RAADETS FORORDNING (EF) Nr. 3448/93af 6. december 1993 om en ordning for handelen med visse varer fremstillet af landbrugsprodukter
RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 43 og 113,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Traktatens artikel 38 til 47 omhandler udarbejdelsen af en faelles landbrugspolitik, der skal finde anvendelse paa de landbrugsprodukter, der er anfoert i traktatens bilag II;
visse landbrugsprodukter indgaar som bestanddele i adskillige varer, der ikke er anfoert i traktatens bilag II;
det er noedvendigt i tilknytning til den faelles landbrugspolitik og den faelles handelspolitik at traeffe foranstaltninger, saa der dels kan tages hensyn til den betydning, som samhandelen med disse varer har for maalene i traktatens artikel 39, og dels kan tages hensyn til, hvorledes oekonomien for de paagaeldende varer paavirkes af de i henhold til traktatens artikel 43 fastsatte foranstaltninger som foelge af forskellene mellem forsyningsomkostningerne for landbrugsprodukter i og uden for Faellesskabet og de indbyrdes prisforskelle mellem landbrugsprodukter;
ifoelge traktaten henhoerer landbrugspolitik og handelspolitik under Faellesskabet; for at naa traktatens maal er det med hensyn til visse varer fremstillet af landbrugsprodukter noedvendigt at fastlaegge almindelige og komplette regler gaeldende i hele Faellesskabet for samhandelen med disse varer;
ifoelge Raadets forordning (EOEF) nr. 3033/80 af 11. november 1980 om fastsaettelse af en ordning for handelen med visse varer fremstillet af landbrugsprodukter (4) er visse varer ved indfoersel undergivet en afgift, der er sammensat af et fast element, der skal beskytte forarbejdningsindustrien, og et variabelt element, der skal udligne den eventuelle forskel mellem priserne paa de paagaeldende landbrugsprodukter i Faellesskabet og paa verdensmarkedet;
den ordning, der er fastsat efter forordning (EOEF) nr. 3033/80, boer opretholdes i sin helhed, samtidig med at der foretages visse udvidelser og aendringer; der boer for det foerste med hensyn til visse varer, der er omfattet af denne ordning, og som er anfoert i tabel 1 i bilag B opstilles en liste over de landbrugsprodukter, hvor prisforskellene mellem verdensmarkedet og Faellesskabets marked kan blive udlignet ved indfoersel, og for det andet boer man blandt disse landbrugsprodukter kunne bestemme de basisprodukter, for hvilke disse forskelle faktisk konstateres, idet maengderne af andre landbrugsprodukter og produkter, som er ligestillet hermed eller fremstillet deraf, omregnes til tilsvarende maengder basisprodukter;
det er noedvendigt, at de regler, der gaelder for samhandelen med disse varer, tilpasses paa en raekke punkter for at tage hensyn til udviklingen i Faellesskabets aftaler og den faelles landbrugspolitik;
visse varer henhoerende under kapitel 1 til 24 i den kombinerede nomenklatur er ikke omfattet af forordning (EOEF) nr. 3033/80; disse varer fremstilles ligeledes ved anvendelse af landbrugsprodukter, der er undergivet den faelles landbrugspolitik; den afgift, de paalaegges ved indfoersel, boer derfor ogsaa dels daekke forskellen mellem de konstaterede priser paa verdensmarkedet og paa Faellesskabets marked for de anvendte landbrugsprodukter og dels beskytte forarbejdningsindustrien for de paagaeldende landbrugsprodukter; der boer derfor foretages en samlet fastsaettelse af de regler, der gaelder for alle de varer, som i vaesentligt omfang er fremstillet af landbrugsprodukter;
i forbindelse med aftaler forudser Faellesskabet opretholdelsen af en afgift, der er begraenset til en hel eller delvis daekning af prisforskellene for de anvendte landbrugsprodukter; det er derfor noedvendigt for disse varer at fastlaegge den del af den samlede afgift, der svarer til udligningen af prisforskellene paa de landbrugsprodukter, der tages i betragtning;
udligningen af prisforskellene mellem verdensmarkedet og Faellesskabets marked er for de basisprodukter, der tages i betragtning, sikret ved landbrugsimportafgifter; der boer opretholdes en snaever sammenhaeng mellem beregningen af landbrugselementet af den afgift, der gaelder for varerne, og den afgift, der gaelder for basisprodukter, som indfoeres i uforandret stand;
for at undgaa en foroegelse af de administrative formaliteter boer der ikke anvendes beloeb af ubetydelig stoerrelse, og det boer tillades medlemsstaterne at undlade berigtigelser af beloeb vedroerende en og samme transaktion, naar summen af de beroerte beloeb i sig selv er af ubetydelig stoerrelse;
anvendelsen af praeferenceaftaler boer ikke besvaerliggoere procedurerne for samhandelen med tredjelande; det boer derfor ved gennemfoerelsesbestemmelserne sikres, at en vare, der er angivet til udfoersel under en praeferenceordning, ikke faktisk udfoeres under den normale ordning og omvendt;
der boer fastsaettes en ordning med eksportrestitutioner for visse landbrugsprodukter, der anvendes til fremstilling af varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag II, saa producenterne af saadanne varer ikke stilles ringere som foelge af de priser, de maa forsyne sig til paa grund af den faelles landbrugspolitik; saadanne restitutioner kan kun omfatte forskellen mellem den pris for et landbrugsprodukt, der konstateres henholdsvis paa Faellesskabets marked og paa verdensmarkedet; naevnte ordning boer derfor oprettes i forbindelse med hver af de beroerte faelles markedsordninger;
ifoelge artikel 13 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1766/92 af 30. juni 1992 om den faelles markedsordning for korn (5) samt de tilsvarende artikler i visse andre forordninger om faelles markedsordninger for landbrugsprodukter ydes der saadanne restitutioner; gennemfoerelsesbestemmelserne boer vedtages efter forvaltningskomitéproceduren i artikel 23 i forordning (EOEF) nr. 1766/92 og de tilsvarende artikler i de oevrige beroerte forordninger; restitutionsbeloebene boer fastsaettes efter samme procedure som ved fastsaettelsen af restitutioner for landbrugsprodukter, naar de udfoeres i uforandret stand; de faelles gennemfoerelsesbestemmelser for naevnte ordning boer derimod fastsaettes isaer under hensyntagen til fremstillingsprocesserne for de paagaeldende varer; de boer derfor fastlaegges paa samme grundlag;
naervaerende forordnings mekanismer til beskyttelse af landbruget kan vise sig utilstraekkelige under saerlige omstaendigheder; denne risiko bestaar ogsaa i forbindelse med praeferenceaftalerne; for at undgaa at Faellesskabets marked i saadanne tilfaelde er uden beskyttelse mod forstyrrelser som foelge heraf, boer der vaere mulighed for hurtigt at traeffe de noedvendige foranstaltninger;
Raadets forordning (EOEF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indfoerelse af en EF-toldkodeks (6) boer finde anvendelse paa den handel, der er omfattet af naervaerende forordning;
sondringen mellem landbrugsprodukter henhoerende under traktatens bilag II og varer uden for bilag II er et kriterium, der kun anvendes i Faellesskabet, og som har sit udspring i de interne forhold inden for Faellesskabets landbrug og levnedsmiddelindustri; de forhold, der er fremherskende i visse tredjelande, som Faellesskabet indgaar aftaler med, kan vaere meget forskellige herfra; der boer derfor med hensyn til saadanne aftaler vaere mulighed for, at de generelle regler, der gaelder for forarbejdede landbrugsprodukter, som ikke er omfattet af traktatens bilag II, kan udstraekkes til at finde tilsvarende anvendelse paa visse landbrugsprodukter, der henhoerer under traktatens bilag II;
det er noedvendigt at fortsaette gennemfoerelsesbestemmelser til denne forordning; disse bestemmelser boer fastlaegges efter hoering af en forvaltningskomité, hvori medlemsstaterne er repraesenteret; bestemmelserne boer i saerdeleshed omfatte fastsaettelse af de maengder basislandbrugsprodukter, der anses som medgaaet til fremstillingen af de varer, som er omfattet af forordning (EOEF) nr. 3033/80, og som er anfoert i tabel 1 i bilag B til naervaerende forordning, og naevnte bestemmelser skal erstatte bestemmelserne i Raadets forordning (EOEF) nr. 3034/80 af 11. november 1980 vedroerende fastsaettelse af de maengder basisprodukter, der anses som medgaaet til fremstilling af varer, der henhoerer under forordning (EOEF) nr. 3033/80 (7) -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Ved denne forordning fastsaettes en ordning for handelen med visse varer, der er defineret i stk. 2, tredje led, og
a) til hvis fremstilling et eller flere landbrugsprodukter er blevet anvendt i uforandret eller forarbejdet stand
eller
b) som i henhold til artikel 13, stk. 2, anses for fremstillet af landbrugsprodukter
eller
c) som er tariferet under samme kodenummer i den kombinerede nomenklatur (8-cifret kode) som de under litra a) og b) naevnte varer.
