Kommissionens forordning (EF) nr. 1105/2002
af 25. juni 2002
om ændring af forordning (EØF) nr. 1617/93 for så vidt angår konsultationer om passagertakster samt tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter i lufthavne (slots)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3976/87 af 14. december 1987 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler og samordnet praksis inden for luftfartssektoren(1), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, særlig artikel 2,
efter offentliggørelse af udkastet til denne forordning,
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål på luftfartsområdet, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Kommissionens forordning (EØF) nr. 1617/93 af 25. juni 1993 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis vedrørende fælles udarbejdelse og samordning af fartplaner, fælles drift, konsultationer om passager- og fragttakster inden for ruteflyvning samt tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter i lufthavne (slots)(2) blev senest ændret ved forordning (EF) nr. 1324/2001(3), der omhandler en forlængelse af gruppefritagelsen for konsultationer om passagertakster til den 30. juni 2002 samt en forlængelse af gruppefritagelsen for tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter (slots) og samordning af fartplaner til den 30. juni 2004.
(2) I februar 2001 iværksatte Kommissionen en høring om, hvorvidt gruppefritagelsen for konsultationer om takster for ruteflyvning med passagerer bør opretholdes i sin nuværende form. Kommissionen modtog svar fra medlemsstater, flyselskaber, rejsebureauer og forbrugergrupper.
(3) Størstedelen af de adspurgte var af den opfattelse, at Den Internationale Luftsfartssammenslutnings (IATA's) passagertakstkonferencer sikrer store fordele i form af interlining, og at disse fordele ikke kunne opnås med noget andet mindre restriktivt system. Selv om størstedelen af de adspurgte erkendte, at en ophævelse af gruppefritagelsen for passagertakstkonferencer ikke ville betyde et fuldstændigt ophør af interlining, mente mange, at forbrugerne uden takstkonferencer ville have et mindre udvalg af fleksible takster, og mindre selskaber ville have færre interliningmuligheder og derfor finde det vanskeligere at konkurrere. Visse af de adspurgte mente imidlertid, at efterhånden som flyselskabernes samarbejde udviklede sig, ville deres samarbejdsaftaler og bilaterale produkter i det mindste på længere sigt yde de samme fordele som IATA-interlining.
(4) Luftfartsindustrien står i øjeblikket over for særlige vanskeligheder og kan derfor finde det vanskeligt at foretage de nødvendige investeringer til udvikling af et alternativt system af interlining.
(5) Gruppefritagelsen for passagertakstkonferencer bør derfor forlænges med tre år indtil den 30. juni 2005. For at gøre det lettere for Kommissionen på ny at undersøge, om gruppefritagelsen bør yderligere forlænges efter den dato, bør der til fritagelsen knyttes en forpligtelse om, at luftfartsselskaber, der deltager i konsultationer, skal indsamle data for hver IATA-sæson fra og med den 1. september 2002 om den relative anvendelse af de passagertakster, der fastsættes gennem disse, og deres relative betydning for den nuværende interlining. Med et tidsrum på tre år vil der kunne disponeres over en række data over en tilstrækkelig repræsentativ periode.
(6) Ved forordning (EF) nr. 1324/2001 blev gruppefritagelsen for tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter og fartplaner forlænget indtil vedtagelsen af de foreslåede ændringer til Rådets forordning (EØF) nr. 95/93 af 18. januar 1993 om fælles regler for tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter i Fællesskabets lufthavne(4), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 894/2002(5). Da disse ændringer endnu ikke er vedtaget, er det berettiget at forlænge denne gruppefritagelse med endnu et år, indtil den 30. juni 2005.
(7) Forordning (EØF) nr. 1617/93 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EØF) nr. 1617/93 foretages følgende ændringer:
1) I artikel 4 indsættes som stk. 3: "3. Luftfartsselskaber, der deltager i konsultationer om passagertakster, skal fra den 1. september 2002 indhente data vedrørende:
a) den relative andel af takster, der fastsættes gennem konsultationer vedrørende al taksttrafik inden for EØS
b) det omfang, hvori billetter til takster, der fastsættes gennem konsultationerne, rent faktisk benyttes til interlining
c) det omfang, hvori billetter til andre takster end takster fastsat gennem konsultationerne rent faktisk benyttes til interlining.
De indsamlede data skal indberettes til Kommissionen af eller på vegne af de involverede luftfartsselskaber med seks måneders mellemrum."
2) Artikel 7, stk. 2, affattes således: "Den anvendes indtil den 30. juni 2005."
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter dens offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 25. juni 2002.
