KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 491/2008
af 3. juni 2008
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår produktionsrestitutioner for korn
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1), særlig artikel 98 sammenholdt med artikel 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 1784/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for korn (2) ophæves fra den 1. juli 2008, jf. artikel 201, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 1234/2007.
(2)
Kommissionens forordning (EØF) nr. 1722/93 af 30. juni 1993 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 for så vidt angår produktionsrestitutioner for korn (3) er flere gange blevet gennemgribende ændret. Efter at forordning (EF) nr. 1234/2007 er blevet vedtaget som fusionsmarkedsordning, bør forordning (EØF) nr. 1722/93 tilpasses i overensstemmelse hermed. For klarhedens skyld bør nævnte forordning ophæves og afløses af en ny forordning.
(3)
På grund af de særlige forhold på stivelsesmarkedet, herunder nødvendigheden af at opretholde konkurrencedygtige priser i forhold til priserne på stivelse, der produceres i tredjelande og importeres som varer, som importordningerne ikke beskytter EF-producenterne tilstrækkeligt imod, kan der i henhold til artikel 96 i forordning (EF) nr. 1234/2007 ydes produktionsrestitution for majs-, hvede- og kartoffelstivelse og for visse afledte produkter, der anvendes til fremstilling af visse produkter, som Kommissionen opstiller en liste over, og hvis der ikke findes nogen væsentlig indenlandsk produktion af andet korn til fremstilling af stivelse, for en vis mængde stivelse, der hvert produktionsår fremstilles i Finland og Sverige af byg og havre, såfremt det ikke medfører forøgelse af stivelsesproduktionen på grundlag af disse to kornarter. Formålet med at yde denne restitution er at give de pågældende forarbejdningsvirksomheder adgang til stivelse og bestemte afledte produkter til en lavere pris end den, der ville følge af anvendelsen af bestemmelserne i den fælles markedsordning for de pågældende produkter.
(4)
I henhold til artikel 98 i forordning (EF) nr. 1234/2007 skal der fastsættes betingelser for ydelse af produktionsrestitutioner, herunder regler for kontrol og udbetaling, således at der gælder de samme regler i alle medlemsstaterne.
(5)
Ifølge forordning (EF) nr. 1234/2007 skal der opstilles en liste over de produkter, der giver ret til produktionsrestitutioner for den stivelse, der er anvendt ved deres fremstilling.
(6)
Med henblik på en mere effektiv kontrol bør producenterne for at kunne opnå restitution først godkendes af den medlemsstat, på hvis område fremstillingen af ovennævnte produkter finder sted.
(7)
Det bør fastsættes, hvordan produktionsrestitutionen skal beregnes, og hvor ofte den skal fastsættes. Den mest tilfredsstillende beregningsmetode er på nuværende tidspunkt baseret på forskellen mellem markedsprisen for korn og den pris, der anvendes til beregning af importafgiften. For stabilitetens skyld bør produktionsrestitutionen normalt fastsættes hver måned, og for at der kan føres kontrol med, at produktionsrestitutionen har den korrekte størrelse, bør udviklingen i kornpriserne følges på verdensmarkedet og på EF's mest repræsentative markeder. Det bør præciseres, hvilke EF-markeder der skal overvåges, og det er kun majs, der bør overvåges. Da der ikke hidtil har været nogen praktiske fordele forbundet med at tage andre kornpriser i betragtning ved beregningen af restitutionens størrelse, burde det ikke være nødvendigt at tage hensyn til andre kornarter.
(8)
Der skal udbetales produktionsrestitutioner for anvendelse af stivelse og bestemte afledte produkter, der anvendes til fremstilling af bestemte varer. Der kræves udførlige oplysninger, så det bliver lettere at føre passende kontrol med produktionsrestitutionerne og udbetale dem til ansøgerne. Myndighederne i den pågældende medlemsstat bør have beføjelse til at kræve, at ansøgerne giver dem alle nødvendige oplysninger og giver dem adgang til at foretage de undersøgelser og inspektioner, der måtte være nødvendige for at gennemføre en sådan kontrol.
(9)
Fabrikanten af produktet bruger ikke nødvendigvis ubehandlet stivelse, og der bør derfor opstilles en liste over stivelsesprodukter, hvis anvendelse giver fabrikanten ret til at modtage restitution.
(10)
Esterificeret og etherificeret stivelse kan som følge af disse produkters særlige beskaffenhed forlede til forarbejdning i spekulationsøjemed for at opnå produktionsrestitution mere end én gang. For at undgå spekulation bør der fastsættes foranstaltninger for at sikre, at esterificeret og etherificeret stivelse ikke igen omdannes til en råvare, ved hvis anvendelse der kan ansøges om restitution. Sikkerhedsstillelsens størrelse bør tilpasses for at forebygge spekulation.
(11)
Produktionsrestitutionen bør først udbetales, når forarbejdningen har fundet sted. Når den har fundet sted, bør udbetalingen ske senest fem måneder efter, at myndigheden har fået meddelelse om, at stivelsen er blevet forarbejdet. Fabrikanten bør dog kunne få et forskud, inden kontrollen er afsluttet.
(12)
Af forenklingshensyn og for at mindske den administrative byrde og i betragtning af omkostningerne ved at genomdanne modificeret stivelse bør det produktionsrestitutionsbeløb, der skiller mellem, om der kræves kontrolforanstaltninger eller ej, forhøjes, dog uden at øge risikoen for, at EF's midler anvendes uretmæssigt.
(13)
Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter (4) gælder for ordningerne i nærværende forordning. Det er derfor nødvendigt at fastlægge de primære krav i forbindelse med de forpligtelser, der påhviler fabrikanterne, og hvis opfyldelse er garanteret ved en sikkerhedsstillelse.
