#import "/helper.typ": dilo, replika

#dilo("Audience", "audience", "<NAME>", "", "2. p. 20. st.", "ČSSR", "1975", "drama", "tragikomedie")

#columns(2, gutter: 1em)[
  *Téma*\
  absurdita socialismu

  *Motivy*\
  pivovar, intelektuálové $times$ burani, pracovní morálka, normalizace

  *Časoprostor*\
  \70. léta 20. st., ČSSR, sládkova kancelář

  *Postavy*\
  _(<NAME>_ -- spisovatel, inteligentní, musí pracovat v pivovaru, autorovo alter ego, ušlechtilý, spisovný jazyk\
  _Sládek_ -- nadřízený Vaňka, jednoduchý buran, opilec\

  zmíněni:\
  herečka Jiřina "Bohdalka" Bohdalová,\
  zpěvák <NAME>,\
  spisovatel v exilu <NAME>

  *Kompozice*\
  jednoaktová, odděleno odchody Sládka na záchod

  *Jazykové prostředky*\
  opakování replik ("a nebuďte smutnej"), spisovná $times$ hovorová čeština, apoziopeze

  #colbreak()

  *Obsah*\
  Levná kopie Čekání na Godota (@godot[]).

  Spisovatel <NAME> musí za totality pracovat v pivovaru, kde válí sudy. Sládek chce Vaňka povýšit na skladníka, díky čemuž by i mohl psát své hry. Sládek pro StB píše zprávy o Vaňkovi, Vaněk by ale ve skladu musel sám na sebe donášet. Vaněk pochopí bezvýchodnost a absurditu situace, tak hru zakončí vyexováním piva a prohlášením "Je to všechno na hovno --".

  Sládek během hry vypije spoustu piv.

  *Literárně historický kontext*\
  Normalizace = utužování síly komunistů. Postava <NAME> se objevuje v několika dílech od různých autorů. Na hru navazuje drama <NAME> -- Příjem. Hra nemohla vyjít, Havel měl zákaz, hrála se v zahraničí nebo potají.

]

#pagebreak()

*Ukázka*

#table(columns: 2, stroke: none,
  ..replika("Sládek", [A v tom skladu by to bylo přece taky dobrý, ne? Teplo -- fůra času --]),
  ..replika("Vaněk", [Bylo by to výborné --]),
  ..replika("", [_(Pauza)_]),
  ..replika("Sládek", [No -- tak o co teda jde?]),
  ..replika("", [_(Pauza)_]),
  ..replika("Vaněk", [Pane sládku --]),
  ..replika("Sládek", [Co je?]),
  ..replika("Vaněk", [Já jsem vám opravdu velmi vděčen za vše, co jste pro mne udělal -- vážím si toho, protože sám vím nejlíp, jak je takový postoj dnes vzácný -- vytrhl jste mi tak říkajíc trn z paty, protože já vážně nevím, co bych si bez vaší pomoci počal -- to místo ve skladu by pro mne znamenalo větší úlevu, než si možná myslíte -- jenomže já -- nezlobte se -- já přece nemůžu donášet sám na sebe --]),
  ..replika("Sládek", [Jaký donášení? Kdo tady mluví o donášení?]),
  ..replika("Vaněk", [Nejde o mě -- mně to uškodit nemůže -- ale jde přece o princip! Já se přece z principu nemůžu podílet na --]),
  ..replika("Sládek", [Na čem? No jen to řekni! Na čem se nemůžeš podílet?]),
  ..replika("Vaněk", [Na praxi, s kterou nesouhlasím --]),
  ..replika("", [_(Krátká, napjatá pauza)_]),
  ..replika("Sládek", [Hm. Tak nemůžeš. Ty teda nemůžeš. To je výborný! Teď ses teda vybarvil! Teď ses teda ukázal! _(Sládek vstane a začne rozčileně přecházet po místnosti)_ A co já? Mě v tom necháš, viď? Na mě se vykašleš! Já můžu bejt svině! Já se v tom bahně můžu patlat, na mně nezáleží, já jsem jen obyčejnej pivovarskej trouba -- ale pán, ten se podílet nemůže! Já se pošpinit můžu -- jen když pán zůstane čistej! Pánovi, tomu jde o princip! Ale co ostatní, na to už nemyslí! Jen když on je hezkej! Princip je mu milejší než člověk! To jste celí vy!]),
  ..replika("Vaněk", [Kdo my?]),
  ..replika("Sládek", [No vy! Inteligenti!]),
  ..replika("", [[...]]),
)

#pagebreak()
