text: Katalüsaator on keemiline aine (nii orgaaniline, kui anorgaaniline), mis muudab reaktsiooni kiirust, seda kiirendades. Tavaliselt on tegu väikese koguse lisaainega, mis võtab reaktsioonist osa alandades reaktsiooni aktivatsiooni energiat, kuid regenereerub ega esine produktide koostises. Katalüsaatori toimel katalüütilised reaktsioonid kiirenevad. Reaktsiooni aeglustab või takistab inhibiitor. Termini kujunemine Termin tuleneb kreekakeelsest sõnast , ladinakeelse lõpuga. Kata- "alla" või "täielikult", + lyein "lahti päästma", ehk ligilähedaselt "täielikult lahti päästma" või "vallandama". 1835. aastal võttis rootsi keemik Jöns Jakob Berzelius kasutusele termini katalüsaator. Nimelt uuris ta keemilisi aineid ning ka katalüütilisi protsesse ja aineid, mis osalesid katalüüsis muutumatul kujul – ta nimetas need ained katalüsaatoriteks. 1895. aastal õnnestus Wilhelm Ostwaldil defineerida ka tänapäeval kasutatav katalüsaatorite mõiste. Oma töö eest katalüüsi, keemilise tasakaalu ja reaktsioonikineetika vallas pälvis ta aastal 1909 Nobeli keemiaauhinna. Ostwald defineeris katalüüsi kui aeglaselt kulgeva keemilise reaktsiooni kiirenemist aine (katalüsaatori) juuresolul, mis ei kuulu reaktsiooni saaduste ega lähteainete hulka. Nii defineerides juhtis ta tähelepanu asjaolule, et katalüsaator pole midagi sellist, mis käivitab muidu mittetoimuva reaktsiooni, vaid katalüsaator on miski, mis lihtsalt kiirendab muidu aeglaselt kulgevat reaktsiooni. Lähtuvalt katalüüsi definitsioonist defineeris Ostwald katalüsaatorit kui mistahes ainet, mis ei esine reaktsiooni lõppsaaduste koostises, kuid muudab reaktsiooni kiirust. Katalüsaator reaktsiooni kiiruse muutjana Katalüsaatori lisamine reaktsioonisegusse alandab reaktsiooni aktivatsioonienergiat, kuid ei muuda reaktsiooni keemilist tasakaalu, ehk tasakaalu konstanti. Reaktsioon küll kiireneb, kuid dünaamiline tasakaal jääb muutumatuks – reaktsiooni lähteainete ja saaduste suhe jääb samaks. Graafikul on näidatud võrdlevalt reaktsiooni potentsiaalse energia muutus katalüsaatori osalusel (punasega) ja katalüsaatori puudumisel (mustaga). Võib näha, et katalüsaatori osalusel on toimuva reaktsiooni potentsiaalse energia maksimum palju madalam kui sama reaktsiooni toimumisel ilma katalüsaatorita. Katalüsaatori osalusel on reaktsiooni toimumiseks vajalik ületatav energiabarjäär väiksem. Rakendused Enamasti peetakse katalüsaatori all silmas reaktsiooni kiirendavat ainet, kuid leidub ka katalüsaatoreid, mille toime on vastupidine – reaktsiooni aeglustav. Neid nimetatakse inhibiitoriteks. Katalüsaator on homogeenne, kui ta on lähteainetega samas faasis (näiteks Br- vees), ja heterogeenne, kui on nendest erinevas faasis (näiteks metalne Pt). Biokatalüsaatorid Biokatalüsaatorid, mis kuuluvad orgaaniliste katalüsaatorite rühma, on ensüümid, aga ka mitmed looduses toimuvad protsessid ja nende allikad. Elusrakud sisaldavad eriliste omadustega suuri molekule ehk bioloogilisi katalüsaatoreid (paljud valgud), mida nimetatakse ensüümideks. Ensüümide reaktsioonid toimuvad aktiivtsentrites. Kui "võõrad" ainemolekulid satuvad ensüümide aktiivtsentrisse ja seonduvad sellega, siis lakkavad elusrakkudes ensüümaatilised reaktsioonid ning rakk "mürgitub" ehk hävib. Katalüsaatorid ja keskkond Inimtekkelised kemikaalid, nagu NO ja NO2 jpt, katalüüsivad osooni lagunemist. Peter Atkins ja Loretta Jones on raamatu "Keemia alused. Teekond teadmiste juurde" 4. väljaande 694. leheküljel kirjutanud nii: Katalüsaatorimürgid Aktiivsuse kaotanud katalüsaatoreid nimetatakse mürgitunud katalüsaatoriteks. Katalüsaatorite reaktsioonide katkemist põhjustavad mitmed raskmetallid (plii), seetõttu soovitatakse katalüüsmuunduriga autodes kasutada pliivaba märgistusega kütust. Polümerisatsiooni initsiaator vs. katalüsaator Aineid, mis monomeeri keskkonnas moodustavad aktiivseid osakesi ja alustavad ahela kasvu reaktsiooni, nimetatakse initsiaatoriteks või katalüsaatoriteks. Radikaalpolümerisatsiooni initsiaatoriteks on ained, mis kergesti moodustavad vabu radikaale. Iga moodustunud radikaal võib ühineda monomeeri molekuliga ja alustada üht reaktsiooniahelat, see on üht polümeerset molekuli. Seejuures initsiaatoriks olnud osake jääb seotuks ahela „algusega” ja ei osale järgnevates reaktsioonietappides. Initsiaator reaktsiooni käigus kasutatakse ära pöördumatult, kuid selle asemele tekib uus radikaal. Ioonpolümerisatsiooni katalüsaatoriteks on ained, mis reaktsiooni keskkonnas moodustavad ioonipaare või oluliselt polariseeritud komplekse, mis alustavad polümerisatsiooniahelat. Need ioonipaarid või polaarsed molekulid (erinevalt vabadest radikaalidest) osalevad igas järgnevas ahela kasvu etapis, st elementaarreaktsioonis järgmise monomeeri molekuliga. Katalüsaatorit protsessi käigus ära ei kasutata ja see regenereerub. Vaata ka Ensüümid Osoonikiht Stratosfääri mudel Montreali protokoll Katalüüs Katalüüsmuundur (katalüütiline konverter) Heitgaas Viited Keemilised ained Ensüümid Polümerisatsioon Keemiline kineetika


