Romanska umetnost
Romanska umetnost je umetnost Evrope od približno leta 1000 n. št. do vzpona gotskega sloga v 12. stoletju ali kasneje, odvisno od regije. Prejšnje obdobje je znano kot predromansko obdobje. Izraz so izumili umetnostni zgodovinarji 19. stoletja, zlasti za romansko arhitekturo, ki je ohranila številne osnovne značilnosti rimskega arhitekturnega sloga - predvsem polkrožni lok, pa tudi banjasti obok, apsida in okras iz listov akanta - a se je razvil tudi z zelo različnimi lastnostmi. V južni Franciji, Španiji in Italiji je bila poznoantična arhitekturna kontinuiteta, vendar je bil romanski slog prvi, ki se je razširil po celotni katoliški Evropi, od Sicilije do Skandinavije. Na romansko umetnost sta močno vplivali tudi bizantinska umetnost, zlasti v slikarstvu in antiklasična energija dekoracije otoške umetnosti Britanskih otokov. Iz teh elementov je bil skovan zelo inovativen in skladen slog.