#import "/helper.typ": dilo

#dilo("Proměna", "promena", "Franz Kafka", "V. Kafka", "1. pol 20. st", "Praha/Rakousko", "1915", "epika", "povídka/novela")

#columns(2, gutter: 1em)[
  *Téma*\
  Abusrdní situace Řehoře Samsy.
  
  *Motivy*\
  beznaděj, smíření, absurdita, samota

  *Časoprostor*\
  rodinný byt, doba autora
  
  *Postavy* \
  _<NAME>_ -- obchodní cestující, brouk \
  _Markéta_ -- řehořova sestra \
  _řehořův otec a matka_ \
  _Gréta_ -- posluhovačka

  *Kompozice* -- chronologická, tři kapitoly

  *Vypravěč* -- er-forma

  *Jazykové prostředky*\
  spisovný jazyk, strohé (úřednické) vyjadřování, eufemismy

  #colbreak()

  *Obsah*\
  <NAME> se jednoho dne probudí jako brouk, lol. Jeho první starotí je, jak se jako hmyz dostane do práce. Během celé doby nepropadá depresím a uvažuje racionálně. Otec musí znovu nastoupit do zaměstnání. Do jeho pokoje chodí jen jeho sestra, před kterou se schovává pod pohovkou. Při hádce o svůj oblíbený obraz ho spatří matka a omdlí, otec ho zraní vrhnutým jablkem. 

  Jak se zhoršuje řehořův zdravotní stav, zhoršuje se i atmosféra a finanční situace rodiny. Markétka navrhuje se řehoře zbavit. Do bytu se nastěhují podnájemníci, kteří o Řehořovi neví. Podají ovšem okamžitou výpověď, když vyjde z pokoje ven, aby si poslechl, jak jeho sestra hraje na housle. Otcem je zahnán zpět do pokoje a nad ránem osamocený umírá. Najde ho posluhovačka, která ho sama odklidí. 

  Rodině se uleví a vydávají se na výlet do města, probíraje nadějné plány do budoucna.

  *Literárně historický kontext*\

  Přažská německá literatura. Vztah s jeho otcem byl velmi komplikovaný. 

]

#pagebreak()

*Ukázka*

Když se <NAME> jednou ráno probudil z nepokojných snů, shledal, že se v posteli proměnil v jakýsi nestvůrný hmyz. Ležel na hřbetě tvrdém jak pancíř, a když trochu nadzvedl hlavu, uviděl své vyklenuté, hnědé břicho rozdělené obloukovitými výztuhami, na jehož vrcholu se sotva ještě držela přikrývka a tak tak že úplně nesklouzla dolů. Jeho četné, vzhledem k ostatnímu objemu žalostně tenké nohy se mu bezmocně komíhaly před očima.

Co se to se mnou stalo? pomyslel si. Nebyl to sen. Jeho pokoj, správný, jen trochu příliš malý lidský pokoj, spočíval klidně mezi čtyřmi dobře známými stěnami, Nad stolem, na němž byla rozložena vybalená kolekce vzorků soukenného zboží - Samsa byl obchodní cestující -, visel obrázek, který si nedávno vystřihl z jednoho ilustrovaného časopisu a zasadil do pěkného pozlaceného rámu. Představoval dámu, opatřenou kožešinovou čapkou a kožešinovým boa, jak vzpřímeně sedí a nastavuje divákovi těžký kožešinový rukávník, v němž se jí ztrácí celé předloktí.

[...]

"Rozuměli jste jediné slovo?" ptal se prokurista rodičů, "snad si z nás nedělá blázny?"

"Proboha," zvolala už matka s pláčem, "třeba je těžce nemocen a my ho tu trápíme. Markétko! Markétko!" zvolala pak. "Co je, maminko?" volala sestra z druhé strany. Domlouvaly se přes Řehořův pokoj. "Musíš okamžitě k lékaři. Řehoř je nemocen. Honem pro lékaře. Slyšelas teď, jak Řehoř mluví?" "To byl zvířecí hlas," řekl prokurista nápadně tiše ve srovnání s matčiným křikem. "Anno! Anno!" volal otec skrz předsíň do kuchyně a zatleskal, "ihned běžte pro zámečníka!" A už proběhla obě děvčata s šustícími sukněmi předsíní - jak se dokázala sestra tak rychle ustrojit? - a vyrazila z bytu. Ani nebylo slyšet bouchnout dveře; snad je nechaly otevřené, jak to bývá v bytech, kde se stalo velké neštěstí.

[...]

"Tak," řekl Řehoř a dobře si uvědomoval, že je jediný, kdo zachoval klid, "ihned se
obléknu, sbalím kolekci a pojedu. Chcete ještě, chcete ještě, abych jel? Tak vidíte, pane
prokuristo, nejsem umíněný a pracuji rád; s cestováním je svízel, ale já bych bez cestování
nemohl žít. Kampak jdete, pane prokuristo? Do obchodu? Ano? Povíte tam všechno podle
pravdy? Může se stát, že člověk není momentálně schopen pracovat, ale to je zrovna pravá
chvíle, aby se vzpomnělo na jeho dřívější výkony a uvážilo se, že později, až se překážky
odstraní, bude jistě pracovat s tím větší pílí a soustředěním... "

#pagebreak()