Hungersnøden i Irland 1845–1849
Hungersnøden i Irland 1845–1849 (på irsk kjent som "An Gorta Mór"; engelsk: "The Great Famine") viser til en sultekatastrofe, sykdom og utvandring på Irland i underkant av et tiår på midten av 1800-tallet. Hungersnøden ble utløst av en sykdom på potetavlingene, en parasitt som ved å angripe potetavlingene ødela den primære matkilden for mange irske familier. Da to femtedeler av befolkningen var utelukkende avhengig av denne billige avlingen av flere historiske grunner. I løpet av hungersnøden, mellom 1845 og 1852, døde omtrentlig 1 million mennesker og rundt 1 million ble tvunget til utvandre fra Irland, noe som førte til at Irlands befolkning minsket med mellom 20 % og 25 %.