Бляйбурзька різанина
Бляйбурзька різанина, Бляйбурзька трагедія — воєнний злочин і злочин проти людяності, скоєний Народно-визвольною армією Югославії, починаючи з 17 травня 1945 р., коли війська югославських партизанів прорвалися на територію Австрії, в Каринтію, і біля міста Бляйбург, неподалік нинішнього кордону між Австрією та Словенією, влаштували масове знищення вояків збройних сил Незалежної держави Хорватія, військових формувань усташів, словенських колабораціоністів, сербських і чорногорських четників та членів їхніх сімей, які відступили в Австрію під Бляйбург у напрямку до британської армії . Різанина продовжувалась кілька наступних місяців, відтак «Бляйбург» у хорватській історіографії і народній пам'яті став символом і метафорою всіх страждань хорватського народу від комуністичних переможців у 1945 р., хоча під Бляйбургом було вбито лише невелику частину вояків і цивільних осіб. За даними досліджень Владимира Жерявича, оцінки якого сприймаються як найвірогідніші, загальна кількість жертв становить близько 50 000 осіб. Ось чому виразом «Бляйбурзька різанина» позначають всі ці масові вбивства полонених, незалежно від того, де це сталося. Більшість бранців було вбито на етапах переходів по Югославії та в таборах упродовж наступних місяців. У хорватській емігрантській літературі ці трагічні події дістали назву «Хресна дорога» (іноді у множині, "Хресні дороги"), а сьогодні це означення увійшло в повсюдний вжиток і в Хорватії. 