Nařízení Komise (ES) č. 1105/2002
ze dne 25. června 2002,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1617/93, pokud jde o konzultace o tarifech letecké osobní dopravy a přidělování letištních časů na letištích
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3976/87 ze dne 14. prosince 1987 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví letecké dopravy [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení v letecké dopravě,
vhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1617/93 ze dne 25. června 1993 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě týkajících se společného plánování a koordinace letových řádů, společného poskytování služeb, konzultací o tarifech pravidelné osobní a nákladní dopravy a přidělování volných letištních časů [2] bylo naposledy pozměněno nařízením (ES) č. 1324/2001 [3], aby byla rozšířena bloková výjimka vztahující se na konzultace k tarifům osobní dopravy až do 30. června 2002 a blokovou výjimku vztahující se na přidělování letištních časů a plánování letového řádu na letištích až do 30. června 2004.
(2) V únoru 2001 Komise zahájila konzultace o tom, zda bloková výjimka pro konzultace o tarifech osobní dopravy má být ve své dnešní podobě zachována. Komise obdržela odpovědi od členských států, leteckých společností, cestovních kanceláří a spotřebitelských organizací.
(3) Značná většina dotázaných zastávala stanovisko, že konference o tarifech osobní dopravy Mezinárodního sdružení leteckých dopravců (IATA) zajišťuje významné výhody z ujednání mezi leteckými dopravci o prodeji, potvrzování a přijímání letenek (dále jen pro vzájemné uznávání přepravních dokladů) a že tato praxe nemůže být nahrazena patrně žádným jiným stějně výhodným a méně restriktivním systémem. Zatímco většina dotázaných uznala, že odvolání blokových výjimek pro konference o tarifech osobní letecké dopravy neznamená naprostý konec vzájemného uznávání přepravních dokladů, mnozí pociťovali, že bez konferencí o tarifech by spotřebitelé měli menší naději na pružné tarifní ceny letenek a menší letecké společnosti by mohly mít méně příležitostí k vzájemném uznávání přepravních dokladů, a v důsledku toho by se zhoršovala jejich konkurenceschopnost. Nicméně někteří dotázaní tvrdili, že s rozvojem spojeneckých dohod, alespoň v dlouhodobém časovém horizontu, nebo s rozvojem bilaterálních produktů by mohli nabídnout podobné výhody, jako je dohoda IATA o vzájemném uznávání přepravních dokladů.
(4) Odvětví letecké dopravy dnes čelí zvláštním potížím, a proto by pro něj mohlo být obtížné uskutečnit v této době investice nezbytné pro rozvoj alternativních systémů vzájemného uznávání přepravních dokladů.
(5) Bloková výjimka pro konference o tarifech osobní letecké dopravy by proto měla být prodloužena na tři roky až do 30. června 2005. V zájmu usnadnit Komisi opětovné přezkoumání dalšího prodloužení blokové výjimky po tomto datu by tato výjimka měla být doplněna o povinnost všech leteckých dopravců účastnících se konferencí shromažďovat počínaje dnem 1. září 2002 pro každou sezónu IATA údaje o relativním využívání tarifů osobní letecké dopravy stanovených v rámci konferencí a o relativním významu těchto údajů pro vlastní vzájemné uznávání přepravních dokladů. Doba tří roků bude stačit pro získání řady údajů za dostatečně reprezentativní období.
(6) Nařízení (ES) č. 1324/2001 rozšířilo blokovou výjimku pro přidělování letištních časů a pro plánování letových řádů za předpokladu přijetí navrhovaných změn nařízení Rady (EHS) č. 95/93 ze dne 18. ledna 1993 o společných pravidlech pro přidělování letištních časů na letištích Společenství [4], ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 894/2002 [5]. Jelikož tyto změny ještě nebyly přijaty, je vhodné prodloužit blokovou výjimku o další rok až do 30. června 2005.
(7) Nařízení (EHS) č. 1617/93 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1617/93 se mění takto:
1. V článku 4 se vkládá nový odstavec 3, který zní:
"3. Letečtí dopravci účastnící se konzultací o tarifech letecké osobní dopravy shromažďují počínaje dnem 1. září 2002 údaje, které se týkají:
a) poměrného podílu tarifů stanovených při konzultacích na všech tarifech osobní letecké dopravy v rámci EHP;
b) rozsahu, ve kterém jsou letenky, jejichž tarif byl stanoven při konzultacích, skutečně využívány pro vzájemné uznávání přepravních dokladů;
c) rozsahu, ve kterém jsou letenky, jejichž tarif nebyl stanoven při konzultacích, skutečně využívány pro vzájemné uznávání přepravních dokladů.
Zúčastnění letečtí dopravci nebo subjekty je zastupující poskytují shromážděné údaje každých šest měsíců Komisi."
2. V článku 7 se druhý odstavec nahrazuje tímto:
"Pozbývá účinnosti dnem 30. června 2005."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. června 2002.