena individuální celní sazba. Proto v případech, kdy je dceřiná nebo jakákoli jiná společnost ve spojení výrobcem a/nebo prodejcem dotčeného výrobku, musí všechny tyto společnosti ve spojení předložit formulář žádosti o status tržního hospodářství, aby bylo možné přezkoumat, zda jsou splněna kritéria čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení. To, že žadatel zamlčí existenci těchto společností, je samo o sobě dostačující k přijetí závěru, že není možné stanovit, zda skupina jako celek splňuje všechny podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství.
(17)
Je však třeba poznamenat, že šetření odhalilo, že z uvedených čtyř společností ze skupiny, které předložily formulář žádosti o status tržního hospodářství, pouze jedna společnost splňovala všechny podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství. Zbývající tři společnosti nesplňovaly první tři kritéria uvedená ve 13. bodě odůvodnění výše.
(18)
Pokud jde o mateřskou společnost, tato společnost neprokázala, že je prosta státních zásahů. Za prvé nebylo možné určit zdroj kapitálu společnosti získaného v roce 2001, a účty, na nichž byly tyto kapitálové vklady zaznamenány, nebyly podloženy další dokumentací (kritérium jedna). Za druhé tato společnost nedoložila, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy. Zejména nebyl proveden audit jednotlivých účtů. Byl proveden pouze audit konsolidovaných finančních výkazů, připravených speciálně na žádost věřitele. Neauditované jednotlivé účty navíc vykazovaly několikeré porušení mezinárodních účetních standardů, pokud jde o stálá aktiva a odpisy, účtování některých aktiv a oceňování aktiv (kritérium dvě).
(19)
Pokud jde o žadatele, ten neprokázal, že je prost státních zásahů. Zejména jeho stanovy, které byly poskytnuty státním orgánům, aby společnost mohla získat povolení k podnikání, obsahovaly omezení prodeje na domácím trhu. Společnost navíc nebyla schopna předložit smlouvu na dodávky energie (kritérium jedna). Za druhé tato společnost nedoložila, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy (kritérium dva). Konečně žadatel neprokázal, že u něj nedochází k výrazným zkreslením způsobeným bývalým systémem netržního hospodářství, zejména proto, že ne všechna jeho počáteční aktiva byla nezávisle oceněna a proto, že se těšil významným daňovým výhodám (kritérium tři).
(20)
Pokud jde o třetí ze společností, ta neprokázala, že obchodní rozhodnutí jsou přijímána na základě tržních signálů, bez zásadních zásahů státu a že její náklady odrážejí tržní hodnoty (kritérium jedna). Za druhé tato společnost neprokázala, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy; bylo zaznamenáno několik porušení mezinárodních účetních standardů, např. pozdní účtování výnosů nebo nesprávné odpisy stálých aktiv (kritérium dva). Konečně společnost neprokázala, že u ní nedochází k výrazným zkreslením způsobeným bývalým systémem netržního hospodářství, zejména proto, že počáteční aktiva společnosti nebylo možné považovat za nezávisle oceněná (kritérium tři).
(21)
Na základě výše uvedených skutečností a úvah nemohl být žadateli a skupině, v jejímž rámci žadatel působí, jako celku přiznán status tržního hospodářství.
(22)
Výrobnímu odvětví Společenství, žadateli a orgánům vyvážející země byla dána možnost vyjádřit se ke zjištěním, která se týkají statusu tržního hospodářství. Vyjádření předložil pouze žadatel.
(23)
Žadatel nejprve namítal, že dvě společnosti, jejichž existence vyšla najevo v pozdním stádiu šetření, jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění, nemusí podávat žádost o status tržního hospodářství. Podle žadatele by žádosti o status tržního hospodářství měli podávat ti, kteří dotčený výrobek vyráběli nebo s ním obchodovali v průběhu období šetření. Uvedené dvě společnosti se během období šetření a po jeho skončení nezabývaly výrobou ani prodejem dotčeného výrobku, neboť vývozce ve spojení byl zlikvidován na začátku roku 2008 a výrobce ve spojení nebyl během období šetření plně provozuschopný, neboť nedostal povolení k výrobě.
(24)
V tomto ohledu je třeba připomenout, že žadateli byla dána možnost podat žádost o status tržního hospodářství za většinu svých společností ve spojení a že ten tak učinil. Neuvedl však údaje o těchto dvou společnostech ve lhůtách k tomu stanovených, jak je blíže vysvětleno ve 25. a 26. bodě odůvodnění.