2. I denne forordning forstaas ved:
- landbrugsprodukter: de af traktatens bilag II omfattede produkter
- basisprodukter: visse landbrugsprodukter, som er naevnt i denne forordnings bilag A, eller som er ligestillet med disse produkter eller fremstillet deraf, og for hvilke der konstateres forskelle mellem priserne paa Faellesskabets marked og paa verdensmarkedet. Disse prisforskelle betragtes som repraesentative for prisforskellene for samtlige landbrugsprodukter under ordningen. Dog gaelder foelgende bestemmelser:
i) saafremt der i en praeferenceaftale er fastsat udligning af prisforskelle for andre landbrugsprodukter end dem, der er naevnt i bilag A, kan yderligere basisprodukter i medfoer af denne aftale omfattes af ordningen
ii) saafremt der i en praeferenceaftale med et bestemt omraade er fastsat en saerlig udligningsmaade, kan forskellen mellem prisen i Faellesskabet og paa verdensmarkedet erstattes af den forskel, der er fastlagt i aftalen
- varer: produkter, der ikke er omfattet af traktatens bilag II, men som er anfoert i bilag B, og som helt eller delvis er fremstillet af landbrugsprodukter.
3. Denne forordning kan ligeledes finde anvendelse paa visse landbrugsprodukter, for saa vidt angaar praeferencesamhandel. Listen over saadanne landbrugsprodukter, der er omfattet af reglerne for handelen med varer, fastsaettes i saa fald i den paagaeldende aftale.
AFSNIT I HANDELSORDNING
KAPITEL 1 Indfoersel
Artikel 2
1. Ved indfoersel til Faellesskabet paalaegges de i bilag B anfoerte varer en afgift; ved dennes afgifts fastsaettelse tages der hensyn til:
a) produktions- og afsaetningsvilkaarene for disse varer
b) forskellene mellem priserne paa de landbrugsprodukter, der anses for medgaaet til fremstillingen, dels paa Faellesskabets marked og dels
- priserne ved indfoersel fra tredjelande, naar de samlede omkostninger ved naevnte maengder basisprodukter er hoejere i Faellesskabet, eller
- hvis det er fastsat i en praeferenceaftale, priserne paa landbrugsprodukterne i bestemte tredjelande.
2. For varerne i tabel 1 i bilag B er den i stk. 1 naevnte afgift sammensat af:
- en vaerditold, der udgoer afgiftens faste element, og hvormed der tages hensyn til disse varers produktions- og afsaetningsvilkaar
- et »landbrugselement«, der skal udligne de i stk. 1, litra b), omhandlede prisforskelle.
I landbrugselementet indgaar kun prisforskellene paa de i bilag A naevnte landbrugsprodukter og paa de produkter, der er ligestillet hermed eller fremstillet heraf. Det kan vaere et variabelt element, som fastlaegges i henhold til artikel 3, eller et fast beloeb, som fastlaegges i henhold til artikel 5.
3. For varerne i tabel 2 i bilag B udgoeres landbrugselementet af en told og/eller et specifikt beloeb fastsat pr. maaleenhed.
Dette landbrugselement kan i stedet vaere et landbrugselement af en af de i stk. 2 omhandlede former, naar det er fastsat i en praeferenceaftale, som Faellesskabet har indgaaet.
4. Det er ikke tilladt at opkraeve anden told eller andre afgifter med tilsvarende virkning end den i stk. 1 omhandlede afgift, jf. dog artikel 10.
Artikel 3
1. Kommissionen fastsaetter et variabelt element for hver vare i tabel 1 i bilag B.
Det variable element beregnes paa grundlag af den i medfoer af artikel 13, stk. 2, fastsatte maengde basisprodukter, der anses for at vaere medgaaet til fremstillingen af den paagaeldende vare, og de i stk. 2 omhandlede prisforskelle.
Listen over basisprodukter, som maengden af landbrugsprodukter skal omregnes til, udarbejdes i overensstemmelse med artikel 13, stk. 1.
2. For hvert basisprodukt skal Kommissionen:
- enten beregne forskellen mellem:
a) den gennemsnitlige taerskelpris, der gaelder i den referenceperiode, for hvilken det variable element fastsaettes
og
b) gennemsnittet af de cif-priser, bortset fra saerlige cif-priser, eller de priser franko graense, der er anvendt ved fastsaettelsen af importafgiften for basisproduktet for perioden forud for fastsaettelsesperioden,
- eller, for isoglucose, anvende gennemsnittet af de i artikel 16, stk. 6, i forordning (EOEF) nr. 1785/81 (8) omhandlede importafgifter, der har vaeret gaeldende i perioden forud for fastsaettelsesperioden.
3. Den i stk. 2 omhandlede periode er et kvartal. Den kan dog opdeles i to delperioder paa en og to maaneder, hvis kvartalet straekker sig over to forskellige kalenderaar eller to forskellige produktionsaar, eller vaere laengere end et kvartal i forbindelse med praeferenceaftaler.
Ved konstateringen af cif-priserne, priserne franko graense og importafgifterne tages der ikke hensyn til oplysningerne vedroerende de sidste 20 dage af perioden forud for fastsaettelsesperioden.
