Slaget vid Tannenberg (1410)
Slaget vid Grunwald, första slaget vid Tannenberg eller slaget vid Žalgiris, utkämpades den 15 juli 1410 under Polsk-litauisk-teutoniska kriget. En allians, bestående av Kungariket Polen och Storfurstendömet Litauen, ledda av respektive Vladislav II av Polen (Jogaila) och storhertig Vytautas, besegrade förkrossande den tysk-preussiska Tyska orden, ledda av storhertig Ulrich von Jungingen. De flesta riddare i Tyska ordens ledarskap dödades eller tillfångatogs. Även om de besegrades, motstod Tyska orden belägringen av deras fästning i Marienburg (Malbork) och drabbades av mindre territoriella förluster vid Freden i Thorn (Toruń), där andra territoriella dispyter fortsatte ända fram tills Freden i Melno 1422. Riddarna, däremot, skulle aldrig komma att få återta sin gamla makt, och den finansiella bördan av krigsskadestånd ledde till interna konflikter och en ekonomisk nedgång i länderna under deras kontroll. Slaget skiftade makten i Central- och Östeuropa och markerade början på uppgången för Polsk-litauiska unionen som den dominerande politiska och militära makten i regionen.