Tingimused - TracPal 1.1 Käesolevad tingimused kehtivad kõikide isikute suhtes, kes kasutavad Tracpal.com e-poodi (mis kuulub Prelab OÜ’le), tellivad e-poest kaupu ja teenuseid, sealhulgas sõlmivad e-poest kauba ostmiseks Prelab OÜ’ga (edaspidi Müüja) ostu-müügilepingu. Tingimuste aktsepteerimisega kinnitab Ostja, et ta on ostu-müügilepingu tingimustega tutvunud, nendega nõus ja täidab neid. 1.2. TracPal.com e-pood opereerib online poena, st puudub füüsiline kauplus, mida külastada. Veebipood on avatud 24 tundi. 1.4.1 Kui Müüja on teinud e-poes toote hinda puudutava vea, peab Ostja sellest Müüjale teada andma e-maili teel info@tracpal.com ja olukorda mitte kuritarvitama. Juhul, kui toote hind või kogus on valesti sisestatud, võib Müüja Ostjat selles teavitada ja keelduda edaspidisest ostuprotsessist. Laekunud maksed kantakse Ostjale tagasi. 1.5. Kasutusjärgsed tulemused võivad varieeruda. 1.6. Iga toote puhul on välja toodud antud toote kirjeldus. 3.4. Ostja on kohustatud teatama veast 14 päeva jooksul peale avastamist. Müüjat tuleb veast teavitada e-maili teel info@tracpal.com. 4.1. Ostjal on õigus lepingust taganeda 14 päeva jooksul peale toote kättesaamist. Raha kanname tagastatud toote eest tagasi ostja arveldusarvele, kust makse sooritati, viivitamata, kuid mitte hiljem kui 14 päeva jooksul alates ostja taganemisavalduse saamisest. Prelab võib raha tagasimakse tegemisest keelduda seni, kuni ostja on talle tagastanud lepingu esemeks olnud asja. 4.2. Lepingust taganemiseks palume ühendust võtta e-maili teel: info@tracpal.com Valige E-Poest sobiv toode Ostukorvi ikoonile klikkides näed oma ostukorvi. Tellimuse vormistamiseks vajutage ostukorvis lingile “Maksma” Tellimuse vormistamise lehel täitke nõutud emaili andmeväli ning klikkige “Jätka“. Täitke nõutud andmeväljad, valige teile sobiv toodete kohaletoimetamise viis ning makseviis ning vajutage lingile “Esita Tellimus”. Valides makseviisiks “Maksekeskus”, saate tasuda mugavalt pangalingi kaudu (Swedbank, SEB, Luminor, LHV, Coop) või VISA ja Master kaartidega. Teine optsioon on valida PayPal. Oled saanud müügikupongi, mida saab kasutada TracPal veebipoes. Alljärgnevalt nõuandeid kupongi kasutamise kohta. 1. Vali oma toode (tooted) aadressil www.tracpal.com Vali soovitud tooted välja ja aseta ostukorvi, klõpsatesl nupul „Lisa korvi”. Kupongiga allahindluse saamiseks sisesta kupongi kood ostukorvi lehel lahtrisse „Sooduskood” ja aktiveeri see, klõpsates nupul „Kasuta kupongi”. Allahindlus arvutatakse maha toote koguhinnast. Omniva standardpakk – alates 5€ Omniva pakiautomaat – alates 5€ TNT kullerteenus Balti riikide piires – alates 10€, tarneaeg 2-4 tööpäeva. TNT kullerteenus teistesse Euroopa riikidesse – alates 20€, tarneaeg 2-4 tööpäeva. Omniva standardpakk teistesse Euroopa riikidesse – alates 15€, kus tarneaeg on kuni 7 tööpäeva Omniva standardpakk – alates 20€, tarneaeg 7 – 14 tööpäeva.


source: wikipedia

text: Operett (itaalia keeles operetta, 'väike ooper') on muusikateatrižanr, millesse kuuluvad muusikateatriteosed on ooperi lihtsustatud ja vähem ambitsioonikad tuletised. Operetis vahelduvad laulmine, kõne ja tants. Operett tekkis 17. sajandil. 18. sajandil oli operett "väike ooper", kuna oli ooperist lühem, enamasti koomilise sisuga, ainult mõne tegelasega ja ilma koorita. Opereti õitseaeg oli 19. sajandi teisest kuni 20. sajandi esimese pooleni, kui operett põhines 19. sajandi ooperi rikkalikul meloodikal. 20. sajandil sulandus operett muusikalise komöödiaga. Mõiste 17. sajandil nimetati operetiks mingile pidulikule sündmusele pühendatud proloogilaadset lühiooperit, mida etendati harilikult enne suure ooperi algust. Operetiks nimetati ka lõbusat rahvalikku laulumängu, millel on praeguse operetiga rohkem ühist: mõlemas vaheldub muusika kõnega, leidub koomilisi tegelasi ning tekib lõbusaid ja naljakaid olukordi. Operett algas avamänguga, sisaldas ansambleid, kõnedialoogi, laulu- ja tantsunumbreid ning käsitles peamiselt kõrgema seltskonna ja sinivereliste elu. Operett nõuab näitlejatelt mitmekülgseid oskusi ja mängulusti, sest selles tuleb näiteks tantsida ka teistel tegelastel, mitte ainult tantsurühmal. Ka osa laule on tantsurütmis. Paljud operetiviisid on saanud üldtuntuks. 19. sajandi teisel poolel õitsele puhkenud ooperist tunduvalt kerglasema ja koomilisema alatooniga lavateost ei peetud tollal valitsenud ooperile eriliseks konkurendiks. Tegemist oli meelelahutusliku tükiga, mis algas avamänguga, sisaldas ansambleid, kõnedialoogi, laulu- ja tantsunumbreid ning käsitles peamiselt kõrgema seltskonna ja sinivereliste elu. See lavamuusikavorm haaras peamiselt Euroopa publikut. Vähemalt 20. sajandi algusest kuni Teise maailmasõjani veetis suur osa Euroopa lavamuusika sõpradest õhtu meelsamini operetti nautides kui ooperis ajaloolisi traagilisi sündmusi, ehkki suurepärase muusika saatel, kuulates. Ajalugu Prantsuse operett Opereti häll on Prantsusmaal. Sellele lavalise meelelahutuse alaliigile pandi sisuline alus 1850. aastatel Pariisis. Kirikuorganist ja vodeville komponeeriv Florimond Hervé avas 1854. aastal väiketeatri Théâtre des Folies-Concértantes ning kirjutas ise sellele ja ka teatri Théâtres des Folies-Nouvelles jaoks ühevaatuselisi meelelahutuslikke kupleesid, prolooge, pastoraale, fantaasiaid ja bufonaade, mis käsitlesid aktuaalseid sündmusi ja eluolulisi nähtusi. Aastatel 1854–1857 valmis tal taolisi lugusid üle 30, mis olid mõeldud vastukaaluks koomilisele ooperile (opéra comique) ja vodevillile. Hervé hakkaski neid teoseid hiljem operettideks nimetama. Samamoodi tehti ka enne teda kahe prantsuse helilooja loominguga. Need olid Adolphe Adami komponeeritud "Le chalet" ("Maamaja", 1834) ja "La poupée Nuremberg" ("Nürnbergi nukk", 1852) ning Victor Massé teos "Les noces de Jeanette" ("Jeanette'i pulm", 1853). Väljatulekul liigitati need teosed koomilisteks ooperiteks. Hervé initsiatiivist haaras kinni Jacques Offenbach, kes avas 1855. aastal Pariisi maailmanäituse ajal teatri Théâtre des Bouffes Parisiens ja esitas seal näitusekülastajatele ühe õhtu jooksul 2–3 tema enda komponeeritud ühevaatuselist kergesisulist meelelahutuslikku lugu. Offenbach nimetas oma teoseid kohe väljatulekul operettideks. 