Slaget ved Gazala
Slaget ved Gazala var et vigtigt slag i Ørkenkrigen under 2. verdenskrig. Det blev udkæmpet ved havnebyen Tobruk i Libyen fra 26. maj – 21. juni 1942. På Aksemagternes side kæmpede Panzer Armee Afrika, som bestod af tyske og italienske enheder under kommando af "Ørkenræven" Generaloberst Erwin Rommel. De allierede styrker bestod af 8. armé under kommando af generalløjtnant Neil Ritchie, som blev nøje overvåget at den øverstkommanderende i Mellemøsten, general Claude Auchinleck. Rommel sendte sine panserstyrker rundt om sydflanken af Gazala-stillingen for at angribe de britiske kampvogne bagfra. Trods fremgang i denne operation kom Rommels panserstyrker i en prekær situation. Deres forsyningslinjer blev truet af fortsat modstand fra Frie franske styrker ved Bir Hakeim, som forankrede den sydlige del af den allierede stilling ved Gazala. Rommels kampvogne manglede derfor både brændstof og ammunition. Ritchie var længe om at drage fordel heraf, og Rommel koncentrerede sin styrke om et fremstød vestpå for at åbne en forsyningsvej gennem Gazala-linjen nord for Bir Hakeim. Slaget endte med en klar sejr til Aksemagterne, om end til en høj pris i form af tabte kampvogne. Uden effektive panserstyrker i de efterfølgende slag kunne Rommel ikke afgørende besejre 8. armé mens den trak sig tilbage til Egypten og hans forfølgelse af den blev stoppet i det første slag om el-Alamein.