(25)
Existence uvedeného údajně zlikvidovaného vývozce byla zjištěna Komisí a potvrzena žadatelem těsně před uskutečněním inspekce na místě v ČLR. Uvedená společnost nepodala žádost o status tržního hospodářství a žadatel navíc i přes žádost Komise neposkytl žádné účetní záznamy a další relevantní informace, aby bylo jasné, jaká byla přesně činnost této společnosti v průběhu období šetření. Komise proto nebyla schopna určit, zda se tato společnost v průběhu období šetření nezabývala prodejem dotčeného výrobku.
(26)
Pokud jde o výrobce ve spojení, jeho existence byla Komisi oznámena v průběhu inspekce na místě v ČLR, a jelikož se tento výrobce nacházel v jiné provincii, nebyla Komise schopna ověřit na místě přesný charakter jeho činnosti ani zjistit, zda tato společnost ve skutečnosti nezahájila výrobu dotčeného výrobku. Bylo zjištěno, že ačkoli tato společnost ještě nedostala povolení k výrobě, její povolení k podnikání udělené v roce 2007, tedy v průběhu období šetření, se vztahuje na výrobu dotčeného výrobku. Tento výrobce ve spojení by tudíž měl podat žádost o status tržního hospodářství.
(27)
Skutečnost, že žadatel Komisi o existenci těchto dvou společností neinformoval a že nebyly podány žádosti o status tržního hospodářství, Komisi znemožnila ověřit následně poskytnuté informace o jejich činnosti a posoudit, zda uvedená skupina společností splňuje podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství.
(28)
Žadatel rovněž uvedl, že mateřská společnost by neměla být zahrnuta do šetření týkajícího se statusu tržního hospodářství vzhledem k tomu, že není ani výrobcem, ani vývozcem dotčeného výrobku.
(29)
Mateřská společnost kontroluje své společnosti ve spojení, včetně jejich aktivit, pokud jde o dotčený výrobek. Proto mají jakákoli zjištění, z nichž by vyplývalo, že mateřská společnost neuplatňuje zásady tržního hospodářství, přímý dopad na celou skupinu. Z šetření vyplynulo, že mezi mateřskou společností a jejími dceřinými společnostmi existují silné vazby, zejména pak s žadatelem a s další spolupracující společností z uvedené skupiny, která má co do činění s dotčeným výrobkem. Mezi uvedenými společnostmi se uskutečnilo mnoho transakcí. Aktiva a režijní náklady navíc nebyly jasně odděleny. Mateřská společnost navíc v průběhu inspekce na místě uvedla, že v budoucnu zamýšlí vyrábět magnezitové cihly a že v jejím povolení k podnikání není uvedeno nic, co by jí v tom bránilo. Z tohoto důvodu muselo být toto tvrzení rovněž odmítnuto.
(30)
Žadatel uznal, že společnost uvedená ve 20. bodě odůvodnění nesplňuje všechna kritéria pro status tržního hospodářství, ale uvedl, že by tato společnost neměla být nadále považována za výrobce, neboť v současné době pronajímá své výrobní prostory výrobci ve spojení.
(31)
V tomto ohledu bylo zjištěno, že tato společnost je schopna znovu sama zahájit výrobu, a to kdykoli v budoucnu. Proto toto tvrzení muselo být odmítnuto.
(32)
Žadatel uvedl další tvrzení a poukázal na nové prvky údajně dokazující, že společnost zmíněná v 19. bodě odůvodnění splňuje všechna kritéria statusu tržního hospodářství. Tato tvrzení jsou blíže popsána a rozebrána níže.
(33)
Pokud jde o kritérium jedna, žadatel dále namítl, že jakékoli omezení ve stanovách je čistě soukromou dohodou mezi akcionáři, do níž stát nezasahoval. Žadatel rovněž uvedl, že čínské smluvní právo neukládá povinnost podepsat písemnou smlouvu na dodávky energie.
(34)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že čínské smluvní právo stanoví, že stanovy společnosti jsou závazné pro společnost, akcionáře, ředitele, vedoucí oddělení a vyšší vedení. Stanovy a jakékoli změny stanov musí být navíc registrovány u státních orgánů. V rozporu s tvrzením žadatele bylo rovněž zjištěno, že čínské smluvní právo jasně hovoří o smlouvách o dodávkách a využití energie a obsahuje jasná ustanovení o obsahu takových smluv. Na základě těchto skutečností byla tvrzení ohledně kritéria jedna odmítnuta.