1858. aastal valminud ja opéra bouffon'iks nimetatud "Orphée aux enfers" ("Orpheus põrgus") pani aluse Offenbachi loodud suuroperettidele "Barkouf", "La belle Hélène" ("Ilus Helena"), "Barbe-bleue" ("Sinihabe"), "La vie parisienne" ("Pariisi elu"), "La Grande-Duchesse de Gérolstein" ("Gérolsteini suurhertsoginna"), "La Périchole" ("Pericola"), "Les brigands" ("Röövlid"), "Madame Favart" jt. Need lavateosed tõid talle ülemaailmse kuulsuse ning andsid põhjuse nimetada teda operetiajastu alusepanijaks, mis ei ole aga Hervé tegutsemist silmas pidades sisuliselt korrektne. Küll monopoliseeris Offenbach Pariisi operetitööstuse, kutsudes oma teatri jaoks teoseid looma ka Hervé, Adami, Emile Jonase ja Léo Delibesi. Edmond Audran kujunes aga arvestatavaks Offenbachi operetitraditsioonide jätkajaks. Pärast 1869.–1870. aasta kodusõda hakkas Offenbachi täht kustuma. Prantsuse publik eelistas romantilisemat meelelahutust. Esile kerkisid Charles Lecocq ("La fille de Madame Angot", "Madame Angot' tütar", 1872), Robert Planquette ("Les cloches de Corneville", "Corneville'i kellad", 1877), Louis Varney ("Les mousquetaries au couvent", "Kloostri musketärid", 1880) ja Edmond Audran ("La mascotte", "Maskott", 1880) ning taas Hervé ("Mam’zelle Nitouche", 1883). Sel perioodil olid edukad ka tänapäeval vähetuntud Léon Vasseur, Paul Lacome ja Gaston Serpette. 19. sajandi viimastel aastatel tegid Prantsusmaal ilma André Messager ("Véronique", 1898) ja Louis-Gaston Ganne ("Les saltimbanques", "Akrobaadid", 1899). 20. sajandi alguseks oli prantsuse operetikoolkond oma võimalused ja oskused praktiliselt ammendanud, ehkki hiljem oli veel üksikuid sähvatusi, nagu Reunaldo Hahni "Ciboulette" (1923), Henri Christiné "Phi-Phi" (1918), Maurice Yvaini "Ta boucher" ("Sinu lihamüüja", 1922) ja Messageri "Coups de roulis" ("Muutuvad riigipöörded", 1928). Austria-Ungari operetikoolkond 20. sajandi alguseks oli opereti arendamise teravik juba kindlalt üle läinud Austria-Ungari impeeriumile, eriti Viini, ja Saksamaale. Viini operetikoolkonna rajas Franz von Suppé. Tema "Das Pansionat" ("Pansionaat", 1860), "Die schöne Galathee" ("Ilus Galathea", 1865), "Fatinitza" (1876) ja "Boccaccio" (1879) äratasid publikus vaimustust. Viini heliloojate tegevus saigi õige pea rahvusvahelises operetiloomingus domineerivaks. Kui Viini koolkonna rajaja oli von Suppé, siis selle mainet kujundas Johann Strauss II. 1871. aastal esitas peagi operetimaailma juhtteatriks kujunev Theater an der Wien tema opereti "Indigo und die vierzig Räuber", mis juhatas sisse romantilisema, isegi eksootilisema, kuid ilmtingimata tantsulise (valss) Viini opereti. Selle stiili väljapaistvaim esindaja on Straussi "Die Fledermaus" ("Nahkhiir", 1874), aga ka tema "Eine Nacht in Venedig" ("Öö Veneetsias", 1883) ja "Zigeunerbaron" ("Mustlasparun", 1885) ning pastišš-operett "Wiener Blut" ("Viini veri", 1899). Viini operetikoolkonna heliloojate looming valitses maailma operetiteatrites alates 19. sajandi viimasest veerandist kuni 1930. aastateni. Neid ligi 60. aastat saab jagada kolmeks perioodiks: kuldseks, hõbedaseks (ka keiserlikuks) ja loojanguperioodiks. Esimest arendasid lisaks von Suppéle ja Straussile edasi Karl Millöcker ("Der Bettelstudent", "Kerjusüliõpilane", 1882; Gasparone, 1884), Richard Genée ("Der Musikfeind", "Muusikavaenlane", 1862; "Die Zwillinge", "Kaksikud", 1885), Richard Heuberger ("Der Opernball", "Ooperiball", 1898), Karl Michael Ziehrer ("Die Landstreicher", "Hulkur", 1899) ja Carl Zeller ("Der Vogelhändler", "Linnukaupleja", 1891; "Der Obersteiger", "Mäekaevur", 1894). Viini hõbedasele perioodile pani aluse Franz Lehár operetiga "Die lustige Witwe" ("Lõbus lesk", 1905). Seda teost on Straussi "Die Fledermausi" kõrval peetud üheks ajaloo parimaks operetiks. Lehári sulest on pärit ka suurt rahvusvahelist tähelepanu äratanud "Der Graf von Luxemburg" ("Krahv Luxemburg", 1909), "Frasquita" (1922), "Der Zarewitsch" ("Tsareevitš", 1927) ja "Das Land des Lächelns" ("Naeratuste maa", 1929). Selle perioodi üks väljapaistvamaid heliloojaid oli Imre (saksakeelsetes maades Emmerich) Kálmán, kes komponeeris palju üliedukaid teoseid nagu "Die Csárdásfürstin" ("Silva", 1915), "Die Bajadere" ("Bajadeer", 1921), "Gräfin Mariza" ("Krahvinna Mariza", 1924), "Die Zirkusprinzessin" ("Tsirkusprintsess", 1926) jt. Tolle ajastu arvestatavad esindajad olid veel Alphons von Czibulka "Pfingsten in Florenz" ("Nelipühad Firenzes") ja "Der Glücksritter" ("Õnnerüütel"), Leo Fall ("Die Dollarprinzessin", "Dollariprintsess", 1907; "Madame Pompadour", 1922), Leo Ascher ("Hochzeit tanzt Walzer", "Pulm tantsib valssi", 1911), Edmund Eysler ("Bruder Straubinger", "Vennad Straubingerid", "Der lachende Ehemann", "Naerev abikaasa"), Jean Gilbert ("Die keusche Susanne", "Vooruslik Susanna", 1910), Viktor Jacobi ("Sybill", 1914), Léon Jessel ("Schwarzwaldmädel", "Schwarzwaldi tüdruk", 1917), Oscar Straus ("Ein Walzertraum", "Valsiunistus", 1907; "Der tapfer Soldat", "Vapper sõdur", 1908; "Der letzte Walzer", "Viimane valss", 1920) ja Oskar Nedbal ("Polenblut", "Poola veri", 1913). Berliini koolkond Viini operetiajastu loojanguperiood seostub eelkõige Robert Stolzi ("Der Tanz ins Glück", "Õnnetants", 1921; "Wenn die kleinen Veilchen blüchen", "Kui väike liilia õitseb", 1932; "Zwei Herzen im Dreivierteltakt", "Kaks südant kolmneljandik taktis", 1933; "Venus in Seide", "Veenus siidis",1932) nimega. 