Neretvai csata
1943 elején a bosnyák hegyek (Jugoszlávia) között vívták legnagyobb csatájukat a jugoszláv partizánok az egyesített német-olasz-magyar-csetnik (szerb nemzetiségű királypárti nacionalisták)-usztasák (horvát nemzetiségű nacionalisták) csapatokkal, amelyek igen nagy erővel vonultak fel és bekerítették őket. Hét gyűrűt vontak a partizánok (27 nemzetiségű összetételben harcoló helyi polgárok) köré. A náci akcióról az angol titkosszolgálat tudomást szerzett és 4 katonai tanácsadót ejtőernyővel eljuttatott még a csata előtt Tito marsallhoz hogy értesítsék és segítséget nyújtsanak. Tito folyton mozgó bázisán a tárgyalások alatt tudatták vele hogy titkos tárgyalásokban ígéretet kaptak az angolok, hogy ha megadja magát a nácik által üldözött jugoszláv vezetés és felhagy az ellenállással akkor nem lesznek a lakosság ellen megtorlások és a jugoszláv (akkor még csak a szövetségesek által elismert) vezetőknek nem esik bántódásuk. Anglia mindent megszeretett volna tenni hogy ne veszítse el a partizán mozgalmat mert több száz pilótájukat mentették meg a partizánok és nagyon nagy katonai erőt foglaltak le az ellenséges oldalról ami nagyon sokszor hiányzott a keleti fronton és az afrikai hadműveletekben. Nem mellékes hogy Rommel nagy mértékben azért nem kaphatott utánpótlást Afrikában mert a Balkánon nem tudták az utánpótlást folyamatosan biztosítani a partizánakciók miatt. A német hadigépezet egy egész hadsereget kellett hogy állomásoztasson a Balkánon (300 000 katona) hogy tudják valamelyest ellensúlyozni az ellenállás erejét.