(14)
Forvaltningskomitéen for Den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter har ikke afgivet udtalelse inden for den tidsfrist, der er fastsat af dens formand -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Ifølge artikel 96 i forordning (EF) nr. 1234/2007 kan der ydes produktionsrestitution (i det følgende benævnt »restitution«) til fysiske eller juridiske personer, der anvender hvede-, majs- eller kartoffelstivelse eller bestemte stivelsesprodukter til fremstilling af de varer, som er anført på listen i bilag I til nærværende forordning.
For Finland og Sverige kan der ligeledes ydes restitution for anvendelsen af byg- og havrestivelse for højst 50 000 tons i Finland og 10 000 tons i Sverige.
2. Når det skal besluttes, om der skal ydes restitution, tages følgende i betragtning:
a)
konkurrencen fra tredjelande og den beskyttelse mod denne konkurrence, som mekanismerne i den fælles landbrugspolitik og den fælles toldtarif yder
b)
den tekniske udvikling inden for fremstilling og anvendelse af stivelse
c)
den procentdel, stivelsen udgør af færdigvaren, og/eller den relative værdi af stivelsen i færdigvaren og/eller varens betydning som afsætningsmulighed for stivelsen i konkurrence med andre varer.
3. Eventuel ydelse af restitution for en vare må ikke medføre konkurrencefordrejninger i forhold til andre varer, som ikke er restitutionsberettigede.
4. Hvis der konstateres konkurrencefordrejning som følge af ydelsen af restitution, skal restitutionen:
a)
afskaffes, eller
b)
ændres i det omfang, det er nødvendigt for at hindre konkurrencefordrejningen.
5. Der kan ikke ydes restitution for stivelse, der er importeret til EF under en importordning med nedsat importafgift.
6. Kommissionen vedtager de beslutninger, der er nævnt i denne artikel, efter proceduren i artikel 195, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007.
Artikel 2
I denne forordning forstås ved:
a)
»stivelse«: ubehandlet stivelse og stivelsesprodukter som anført i bilag II
b)
»godkendte produkter«: produkter, som anført i bilag I
c)
»fabrikant«: den, der anvender stivelsen til fremstilling af godkendte produkter.
Artikel 3
1. Når der ydes restitution, fastsættes den én gang om måneden. Hvis priserne for majs og/eller hvede ændrer sig betydeligt i EF eller på verdensmarkedet, kan restitutionen, der er beregnet i henhold til stk. 2, dog ændres i løbet af måneden for at tage hensyn til ændringerne.
2. Restitutionen pr. ton majs-, hvede-, byg- eller havrestivelse beregnes bl.a. på basis af forskellen, multipliceret med en koefficient på 1,6, mellem:
a)
gennemsnittet af de markedspriser for majs, der i Frankrig og Ungarn gælder i de fem dage forud for fastsættelsesdagen, og
b)
gennemsnittet af de repræsentative importpriser cif Rotterdam, der blev anvendt ved beregningen af importafgiften for majs, og som blev noteret i de fem dage før den første anvendelsesdag.
Med henblik på beregningen af den forskel, der er nævnt i første afsnit, gælder følgende regler:
a)
Hvis den markedspris for majs, der er nævnt i litra a), er højere end interventionsprisen, jf. artikel 18 i forordning (EF) nr. 1234/2007, men lavere end 155 % af denne pris, skal der tages hensyn til en pris svarende til interventionsprisen forhøjet med halvdelen af forskellen mellem den reelle pris og interventionsprisen.
b)
Hvis den markedspris for majs, der er nævnt i litra a), er højere end 155 % af interventionsprisen, skal der tages hensyn til en pris svarende til interventionsprisen forhøjet med 27,5 % af denne pris.
For kartoffelstivelse kan der fastsættes en anden restitution for at tage hensyn til den minimumspris, der er nævnt i artikel 4a i Rådets forordning (EF) nr. 1868/94 (5). I dette tilfælde foretages beregningen på basis af den markedspris for majs i Frankrig og Ungarn, der er nævnt i første afsnit, litra a), med en begrænsning, der er fastsat til 115 % af interventionsprisen.
I juli, august og september nedsættes den majspris, der er nævnt i første afsnit, litra a), med forskellen mellem den i juni gældende interventionspris for korn, jf. artikel 18 i forordning (EF) nr. 1234/2007, og den i juli gældende pris, undtagen hvis den majspris, som er nævnt i første afsnit, litra a), allerede svarer til den, der gælder for den nye høst.
3. Den restitution, der skal betales, beregnes i henhold til stk. 2 og multipliceres med den koefficient, der er anført i bilag II for KN-koden for den stivelse, der rent faktisk er anvendt til fremstilling af de godkendte produkter.
4. Kommissionen vedtager de beslutninger, der er nævnt i denne artikel, efter proceduren i artikel 195, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007.
Artikel 4
1. Fabrikanter, der vil ansøge om restitution, retter henvendelse til myndighederne i den medlemsstat, hvor stivelsen skal anvendes, og giver følgende oplysninger:
a)
fabrikantens navn og adresse
b)
de produkter, til hvis fremstilling der anvendes stivelse, herunder dem, der er anført på listen i bilag I, og dem, der ikke er anført, med en fuldstændig beskrivelse og angivelse af KN-kode
c)
adressen på det sted eller de steder, hvor stivelsen skal forarbejdes til et godkendt produkt, hvis adressen er en anden end fabrikantens.
Medlemsstaterne kan anmode fabrikanterne om yderligere oplysninger.
2. Fabrikanterne skal give myndighederne et skriftligt tilsagn om, at de giver myndighederne tilladelse til at foretage alle undersøgelser og inspektioner, der er nødvendige for at føre kontrol med anvendelsen af stivelsen, og at de vil udlevere alle de oplysninger, myndighederne anmoder om.
3. Myndighederne træffer foranstaltninger til at sikre, at fabrikanten er en etableret virksomhed, der er officielt godkendt i medlemsstaten.
4. På grundlag af de oplysninger, der er nævnt i stk. 1 og 2, udarbejder myndighederne en liste over godkendte fabrikanter, som den holder ajourført.