1930. aastatest kuni Teise maailmasõja alguseni kujunes Euroopa operetikeskuseks Berliin ja nn Berliini koolkond, mille väljapaistvaimad esindajad olid Paul (Pál) Ábrahám ("Viktoria und ihr Husar", "Viktooria ja tema husaar", 1930; "Die Blume von Hawaii", "Havai lill", 1931; "Ball im Savoy", "Savoy ball" 1932), Ralf Benatzky ("Im weissen Rössl", "Valge Hobu kõrtsis" 1930), Nico Dostal ("Monika", 1937; "Die ungarische Hochzeit", "Ungari pulm", 1939; "Manina", 1942), Eduard Künneke ("Der Vetter aus Dingsta", "Onupoeg Bataaviast", 1921; "Die lockende Flamme", "Köitev leek", 1933), Walter Kollo ("Die Frau ohne Kuss", "Suudluseta naine", 1924), Paul Lincke ("Frau Luna", 1899; "Casanova", 1913), Fred Raymond ("Maske in Blau", "Mask sinises", 1937) jt. Inglise operett Omaette žanri moodustasid 19. sajandi viimasel veerandil Inglismaal domineerinud tandem libretist William S. Gilbert ja helilooja Arthur Sullivan, kelle inglispärased operetid "HMS Pinafore", 1878; "The Mikado", 1885; "The Yeoman of the Guard", "Lossivalvur", 1888; "The Gondoliers" ("Gondoljeerid"),1889, ja muudki haarasid jäägitult inglaste tähelepanu ning mida kutsuti teatri järgi, kus neid peamiselt esitati, Savoy ooperiteks. Inglise operetitraditsioonide parim esindaja on aga Sidney Jonesi operett "The Geisha" ("Geiša", 1896). Omal ajal äratas veel tähelepanu ka Lionel Moncktoni "The Quaker Girl", "Kveekeri tüdruk", 1910. Hispaania operett Üks operetiloomingu erisuundi on hispaanlaste zarzuela'd, mille tähtsaimad heliloojad olid Emilio Arrieta, Francisco Asenjo Barbieri, Tomás Bretón, Ruperto Chapí, Gerónimo Giménez, José Serrano ja Amadeo Vives. Operett Ameerika Ühendriikides USA opereti mainekamad esindajad on Victor Herbert ("The Fortune Teller" ("Tulevikukuulutaja"), 1898; "Naughty Marietta" ("Sõnakuulmatu Mariett"), 1910), Reginal de Koven ("Robin Hood", 1890), Vincent Youmans ("No, No, Nanette", 1925) ning Euroopa päritolu Sigmund Romberg ("Desert Song" ("Kõrbelaul"), 1926) ja Rudolf Friml (koos Herbert Stothardiga kirjutatud "Rose-Marie", 1924). USAs tekkis 20. sajandi alguses ameerikaliku opereti variandina spetsiifiline žanr – muusikaline komöödia, millest 1940. aastate alguses arenes muusikal. Sestpeale täheldatakse ka tunduvat operetihuvi vähenemist nii Euroopas kui ka Ameerikas. Rahvusvahelise mainega teatrite lavadel domineerib jätkuvalt muusikal, pakkudes publikule kergemat meelelahutust. Operett Ida-, Kesk- ja Põhja-Euroopas Operette on komponeeritud ka paljudes Kesk- ja Põhja-Euroopa riikides, samuti Venemaal ja pikka aega saksa kultuuriruumiga seotud olnud Lätis ja Eestis. Kuid nende maade operetiloomingul on üksnes kohalik tähtsus. Operett Eestis Esimesed tutvused Eestis Esimest korda võidi operetti Eestis näha 1885. aastal August Wiera asjaarmastajate teatris, kus mängiti 65 korda prantsuse helilooja Robert Planquette'i operetti "Corneville'i kellad". Sama trupp esitas ka Genée "Fatinitzat" ja Johann Straussi "Mustlasparunit". Hiljem lisandusid Offenbachi "Rüütel Sinihabe" ja Alfons von Czibulka "Ilumäe piimatüdruk". Tartu asjaarmastajad esitasid 1903. aastal Miina Härma "kurbloolist ilunäitlust" "Murueide tütred". Naiivsed laulumängud, eriti saksa omad (Singspiel), samuti rahvatükid "Veiderdaja", "Lilleoru Elsa", "Seisuste vaheseinad", "Kaltsu-kaupmees" jt olid publikule väga meelepärased. Eesti linnaelanikkonna intelligentsem pool oli tollal tugevalt saksa kultuurist mõjutatud, mistõttu operett võeti nii Tallinnas kui ka Tartus, aga ka Pärnus, Viljandis, Narvas ja mujal lahkelt vastu. 1906. aastal asutatud kutseline Estonia teater võttis esimese operetina mängukavva Hervé "Mam'zelle Nitouche'i" ning ootamatult edukaks osutunud austria helilooja Leo Falli "Lõbusa talupoja" (mängiti 140 korda). 1911. aastal etendus Estonias esimese eesti algupärase operetina Adalbert Wirkhausi "Jaaniöö". Kuid 1918. aastani oli operett teatrite repertuaaris ikkagi juhuslik külaline. Sealt edasi alustas operett lõpuks ka Eestis oma võidukäiku. Estonia oli omal ajal operettide lavastamisel konkurentsitu liider. Kuni Eesti okupeerimiseni 1940. aastal hoolitsesid Estonias operettide lavastamise eest Paul Pinna, Alfred Sällik ja Agu Lüüdik. Pinna ajal lavastati esimest korda Eestis klassikalise opereti tippteosed "Lõbus lesk", "Nahkhiir" ja "Ilus Helena". Alfred Sälliku ajal arenes operett edasi, lavastati suur osa aktuaalseid Viini klassikalise ja hõbedase ajastu lavateoseid ning ka menukamaid Offenbachi operette. Agu Lüüdiku aega võib aga iseloomustada kui Estonia opereti kuldajastut. Tema juhtimisel arenes operett suurejooneliseks, sädelevaks, kulukaks ja seltskonnaelu innustavaks ettevõtmiseks ning saavutas tohutu publikumenu. Lavastati suur osa maailma populaarsemast operetiloomingust. Vanemuise teatriski oli operett 1930. aastatel väga populaarne. Korraga oli repertuaaris kolm kuni viis teost, kusjuures mõnel aastal esietendus lausa kolm uut operetti. Eesti heliloojad aktiveerusid Alates 1911. aastast on Eesti heliloojad ise komponeerinud 30 algupärast operetti ja laulumängu, millest kuus on jäänud esitamata. Nende ilmumine repertuaari oli esialgu väga vaevaline. 1930. aastatel toimus pööre. Peamiseks rahvuslike operettide loojaks sai Priit Ardna, kelle "Tütarlaps kodumaata" oli väga edukas. Ardna kirjutas Estonia jaoks veel "Igavese legendi", suure publikumenu saavutanud "Tatra tüdruku" ja "Kalurineiu". Viljandi Ugala teater lavastas Ardna debüütteose "Ly". Adalbert Wirkhaus komponeeris "Veskineiu" ja "Kevadtormid", Heldur (algselt Boris) Vatsel "Õnnelennu", "Naapoli pärli" ja "Taevaliku meloodia" ning Eduard Kulp "Sinise vere". Iseloomulikuks nende tükkide faabulas oli asjaolu, et vaid kahes enne Teist maailmasõda välja tulnud teoses ("Kalurineiu", "Kevadtormid") hargneb sündmustik Eesti oludes. Ülejäänud kümne faabulat viisid eestlasi laia maailma ning kajastasid ääri-veeri tollast rahvusvahelist elu. Peale lavastatud teoste valmis heliloojatel veel mitu teost, mis aga ettekandmist ei leidnud. Need olid R. Jakobsoni "Hulgus ja haldjas", Vatseli "Kui