4. Hvis en af de stoerrelser, der anvendes til beregningen af den i stk. 2 omhandlede prisforskel, ikke foreligger for et eller flere basisprodukter, benytter Kommissionen i stedet den tilsvarende stoerrelse for den naermest liggende periode, korrigeret for en eventuel maanedlig graduering eller andre kendte forhold, der har indflydelse paa sammenligningen mellem niveauet af den paagaeldende stoerrelse for den periode, for hvilken oplysningen ikke foreligger, og for den periode, der traeder i stedet.
Naar den stoerrelse, der ikke foreligger, er fastlagt, kan Kommissionen fastsaette korrigerede variable elementer, hvis der som foelge af anvendelsen af foerste afsnit opstaar eller er fare for alvorlige forstyrrelser af samhandelen.
Artikel 4
1. Naar den faelles toldtarif foreskriver en maksimumstoldsats, maa den i artikel 2, stk. 2, omhandlede afgift ikke overstige denne maksimumssats.
Kraever anvendelsen af maksimumstoldsatsen, at saerlige betingelser er opfyldt, fastlaegges disse betingelser efter proceduren i artikel 11, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den faelles toldtarif (9).
2. Naar maksimumstoldsatsen omfatter en tillaegstold for visse former for sukker beregnet som saccharose (tts) eller for mel (ttm), beregnes denne tillaegstold ved alt efter tilfaeldet at betragte enten sukker eller mel som eneste landbrugsprodukt for saa vidt angaar den paagaeldende vare.
Maengden af sukker eller mel bestemmes i henhold til artikel 13, stk. 1.
Hvis de faktisk medgaaede maengder sukker eller mel ikke kendes, jf. naevnte artikel, bestemmes disse maengder efter de samme regler som ved beregningen af landbrugselementet.
3. Kommissionen bestemmer for hver af de i artikel 3, stk. 3, omhandlede perioder:
a) tillaegstoldens stoerrelse, beregnet i henhold til stk. 2
b) de prisforskelle, der finder anvendelse paa tillaegstolden, bestemt i henhold til artikel 3, stk. 2.
Artikel 5
1. Hvis der i stedet for de importafgifter, der gaelder ved indfoersel af de basisprodukter, der er anfoert i bilag A, anvendes faste beloeb, beregnes de variable elementer, der gaelder for de varer, der er anfoert i tabel 1 i bilag B, paa grundlag af disse beloeb.
2. For hvert basisprodukt, der tages i betragtning ved beregningen af landbrugselementet af afgiften, traeder det for det paagaeldende basisprodukt gaeldende beloeb i stedet for det beloeb, der er beregnet i henhold til artikel 3, stk. 2.
3. Den dato, fra hvilken de faste beloeb, der gaelder ved indfoersel af basisprodukter, tages i betragtning ved bestemmelsen af afgiftens landbrugselement, bestemmes efter proceduren i artikel 16.
Artikel 6
1. I forbindelse med aftaler om praeferencesamhandel, der respekterer faellesskabslovgivningen om forarbejdede landbrugsprodukter, kan der ved bestemmelsen af landbrugselementet:
a) i stedet for de maengder landbrugsprodukter, der anses for at vaere medgaaet ifoelge artikel 13, stk. 2, anvendes de maengder, der i oprindelseslandet faktisk er medgaaet til fremstilling af den importerede vare, hvis Faellesskabet har indgaaet en toldsamarbejdsaftale om konstatering af saadanne maengder; i saa fald kan der fastlaegges omregningskoefficienter under hensyntagen til parternes respektive definitioner af basisprodukterne, saaledes at de bliver direkte sammenlignelige
b) i stedet for den i artikel 3, stk. 2, omhandlede prisforskel anvendes enten en ordning med direkte udligning af forskellene mellem landbrugspriserne i Faellesskabet i det paagaeldende omraade eller en direkte udligning i forhold til en i faellesskab fastsat pris, der er anerkendt for det paagaeldende omraade
c) saafremt anvendelsen af litra b) foerer til forskelle, der er af ringe betydning for de omfattede varer, i stedet for denne ordning anvendes en ordning med faste beloeb eller satser.
2. Anvendelsesperioden for de i stk. 1 omhandlede landbrugselementer kan vaere forskellig fra den, der anvendes for samhandel, der ikke er omfattet af praeferenceordninger.
3. I stedet for den vaerditold, der svarer til landbrugselementet af afgiften for de i tabel 2 i bilag B anfoerte varer, kan der anvendes et andet landbrugselement, naar det er fastsat i en praeferenceaftale.
4. Gennemfoerelsesbestemmelserne til stk. 1, 2 og 3 vedtages efter proceduren i artikel 16, for saa vidt den paagaeldende praeferenceaftale fastlaegger:
- de landbrugspriser, der laegges til grund i forbindelse med aftalen
- den hyppighed, med hvilken landbrugselementerne fastsaettes
- de varer og landbrugsprodukter, der undergives aftalens regler.
Hvis et eller flere af disse elementer ikke fastlaegges i aftalen, fastsaetter Raadet det eller dem efter proceduren i traktatens artikel 113.
5. De oevrige gennemfoerelsesbestemmelser, der er noedvendige for etableringen af praeferenceordningerne, fastsaettes efter proceduren i artikel 16.
Bestemmelserne vedroerer bl.a.:
- udfaerdigelsen af og forretningsgangen for de dokumenter, der er noedvendige for anvendelsen af saadanne ordninger
- foranstaltninger, der er noedvendige for at undgaa omgaaelsestransaktioner.
Artikel 7
1. Hvis det i en praeferenceaftale er fastsat, at der skal foretages en gradvis nedsaettelse eller afvikling af den i artikel 2, stk. 1, litra a), omhandlede del af afgiften, er denne del lig med det faste element, for saa vidt angaar de i tabel 1 i bilag B anfoerte varer. For de oevrige i aftalen omhandlede varer beregnes denne del af afgiften ved i den samlede afgift at fratraekke det landbrugselement, der foelger af aftalen, medmindre der i aftalen er fastsat en anden metode til bestemmelse af denne del.
2. Hvis det i en praeferenceaftale er fastsat, at der skal foretages en nedsaettelse af landbrugselementet af afgiften, vedtages de naermere regler for bestemmelse og anvendelse af saadanne nedsatte landbrugselementer efter proceduren i artikel 16, for saa vidt aftalen fastlaegger:
- de produkter, for hvilke der skal foretages en saadan nedsaettelse
- maengden af varer eller vaerdien af de kontingenter, som nedsaettelserne finder anvendelse paa, eller metoden til beregning af saadanne maengder eller vaerdier
- nedsaettelsen af landbrugselementet for hvert beroert basisprodukt.
Hvis den paagaeldende aftale ikke fastlaegger et eller flere af disse elementer, fastsaettes det eller de paagaeldende elementer af Raadet efter proceduren i traktatens artikel 113.
KAPITEL 2 Udfoersel
Artikel 8
1. Ved udfoersel af varer kan der for de landbrugsprodukter, der er medgaaet, og som opfylder betingelserne i traktatens artikel 9, stk. 2, ydes eksportrestitutioner, der beregnes i henhold til forordningerne om den faelles markedsordning for de paagaeldende sektorer.
Der maa ikke ydes eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som indgaar i varerne, og som ikke falder ind under en faelles markedsordning, der omfatter ydelse af restitutioner ved udfoersel i form af disse varer.
