#import "/helper.typ": dilo, hrule

#dilo("<NAME>", "farma", "<NAME> (<NAME>)", "<NAME>", "1. p. 20. st; Světová lit. 20. st; sci-fi, antiutopie", "Británie", "1945", "epika", "alegorický román (bajka)")

#columns(2, gutter: 1em)[
  *Téma*\
  kritika komunistického režimu, zejména v tehdejším SSSR

  *Motivy*\
  pokrytectví, totalitní režimy, politika

  *Časoprostor*\
  na Anglické farmě v době autora (v době existence SSSR)

  *Postavy* \
  _Major_ - prase, které přišlo s myšlenkou revoluce na farmě; Marx/Lenin \
  _Napoleon_ - kruté prase, které vydobíjí respekt silou; Stalin \
  _Kuliš_ - učil ostatní prasata číst a psát, nakonec vyhnán; Trockij \
  _Pištík_ - pravá ruka Napoleona; propagandista \
  _Boxer_ - pracovitý kůň, který je na konci zrazen \
  _<NAME>_ - bývalý majitel farmy vyhnán (a nahrazen) zvířaty; kulak/buržoust

  *Kompozice* -- chronologická, kapitoly

  *Vypravěč* -- 3. os, vševědoucí

  *Jazykové prostředky*\
  hodně přímé řeči (dialogy mezi zvířaty), metonymie (ovce tupé stádo, psi věrní, atp.) a metafory, celé je to alegorie, velká písmena pro *R*#[]evoluci

  #colbreak()

  *Obsah*\
  <NAME> je alkoholik vlastnící farmu, kde se nespokojená zvířata rozhodnou udělat převrat. V jeho vedení jsou prasata a nastolí systém až podezřele připomínající komunistický režim. V knize lze nalézt motivy překrucování informací, slibů, nesmyslných dlouhodobých projektů, a ještě méně kvalitního života, než býval dříve. Věrný pracovní kůň Boxer, který je režimem vyzdvihován, je na konci svého života zrazen a dán na salám. Prasata jen využívají tvárnosti obyvatelstva podobně, jako se to doopravdy dělo v SSSR.

  *Literárně historický kontext*\
  Tato kniha vznikla během druhé světové války a ocenění se jí dostalo až o pár let později.
]

#pagebreak()

*Ukázka*

"[...] Copak není úplně jasné, soudruzi, že toto zlo našeho života pochází z tyranie lidských bytostí? Produkty naší práce nám budou patřit pouze tehdy, zbavíme-li se člověka! Mohli bychom získat svobodu a bohatství téměř ze dne na den! Co tedy musíme udělat? Ve dne v noci, tělem i duší pracovat na svržení lidské rasy. A to je moje poselství, soudruzi: REVOLUCE! Nevím, kdy přijde. Možná za týden, možná za sto let, ale vím tak jistě, jako vidím pod nohama tuhle slámu, že dříve či později zvítězí spravedlnost. A na to se soustřeďte, soudruzi. Zbývá vám už málo času! A především předejte toto mé poselství těm, kteří přijdou po vás, aby budoucí generace dovedly bitvu až do jejího vítězného konce.
Nezapomeňte, soudruzi, že ve své odhodlanosti nesmíte ochabnout. Nic vás nesmí zarazit. Neposlouchejte nikdy ty, kteří vám budou tvrdit, že člověk a zvíře mají společné zájmy, že prospěch jednoho je prospěchem druhého. To vše jsou lži! člověk neuznává zájmy jiného tvora než sebe. A mezi námi zvířaty musí být dokonalá jednota a bojové soudružství. Všichni lidé jsou nepřátelé, všechna zvířata jsou si soudruhy! [...] Žádné zvíře nesmí nikdy bydlet v domě, spát v posteli, nosit šaty, pít alkohol, kouřit, používat peníze či obchodovat. Všechny lidské zvyky jsou špatné. A především: žádné zvíře nesmí nikdy tyranizovat jiné, slabé či silné, chytré či prosté. Všichni jsme si bratry. Žádné zvíře nesmí nikdy zabít jiné zvíře! Všechna zvířata jsou si rovna. [...]"

#hrule()

Někdy v té době se prasata najednou přestěhovala do Jonesova
domu a udělala si z něj dům svůj. A zvířata si vzpomněla, že kdysi
snad byla přijata rezoluce, která právě tyto praktiky zakazovala,
a zase musel nastoupit Kvičoun a přesvědčovat je, že se pletou, že to
je úplně jinak. Je absolutně nutné, řekl, aby prasata, která jsou jak
známo mozky celé farmy, měla k dispozici klidné místo na práci.
Je také v souladu s důstojností Vůdce (poslední dobou nazýval Napoleona vždy „Vůdcem“), aby žil a tvořil v domě, a ne v nějakém
chlívě. Přesto však byla některá zvířata dost zaskočena, když se dozvěděla, že prasata nejenže jedí v kuchyni a udělala si z obýváku salon,
ale k tomu všemu ještě spí v posteli. Boxer to jako vždycky vyřešil
svým obligátním „Napoleon má vždycky pravdu!“, ale Jetelinka, která
si dobře pamatovala na pravidlo výslovně zakazující spaní v posteli,
šla za stodolu a pokoušela se tam rozluštit Sedmero přikázání napsané na vratech. I při sebevětší snaze se jí však nedařilo pospojovat
jednotlivá písmena ve slova, a obrátila se proto na Lízu.
„Lízo,“ řekla, „přečti mi Čtvrté přikázání. Není tam náhodou něco
o zákazu spaní v postelích?“. Líza s občasným zakoktnutím nakonec nápis přečetla. „Říká se tu: „Žádné zvíře nebude nikdy spát v posteli s prostěradly.“. To je vážně zvláštní, Jetelinka si ne a ne vzpomenout, že by se ve
Čtvrtém přikázání říkalo něco o prostěradlech.

#pagebreak()