muusikus rändab", "Kalurineiu", "Unelmate saar" ja "Igatsetud maa". Viimane oli kirjutatud Estonia teatris korraldatud operetivõistlusele, kus pälvis žürii tähelepanu ja oli kavandatud lavastada 1940/1941. aasta hooajal, kuid siis algas Nõukogude okupatsioon ning plaanid nurjusid. Lavastused pärast Teist maailmasõda Sõjajärgne periood algas Estonias Sigmund Rombergi "Kõrbelauluga" (1946). Korrati klassikalisi operette "Silva" (1948), "Mustlasparun" (1948), "Nahkhiir" (1953), "Lõbus lesk" (1955), "Linnukaupleja" (1956), "Krahvinna Mariza" (1959) jt. Klassikaline operett polnud okupeeritud Eesti teatrijuhtide ega ideoloogiatöötajate ja repertuaaripoliitika määrajate silmis eriti populaarne lavažanr. Uuslavastuste arv vähenes järsult, ulatudes keskmiselt ühe uuslavastuseni kahe aasta jooksul. Lavastati üksikuid maailma operetiloomingu tippteoseid, nagu "Ilus Helena", "Nahkhiir", "Öö Veneetsias", "Onupoeg Bataaviast", "Lõbus lesk", "Silva", "Savoy ball", "Mustlasparun", "Krahvinna Maritza", "Viini veri" jm. Repertuaaris oli arvukalt Nõukogude Liidu ja sotsialistlike maade heliloojate operette, aga ka Eesti algupäraseid teoseid. Aastatel 1885–2018 esitati Eesti teatrites kokku 223 operetti ja laulumängu, millest 177 on Viini ja Prantsuse klassikalise operetikoolkonna ning Saksa, Ameerika ja Inglise heliloojate teosed. Nõukogude Liidu ja Ida-Euroopa riikide autorite teoseid on esitatud 22 korral. Ülejäänud 24 lavastust on Eesti heliloojate oopused. Estonias lavastasid pärast Teist maailmasõda operette peamiselt ooperilavastajana tuntud Paul Mägi ja Sulev Nõmmik. Nõmmik tõi 30 aasta jooksul lavale 13 operetti ja muusikali ning lõi nendes ise sageli kaasa. Neeme Kuningas on lavastanud nii oopereid kui ka operette ja muusikale. 2000. aastatel on aga nii Estonias kui ka Vanemuises lavastatud üksikud operetid toonud lavale peamiselt välismaised lavastajad. Eesti heliloojate operettide loend "Jaaniöö", Adalbert Wirkhaus (Estonia, 1911) "Kosjasõit", Juhan Simm (Estonia, 1915) "Kooparüütel", Juhan Simm (Vanemuine, 1915). "Hulgus ja haldjas", R. Jakobson (esitamata, 1931) "Ly", Priit Ardna (Ugala, 1931) "Veskineiu", Adalbert Wirkhaus (Estonia, 1932) "Tütarlaps kodumaata", Priit Ardna (Estonia, 1934) "Kevadtormid", Adalbert Wirkhaus (Estonia, 1934) "Kui muusikus rändab", Heldur (Boris) Vatsel (esitamata, 1934) "Igavene legend", Priit Ardna (Estonia, 1935) "Õnnelend", Heldur (Boris) Vatsel (Vanemuine, 1935) "Naapoli pärl", Heldur (Boris) Vatsel (Vanemuine, 1936) "Tatra tüdruk", Priit Ardna (Estonia, 1937) "Taevalik meloodia", Heldur (Boris) Vatsel (Vanemuine,1938) "Sinine veri", Eduard Kulp (Narva, 1940) "Kalurineiu", Heldur (Boris) Vatsel (esitamata, 1940), "Unelmate saar", Heldur (Boris) Vatsel (esitamata, 1940) "Igatsetud maa", Heldur (Boris) Vatsel (esitamata, 1940) "Kalurineiu", Priit Ardna (Estonia, 1941) "Rätsep Õhk", Eduard Oja (Tallinna Töölisteater, 1943) "Hermese kannul", Leo Normet ja Boris Kõrver (esitamata, 1946) "Rummu Jüri", Edgar Arro ja Leo Normet (Vanemuine, 1954) "Ainult unistus", Boris Kõrver (Vanemuine, 1955) "Ristuvad teed", Ants Sõber (Vanemuine, 1957) "Tuled kodusadamas", Edgar Arro ja Leo Normet (Estonia, 1958) "Laanelill", Boris Kõrver (Vanemuine, 1959) "Stella Polaris", Leo Normet (Estonia, 1961) "Teie soov, palun?", Boris Kõrver (Vanemuine, 1962) "1000 meetrit armastust", Boris Kõrver (Vanemuine, 1965) "Maskeraad Ungrus", Valter Ojakäär (Estonia, 1988) Muusikažanrid Muusikateatri žanrid


Ametlikud dokumendid Sellelt leheküljelt leiate sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise halduskomisjoni otsused ja soovitused ning ametlikud dokumendid, mille osas komisjon on kokku leppinud. Otsused ja soovitused Halduskomisjon on võtnud vastu mitmeid ajakohastatud koordineerimismääruste sätteid käsitlevaid otsuseid ja soovitusi (varasemad otsused leiate lehekülje paremas servas asuvast rubriigist „Dokumendid“). Muud ametlikud dokumendid - „Praktiline juhend – Euroopa Liidus (EL), Euroopa Majanduspiirkonnas (EMP) ja Šveitsis kohaldatavate õigusaktide kohta“ (2013) - Pikaajaliste hooldushüvitiste loetelu (määruse nr 883/2004 artikkel 34) - Täiendavad või erilised perehüvitised, mida makstakse orbudele liikmesriigi õigusaktide alusel ning mis kuuluvad määruse nr 883/2004 artikli 69 reguleerimisalasse - Määruse (EÜ) nr 883/2004 artikli 9 kohased liikmesriikide deklaratsioonid - Määruse (EÜ) nr 883/2004 artikli 9 kohased EMP ja EFTA riikide deklaratsioonid Struktureeritud elektroonilised dokumendid Ajakohastatud koordineerimismääruste kohaselt peab asutuste andmevahetus toimuma elektrooniliselt kõikjal ELis. See hakkab toimuma EESSI süsteemi vahendusel. Struktureeritud elektrooniliste dokumentide koostamise ja vahetamise puhul järgitakse elektroonilisi menetlusi (nn äriliidese kasutusmalle). See muudab asutustevahelise andmevahetuse lihtsamaks ja tõhusamaks. Täielikule elektroonilisele teabevahetusele üleminek peab toimuma kahe aasta jooksul ning selle üleminekuperioodi jooksul võib dokumente edastada ka paberkandjal. Porditavad dokumendid Ajakohastatud koordineerimise raames kaotatakse endised paberkandjal E-vormid, kuid mõnel juhul esitatakse kodaniku taotletud teave porditava dokumendina. Porditavaid dokumente on kokku kümme, sealhulgas Euroopa ravikindlustuskaart. Peale ravikindlustuskaardi on kõik teised pabervormid. Neid väljastatakse alates 1. maist 2010 ning ka pärast üleminekuperioodi. Halduskomisjoni koosolekute peamised järeldused Halduskomisjon tuleb kokku vähemalt neli korda aastas. Läbipaistvuse huvides leppisid delegatsioonid kokku nende koosolekute peamiste järelduste avaldamises alates 2016. aasta juuni koosolekust.