2. Listen over de varer, for hvilke der ydes eksportrestitutioner, fastlaegges under hensyntagen til:
- virkningen af forskellen mellem priserne paa Faellesskabets marked og verdensmarkedet for de landbrugsprodukter, der anvendes
- noedvendigheden af helt eller delvis at daekke denne forskel for at muliggoere udfoersel af de landbrugsprodukter, der anvendes i de paagaeldende varer.
Listen vedtages i henhold til forordningerne om de faelles markedsordninger inden for landbruget.
3. De faelles gennemfoerelsesbestemmelser for den i naervaerende artikel omhandlede restitutionsordning vedtages efter proceduren i artikel 16.
Restitutionsbeloebene fastsaettes efter samme procedure som for restitutionerne for de paagaeldende landbrugsprodukter, naar de udfoeres i uforandret stand.
4. Naar der i forbindelse med en praeferenceaftale er etableret en ordning med direkte udligning som omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra b), fastsaettes beloebene for udfoersler til det eller de lande, der er omfattet af aftalen, paa de i aftalen fastsatte betingelser, samlet og paa samme grundlag som landbrugselementet af afgiften.
Beloebene fastsaettes efter proceduren i artikel 16. Eventuelle noedvendige gennemfoerelsesbestemmelser til dette stykke og isaer foranstaltninger til sikring af, at varer, der er anmeldt til udfoersel under en praeferenceordning, ikke udfoeres under en ikke-praeferenceordning eller omvendt, fastsaettes efter samme procedure.
Hvis metoder til analyse af de medgaaede landbrugsprodukter viser sig noedvendige, boer de metoder, der skal anvendes ved eksportrestitutioner til tredjelande for samme landbrugsprodukter, anvendes.
Artikel 9
Saafremt der i henhold til en forordning om den faelles markedsordning for en bestemt sektor fastsaettes afgifter eller andre foranstaltninger ved udfoersel af et af de i bilag A anfoerte landbrugsprodukter, kan der efter proceduren i artikel 16 og under hensyntagen til forarbejdningsindustriens saerlige interesser vedtages passende foranstaltninger for visse varer, hvis udfoersel paa grund af deres hoeje indhold af det paagaeldende landbrugsprodukt og deres anvendelsesmuligheder kan skade virkeliggoerelsen af den maalsaetning, der er opstillet for den paagaeldende landbrugssektor.
AFSNIT II ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 10
Naar en nedsaettelse af det landbrugselement, der finder anvendelse ved indfoersel af varer i forbindelse med en praeferenceaftale, indebaerer en risiko for forstyrrelse af landbrugsmarkederne eller markederne for de beroerte varer, finder de beskyttelsesklausuler, der gaelder ved indfoersel af de paagaeldende landbrugsprodukter, ogsaa anvendelse paa de i bilag B anfoerte varer.
Ved vurderingen af de paagaeldende forstyrrelser tages der hensyn til kendetegnene for de varer, der rent faktisk er indfoert under praeferenceordningen, sammenholdt med kendetegnene for de varer, der traditionelt indfoertes inden etableringen af den paagaeldende ordning.
Artikel 11
Den maengde landbrugsprodukter, der er omfattet af forordningerne om de faelles markedsordninger, og som med henblik paa eller som foelge af udfoersel ikke paalaegges importafgifter eller andre afgifter med tilsvarende virkning som told, fastsaettes i overensstemmelse med forordning (EOEF) nr. 2913/92.
Den maengde varer, som tillades indfoert under proceduren for aktiv foraedling, og som derfor ikke paalaegges den i artikel 2 omhandlede afgift, med henblik paa eller som foelge af udfoersel af andre varer er den til fremstillingen af disse varer rent faktisk medgaaede maengde.
Artikel 12
1. Raadet kan efter proceduren i traktatens artikel 113 aendre tabel 1 i bilag B.
2. Tabel 2 i bilag B kan aendres efter proceduren i artikel 16 med henblik paa en tilpasning til aftaler indgaaet af Faellesskabet.
3. Kommissionen tilpasser bilagene til aendringerne af den kombinerede nomenklatur, saaledes at den ordning, der var gaeldende inden aendringerne, opretholdes uaendret.
Artikel 13
1. For at kunne beregne afgiftens landbrugselement fastlaegges for ikke-praeferencehandelens vedkommende en liste over basisprodukter efter proceduren i artikel 16.
Basisprodukterne udvaelges paa grundlag af deres betydning for den internationale handel og deres prisniveaus repraesentativitet for de andre relevante landbrugsprodukter som helhed.
Maengderne af andre landbrugsprodukter, der anses for medgaaet, omregnes til tilsvarende maengder basisprodukter under behoerig hensyntagen til de omregningsfaktorer, der er fastsat af Raadet som led i den faelles landbrugspolitik.
2. De maengder basisprodukter, der anses for at vaere medgaaet til fremstilling af de i denne forordning omhandlede varer eller eventuelt af de landbrugsprodukter, som foelger den handelsordning, der fastsaettes ved denne forordning, fastlaegges efter proceduren i artikel 16, naar sammensaetningen af disse varer eller produkter ikke er godtgjort.
3. Visse landbrugsprodukter kan efter proceduren i artikel 16 ligestilles med basisprodukter for at opnaa et sammenligningsgrundlag for priserne, uden at de ligestillinger, som Raadet har fastsat i forbindelse med den faelles landbrugspolitik, beroeres heraf.
4. De kendetegn for basisprodukter, der er noedvendige for at opnaa et sammenligningsgrundlag for priserne, fastlaegges efter proceduren i artikel 16.
Artikel 14
1. Der kan efter proceduren i artikel 16 fastsaettes en taerskel eller taerskler, under hvilke de beloeb, der fastlaegges ifoelge artikel 3, stk. 2, saettes til nul. For at undgaa kunstige handelsstroemme kan det efter samme procedure paa visse betingelser bestemmes, at de beloeb, der er fastlagt ifoelge artikel 3, stk. 2, ikke skal anvendes.
2. Der kan efter proceduren i artikel 16 fastsaettes en taerskel, under hvilken medlemsstaterne kan undlade at anvende beloeb, der i henhold til denne forordning skal udbetales eller opkraeves, og som er knyttet til én og samme oekonomiske transaktion, hvis summen af beloebene ligger under naevnte taerskel.
Artikel 15
Kommissionen bistaas af en forvaltningskomité for »horisontale spoergsmaal i forbindelse med handel med forarbejdede landbrugsprodukter uden for bilag II«, i det foelgende benaevnt »komitéen«, der bestaar af repraesentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repraesentant som formand.
Artikel 16
Naar der henvises til proceduren i denne artikel, finder foelgende bestemmelser anvendelse. Kommissionens repraesentant forelaegger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Komitéen afgiver en udtalelse om foranstaltningerne inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det paagaeldende spoergsmaal haster. Den udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemninger i komitéen tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af komitéen afgivne udtalelse, underrettes Raadet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. I saa fald kan Kommissionen udsaette gennemfoerelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgoerelse om, i et tidsrum paa hoejst én maaned regnet fra datoen for denne underretning.
Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe en anden afgoerelse inden én maaned.
