Cypernkrisen 1974
Turkiska invasionen av Cypern (), känt i Turkiet som "Kıbrıs Barış Harekâtı" (Fredsuppdraget på Cypern), "Kıbrıs Harekâtı" (Operationen på Cypern) eller som de turkiska väpnade styrkornas kodnamn "Atilla Harekâtı" (Operation Atilla), var en turkisk militär invasion som inleddes den 20 juli 1974 som ett svar på den av den grekiska militärjuntan uppbackade statskuppen på Cypern. Kuppen, iscensatt av Cypriotiska Nationalgardet i samarbete med EOKA B, avsatte cypriotiska presidenten ärkebiskop Makarios III och Nikos Sampson installerades i hans ställe. Mer än en fjärdedel av befolkningen på Cypern uteslöts från den ockuperade norra delen av ön där grekcyprioter utgjorde 80 % av befolkningen. Det fanns också ett flöde av cirka 50 000 turkcyprioter som flydde från söder till norr efter konflikten. Den turkiska invasionen av Cypern slutade i en delning av Cypern längs den FN-övervakade som fortfarande idag delar Cypern. År 1983 förklarade Norra Cyperns Turkiska Republik (KKTC) sig som självständigt, även om Turkiet är den enda staten som hittills erkänt den. Grek- och turkcyprioter får för närvarande resa fritt över ön efter restriktionslättnader.