Kun således godkendte fabrikanter har ret til at ansøge om restitution i henhold til artikel 5.
Artikel 5
1. En fabrikant, der ønsker at ansøge om restitution, skal skriftligt anmode myndighederne om at få udstedt et restitutionscertifikat. Ansøgningen indgives på arbejdsdage inden kl. 13 (belgisk tid).
2. Ansøgningen skal indeholde:
a)
fabrikantens navn og adresse
b)
den mængde stivelse, der skal anvendes
c)
ved fremstilling af et produkt henhørende under KN-kode 3505 10 50, den mængde stivelse, der vil blive anvendt
d)
stedet eller stederne, hvor stivelsen vil blive anvendt
e)
de forventede tidspunkter for forarbejdningen.
3. Ansøgningen skal ledsages af følgende:
a)
en sikkerhedsstillelse, jf. artikel 8
b)
en erklæring fra stivelsesleverandøren om, at det produkt, der skal anvendes, er fremstillet direkte af majs, hvede, byg, havre eller kartofler, uden at der er anvendt nogen form for biprodukter fra fremstilling af andre landbrugsprodukter eller -varer.
4. Medlemsstaterne kan kræve supplerende oplysninger.
Artikel 6
1. Efter kontrol, der skal finde sted umiddelbart efter modtagelsen af den ansøgning, der indgives i henhold til artikel 5, udsteder myndighederne straks restitutionscertifikatet.
2. Medlemsstaterne udsteder restitutionscertifikaterne på nationale blanketter, som mindst skal indeholde de oplysninger, der er anført i stk. 3, uden af dette dog indskrænker anvendelsen af andre EF-bestemmelser.
3. Restitutionscertifikatet skal indeholde de oplysninger, der er anført i artikel 5, stk. 2, og desuden angive restitutionssatsen og sidste dato for certifikatets gyldighed, der er den sidste dag i den tredje måned efter udstedelsesmåneden.
I juli og august og til og med den 24. september er gyldighedsperioden for de certifikater, der er ansøgt om i de pågældende perioder, dog begrænset til 30 dage fra udstedelsesdatoen uden dog at kunne overskride den 30. september.
4. Den restitutionssats, der anvendes og anføres på certifikatet, er den, der gælder på datoen for ansøgningens modtagelse.
Hvis en del af den mængde stivelse, der er anført på certifikatet, forarbejdes i kornproduktionsåret efter det produktionsår, hvor ansøgningen blev modtaget, skal restitutionen for den stivelse, der forarbejdes i det nye produktionsår, justeres med forskellen mellem den interventionspris, der gælder i måneden for udstedelsen af restitutionscertifikatet, og den interventionspris, der gælder i forarbejdningsmåneden, multipliceret med koefficienten 1,60. Den udløsende begivenhed for den vekselkurs, der gælder for restitutionen, er den, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1913/2006.
Artikel 7
1. Fabrikanter, der er i besiddelse af et restitutionscertifikat udstedt i henhold til artikel 6, kan, hvis alle krav i denne forordning er opfyldt, anmode om udbetaling af den restitution, der er anført på certifikatet, når stivelsen er blevet anvendt til fremstilling af de pågældende godkendte produkter.
2. Rettigheder i henhold til certifikatet kan ikke overdrages.
Artikel 8
1. Udstedelsen af et certifikat er betinget af, at fabrikanten over for myndighederne stiller en sikkerhed svarende til 15 EUR/ton ubehandlet stivelse, eventuelt multipliceret med den koefficient, der i bilag II er anført for den type stivelse, der skal anvendes.
2. Sikkerhedsstillelsen frigives i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2220/85. Det primære krav, jf. artikel 20 i nævnte forordning, er, at den mængde stivelse, der er anført i ansøgningen, forarbejdes til godkendte produkter inden for certifikatets gyldighedsperiode. Såfremt en fabrikant har forarbejdet mindst 90 % af den mængde stivelse, der er anført i ansøgningen, anses ovennævnte primære krav dog for opfyldt.
Artikel 9
1. Den endelige betaling af restitutionen kan først finde sted, når fabrikanten har givet myndighederne følgende oplysninger:
a)
datoen eller datoerne for køb og levering af stivelsen
b)
navn og adresse på stivelsesleverandørerne
c)
navn og adresse på stivelsesproducenterne
d)
datoen eller datoerne for forarbejdning af stivelsen
e)
den anvendte stivelsesmængde og -type, herunder KN-koder
f)
den mængde af det godkendte produkt, der er anført på certifikatet og fremstillet ved hjælp af stivelsen.
2. Hvis det produkt, der er anført på certifikatet, henhører under KN-kode 3505 10 50, skal der i forbindelse med den meddelelse, der er nævnt i stk. 1, stilles en sikkerhed svarende til den restitution, der skal betales for fremstillingen af det pågældende produkt. Hvis restitutionen er på under 30 EUR/ton stivelse, er sikkerhedsstillelsen dog ikke påkrævet, og kontrolforanstaltningerne i artikel 10 finder ikke anvendelse.
Det primære krav, jf. artikel 20 i forordning (EØF) nr. 2220/85, er, at produktet anvendes eller eksporteres i overensstemmelse med de respektive bestemmelser i artikel 10, stk. 1, litra a) og b), i nærværende forordning. Produktet skal anvendes eller eksporteres senest 12 måneder efter, at certifikatets gyldighedsperiode er udløbet. Denne frist kan forlænges med højst seks måneder efter en behørigt begrundet ansøgning til myndighederne.
3. Inden udbetalingen finder sted, forvisser myndighederne sig om, at stivelsen er blevet anvendt til fremstilling af godkendte produkter i overensstemmelse med oplysningerne på certifikatet. Dette vil normalt ske ved en administrativ kontrol, men denne suppleres med fysisk kontrol, når det er nødvendigt.