Artikel 17
Komitéen kan behandle ethvert andet spoergsmaal, der forelaegges af formanden, enten paa dennes eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstat.
Artikel 18
Efter proceduren i artikel 16 kan
- de beloeb, der foelger af anvendelsen af denne forordning, aendres, hvis der i en tremaanedersperiode:
- foretages en aendring af en taerskelpris
- indfoeres, aendres eller afskaffes en produktionsrestitution eller stoette, der er gaeldende i alle medlemsstaterne
- der traeffes foranstaltninger med henblik paa at tilpasse bestemmelserne i denne forordning til de aendringer af teknisk karakter, som maatte blive foretaget i ordningen for landbrugsprodukter.
Artikel 19
Metoderne til kvalitativ og kvantitativ analyse af varer og de oevrige tekniske forskrifter, der er noedvendige til deres identifikation eller til bestemmelse af deres sammensaetning, vedtages efter proceduren i artikel 10 i forordning (EOEF) nr. 2658/87.
Artikel 20
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de for anvendelsen af denne forordning noedvendige oplysninger dels om varernes indfoersel, udfoersel og om fornoedent deres fremstilling og dels om de administrative gennemfoerelsesforanstaltninger. De naermere regler vedroerende denne meddelelse fastsaettes efter proceduren i artikel 16.
Artikel 21
Forordning (EOEF) nr. 3033/80 ophaeves med virkning fra den 1. januar 1994. Henvisninger til den ophaevede forordning anses som henvisninger til naervaerende forordning.
Forordning (EOEF) nr. 3034/80 ophaeves fra ikrafttraedelsesdatoen for den forordning, der vedtages i henhold til artikel 13.
Artikel 22
1. Denne forordning traeder i kraft paa syvendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 1994.
2. Anvendelsen af denne forordning paa casein henhoerende under KN-kode 3501 10 og paa caseinat og andre produkter afledt af casein henhoerende under KN-kode 3501 90 90 udsaettes, indtil Raadet har truffet naermere afgoerelse herom.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 6. december 1993.
Nařízení Rady (ES) č. 3448/93
ze dne 6. prosince 1993
o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 43 a 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že články 38 až 47 Smlouvy stanoví zavedení společné zemědělské politiky týkající se zemědělských produktů uvedených v příloze II Smlouvy;
vzhledem k tomu, že některé zemědělské produkty jsou složkami mnohého zboží neuvedeného v příloze II Smlouvy;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit opatření související se společnou zemědělskou politikou a společnou obchodní politikou, aby se vzaly v úvahu jednak vliv obchodu s tímto zbožím na cíle článku 39 Smlouvy a jednak způsob, jakým opatření přijatá podle článku 43 Smlouvy ovlivňují hospodářské postavení tohoto zboží s ohledem na rozdíly mezi výrobními a obchodními náklady na zemědělské produkty ve Společenství a mimo ně a na rozdíly mezi cenami zemědělských produktů;
vzhledem k tomu, že Smlouva stanoví, že zemědělská a obchodní politika jsou politikami Společenství; že je nezbytné stanovit pro některé zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů obecná a úplná pravidla o obchodu s tímto zbožím platná v celém Společenství, aby bylo dosaženo cílů Smlouvy;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 3033/80 ze dne 11. listopadu 1980 o právní úpravě obchodu s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [4] stanoví, že při dovozu některého zboží bude uplatněn poplatek složený z pevné složky, jež je určena k zajištění ochrany zpracovatelského průmyslu, a z pohyblivé složky, jež má vyrovnat případný rozdíl mezi cenami daných zemědělských produktů na trhu Společenství a na světovém trhu;
vzhledem k tomu, že systém zavedený nařízením (EHS) č. 3033/80 by měl být v zásadě zachován s určitými rozšířeními a úpravami; že je zejména třeba jednak sestavit pro některé zboží, na které se tento režim v současnosti vztahuje a které je převzato do tabulky 1 přílohy B, seznam zemědělských produktů, u nichž lze při dovozu uplatňovat náhradu rozdílu mezi cenami běžnými na světovém trhu a na trhu Společenství, a jednak mezi těmito zemědělskými produkty identifikovat základní produkty, u nichž budou tyto rozdíly skutečně zjištěny, přičemž množství ostatních zemědělských produktů, obdobných produktů a výrobků vzniklých jejich zpracováním bude přepočteno na odpovídající množství základního produktu;
vzhledem k tomu, že pravidla pro obchod s tímto zbožím vyžadují některé úpravy, aby bylo možné přihlédnout k vývoji dohod uzavřených Společenstvím a společné zemědělské politiky;
vzhledem k tomu, že na některé zboží z kapitol 1 až 24 kombinované nomenklatury se nevztahuje nařízení (EHS) č. 3033/80; že i to se získává ze zemědělských produktů, které jsou předmětem společné zemědělské politiky; že by proto měl poplatek vyměřovaný při jejich dovozu rovněž jednak vyrovnávat rozdíl mezi cenou zjištěnou na světovém trhu a na trhu Společenství pro použité zemědělské produkty a jednak zajišťovat ochranu průmyslu zpracování daných zemědělských produktů; že je proto třeba shrnout pravidla platná pro veškeré zboží vyrobené z významné části ze zemědělských produktů;
vzhledem k tomu, že na základě uzavřených dohod má Společenství omezit zachovaný poplatek na plné nebo částečné krytí cenového rozdílu mezi zemědělskými produkty použitými při výrobě daného zboží; že je proto nezbytné stanovit pro toto zboží část celkového poplatku, která odpovídá náhradě cenových rozdílů mezi zemědělskými produkty, kterých se úprava týká;
vzhledem k tomu, že náhrada rozdílu mezi cenou zjištěnou na světovém trhu a na trhu Společenství je u dotyčných základních produktů zajištěna zemědělskými dávkami; že je třeba zachovat úzkou spojitost mezi výpočtem zemědělské složky poplatku ze zboží a výpočtem poplatku z dovážených základních produktů v nezměněném stavu;
vzhledem k tomu, že je třeba neuplatňovat částky nepatrného významu a umožnit členským státům neupravovat částky týkající se téže operace, je-li zůstatek dotyčných částek sám nepatrný, aby se zamezilo nepřiměřeným administrativním formalitám;
vzhledem k tomu, že uplatňování preferenčních dohod by nemělo ztěžovat postupy pro obchod se třetími zeměmi; že by proto měla prováděcí pravidla zajistit, že zboží uvedené v celním prohlášení pro vývoz v preferenčním režimu nebude ve skutečnosti vyváženo ve všeobecném režimu a naopak;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit systém vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty použité při výrobě zboží neuvedeného v příloze II Smlouvy, aby producenti tohoto zboží nebyli penalizováni kvůli cenám, za něž musí sami nakupovat v důsledku společné zemědělské politiky; že tyto vývozní náhrady smějí vyrovnávat pouze rozdíl mezi cenou určitého zemědělského produktu na trhu Společenství a na světovém trhu; že je proto třeba, aby byl tento systém zaveden v rámci každé dotčené společné organizace trhu;