text: Friedebert Tuglase novelliauhind on kirjandusauhind, mille asutas Friedebert Tuglas 1970. aastal. Esimesi laureaate autasustati kirjaniku sünnipäeval, 2. märtsil 1971. Sama aasta 15. aprillil Tuglas suri. Auhind koosneb Tuglase soovi kohaselt laureaadile pühendatud spetsiaalsest bibliofiilsest trükisest ja rahalisest preemiast. Auhindu on igal aastal kaks, need määratakse eelmisel aastal ilmunud parimate novellide eest. Ajakirjades ja raamatutena ilmunud paarisajast uudisnovellist valib iga žürii liige välja kaks, mille üle arutama hakatakse. On saanud kirjutamata reegliks, et kahel aastal järjest ühte ja sama autorit ei auhinnata. Laureaadid 1971 Jaan Kross, "Neli monoloogi Püha Jüri asjus". Loomingu Raamatukogu, 1970, nr 15 Paul Kuusberg, "Roostetanud kastekann". Looming, 1970, nr 7 1972 Friedebert Tuglas (postuumselt), "Helloi maa". Looming, 1971, nr 2 Jaan Kross, "Pöördtoolitund". Looming, 1971, nr 1 1973 Arvo Valton, "Ohtlik leiutis". Kogumikust "Õukondlik mäng", Loomingu Raamatukogu 1972, nr 1–2 Rein Saluri, "Mälu". Looming 1972, nr 4 1974 Heino Väli, "Veri mullal". Looming, 1973, nr 3 Mari Saat, "Katastroof". Loomingu Raamatukogu, 1973, nr 22 1975 Uno Laht, "Meie, tippkutid, üle kogu maakera". Kogumikust "Bordelli likvideerimine", Loomingu Raamatukogu, 1974, nr 17 Mats Traat, "Kohvioad". Loomingu Raamatukogu, 1974, nr 8 1976 Mati Unt, "Via regia". Loomingu Raamatukogu, 1975, nr 9 Kersti Merilaas, "Eilsete perest". Looming, 1975, nr 8 1977 Juhan Peegel, "Väekargajad". Looming, 1976, nr 1 Betti Alver, "Kõmpa". Looming, 1976, nr 11 1978 Paul Kuusberg, "Võõras või õige mees?". Looming, 1977, nr 9 Teet Kallas, "Tagasi suurte kivide juurde". Kogumikust "Insener Paberiti juhtum", Loomingu Raamatukogu, 1977, nr 27 1979 Arvo Valton, "Mustamäe armastus". Kogumikust "Mustamäe armastus", 1978 Toomas Vint, "Arthur Valdese lugu". Looming, 1978, nr 11 1980 Jaan Kruusvall, "Lõhn". Looming, 1979, nr 10 Jaak Jõerüüt, "Mr. Dikshit". Looming, 1979, nr 4 1981 Rein Saluri, "Lõimetishoole". Looming, 1980, nr 11 Mihkel Mutt, "Õpilane Fabian". Kogumikust "Fabiani õpilane", 1980 1982 Aadu Hint, "Tiina(d)". Looming, 1981, nr 2 Vaino Vahing, "Machiavelli kirjad tütrele II". Looming, 1981, nr 12 1983 Aino Pervik, "Anna". Kogumikust "Impulss", 1982 Asta Põldmäe, "Kuumalaine". Looming, 1982, nr 5 1984 Erni Krusten, "Rio Grande". Looming, 1983, nr 10 Toomas Vint, "See nii ootamatu ja ebamugav surm". Kogumikust "Tantsud Mozarti saatel", 1983 1985 Einar Maasik, "Et rääkisin puudega?". Kogumikust "Tere, Maria", 1984 Ülo Mattheus, "Minu isa luulud". Kogumikust "Sõna 7", Loomingu Raamatukogu, 1984, nr 36 1986 Mari Saat, "Elsa Hermann". Kogumikust "Õun valguses ja varjus", 1985 Andres Vanapa, "Surnutele on ladu avatud". Looming, 1985, nr 8 1987 Lehte Hainsalu, "Selle talve isa". Vikerkaar, 1986, nr 3 Jaan Undusk, "Sina, Tuglas". Looming, 1986, nr 2 1988 Rein Saluri, "5.3.53". Looming, 1987, nr 5 Leo Anvelt (postuumselt), "Külm heldus". Kogumikust "Uidang mitme tundmatuga", 1987 1989 Raimond Kaugver, "Elupäästja". Edasi, 27. veebruar 1988 Toomas Raudam, "Lodus tiivad". Kogumikust "Igavene linn", 1988 1990 Jaan Kross, "Onu". Looming, 1989, nr 12 Rein Taagepera, "Livland, Leaveland". Looming, 1989, nr 3 1991 Jaak Jõerüüt, "Mr. Warma ja täiskuu valgus". Kogumikust "Teateid põrgust", 1990 Madis Kõiv, "Film". Vikerkaar, 1990, nr 7 1992 Ilmar Jaks, "Number 808". Looming, 1991, nr 11 Jaan Kruusvall, "Rännakul". Vikerkaar, 1991, nr 11 1993 Madis Kõiv, "Igavese physicus'''e elu". Looming, 1992, nr 8 Ilmar Talve, "Eraõpetlane Abraham Hintsa". Looming, 1992, nr 7 1994 Ülo Mattheus, "Buddha-mäng Borgesega päeval kell kaks". Looming, 1993, nr 7 Eeva Park, "Juhuslik". Looming, 1993, nr 12 1995 Jaan Kross, "Vürst". Kogumikust "Järelehüüd", Loomingu Raamatukogu, 1994, nr 11 Asta Põldmäe, "Vastu ööd". Looming 1994, nr 9 1996 Peeter Sauter, "Kõhuvalu". Vikerkaar, 1995, nr 8 Mats Traat, "Võimu rist". Looming, 1995, nr 10 1997 Jüri Ehlvest, "Krutsiaania". Kogumikust "Krutsiaania", 1996 Emil Tode (Tõnu Õnnepalu), "Külma kondid". Vikerkaar, 1996, nr 12 1998 Peeter Sauter, "Tuimus". Vikerkaar, 1997, nr 9 Andrus Kivirähk, "Kunstnik Jaagup". Looming, 1997, nr 2 1999 Mart Kivastik, "Morn". Looming, 1998, nr 1 Ervin Õunapuu, "Väike Lilli Noarootsist". Looming, 1998, nr 10 2000 Mehis Heinsaar, "Liblikmees". Looming, 1999, nr 8 Andres Vanapa, "Kriipslugu". Looming, 1999, nr 10 2001 Tarmo Teder, "Kohtumine". Looming, 2000, nr 11 Mati Unt, "Nouvelle". Looming, 2000, nr 2 2002 Mehis Heinsaar, "Ilus Armin". Looming, 2001, nr 10 Mats Traat, "Kohtupeegel". Looming, 2001, nr 7 2003 Ürgar Helves (Jüri Ehlvest), "Hobune eikusagilt". Looming, 2002, nr 1 Jaan Undusk, "Armastus raamatu vastu". Raamatust "Puudutus", Tartu Ülikooli Raamatukogu, 2002 2004 Ilmar Jaks, "Armer Adolf". Kogumikust "Pimedus", 2003 Lauri Pilter, "Teisik". Vikerkaar, 2003, nr 12 2005 Madis Kõiv, "Nuuma Aljla". Looming, 2004, nr 12 Tarmo Teder, "Viimase idealisti pildid". Looming, 2004, nr 6 2006 Armin Kõomägi, "Anonüümsed logistikud". Looming, 2005, nr 4 Ülo Tuulik, "Eri Klasiga