4. Al den kontrol, der er omhandlet i denne forordning, skal være afsluttet senest fem måneder efter, at myndighederne har modtaget de oplysninger, der kræves i stk. 1.
5. Hvis den forarbejdede mængde stivelse er større end den mængde, der er anført på restitutionscertifikatet, anses den yderligere mængde, dog højst 5 %, for at være forarbejdet ifølge dokumentet, således at den giver ret til den deri anførte restitution.
Artikel 10
1. Den sikkerhedsstillelse, der er nævnt i artikel 9, stk. 2, frigives først, når myndighederne har modtaget bevis for, at produktet, der henhører under KN-kode 3505 10 50:
a)
inden for EF's toldområde er blevet anvendt til fremstilling af andre produkter end dem, der er anført i bilag II, eller
b)
i tilfælde af direkte eksport til tredjelande har forladt EF's toldområde.
2. Det bevis, der er nævnt i stk. 1, litra a), føres ved, at fabrikanten indgiver en erklæring til myndighederne, hvoraf følgende fremgår:
a)
om det pågældende produkt skal forarbejdes
b)
at produktet kun vil blive anvendt til fremstilling af andre produkter end dem, der er anført i bilag II
c)
at det pågældende produkt udelukkende vil blive afsat til en køber, som påtager sig forpligtelsen i litra b), der skal fastlægges ved en særlig bestemmelse i kontrakten eller anføres på fakturaen som en særlig betingelse; fabrikanten beholder en kopi af kontrakten eller fakturaen, som opbevares til rådighed for myndighederne
d)
at fabrikanten er bekendt med bestemmelserne i stk. 8
e)
navn og adresse på modtageren, hvis produktet er genstand for en transaktion, samt den modtagne mængde
f)
nummeret på T 5-kontroleksemplaret, hvis køberen er hjemmehørende i en anden medlemsstat.
3. Ved udgangen af hvert kvartal sender fabrikanten inden for en frist på 20 arbejdsdage kopier af den erklæring, der er omhandlet i stk. 2, til de ansvarlige myndigheder. Efter modtagelsen heraf fremsender de myndigheder, som fabrikanten henhører under, de pågældende dokumenter til de myndigheder, som opkøberen henhører under, inden for en frist på 20 arbejdsdage.
4. Både fabrikanter og opkøbere af produkter, der henhører under KN-kode 3505 10 50, skal have et lagerregnskabssystem, der er godkendt af medlemsstaterne, og som giver mulighed for at kontrollere, at forpligtelserne i fabrikantens erklæring, jf. stk. 2, er blevet overholdt, og at de deri anførte oplysninger er rigtige. Medlemsstaternes myndigheder fører i nødvendigt omfang kontrol på grundlag af lagerregnskabet sammenholdt med det almindelige regnskab, herunder fakturaer og bankudtog, for at forvisse sig om de registrerede fysiske transaktioners rigtighed.
Opkøbere, der pr. kvartal anvender under 1 000 kg produkter henhørende under den pågældende KN-kode, kan dog fritages fra denne bestemmelse.
5. De respektive medlemsstaters myndigheder foretager ved udløbet af hvert kvartal den kontrol, der er omhandlet i stk. 4, hos fabrikanten og opkøberen. Den går ud på at undersøge, om der er overensstemmelse mellem de samlede oplysninger for denne periode for de berørte fabrikanter og opkøbere, og skal mindst omfatte 10 % af alle de transaktioner og anvendelser, som har fundet sted.
Myndighederne fastlægger kontrollen på grundlag af en risikoanalyse ud fra, hvor store mængder og beløb der er tale om, tidligere kontrolresultater og andre faktorer, som myndighederne fastsætter.
Kontrollen skal være afsluttet senest fem måneder efter udløbet af hvert kvartal.
Resultaterne af hver kontrol skal foreligge for de myndigheder, fabrikanten henhører under, senest 20 arbejdsdage efter, at den pågældende kontrol er foretaget.
Hvis kontrollen finder sted i to eller flere medlemsstater, giver de berørte myndigheder hinanden meddelelse om resultaterne af kontrollen efter procedurerne i Rådets forordning (EØF) nr. 1468/81 (6).
6. Hvis der konstateres uregelmæssigheder i mindst 3 % af de tilfælde, hvor der foretages kontrol som omhandlet i stk. 5, skærper myndighederne kontrollen.
På grundlag af kontrolresultaterne pålægger de myndigheder, som har frigivet sikkerhedsstillelsen, den pågældende fabrikant den sanktion, som er fastsat i stk. 8.
7. Hvis det pågældende produkt handles inden for EF eller eksporteres til tredjelande gennem en anden medlemsstats område, udstedes et T 5-kontroleksemplar i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (7).
Kontroleksemplaret forsynes i rubrik 104 under »Anden« med en af angivelserne i bilag III til nærværende forordning.
8. Hvis det konstateres, at betingelserne i stk. 1 til 7 ikke er opfyldt, kræver myndighederne i den pågældende medlemsstat betaling af et beløb svarende til 150 % af den højeste restitution, der har været gældende for det pågældende produkt i de foregående 12 måneder, uden at dette dog udelukker anvendelsen af eventuelle nationale sanktioner.
Artikel 11
1. Den restitution, der er anført på certifikatet, udbetales kun for den mængde stivelse, der faktisk er forarbejdet. Sideløbende hermed frigives den sikkerhedsstillelse, der er nævnt i artikel 8, stk. 1, i overensstemmelse med afsnit V i forordning (EØF) nr. 2220/85.
2. Restitutionen udbetales senest fem måneder efter afslutningen af den kontrol, der er omhandlet i artikel 9, stk. 3. Myndighederne kan dog på fabrikantens anmodning udbetale et forskud svarende til restitutionen 30 dage efter modtagelsen af oplysningerne. Bortset fra de tilfælde, hvor produktet henhører under KN-kode 3505 10 50, betinges forskuddet af, at fabrikanten stiller en sikkerhed svarende til 115 % af forskuddet. Sikkerhedsstillelsen frigives i overensstemmelse med artikel 19, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2220/85.