vzhledem k tomu, že článek 13 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [5] a odpovídající články některých dalších nařízení o organizaci trhů v oblasti zemědělských produktů stanoví udělování takových vývozních náhrad; že prováděcí pravidla mají být stanovena postupem projednávání v řídícím výboru uvedeném v článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 a v odpovídajících článcích ostatních dotčených nařízení; že je třeba, aby byly částky vývozních náhrad stanoveny týmž postupem jako stanovení vývozních náhrad u zemědělských produktů, jsou-li vyváženyv nezměněném stavu; že by prováděcí pravidla ke zmíněnému režimu měla být stanovena v zásadě s přihlédnutím k procesu výroby daného zboží; že by proto prováděcí pravidla měla být stanovena na stejném základě;
vzhledem k tomu, že mechanismus zemědělské ochrany podle tohoto nařízení se může za mimořádných okolností ukázat neúplným; že se toto nebezpečí vyskytuje i v rámci preferenčních dohod; že k tomu, aby trh Společenství nezůstal v takových případech bez ochrany vůči narušením, jež z toho mohou vyplynout, je třeba stanovit možnost rychle přijmout všechna nezbytná opatření;
vzhledem k tomu, že platnost nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], by se měla rozšířit na obchod upravený tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že rozdíl mezi zemědělskými produkty uvedenými v příloze II Smlouvy a zbožím mimo přílohu II je zvláštním kritériem Společenství, založeným na situaci zemědělství a potravinářského průmyslu uvnitř Společenství; že situace v některých třetích zemích, s nimiž Společenství uzavírá dohody, může být výrazně odlišná; že je proto v rámci těchto dohod třeba stanovit možnost rozšířit působnost obecných pravidel pro zpracované zemědělské produkty neuvedené v příloze II Smlouvy přiměřeně na některé zemědělské produkty uvedené v článku II Smlouvy;
vzhledem k tomu, že toto nařízení vyžaduje prováděcí pravidla; že by tato pravidla měla být stanovena po konzultaci s řídícím výborem; že tato pravidla zahrnují zejména stanovení množství základních produktů, u nichž se má za to, že byly použity při výrobě zboží uvedeného v nařízení (EHS) č. 3033/80 převzatého do tabulky 1 přílohy B tohoto nařízení, kterými se nahradí nařízení Rady (EHS) č. 3034/80 ze dne 11. listopadu 1980, kterým se stanoví množství základních produktů, u nichž se má za to, že byly použity při výrobě zboží, na které se vztahuje nařízení (EHS) č. 3033/80 [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení upravuje obchod s některým zbožím vymezeným v odst. 2 třetí odrážce:
a) při jehož výrobě byl použit jeden nebo více zpracovaných nebo nezpracovaných zemědělských produktů, nebo
b) které se na základě čl. 13 odst. 2 považují za vyrobené ze zemědělských produktů, nebo
c) které jsou zařazeny do stejné podpoložky (osmimístného kódu) kombinované nomenklatury jako zboží uvedené v písmenech a) a b).
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumějí:
- "zemědělskými produkty" produkty, na něž se vztahuje příloha II Smlouvy,
- "základními produkty" některé zemědělské produkty, na něž se vztahuje příloha A tohoto nařízení, nebo obdobné produkty nebo výrobky vzniklé jejich zpracováním, u nichž je zjištěn rozdíl mezi cenami na trhu Společenství a cenami na světovém trhu. Tyto cenové rozdíly se považují za reprezentativní pro cenové rozdíly pro všechny produkty, jichž se úprava týká.
Nicméně:
i) stanoví-li preferenční dohoda náhradu cenových rozdílů u zemědělských produktů neuvedených v příloze A, mohou být mezi produkty, kterých se úprava týká, zařazeny dodatečné základní produkty podle dané dohody;
ii) stanoví-li preferenční dohoda uzavřená s určitým územím zvláštní způsob náhrady, může být rozdíl mezi cenami na trhu Společenství a cenami na světovém trhu nahrazen rozdílem definovaným v dané smlouvě.
- "zbožím" výrobky, na které se nevztahuje příloha II Smlouvy, uvedené v příloze B tohoto nařízení a získané zcela nebo zčásti ze zemědělských produktů.
3. Toto nařízení se rovněž může vztahovat na některé zemědělské produkty v rámci preferenčního obchodu.
V takovém případě daná preferenční dohoda stanoví seznam těchto zemědělských produktů, na které se vztahují pravidla pro obchod se zbožím.
HLAVA I
REŽIM OBCHODU
KAPITOLA 1
Dovoz
Článek 2
1. Zboží uvedené v příloze B při dovozu do Společenství podléhá poplatku; poplatek se stanoví na základě
a) výrobních a obchodních podmínek zboží;
b) rozdílů mezi cenou zemědělských produktů, u nichž se má za to, že byly použity při výrobě zboží, na trhu Společenství a
- cenou výrobků dovážených ze třetích zemí, je-li celková cena dotyčných základních produktů vyšší ve Společenství, nebo
- stanoví-li tak preferenční dohoda, cenou zemědělských produktů v určitých třetích zemích.
2. Pokud se jedná o zboží uvedené v tabulce 1 přílohy B, skládá se poplatek uvedený v odstavci 1:
- z valorického cla, které je pevnou složkou poplatku, jež zajišťuje přihlédnutí k výrobním a obchodním podmínkám zboží,
- ze "zemědělské složky", jež zajišťuje náhradu cenových rozdílů uvedených v odst. 1 písm. b).
Zemědělská složka se stanoví pouze na základě cenových rozdílů u zemědělských produktů uvedených v příloze A, jim obdobných produktů a výrobků vzniklých jejich zpracováním.
Může se jednat o pohyblivou složku stanovenou v souladu podmínkami uvedenými v článku 3 nebo o pevnou složku stanovenou v souladu s podmínkami uvedenými v článku 5.
3. U zboží uvedeného v tabulce 2 přílohy B spočívá zemědělská složka ve clu nebo specifické částce stanovené na měrnou jednotku.
Stanoví-li tak preferenční smlouva, může být tato zemědělská složka nahrazena některou z forem uvedených v odstavci 2.
4. S výhradou článku 10 je zakázáno vybírat jakékoli jiné clo nebo poplatek s rovnocenným účinkem než poplatek uvedený v odstavci 1.
Článek 3
1. Komise stanoví pro každé zboží uvedené v tabulce 1 přílohy B pohyblivou složku.
Pohyblivá složka se stanoví na základě množství základních produktů stanovených na základě čl. 13 odst. 2, u nichž se má za to, že byly použity při výrobě zboží, a cenových rozdílů uvedených v odstavci 2.
Postupem podle čl. 13 odst. 1 bude přijat seznam základních produktů, na něž je třeba převádět množství zemědělských produktů.
2. Komise pro každý základní produkt
- buď určí rozdíl mezi
a) průměrnou prahovou cenou uplatňovanou během referenčního období, pro něž se stanovují pohyblivé složky, a
b) průměrnou cenou CIF, s výjimkou zvláštních cen CIF, případně cenami s dodáním na hranici použitými pro stanovení dávek uplatňovaných během období předcházejícího stanovení pohyblivé složky,
- nebo v případě izoglukózy přijme průměr dávek uvedených v čl. 16 odst. 6 nařízení (EHS) č. 1785/81 [8] uplatňovaných během období předcházejícího stanovení pohyblivé složky.