Kielis". Sirp, 7. oktoober 2005 2007 Jürgen Rooste, "Pornofilm ja pudel viina". Vikerkaar, 2006, nr 6 Mats Traat, "Sarviku armastus". Looming, 2006, nr 11 2008 Mihkel Mutt, "Siseemigrant". Kogumikust "Siseemigrant", 2007 Andrei Hvostov, "Sinised mäed". Looming, 2007, nr 6 2009 Indrek Hargla, "Minu päevad Liinaga". Looming, 2008, nr 8 Jüri Tuulik, "Tellikaatne". Kogumikust "Räim, pisike kena kala: valitud lugusid ja toiduretsepte", 2008 2010 Mehis Heinsaar, "Puhkehetkel". Looming, 2009, nr 5 Sven Vabar, "Musta lennuki kirik". Kogumikust "Tartu rahutused", 2009 2011 Maarja Kangro, "48 tundi". Looming, 2010, nr 2 Urmas Vadi, "Kuidas me kõik reas niimoodi läheme". Vikerkaar, 2010, nr 12 2012 Kätlin Kaldmaa, "Kui poisid tulid". Looming, 2011, nr 12 Toomas Vint, "Pettekujutelmade linnuparv". Kogumikust "Kunstniku elu", 2011 2013 Kai Aareleid, "Tango". Looming, 2012, nr 4 Rein Raud "Ja tuleb kord". Looming, 2012, nr 12 2014 Maarja Kangro, "Atropose Opel Meriva". Vikerkaar, 2013, nr 4/5 Madis Kõiv, "Vikat". Kogumikust "Uudisjutte tegelikust ning võimalikest maailmadest; nägemused ja uned", 2013 2015 Mart Kivastik, "Õnn tuleb magades". Vikerkaar, 2014, nr 12 Mait Vaik, "Puhtus". Kogumikust "Tööpäeva lõpp", 2014 2016 Maimu Berg, "Awakenings''". Looming, 2015, nr 8 Jüri Kolk, "Sünnimärk". Looming, 2015, nr 10 2017 Mudlum (Made Luiga), "Ilma alguseta, ilma lõputa". Kogumikust "Linnu silmad", 2016 Urmas Vadi, "Auhind". Vikerkaar, 2016, nr 4/5 2018 Armin Kõomägi, "Goglomov". Kogumikust "Minu erootika saladus", 2017 Lilli Luuk, "Auk". Looming, 2017, nr 2 2019 Tiit Aleksejev, "Tõlkija". Looming, 2018, nr 7 Jan Kaus, "Õnnelik lõpp". Kogumikust "Enne kui unisusest saab reegel", 2018 2020 P. I. Filimonov (Roman Fokin), "Sebastian Rüütli tõehetk". Vikerkaar, 2019, nr 1/2 Livia Viitol, "Õpetajanna saabumine". Looming, 2019, nr 11 2021 Tauno Vahter, "Taevas Tartu kohal". Looming, 2020, nr 1 Lilli Luuk, "Kolhoosi miss". Looming, 2020, nr 3 2022 Piret Raud, "Pink" (ilmunud väljaandes Edasi.org) Toomas Haug, "Mustjala. Tõestisündinud lugu" (ilmunud ajakirjas Akadeemia, nr 11). 2023 Meelis Friedenthal, "Abracadabra". Kogumik "Eesti nõid". Katrin Tegova, "Teraslind". Vikerkaar, nr 12 Kirjandus August Eelmäe, "Friedebert Tuglase novelliauhinna asutamislugu" – Keel ja Kirjandus 1988, nr 1, lk 43–45 Eesti kirjandusauhinnad


text: Ameerika Ühendriigid ehk Ühendriigid (inglise keeles United States of America, lühend USA; varem ka Põhja-Ameerika Ühendriigid) on riik, mille põhiosa paikneb Põhja-Ameerika mandri keskosas. Riik piirneb idas Atlandi ookeani ja läänes Vaikse ookeaniga, põhjas on Ameerika Ühendriikidel maismaapiir Kanada ja lõunas Mehhikoga. Põhja-Ameerika mandri loodeosas asub Alaska osariik, millel on kagus maismaapiir Kanadaga ja loodes merepiir Venemaaga. Ameerika Ühendriikidele kuuluvaid alasid on veel mitmel pool maailmas, sealhulgas Hawaii osariik Vaikses ookeanis. Ameerika Ühendriigid koosnevad 50 osariigist, millel vastavalt riigi föderalistlikule süsteemile on osaline autonoomia. Osariikidel on õigus luua iseseisvalt majandus- ja kultuurialaseid kontakte teiste riikidega või välisorganisatsioonidega tingimusel, et need registreeritakse vastavas föderaalasutuses. Kaitsealased ja välispoliitilised küsimused otsustab ning lepingud tehakse ainult riiklikul tasandil vastavas ministeeriumis. Ameerika Ühendriigid said alguse Briti kolmeteistkümne asumaa iseseisvusdeklaratsioonist, millega nad kuulutasid end vabadeks ja iseseisvateks riikideks. 20. sajandi keskpaigas sai Ameerika Ühendriikidest majandusliku, poliitilise, sõjalise ja kultuurilise mõju poolest kõige võimsam riik maailmas. Riik Riigivalitsemine Ameerika Ühendriikide kõrgem seadusandlik võim on Ameerika Ühendriikide Kongress, mis koosneb kahest kojast: ülemkojast ehk senatist ja alamkojast ehk esindajatekojast. Mõlemad kojad peavad istungeid pealinnas Washingtonis asuvas Kapitooliumis. Riigipea on Ameerika Ühendriikide president, kõrgeim kollektiivne täidesaatva võimu organ on Ameerika Ühendriikide valitsus, mille liikmeks olevad ministrid teostavad riigijuhtimisülesandeid läbi neile alluvate ministeeriumite. Riigi välispoliitikat teostatakse läbi välisministri ehk Ameerika Ühendriikide riigisekretäri. 2021. aastast on Ameerika Ühendriikide president Demokraatliku partei esindaja Joe Biden, asepresident on Kamala Harris. Haldusjaotus Ameerika Ühendriigid on jaotatud 50 osariigiks ja üheks ringkonnaks (Columbia ringkond). Ameerika Ühendriikidel on viis suuremat ülemereterritooriumi (inkorporeerimata alad): Puerto Rico, USA Neitsisaared, Ameerika Samoa, Guam ja Põhja-Mariaanid. Loodus Pinnamood ja maastikuline liigendus USA-s domineerib vanade mägede ja platoode ahelik Apalatšid, mis kulgeb põhja-lõuna suunas piki Põhja-Ameerika mandri idarannikut, ning kõrgete noorte mägede ahelikud Kaljumäestik, Kaskaadid ja Sierra Nevada, mis kulgevad põhja-lõuna suunas mandri lääneosas. Kanada kilbist Mehhiko laheni laiub suur sisemaamadalik. Atlandi ja Mehhiko lahe rannikumadalik Atlandi ja Mehhiko lahe rannikumadalik laiuvad 3540 km ulatuses Codi neemest Rio