Близькосхідний похід монголів
Близькосхідний похід монголів під командуванням Хулагу (1256–1260) — один із найбільших завойовницьких походів монгольської армії, спрямований проти іранських ісмаїлітів-нізаритів, халіфату Аббасидів, сирійських Айюбідів та мамлюків Єгипту; оскільки значну роль у діях проти близькосхідних мусульман відіграли центральноазійські християни-несторіани, деякими істориками (Рене Груссе, Георгій Вернадський, Лев Гумільов) названий Жовтим хрестовим походом.