(35)
Pokud jde o kritérium dva, žadatel předložil dokumenty, z nichž údajně vyplývá, že nedostatky v účetnictví, zejména pokud jde o transakce mezi společnostmi ve spojení, byly odstraněny později v dubnu 2008, a tvrdil, že kritérium dva je tedy splněno.
(36)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že jakákoli údajná náprava, která proběhla v roce 2008, nemůže napravit skutečnost, že účetnictví žadatele, které bylo předloženo spolu s žádostí, nebylo spolehlivé, jak se uvádí v 19. bodě odůvodnění. Proto muselo být toto tvrzení odmítnuto.
(37)
Pokud jde o kritérium tři, žadatel namítl, že ověřující zpráva týkající se kapitálu připojená k žádosti o status tržního hospodářství by měla sama o sobě dostatečně potvrzovat ocenění jeho aktiv. Žadatel rovněž uvedl, že daňové úlevy by neměly být v rámci tohoto antidumpingového šetření brány v úvahu, neboť tato otázka je relevantní pouze při antisubvenčním šetření.
(38)
Je třeba poznamenat, že šetřením bylo zjištěno, že v ověřující zprávě týkající se kapitálu byly zjištěny chyby, a nemohla být tudíž považována za věrohodný nezávislý základ pro ocenění aktiv. Pokud jde o daňové úlevy, kterým se žadatel těšil, má se za to, že významným způsobem zkreslují finanční situaci společnosti a skutečně mají dopad na třetí kritérium statusu tržního hospodářství. Proto musela být tvrzení týkající se kritéria tři odmítnuta.
(39)
Na základě výše uvedených skutečností Komise trvá na svých zjištěních a závěrech, pokud jde o kritéria jedna až tři. Je tedy potvrzeno, že žadateli a skupině, v níž působí, nemůže být přiznán status tržního hospodářství.
2.3 Individuální zacházení
(40)
Podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení se pro země, na které se vztahují ustanovení tohoto článku, případné clo stanoví s celostátní platností, ledaže jsou společnosti schopny prokázat, že splňují veškerá kritéria pro individuální zacházení stanovená v čl. 9 odst. 5 základního nařízení. Uvedená kritéria lze shrnout takto:
-
v případě plného nebo částečného zahraničního vlastnictví daných podniků nebo společných podniků (joint ventures) mohou vývozci svobodně repatriovat základní kapitál a zisky,
-
vývozní ceny a množství a prodejní a dodací podmínky byly svobodně určeny,
-
většinu akcií vlastní soukromé osoby a musí být prokázáno, že společnost je dostatečně nezávislá na státní intervenci,
-
převod směnných kursů se provádí podle tržních kursů,
-
státní intervence není takového rozsahu, aby umožňovala obcházení individuálních antidumpingových opatření.
(41)
Žadatel, kromě toho, že požádal o status tržního hospodářství, požádal rovněž o individuální zacházení v případě, že mu nebude přiznán status tržního hospodářství.
(42)
Jak je vysvětleno v 16. bodě odůvodnění, Komise důsledně uplatňuje postup, při kterém zjišťuje, zda skupina společností ve spojení splňuje podmínky pro individuální zacházení jako celek. Jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění, existoval v období šetření jeden další výrobce a jeden vývozce, kteří byli s žadatelem ve spojení a kteří při stávajícím šetření nespolupracovali. Proto nebylo možné učinit žádný závěr ohledně toho, zda tyto dvě společnosti splňují kritéria pro individuální zacházení.
(43)
Proto se konstatuje, že žadateli by neměl být přiznán ani status tržního hospodářství, ani individuální zacházení.
(44)
Žadatel, orgány vyvážející země i zúčastněné strany dostali možnost vyjádřit se k uvedeným zjištěním. Pouze žadatel předložil níže uvedené připomínky.
(45)
Žadatel nejprve zopakoval své tvrzení, že šetření pro účely statusu tržního hospodářství i individuálního zacházení by se mělo týkat pouze těch, kteří dotčený výrobek vyráběli nebo s ním obchodovali během období šetření, a uvedl, že uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, se nezabývaly výrobou ani prodejem dotčeného výrobku. Dále uvedl, že pracovníci Komise dostali veškeré potřebné informace, aby mohli posoudit individuální zacházení pro uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, když prováděli inspekce na místě.