Artikel 12
Medlemsstaterne underretter:
a)
senest ved udgangen af den første uge i hver måned Kommissionen om de mængder stivelse, som der i den foregående måned blev ansøgt om restitutionscertifikater for, jf. artikel 5, stk. 1.
b)
senest tre måneder efter udgangen af hvert kvartal om arten, mængden og oprindelsen af den stivelse (majs, hvede, kartofler, byg eller havre), der er udbetalt restitutioner for, og om typen og mængden af de produkter, stivelsen er blevet anvendt til.
Artikel 13
Forordning (EØF) nr. 1722/93 ophæves.
Artikel 14
Denne forordning træder i kraft den 1. juli 2008.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 3. juni 2008.
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 491/2008
ze dne 3. června 2008,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o výrobní náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na článek 98 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami (2) má být na základě čl. 201 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1234/2007 od 1. července 2008 zrušeno.
(2)
Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, týkající se produkčních náhrad v odvětví obilovin (3), bylo několikrát podstatným způsobem změněno. Po přijetí nařízení (ES) č. 1234/2007 jako jednotného nařízení o společné organizaci trhů je nařízení (EHS) č. 1722/93 vhodné náležitě přizpůsobit. Uvedené nařízení by mělo být v zájmu jasnosti zrušeno a nahrazeno nařízením novým.
(3)
Vzhledem ke zvláštní situaci na trhu se škrobem, a především k potřebě udržet konkurenceschopnost cen vůči škrobu produkovanému ve třetích zemích a dováženému jako zboží, u kterého dovozní režim nezajišťuje dostatečnou ochranu producentům Společenství, stanoví článek 96 nařízení (ES) č. 1234/2007 poskytnutí výrobní náhrady pro škrob získaný z kukuřice, pšenice nebo brambor a pro některé druhotné produkty používané při výrobě určitých výrobků, jejichž seznam sestaví Komise, nebo neexistuje-li významná domácí produkce jiných obilovin pro výrobu škrobu, pro určité množství škrobu získané v každém hospodářském roce z ječmene a ovsa ve Finsku a Švédsku, pokud tak nedojde ke zvýšení úrovně produkce škrobu z uvedených dvou obilovin. Poskytnutí této náhrady má umožnit příslušným výrobním odvětvím přístup ke škrobu a některým druhotným produktům za nižší cenu, než jaká by byla stanovena uplatněním pravidel společné organizace trhu s danými produkty.
(4)
Podle článku 98 nařízení (ES) č. 1234/2007 je třeba stanovit prováděcí pravidla pro poskytování výrobních náhrad včetně pravidel pro kontrolu a platbu, aby se ve všech členských státech používala pravidla stejná.
(5)
Nařízení (ES) č. 1234/2007 stanoví vytvoření seznamu produktů, při jejichž výrobě je používán škrob, u kterého lze uplatnit nárok na náhradu.
(6)
V zájmu účinnosti kontrolních opatření je třeba stanovit, aby příjemci náhrady museli být předem schváleni členským státem, na jehož území se výše uvedené produkty vyrábějí.
(7)
Je třeba určit, jakým způsobem výrobní náhradu vypočítávat a jak často ji stanovovat. Nejvhodnější metodou výpočtu je v současné době metoda založená na rozdílu mezi tržní cenou obilí a cenou použitou pro výpočet dovozního cla. Z důvodu udržení stability by se měla výrobní náhrada určovat obvykle každý měsíc a prostředkem ověření správné hodnoty výrobní náhrady by mělo být sledování cen obilovin na světovém trhu a na nejreprezentativnějších trzích Společenství. Mělo by se jasně stanovit, které trhy Společenství je třeba sledovat, a toto sledování omezit na kukuřici. Protože započítávání cen jiných obilovin nemělo v minulosti na výpočet výše náhrady prakticky žádný dopad, odkazy k jiným obilovinám by neměly být nutné.
(8)
Výrobní náhrady se mají vyplácet za použití škrobu a některých druhotných produktů při výrobě určitého zboží. K usnadnění vhodné kontroly a platby výrobních náhrad žadatelům jsou nutné podrobné údaje. Příslušný orgán dotyčného členského státu by měl mít pravomoc vyžadovat, aby žadatelé poskytli veškeré údaje a umožnili provedení veškerých zkoušek a prohlídek, jež jsou k těmto kontrolám nutné.
(9)
Zpracovatel produktu nemusí nutně použít základní škrob, a proto je třeba sestavit seznam některých produktů získaných ze škrobu, jejichž použití zakládá nárok zpracovatele na získání náhrady.
(10)
Zvláštní povaha esterifikovaného a etherifikovaného škrobu může vést k některým spekulativním formám zpracování s cílem získat výrobní náhradu více než jednou. Pro zamezení takovým spekulacím by měla být přijata opatření, která zajistí, že esterifikovaný a etherifikovaný škrob nebude znovu přeměněn na surovinu, jejíž použití zakládá nárok na náhradu. Aby se těmto spekulacím zabránilo, měla by se upravit i výše jistoty.
(11)
Výrobní náhrada by neměla být vyplacena, dokud nedojde ke zpracování. Po zpracování by platba měla být provedena do pěti měsíců poté, co příslušný orgán prověří, že byl škrob zpracován. Zpracovatel by však měl mít možnost obdržet před ukončením kontrol zálohu.
(12)
Vzhledem ke zjednodušení a snížení administrativní zátěže a nákladů na opětovnou přeměnu modifikovaných škrobů je vhodné zvýšit výrobní náhradu na úroveň, do jejíhož dosažení nebudou kontrolní opatření pokládána za nutná, aniž by se tím zvětšilo riziko nevhodného vynakládání prostředků Společenství.