3. Obdobím uvedeným v odstavci 2 je čtvrtletí. Může být rozděleno na dvě podobdobí o jednom a dvou měsících, pokud čtvrtletí zahrnuje dva kalendářní roky nebo dva hospodářské roky, nebo být delší než čtvrtletí, pokud tak stanoví preferenční dohody.
Při zjištění cen CIF, cen s dodáním na hranici nebo dávek se nepřihlíží k údajům pro posledních 20 dnů období předcházejícího stanovení pohyblivé složky.
4. Chybí-li některý údaj pro výpočet cenového rozdílu uvedeného v odstavci 2 pro jeden nebo více základních produktů, nahradí Komise chybějící údaj odpovídajícím údajem pro nejbližší období, případně opraveným o měsíční stupňování plateb nebo o jakoukoli jinou známou informaci, která ovlivňuje srovnání mezi úrovní daného údaje pro období, v němž chybí, a jeho úrovní v období použitém pro nahrazení.
Je-li chybějící údaj následně zjištěn, může Komise stanovit opravené pohyblivé složky, pokud je na základě uplatnění předchozího pododstavce obchod vážně poškozen nebo ohrožen.
Článek 4
1. Stanoví-li společný celní sazebník maximální výši poplatků, nesmí poplatek uvedený v čl. 2 odst. 2 překročit toto maximum.
Je-li uplatnění maximální výše poplatků podmíněno splněním zvláštních podmínek, budou tyto podmínky stanoveny postupem podle čl. 11 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [9].
2. Jestliže maximální výše poplatků zahrnuje uplatnění dodatečného cla na různé cukry vyjádřené jako sacharóza (AD S/Z) nebo na mouku (AD F/M), vypočte se toto dodatečné clo tak, že se pro dané zboží použije jako jediný zemědělský produkt buď cukr, nebo mouka.
Množství cukru nebo mouky se určí za podmínek uvedených v čl. 13 odst. 1.
Nejsou-li skutečně použitá množství cukru nebo mouky podle čl. 13 odst. 1 známa, určí se tato množství za stejných podmínek, jaké se uplatňují pro stanovení zemědělské složky.
3. Komise určí pro každé období uvedené v čl. 3 odst. 3:
a) částku dodatečných cel vypočtenou podle odstavce 2;
b) cenový rozdíl použitelný pro dodatečná cla určený podle čl. 3 odst. 2.
Článek 5
1. Jsou-li dávky na dovoz základních produktů uvedených v příloze A nahrazeny pevnými částkami, vypočtou se pohyblivé složky platné pro zboží uvedené v tabulce 1 přílohy B na základě těchto částek.
2. Pro každý základní produkt, ke kterému se přihlíží při výpočtu zemědělské složky poplatku, se částka stanovená podle čl. 3 odst. 2 nahradí částkou platnou pro základní produkt, u nějž se má za to, že byl použit.
3. Datum, od kterého se při stanovování zemědělské složky poplatku přihlíží k pevným částkám platným pro dovoz základních produktů, se určí postupem podle článku 16.
Článek 6
1. Pro účely určení zemědělské složky v rámci dohod o preferenčním obchodu se zeměmi, které splňují požadavky právních předpisů Společenství pro zpracované zemědělské produkty:
a) mohou být množství použitých zemědělských produktů ve smyslu čl. 13 odst. 2 nahrazena množstvími skutečně použitými pro výrobu dováženého zboží, pokud Společenství uzavřelo dohodu o celní spolupráci při zjištění těchto množství; v takovém případě mohou být stanoveny převodní koeficienty s přihlédnutím k příslušným definicím základních produktů obou stran, aby byly přímo porovnatelné;
b) může být cenový rozdíl uvedený v čl. 3 odst. 2 nahrazen buď systémem přímé náhrady rozdílů zemědělských cen mezi Společenstvím a danou oblastí, nebo přímou náhradou proti ceně stanovené vzájemnou dohodou pro danou oblast;
c) pokud uplatnění písmene b) vede k rozdílům s malým dopadem na zboží, na které se vztahuje, může být tento systém nahrazen systémem paušálních částek nebo sazeb.
2. Zemědělské složky uvedené v odstavci 1 mohou být uplatňovány po dobu odlišnou od období stanoveného pro nepreferenční obchod.
3. Valorická cla odpovídající zemědělskému poplatku ze zboží uvedeného v tabulce 2 přílohy B mohou být nahrazena jinou zemědělskou složkou, pokud tak stanoví preferenční dohoda.
4. Prováděcí pravidla k odstavcům 1, 2 a 3 se stanoví postupem podle článku 16, pokud daná preferenční dohoda stanoví:
- zemědělské ceny přijaté v rámci dohody,
- období, pro něž se zemědělské složky stanovují,
- případné zboží a zemědělské produkty, na které se dohoda vztahuje.
Nestanoví-li daná dohoda jeden nebo více z těchto prvků, stanoví je Rada postupem podle článku 113 Smlouvy.
5. Ostatní prováděcí pravidla nezbytná pro zavedení preferenčních režimů se stanoví postupem podle článku 16.
Prováděcí pravidla upraví zejména:
- vyhotovení a používání dokumentů nezbytných pro udělení těchto režimů,
- opatření nezbytná pro zabránění odklonu obchodu.
Článek 7
1. Jestliže preferenční dohoda stanoví snížení nebo postupné zrušení části poplatku uvedeného v čl. 2 odst. 1 písm. a), jedná se o pevnou složku, pokud se týká zboží uvedeného v tabulce 1 přílohy B. Pokud se týká ostatního zboží uvedeného v dané dohodě, získá se tato část poplatku odečtením zemědělské složky vyplývající z dohody od celkového poplatku, nestanoví-li dohoda jiné určení této části.
2. Pokud preferenční dohoda stanoví snížení zemědělské složky poplatku, budou prováděcí pravidla pro určení a řízení těchto snížených zemědělských složek stanovena postupem podle článku 16, pokud dohoda stanoví:
- výrobky, na které se vztahují tato snížení,
- množství zboží nebo hodnotu kvót, na které se vztahují tato snížení, nebo způsob určení těchto množství nebo hodnot,
- snížení zemědělské složky pro každý dotyčný základní produkt.
Nestanoví-li daná dohoda jeden nebo více z těchto prvků, stanoví je Rada postupem podle článku 113 Smlouvy.
KAPITOLA 2
Vývoz
Článek 8
1. Při vývozu zboží lze na použité zemědělské produkty, které splňují podmínky čl. 9 odst. 2 Smlouvy, použít vývozní náhrady zřízené nařízeními o společné organizaci trhů v dotyčných odvětvích.
Vývozní náhradu nelze přiznat na vývoz zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje žádná společná organizace trhu, která stanoví udělování vývozních náhrad pro danou podobu zboží.
2. Seznam zboží, na které se vztahují vývozní náhrady, se sestaví s přihlédnutím
- ke vlivu rozdílu mezi cenami zemědělských produktů použitých při jejich výrobě na trhu Společenství a na světovém trhu,
- k nezbytnosti plného nebo částečného vyrovnání tohoto rozdílu, aby byl umožněn vývoz zemědělských produktů použitých při výrobě daného zboží.
