Втора индо-пакистанска война
Втората индо-пакистанска война е въоръжен конфликт, воден между Индия и Пакистан в периода август – септември 1965 г. Той започва с пакистанската операция „Гибралтар“, която има за цел да проникне в Джаму и Кашмир и да разпали въстание срещу индийската власт там. Индия отвръща на този ход с пълномащабна военна атака срещу Западен Пакистан. Седемнадесетдневната война води до хиляди жертви и от двете страни и включва схватки с бронирани машини, както и най-голямото танково сражение след Втората световна война. Военните действия между двете страни приключват след примирие, уредено от ООН, и дипломатическа намеса от Съветския съюз и САЩ. То е формализирано с Ташкентската декларация от 10 януари 1966 г. Голяма част от войната се води от сухопътните сили на двете държави в Кашмир и по индо-пакистанската граница. В хода на военните действия се мобилизират много войски, а повечето от сраженията се водят между пехотни и бронирани формирования със значителна подкрепа от въздушните сили.