Громадянська війна в Уругваї
В ході боротьби за владу між різними буржуазно-поміщицькими угрупуваннями в 1830-х роках оформились дві партії "Колорадо", що представляла інтереси ліберальної буржуазії і "Бланко" ( консерватори), що захищали інтереси крупних латифундистів. В1838 році французи почали блокаду Буенос-Айреса з метою допомогти своїм союзникам Конфедерації Перу і Болівії котрі саме вели війну проти Аргентини та Чилі. Внаслідок неможливості перекинути свої сухопутні сили фрнцузи попросили союзників вести війну від їх імені. Було скинуто президентта Уругваю Мануеля Орібе котрий підтримував дружні відносини з пезидентом Аргентини Хуаном Мануелем де Росасом. Самого Орібе 29 жовтня 1838 року заслали в Буенос-Айрес, куди він приплив на англійському судні Sparrohawk в супроводі трьохсот солдатів і прислуги а його посаду зайняв Фруктуосо Рівера, 1 березня 1839 року Рівера оголосив війну аргентинцям. Хуан Мануель де Росас не визнав його за президента спробувавши повернути владу Орібе. Рівера і Лаваль'є почали підготовку до нападу на Буенос-Айрес. В конфлікт втрутились Британці та французи після того характер конфлікту став міжнародною війною.Внаслідок битви Паго-Ларго 21 липня 1839 року генерал Паскуаль Ечагіа разом Хуаном Антоніо Лавальєха ввійшли на територію Уругваю. Рівера знаючи що вторгнення буде неминучим розмістив війська вздовж річки Уругвай найбільше кількість війська він розмістив на річці Кеґуай. Він планував почати переслідувати опонентів щойно вони ввійдуть на територію країни. З річки Кеґуай він перекинув військо до річки Ріо-Негро, а потім на річку Санта-Лусія де він створив останній захисний бар'єр з артилерії та піхоти котрі були перекинуті з Монтевідео. Знаючи що не має достатніх сил для бою Рівера продовжував вести війну ресурсів. Тим часом від федеральних військ змушені були відділитись кілька підрозділів в тому числі полковників Леонардо Олівейри і Мануеля Лавальєхи в регіонах Мальдонадо і Сан-Хосе-де-Майо.