Seznam se sestaví na základě nařízení o společné organizaci zemědělských trhů.
3. Společná prováděcí pravidla k systému vývozních náhrad podle tohoto článku budou stanovena postupem podle článku 16.
Výše vývozních náhrad se určí týmž postupem, jaký je stanoven pro udělování vývozních náhrad pro dané zemědělské produkty, jsou-li vyváženy nezpracované.
4. Je-li v rámci preferenční dohody zaveden systém přímé náhrady uvedený v čl. 6 odst. 1 písm. b), určí se částky uplatňované na vývozy do země nebo zemí, na něž se dohoda vztahuje, vzájemnou dohodou za podmínek vymezených dohodou na stejném základě jako zemědělská složka poplatku.
Tyto částky se stanoví postupem podle článku 16. Stejným postupem budou stanovena případná prováděcí pravidla nezbytná pro uplatňování tohoto odstavce, zejména opatření zajišťující, že zboží uvedené v celním prohlášení pro vývoz v preferenčním režimu nebude ve skutečnosti vyvezeno v nepreferenčním režimu nebo naopak.
V případech, kdy je nutno použít metod analýzy použitých zemědělských produktů, použijí se metody stanovené pro náhrady na vývoz týchž zemědělských produktů do třetích zemí.
Článek 9
Jsou-li na základě některého nařízení o společné organizaci trhu v určitém odvětví uplatňovány na vývoz některého zemědělského produktu uvedeného v příloze A dávky, poplatky nebo jiná opatření, mohou být postupem podle článku 16 přijata vhodná opatření pro určité druhy zboží, jejichž vývoz by mohl s ohledem na vysoký obsah daného zemědělského produktu v tomto zboží a na možné způsoby jeho využití poškodit dosahování cílů sledovaných v dotyčném zemědělském odvětví, přičemž se řádně přihlédne ke zvláštnímu zájmu zpracovatelského průmyslu.
HLAVA II
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Je-li nebezpečí, že by snížení zemědělské složky uplatňované na dovoz zboží na základě preferenční dohody mohlo narušit zemědělské trhy nebo trhy s dotyčným zbožím, vztahují se ochranné doložky platné pro dovoz daných zemědělských produktů rovněž na zboží uvedené v příloze B.
Při posuzování možného narušení trhu se přihlíží k charakteristikám zboží skutečně dovezeného v preferenčním režimu ve srovnání s charakteristikami zboží tradičně dováženého před zavedením preferenčního režimu.
Článek 11
Množství zemědělských produktů, na které se vztahují nařízení o společné organizaci trhů, které není podrobeno dávkám ani poplatkům s účinkem rovnocenným clům při vývozu tohoto zboží nebo v souvislosti s ním, se určí na základě nařízení (EHS) č. 2913/92.
Množství zboží propuštěného do režimu aktivního zušlechťovacího styku a v důsledku toho nepodrobeného poplatku podle článku 2 při vývozu jiného zboží nebo v souvislosti s ním je množství skutečně použité při výrobě tohoto zboží.
Článek 12
1. Rada může postupem podle článku 113 Smlouvy změnit tabulku 1 přílohy B.
2. Tabulku 2 přílohy B lze změnit postupem podle článku 16, aby se přizpůsobila dohodám uzavřeným Společenstvím.
3. Komise upraví přílohy tohoto nařízení podle změn kombinované nomenklatury, aby zachovala režim platný před těmito změnami.
Článek 13
1. Pro účely stanovení zemědělské složky poplatku bude postupem podle článku 16 přijat seznam základních produktů pro nepreferenční obchod.
Základní produkty se vybírají podle významu v mezinárodním obchodě a podle reprezentativnosti jejich cenových úrovní pro všechny ostatní zemědělské produkty, na které se úprava vztahuje.
Množství ostatních zemědělských produktů, u kterých se má za to, že byly použity, se případně přepočtou na odpovídající množství základních produktů, přičemž se řádně přihlédne k ekvivalenčním ukazatelům přijatým Radou v rámci společné zemědělské politiky.
2. Množství základních produktů, u nichž se má za to, že byly použity k výrobě zboží uvedeného v tomto nařízení nebo případně zemědělských produktů, na které se vztahuje úprava obchodu zavedená tímto nařízením, pokud nebylo zjištěno složení tohoto zboží nebo produktů, bude přijato postupem podle článku 16.
3. Aniž jsou dotčena stanovení obdobnosti přijatá Radou v rámci společné zemědělské politiky, lze postupem podle článku 16 stanovit, že některé zemědělské produkty jsou považovány za obdobné základním produktům pro účely stanovení podmínek pro porovnání cen.
4. Charakteristiky základních produktů nezbytné pro stanovení podmínek pro porovnání cen budou určeny postupem podle článku 16.
Článek 14
1. Postupem podle článku 16 lze stanovit práh nebo prahy, pod nimiž jsou částky určené podle čl. 3 odst. 2 stanoveny na nulu. Neuplatnění částek určených podle čl. 3 odst. 2 lze týmž postupem vázat na splnění zvláštních podmínek, aby bylo zabráněno vytvoření umělých obchodních toků.
2. Postupem podle článku 16 lze stanovit práh, pod nímž nemusí členské státy uplatňovat částky vyplývající z použití tohoto nařízení vybírané a vyplácené v souvislosti se stejnou hospodářskou operací, je-li zůstatek těchto částek nižší než uvedený práh.
Článek 15
Komisi je nápomocen Řídící výbor pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze II (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Článek 16
Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, uplatní se následující ustanovení. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy při přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná. Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě. V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 17
Výbor může jednat o kterékoli jiné otázce, kterou mu přednese předseda z vlastního podnětu nebo na žádost některého členského státu.
Článek 18
Postupem podle článku 16 lze
- změnit částky vyplývající z uplatnění tohoto nařízení, je-li v průběhu čtvrtletního období
- změněna prahová cena nebo
- zavedena, změněna nebo zrušena výrobní náhrada nebo podpora uplatňovaná ve všech členských státech,
- přijmout opatření, kterými se ustanovení tohoto nařízení uvádějí do souladu s případnými technickými změnami učiněnými v příslušných nařízeních o zemědělských produktech.
Článek 19
Metody kvalitativní a kvantitativní analýzy zboží a jiné technické předpisy nezbytné pro jejich ztotožnění nebo určení jejich složení budou přijaty postupem podle článku 10 nařízení (EHS) č. 2658/87.
Článek 20
Členské státy sdělí Komisi údaje nezbytné k používání tohoto nařízení jednak o dovozu, vývozu a případně výrobě zboží a jednak o prováděcích správních opatřeních. Způsoby tohoto sdělování budou stanoveny postupem podle článku 16.
Článek 21
Nařízení (EHS) č. 3033/80 se zrušuje ode dne 1. ledna 1994. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Nařízení (EHS) č. 3034/80 se zrušuje ode dne vstupu v platnost nařízení přijatého k provedení článku 13.
Článek 22
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 1994.
2. Uplatňování tohoto nařízení na kaseiny spadající pod kód KN 350110 a na kaseináty a jiné deriváty kaseinu spadající pod kód KN 35019090 se odkládá až do dalšího rozhodnutí Rady.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. prosince 1993.