(13)
Na opatření stanovená tímto nařízením se vztahuje nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty (4). Je proto třeba definovat hlavní požadavky na povinnosti zpracovatelů, jejichž dodržování je zajištěno složením jistoty.
(14)
Řídící výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V souladu s článkem 96 nařízení (ES) č. 1234/2007 může být výrobní náhrada (dále jen „náhrada“) poskytnuta fyzickým nebo právnickým osobám, které používají škrob získaný z pšenice, kukuřice nebo brambor nebo některé druhotné produkty pro výrobu zboží uvedeného v příloze I tohoto nařízení.
Finsku a Švédsku může být poskytnuta náhrada také pro použití ječného a ovesného škrobu v celkovém množství omezeném na 50 000 tun ve Finsku a na 10 000 tun ve Švédsku.
2. Při rozhodování o poskytnutí náhrady se především zohledňuje:
a)
úroveň hospodářské soutěže se třetími zeměmi a úroveň ochrany před touto hospodářskou soutěží, jíž bylo dosaženo mechanismy společné zemědělské politiky a společného celního sazebníku;
b)
vývoj v technologii výroby a použití škrobu;
c)
podíl škrobu v konečném produktu a/nebo relativní hodnota škrobu v konečném produktu a/nebo význam produktu z hlediska možnosti odbytu škrobu v hospodářské soutěži s jinými produkty.
3. Poskytnutí náhrady pro daný produkt nesmí vést k narušení podmínek hospodářské soutěže s jinými produkty, které nejsou pro poskytnutí náhrady způsobilé.
4. Pokud se zjistí, že po poskytnutí náhrady došlo k narušení hospodářské soutěže, tato náhrada se:
a)
zruší nebo
b)
změní tak, aby bylo narušení podmínek hospodářské soutěže odstraněno.
5. Pro škroby dovážené do Společenství v rámci dovozního režimu, který zakládá nárok na snížení dovozního cla, se výrobní náhrada poskytovat nesmí.
6. Rozhodnutí stanovená tímto článkem Komise přijímá postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„škrobem“ se rozumí základní škrob nebo produkt získaný ze škrobu uvedený v příloze II;
b)
„schválenými produkty“ se rozumí všechny produkty uvedené v příloze I;
c)
„zpracovatelem“ se rozumí osoba, která používá škrob k výrobě schválených produktů.
Článek 3
1. V případě, že je náhrada poskytnuta, stanoví se jako náhrada udělovaná měsíčně. Jestliže se však zásadně změní ceny kukuřice a/nebo pšenice na trhu Společenství nebo na světovém trhu, může být náhrada vypočtená podle odstavce 2 pozměněna v daném měsíci tak, aby tyto změny byly zohledněny.
2. Náhrada za tunu kukuřičného, pšeničného, ječného nebo ovesného škrobu se konkrétně vypočte na základě koeficientem 1,6 vynásobeného rozdílu mezi:
a)
průměrnou tržní cenou kukuřice ve Francii a Maďarsku platnou po dobu pěti dnů předcházejících dni stanovení náhrady a
b)
průměrem reprezentativních dovozních cen CIF v Rotterdamu, které se použijí ke stanovení dovozního cla pro kukuřici, zjištěných během pěti dnů předcházejících dni začátku použití.
Pro výpočet rozdílu uvedeného v prvním pododstavci se uplatňují následující pravidla:
a)
je-li tržní cena kukuřice uvedená v písmenu a) vyšší než intervenční cena, uvedená v článku 18 nařízení (ES) č. 1234/2007, ale nižší než 155 % této ceny, je cena, již je třeba vzít v úvahu, rovna intervenční ceně zvýšené o polovinu rozdílu mezi skutečnou cenou a cenou intervenční;
b)
je-li tržní cena kukuřice uvedená v písmenu a) vyšší než 155 % intervenční ceny, je cena, již je třeba vzít v úvahu, rovna intervenční ceně zvýšené o 27,5 % intervenční ceny.
U bramborového škrobu může být stanovena odlišná sazba, odrážející minimální cenu uvedenou v článku 4a nařízení (ES) č. 1868/94 (5). V tomto případě se výpočet provádí na základě tržní ceny kukuřice ve Francii a Maďarsku, uvedené v písm. a) prvním pododstavci, až do výše 115 % ceny intervenční.
Během měsíce července, srpna a září je cena kukuřice uvedená v písm. a) prvním pododstavci snížena o rozdíl mezi intervenční cenou obilovin, uvedenou v článku 18 nařízení (ES) č. 1234/2007, platnou v červnu a intervenční cenou platnou v červenci, pokud ovšem cena kukuřice uvedená v písm. a) prvním pododstavci již odpovídá platné ceně za novou sklizeň.
3. Splatná náhrada je náhrada, která je vypočtena podle odstavce 2 a vynásobena koeficientem uvedeným v příloze II a která odpovídá kódu KN škrobu skutečně použitého k výrobě schválených produktů.
4. Rozhodnutí stanovená tímto článkem Komise přijímá postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 4
1. Zpracovatelé, kteří chtějí žádat o náhradu, by se měli obrátit na příslušný orgán členského státu, v němž se škrob zpracovává, a poskytnout mu tyto údaje:
a)
jméno (název) a adresu zpracovatele;
b)
škálu produktů, k jejichž výrobě se škrob používá, a to produktů uvedených v příloze I i produktů tam neuvedených, s úplným popisem a uvedením kódů KN;
c)
adresu (adresy) místa (míst), kde má být škrob zpracován ve schválený produkt, je-li tato adresa odlišná od adresy zpracovatele.
Členské státy mohou od zpracovatele požadovat doplňující údaje.
2. Zpracovatelé se písemně zavážou příslušnému orgánu, že mu umožní provést veškeré kontroly a inspekce, které jsou nezbytné pro sledování použití škrobu, a že mu poskytnou všechny požadované údaje.
