#import "/helper.typ": dilo, hrule

#dilo("Malý princ", "princ", "<NAME>", "<NAME>", "Světová meziválečná lit.", "Francie", "1943", "epika", "filozofická pohádka")

#columns(2, gutter: 1em)[
  *Téma*\
  Poukázání na rozdíly mezi světem dospělých a dětí. Důraz na důležitost přátelství, lásky a věrnosti.
  
  *Motivy*\
  tajemno, priority v životě, kresba

  *Časoprostor*\
  v průběhu 8 dní, na Sahaře a ve vesmíru
  
  *Postavy* \
  _Malý princ_ -- chlapec z asteroidu B-612, mírný a citlivý, symbol dítěte \
  _Pilot_ -- autor, symbol dospělého \
  _Liška_ -- symbol přítelkyně \
  _Had_ -- symbol smrti\
  _Růže_ -- láska Malého prince \
  _postavy z planet_ -- viz *Obsah* 

  *Kompozice* \
  27 krátkých kapitol, začátek a konec chronologicky, nevštěvování planetek retrospektivně

  *Vypravěč* -- ich-forma, v pasážích o životě Malého prince vševědoucí er-f.

  *Jazykové prostředky*\
  zdrobněliny, archaismy, přímá řeč, alegorie, vnitřní monolog (_M. prince_), symboly, metafory

  *Obsah*\
  Autor stroskotá na Sahaře, kde potká malého prince; ten odletěl ze své Planety B612 (o kterou se dobře stará) kvůli starostem se svojí růží. Nechává si nakreslit beránka v krabici. Na své cestě navštíví několik planet se specifickými postavami:

  1. _Král_ chce někomu rozkazovat, ale na planetě nikdo jiný není. Chtěl z _MP_ udělat svého poddaného.
  2. _Domýšlivec_ si přál, aby ho _MP_ obdivoval, opět osamocený.
  3. _Pijan_ pil aby zapomněl, že se stydí, za to, že pije.
  4. _Byznysmen_ je "vážný člověk" co nemá čas na hlouposti a stále přepočítává své hvězdy, se kterými nic nedělá.
  5. _Lampář_ se jako jediný nezabývá jen sám sebou, jeho planeta se točí čím dál tím rychleji a nestíhá.
  6. _Zeměpisec_ zakresluje "nepomíjivé" věci, doporučí _MP_ navštívit Zemi.

  Na poušti potkává lišku, kterou si ochočí. Uvědomuje si, že je zodpovědný za svou růži. Procházejí spolu s _Pilotem_ pouští, než se nakonec _MP_ nechá zabít hadem, vrací se starat o svojí růži/planetu.

  *Literárně historický kontext*\
  Autor skutečně jednou na Sahaře ztroskotal. Dílo bylo přeloženo do více jak 400 jazyků a dialektů.#footnote[Mimo jiné i do hantecu, brněnské variety češtiny.] V knize lze vidět hodně symbolů z autorova života -- letec, liška (jeho new-yorská přítelkyně). Inspirací mu bylo Pražské Jezulátko.#footnote[Inspirací bylo i P. Coelhovi (Alchymista), který se k němu modlil, aby se stal spisovatelem; po 200 milionech prodaných výtisků svých knih mu daroval obleček a nedá na něj dopustit.] 

  // *Autor*\
  // Francouzský spisovatel a letec šlechtického původu.#footnote[Jeho jméno je ve skutečnosti ještě delší, než nahoře v rámečku, ale to už mi přislo zbytečný.] Sám se přihlásil do WWII (ODKAZ), kde byl sestřelen nad středozemním mořem. 

  // *Další díla*\
  // Citadela -- \
  // Kurýr na jih -- 

  // *Současníci*\
  
]

#pagebreak()

*Ukázka*

„Ale podívej se … to není beránek, to je beran. Má rohy…“

Tak jsem kresbu znovu předělal.

On ji však zase odmítl jako ty předcházející:
„Ten je moc starý. Já chci takového, aby dlouho žil.“

A tu, protože jsem ztratil trpělivost a protože jsem spěchal, abych se co nejdřív pustil do rozebírání motoru, načmáral jsem tuhle kresbu a prohlásil jsem: „To je bedýnka. Beránek, kterého chceš, je uvnitř.“

Ale byl jsem velice překvapen, když se obličej malého soudce rozzářil.

„Právě tak jsem to chtěl. Myslíš, že ten beránek bude potřebovat hodně trávy?“

#hrule()

„Je to hrozné zaměstnání. Kdysi to vyhovovalo. Zhášel jsem ráno a rozžínal večer. Zbývající část dne jsem si mohl odpočinout a zbytek noci spát…“

„A od té doby se příkaz změnil?“

„Příkaz se nezměnil,“ řekl lampář. „To je právě to strašné! Planeta se rok od roku točila rychleji, a příkaz se nezměnil!“

„No a?“ divil se malý princ.

„No a teď se otočí jednou za minutu a já nemám ani vteřinku klidu. Rozsvěcuji a zháším jednou za minutu.“

„To je divné! Dny u tebe trvají minutu!“

„To není vůbec divné,“ řekl lampář. „Už je tomu měsíc, co spolu hovoříme.“

„Měsíc?“

„Ano. Třicet minut. Třicet dní. Dobrý večer.“

A zase rozsvítil svou svítilnu.

#hrule()

„Ovšem,“ řekla liška. „Ty jsi pro mne jen malým chlapcem podobným statisícům malých chlapců.
Nepotřebuji tě a ty mě také nepotřebuješ. Jsem pro tebe jen liškou podobnou statisícům lišek. Ale když si mě ochočíš, budeme potřebovat jeden druhého. Budeš pro mne jediným na světě a já zase pro tebe jedinou na světě…“

„Začínám chápat,“ řekl malý princ. „Znám jednu květinu … myslím, že si mě ochočila…“

„To je možné,“ dodala liška. „Na Zemi je vidět všelicos…“

„Ó, to není na Zemi,“ řekl malý princ.

#pagebreak()