#import "/helper.typ": dilo, hrule

#dilo("Báječná léta pod psa", "pes", "<NAME>", "<NAME>", "2. pol. 20. st. současná literatura", "ČSR", "1992", "epika", "román")

#columns(2, gutter: 1em)[
  *Téma*\
  Dětství a dospívání během normalizace

  *Motivy*\
  normalizace, komunismus, rodina, dětství

  *Časoprostor*\
  1968--1989 (přesně normalizace)\
  Praha, Sázava

  *Postavy* \
  _Kvido_ -- hlavní hrdina, tlustý, neohrabaný, inteligentní, zamilovaný do Jarušky, uměl číst a psát velmi brzo, všechny šokoval; autorovo alter-ego\
  _Jaruška_ -- nejlepší kamarádka, přítelkyně a žena Kvida, nechala se sbalit z lítosti po smrti kvídova dědečka, alergická\
  _matka_ -- herečka, právnička, ochotná, milá; bojí se psů, jeden ji napadl při těhotenství\
  _otec_ -- inteligentní, z chudých poměrů, antikomunista, ekonom, rád pracuje se dřevem\
  _bratr Paco_ -- ve škole průměrný, spí pod širákem, hraje si na kovboje\
  _spousta vedlejších postav_ -- je to román\

  *Kompozice* -- fascinující\
  retrospektivní, úryvky ze "současnosti", občas úryvky básní, občas drama, občas deník (ich-forma); někdy vyprávění, někdy rozhovory s nakladatelem; kapitoly pouze očíslovány

  #colbreak()

  *Vypravěč*\
  er-forma, ale ne objektivní, ale z pohledu Kvida

  *Jazykové prostředky*\
  ironie, satira, humor, nadsázka; jazyk živý, spisovný i hovorový; vulgarismy, dialogy; anglicismy, germanismy

  *Obsah*\
  Vyprávění o dětství, mládí a dospívání Kvida během normalizace. Narození v divadle. Okupace, nucené odstěhování do Posázaví. Ve škole potká lásku Jarušku. Ředitelka obdivuje jeho inteligenci, tak jim zařídí vlastní bydlení. Otec nechce vstoupit do strany, tak mu nezvednou plat. Kvido je pověřen zajistit vnuka.

  *Literárně historický kontext*\
  Autor v době normalizace sám žil, proto je částečně autobiografická. Knihu nikdo nechtěl vydat, že je napsaná "divně". Viewegh za ni dostal Ortenovu cenu (literární 30 pod 30). Volné pokračování Báječná léta s Klausem.

  <NAME> byla reálně jeho žena.

  1997 zfilmováno, hraje zarytý pravičák <NAME> a Libuše Šafránková.
]

#pagebreak()

*Ukázka*

*5. října 1968*\
Dneska jsem se ve školce zřekl moučníku ve prospěch Jarušky Mackové. (Včera byl pomeranč.) Při odpoledním spaní mi na oplátku ukázala pohlaví.

*6. října 1968*\
Macková chtěla vidět mé pohlaví! Řekl jsem jí, že jí dám zítra moučník. Matka je čím dál nervóznější. Otec jí večer navrhl, aby si někam vyšli, ale za čtvrt hodiny byli zpátky, protože ve tmě spadli do odpadního kanálu u Polské ubytovny. Smrděli jako dlouho nemytí tchoři. Což jsem jim také řekl.

#hrule()

Kvido si schůzky s redaktorem domlouval tak, aby se jejich datum
shodovalo se dny, kdy Jaruška jezdívala za Zitou; vypravovali se
potom do Prahy společně.

„Víte, že zrovna O’Neill si vymínil, že jeho _autobiografické_ drama
nesmí vyjít dříve než čtvrt století po jeho smrti?“ smál se redaktor,
když mu Kvido pověděl o matčině dopisu. „Už v době, kdy si tuhle
podmínku kladl, nikdo z jeho rodiny dávno nežil! Váš problém je,
že to chcete vydat ještě v čase, kdy žijou úplně všichni.“
„Babička má údajně rakovinu a otec už si dělá rakev,“ řekl suše
Kvido. „Vypadá to nadějně.“

„Ironie bude vaše parketa,“ smál se redaktor. „Pořád vám to říkám.“
#pagebreak()