3. Příslušný orgán se podniknutím náležitých opatření ujistí o tom, že zpracovatel je v daném členském státě usazen a úředně uznán.
4. Na základě údajů uvedených v odstavcích 1 a 2 vytvoří příslušný orgán seznam schválených zpracovatelů, který stále aktualizuje.
Pouze takto schválení zpracovatelé jsou oprávněni žádat o náhradu podle článku 5.
Článek 5
1. Pokud chce zpracovatel žádat o náhradu, musí se písemně obrátit na svůj příslušný orgán, od kterého získá osvědčení o náhradě. Žádosti lze podávat každý pracovní den do 13:00 hodin bruselského času.
2. Žádost musí obsahovat tyto údaje:
a)
jméno (název) a adresu zpracovatele;
b)
množství škrobu, které se má použít;
c)
v případě výroby produktu kódu KN 3505 10 50 množství škrobu, které bude použito;
d)
místo (místa), kde bude škrob použit;
e)
plánované termíny zpracování.
3. K žádosti se přiloží:
a)
složení jistoty podle článku 8;
b)
prohlášení dodavatele škrobu, že produkt, který se má použít, byl přímo vyroben z kukuřice, pšenice, ječmene, ovsa nebo brambor, bez použití vedlejších produktů získaných během výroby jiných zemědělských produktů nebo zboží.
4. Členské státy mohou požadovat další údaje.
Článek 6
1. Jakmile příslušný orgán obdrží žádosti podané podle článku 5, ověří je a neprodleně vydá osvědčení o náhradě.
2. Pro osvědčení o náhradě členské státy používají vnitrostátní formuláře, které obsahují alespoň údaje uvedené v odstavci 3, aniž jsou dotčena jiná ustanovení právních předpisů Společenství.
3. Osvědčení o náhradě obsahuje údaje uvedené v čl. 5 odst. 2 a uvádí sazbu náhrady a poslední den platnosti osvědčení, kterým je poslední den třetího měsíce následujícího po měsíci jeho vydání.
Během července a srpna a až do 24. září včetně je však platnost osvědčení požadovaných během příslušných období omezena na 30 dnů ode dne jejich vydání bez možnosti překročit datum 30. září.
4. Použitelná sazba náhrady uvedená v osvědčení je sazba platná v den přijetí žádosti.
Jestliže se však část množství škrobu uvedeného v osvědčení zpracuje v hospodářském roce pro obiloviny následujícím po roce přijetí žádosti, náhrada pro škrob zpracovaný v novém hospodářském roce se přizpůsobí podle rozdílu mezi intervenční cenou platnou během měsíce vydání osvědčení o náhradě a cenou, která platí v měsíci zpracování, vynásobenou koeficientem 1,60. Rozhodnou skutečností pro směnný kurz použitelný na náhradu je rozhodná skutečnost podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1913/2006.
Článek 7
1. Zpracovatelé, kteří vlastní osvědčení o náhradě vydané podle článku 6, mohou uplatnit nárok na výplatu náhrady uvedené na osvědčení poté, co byl škrob použit k výrobě dotyčných schválených produktů, a pokud byly dodrženy všechny požadavky stanovené tímto nařízením.
2. Práva vyplývající z osvědčení jsou nepřenosná.
Článek 8
1. Vydání osvědčení je podmíněno tím, že zpracovatel složí u příslušného orgánu jistotu ve výši 15 EUR/t základního škrobu, případně vynásobenou koeficientem odpovídajícím druhu škrobu, který se má použít podle ustanovení přílohy II.
2. Jistota se uvolní v souladu s nařízením (EHS) č. 2220/85. Zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 uvedeného nařízení je zpracování množství škrobu uvedeného v žádosti ve schválené produkty během doby platnosti osvědčení. Jestliže zpracovatel zpracuje alespoň 90 % množství škrobu uvedeného v žádosti, bude se mít zato, že tento zásadní požadavek splnil.
Článek 9
1. Náhradu lze s konečnou platností vyplatit až poté, co zpracovatel oznámí příslušnému orgánu tyto údaje:
a)
datum nebo data nákupu a dodávky škrobu;
b)
jméno (název) a adresu dodavatelů škrobu;
c)
jméno (název) a adresu producentů škrobu;
d)
datum nebo data zpracování škrobu;
e)
množství a druh použitého škrobu, včetně kódů KN;
f)
množství schváleného produktu uvedeného na osvědčení, který byl za použití škrobu vyroben.
2. Je-li produkt uvedený na osvědčení produktem kódu KN 3505 10 50, složí se spolu s oznámením uvedeným v odstavci 1 jistota, která je rovna výrobní náhradě splatné za výrobu příslušného produktu. Pokud je však výše výrobní náhrady nižší než 30 EUR/t škrobu, jistota se nepožaduje a neuplatní se ověřovací a kontrolní opatření stanovená článkem 10.
Zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 je použití nebo vývoz produktu v souladu s příslušnými ustanoveními čl. 10 odst. 1 písm. a) a b) tohoto nařízení. Použití nebo vývoz mají být uskutečněny do 12 měsíců po konečném termínu platnosti osvědčení. Na základě náležitě odůvodněné žádosti předložené příslušnému orgánu lze zvážit prodloužení doby platnosti osvědčení nanejvýš o šest měsíců.
3. Před vyplacením si příslušný orgán ověří, zda byl škrob použit k výrobě schválených produktů v souladu s údaji na osvědčení. Ověření se zpravidla provádí formou správních kontrol, které však musí být v případě nutnosti podloženy kontrolami fyzickými.
4. Veškeré kontroly stanovené tímto nařízením se provedou do pěti měsíců ode dne, kdy příslušný orgán obdrží údaje požadované v odstavci 1.
5. Je-li zpracované množství škrobu vyšší než množství uvedené v osvědčení, považuje se množství, jež množství uvedené nepřevyšuje o více než 5 %, za zpracované na základě uvedeného dokumentu a zakládá nárok na náhradu, jež je v něm uvedena.