(46)
Pokud jde o první tvrzení, je třeba poznamenat, že přesná činnost těchto dvou společností během období šetření nemohla být prověřena při inspekci na místě právě z důvodu jejich nespolupráce, jak je uvedeno zejména v 15. bodě odůvodnění. Žadatel tedy neprokázal, že uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, během období šetření nevyráběly dotčený výrobek nebo se nezabývaly jeho prodejem. Rovněž je třeba poznamenat, že ať byla činnost výrobce během období šetření jakákoli, měla by být vzata v úvahu při posuzování uvedené skupiny z důvodů vysvětlených zejména v 16. bodě odůvodnění. Komise proto trvá na tom, že tyto dvě společnosti měly při šetření spolupracovat.
(47)
Jak je uvedeno ve 24. až 27. bodě odůvodnění, informace poskytnuté během inspekce na místě nebyly dostatečné k posouzení individuálního zacházení pro uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly. Tyto informace navíc nebyly poskytnuty ve stanovené lhůtě pro podání žádosti o individuální zacházení a byly poskytnuty tak pozdě, že je Komise nemohla ověřit. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(48)
Žadatel dále uvedl, že běžná praxe Komise při posuzování kritérií pro individuální zacházení je porušením článku 2.3 antidumpingové dohody WTO, neboť tato dohoda by měla být považována za nedílnou součást právního řádu ES.
(49)
Vzhledem k nespolupráci dvou společností ve spojení však nebyla kritéria pro individuální zacházení při tomto šetření dále posuzována a otázka, zda jsou v souladu s pravidly WTO, byla v tomto případě irelevantní. Toto tvrzení proto nebylo dále bráno v úvahu.
(50)
Na základě výše uvedených skutečností a úvah je tedy potvrzeno, že žadateli a skupině, v níž působí, nemohlo být přiznáno individuální zacházení.
3. ZÁVĚR
(51)
Účelem tohoto přezkumu bylo určit individuální dumpingové rozpětí žadatele, které se údajně lišilo od stávajícího zbytkového rozpětí pro dovoz dotčeného výrobku z ČLR. Žádost se zakládala zejména na tvrzení, že žadatel splnil kritéria pro status tržního hospodářství.
(52)
Jelikož šetření došlo zejména k závěru, že kvůli nespolupráci jeho výrobce a vývozce ve spojení žadateli nebyl přiznán ani status tržního hospodářství, ani individuální zacházení, Komise nemohla určit, zda se individuální dumpingové rozpětí žadatele skutečně lišilo od zbytkového dumpingového rozpětí stanoveného v původním šetření. Žádost, kterou žadatel podal, by proto měla být zamítnuta a přezkum pro nového vývozce zastaven. Zbytkové antidumpingové clo, které bylo zjištěno v průběhu původního šetření a které činí 39,9 %, by v důsledku toho mělo být u dotčeného žadatele zachováno.
4. ZPĚTNÝ VÝBĚR ANTIDUMPINGOVÉHO CLA
(53)
Jelikož výsledkem přezkumu bylo stanovení dumpingu pro dotyčnou společnost, mělo by se antidumpingové clo z dovozu dotčeného výrobku, který podléhal evidenci podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007, platné pro tuto společnost, vybrat se zpětnou platností.
5. OZNÁMENÍ A DOBA TRVÁNÍ OPATŘENÍ
(54)
Žadatel byl informován o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlí uložit konečné antidumpingové clo na jeho dovoz do Společenství, a dostal příležitost vyjádřit své připomínky.
(55)
Tento přezkum nemá vliv na datum, kdy nařízení (ES) č. 1659/2005 pozbývá platnost podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Přezkum pro nového vývozce, který byl zahájen nařízením (ES) č. 1536/2007, se zastavuje a na dovoz podle článku 1 nařízení (ES) č. 1536/2007 se ukládá antidumpingové clo, které se podle článku 1 nařízení (ES) č. 1659/2005 vztahuje na „všechny ostatní společnosti“ v Čínské lidové republice.
2. Antidumpingové clo, které se podle článku 1 nařízení (ES) č. 1659/2005 vztahuje na „všechny ostatní společnosti“ v Čínské lidové republice se s účinkem od 22. prosince 2007 vybírá z dovozu některých magnezitových cihel, který byl zaevidován podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007.
3. Celní orgány se vyzývají, aby zastavily celní evidenci dovozu vedenou podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platné předpisy týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 2 se použije s účinkem ode dne 22. prosince 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. září 2008.