Revolució abbàssida
La revolució abbàssida es refereix a la caiguda del califat omeia (661-750), el segon dels quatre grans califats en la història de l'Islam, pel tercer, el califat abbàssida (750-1258). Que va arribar al poder tres dècades després de la mort del profeta musulmà Mahoma i immediatament després del califat Rashidun, els omeies eren un imperi àrab feudal que governava sobre una població que era majoritàriament no àrab, així com no musulmana. Els no àrabs van ser tractats com a ciutadans de segona classe, sense importar que es convertissin o no a l'islam, i aquest descontentament a través de religions i ètnies finalment va conduir a derrocar el califat Omeia. La família abbàssida va afirmar haver descendit d'al-Abbas, un oncle del profeta.