Článek 10
1. Jistota stanovená čl. 9 odst. 2 je uvolněna až poté, co se příslušnému orgánu prokáže, že produkt kódu KN 3505 10 50:
a)
byl použit na celním území Společenství k výrobě jiných produktů, než jaké jsou uvedeny v příloze II; nebo
b)
opustil v případě přímého vývozu do třetích zemí celní území Společenství.
2. Důkazem podle odst. 1 písm. a) je prohlášení, jež zpracovatel předloží příslušnému orgánu a v němž uvede:
a)
zda má být dotyčný produkt zpracován;
b)
že tento produkt bude použit pouze k výrobě jiných produktů, než jaké jsou uvedeny v příloze II;
c)
že dotyčný produkt se prodá pouze tomu, kdo převezme závazek uvedený v písmenu b), a to buď na základě smluvní doložky za tímto účelem vytvořené, nebo na základě zvláštní podmínky uvedené na prodejní faktuře; zpracovatel uchová kopii této prodejní smlouvy nebo prodejní faktury pro potřeby příslušného orgánu;
d)
že zpracovatel vzal na vědomí ustanovení odstavce 8;
e)
jméno (název) a adresu strany, která produkt přijímá, a příslušné množství produktu, je-li produkt předmětem transakce;
f)
číslo kontrolního výtisku T 5, jestliže se kupující nachází v jiném členském státě.
3. Na konci každého čtvrtletí zašle zpracovatel příslušnému orgánu do dvaceti pracovních dnů kopie prohlášení uvedeného v odstavci 2. Dotyčný příslušný orgán tyto podklady postoupí do dvaceti pracovních dnů od jejich obdržení příslušnému orgánu kupujícího.
4. Zpracovatelé i kupující produktu kódu KN 3505 10 50 musí vést skladové účetnictví schválené členskými státy, které jim umožní ověřit soulad se závazky a údaji, jež jsou obsaženy v prohlášení zpracovatele uvedeném v odstavci 2. Příslušné orgány členských států se při ověřování na základě tohoto skladového účetnictví podle potřeby zaměřují na finanční účty včetně faktur a bankovních výpisů, aby se přesvědčily o zaznamenaných kvantitativních operacích.
Kupující, kteří v každém čtvrtletí použijí množství produktů tohoto kódu KN, které je nižší než 1 000 kg, lze však z této povinnosti vyjmout.
5. Ověřování stanovené odstavcem 4 provádějí příslušné orgány jednotlivých členských států v provozovně zpracovatele a kupujícího na konci každého čtvrtletí. Tyto kontroly se zaměřují na sladění celkových údajů týkajících se dotyčných zpracovatelů a kupujících za uvedené období a na důkladné ověření nejméně 10 % všech uskutečněných transakcí a použití.
Toto ověřování určí příslušné orgány na základě analýzy rizik, jež zohledňuje důležitost příslušných množství a částek, zjištění předchozích ověřování a další faktory, o kterých příslušné kontrolní orgány rozhodnou.
Každé ověřování musí být ukončeno nejpozději do pěti měsíců od konce každého čtvrtletí.
Příslušný orgán zpracovatele musí mít výsledky každého ověřování k dispozici nejpozději do dvaceti pracovních dnů od ukončení každé kontroly.
Pokud se tato ověřování provádějí ve dvou nebo více členských státech, dotyčné příslušné orgány sdělují výsledky provedených ověřování v rámci postupů podle nařízení Rady (EHS) č. 1468/81 (6).
6. Jsou-li u nejméně 3 % kontrol uvedených v odstavci 5 shledány nesrovnalosti, příslušné orgány kontroly posílí.
Pokud si to výsledky ověřování vyžádají, použije orgán, který uvolnil jistotu, vůči dotyčnému zpracovateli sankci stanovenou odstavcem 8.
7. Pokud je dotyčný produkt předmětem obchodování v rámci Společenství nebo se přes území jiného členského státu vyváží do třetích zemí, vystaví se v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 (7) kontrolní výtisk T 5.
Tento doklad obsahuje v kolonce 104 pod názvem „Jiné“ jeden z údajů uvedených v příloze III tohoto nařízení.
8. Nejsou-li podmínky stanovené v odstavcích 1 až 7 splněny, příslušný orgán dotyčného členského státu požádá o vyplacení částky ve výši 150 % nejvyšší náhrady uplatnitelné na daný produkt během předcházejících dvanácti měsíců, aniž jsou dotčeny vnitrostátní sankce.
Článek 11
1. Náhrada uvedená v osvědčení se vyplácí jen pro množství skutečně zpracovaného škrobu. Zároveň se v souladu s hlavou V nařízení (EHS) č. 2220/85 uvolní jistota uvedená v čl. 8 odst. 1.
2. Náhrada se vyplácí nejpozději do pěti měsíců ode dne ukončení kontroly stanovené čl. 9 odst. 3. Na žádost zpracovatele však příslušný orgán může třicet dnů od obdržení uvedených údajů poskytnout zálohu ve výši náhrady. S výjimkou případů, kdy se jedná o produkt kódu KN 3505 10 50, je tato záloha podmíněna složením jistoty zpracovatelem ve výši 115 % částky zálohy. Jistota se uvolní v souladu s čl. 19 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 12
Členské státy sdělí Komisi:
a)
do konce prvního týdne každého měsíce množství škrobu, pro která byly během předcházejícího měsíce podány žádosti o osvědčení podle čl. 5 odst. 1;
b)
do tří měsíců od konce každého čtvrtletí kalendářního roku druh, množství a původ škrobu (kukuřičný, pšeničný, bramborový, ječmenný nebo ovesný), pro který byly vyplaceny náhrady, jakož i množství produktů, k jejichž výrobě byl škrob použit.
Článek 13
Nařízení (EHS) č. 1722/93 se zrušuje.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 3. června 2008.