Grandeni. Läänes piirneb madalik Apalatšide Piedmontiga, kuid osa madalikust ulatub laia kaarega mööda Mississippi jõe alamjooksu orgu Mehhiko lahest Caironi Illinoisi osariigis ja lääne poole Balconese astanguni Texases. Kalda lähedal on ulatuslik mandrilava. Kõrgus merepinnast on väike ja pinnavorme on minimaalselt. Idarannikul on liustikumoreenist moodustunud Long Islandi saar, lehtersuudmed New Yorgi, Delaware'i ja Chesapeake'i laht ning Albemarle'i ja Pamlico väin ning meresaared Georgia ranniku lähedal. Cairost kuni Mehhiko laheni moodustab Mississippi jõe keskmine langus üksnes umbes 12–13 cm/km, lahe lähedal alla 10 cm/km. Jõgi lookleb ja moodustab palju järvi. New Orleansist lõuna pool on hiiglaslik ja kasvav delta. Geograafiline asend, riigi kuju Ameerika Ühendriigid asuvad eemal Euroopast ja Aasiast ning seal sageli laastanud sõjad pole Ameerika Ühendriike otseselt puudutanud. Naaberriigid Põhja-Ameerika mandril – Kanada ja Mehhiko – on majanduslikult ja sõjaliselt palju nõrgemad ega ole kunagi olnud Ameerika Ühendriikidele ohtlikud. Vastupidi, USA on ise laienenud naabrite arvel. Ka on naaberriigid varustanud USA-d mitme loodusvara ja odava tööjõuga, olnud tema majandusele turuks ja kapitalile tegevusväljaks, aidanud niiviisi kaasa USA õitsengule. Olgugi et USA asub muust maailmast eemal, pole ta sellest eraldatud. Üle ookeanide kulgevad head ja mõõduka pikkusega ühendusteed. Kõigile merepiiridele pääseb hästi või vähemalt rahuldavalt ligi ka riigi siseosadest. Idas asuva Atlandi ookeani kaudu on peetud sidet Euroopa, Vahemere maade ja Musta Aafrikaga. Euroopa-sidemed olid varem ülitähtsad – tuli ju sealt suurem osa Ameerika Ühendriikide rahvastikust, seal asusid peamised kaubanduspartnerid. Need sidemed on praegugi olulised, kuid jäävad üha enam muude sidemete varju. Varem suheldi Euroopaga peamiselt põhjapoolsete sadamate kaudu, mis on lõunapoolsega võrreldes Euroopale märksa lähemal ja ka loodusoludelt soodsamad. Need sadamad jäävad riigi siseosadest aga mõnevõrra eemale. Pärast rekonstrueerimistöid Saint Lawrence’i jõel ja mitme kanali ümberehitust pääsesid ookeanilaevad Suurele järvistule ja sealsed sadamad muutusid meresadamateks. Talveks see meretee aga külmub. Lõunas saavad Ameerika Ühendriigid üle Mehhiko lahe soodsalt kaupu vahetada. Kariibi mere istandusriikide ja mitme Ladina-Ameerika maaga. Pärast panama kanali valmimist 1914. aastal viib siit otsetee ka Lõuna-Ameerika lääneranniku riikidesse. Järjest tähtsamaks muutuvad lääneranniku sadamad, mille kaudu peetakse ühendust paljude Vaikse ja India ookeani maadega. Küll on aga läänerannikul vähe häid looduslikke sadamaid. Rannik ise asub enamikust USA osariikidest võrdlemisi kaugel ja partneriteni teisel pool Vaikset ookeani, näiteks Jaapani ja Hiinani, on palju maad. Riik koosneb kahest suurest osast, põhiosast ja Alaska osariigist. Enamus põhiosa piirist Kanadaga on praktiliselt sirge ning annab riigile ristkülikukujulise vormi. Ainult kirdes ja kagus on riigi maa-ala nagu välja veninud. Kirdes ja edelas on väljaulatuvad osad. Riigil on ka saari, näiteks Hawaii saared. Riigi põhiosa (välja jäävad Alaska ja Hawaii) asub vahemikus 125–68W ja 50–25N. Pealinna Washingtoni geograafilised koordinaadid on 78W ja 39N. Pinnamood Umbes poole USA territooriumist moodustavad tasandikud ja madalad mäestikud, kõrgmäestikke on ainult lääne- ja loodeosas. Idaosas paikneb vana ja tugevasti kulunud Apalatši mäestik (kõrgeim Mount Mitchell 2037 m). Lääneosas on Kordiljeerid, mille kõrgeima osa moodustab alpiinne Alaska ahelik (USA ja kogu Põhja-Ameerika kõrgeim tipp Denali 6168 m). Alaskast lõuna pool on põhja-lõunasuunaline mäestikuvööde, kuhu kuuluvad Ranniku-Kordiljeerid, Kaskaadid ja Sierra Nevada (Mount Whitney 4418 m) ning idas Kaljumäestik. Nende teke võib olla seotud laamtektoonikaga. (Põhja-Ameerika ja Vaikse ookeani laama mõjul). Pinnamoe mõju Üheks peamiseks teguriks on mäestikud. Ääremäestikud takistavad niiske õhu pääsu sisemaale. Külm arktiline õhk tungib ida–läänesuunaliste mäestike puudumise tõttu kaugele lõunasse, seepärast on USA siseosades talvel temperatuur ligi 10 °C madalam kui samadel laiustel Euroopas. Kliimat kujundavad soojad ja külmad hoovused, frondid, tsüklonid, päikesekiirgus. Mägised järsunõlvalised alad asuvad peamiselt lääneosariikides, idaosas on tasandikud ja madalad mäestikud. Kliima takistab maakasutust oluliselt vaid külmas Alaska osariigis ja mõningal määral mitmes kuivas lääneosariigis. Loodusvarad ja nende majandamine Loodusvarade poolest on Ameerika Ühendriigid palju rikkamad kui enamik teisi kõrgelt arenenud maid. Loodusvarade majandamine on seni jätnud aga mõneti soovida. Territooriumi suurus ilma Suure järvistuta on 936 miljonit hektarit, seega umbes korda väiksem kui Venemaa ning veidi väiksem kui Kanada ja Hiina. Majanduslikult väärtuslikku territooriumi, mis on küllalt tasane ja asub võrdlemisi soodsas kliimas, on USA-l rohkem kui ühelgi teisel riigil maailmas – umbes 700 miljonit hektarit ehk peaaegu 3 hektarit inimese kohta. Üle kolmandiku pindalast ehk umbes 350 miljonit hektarit on riigimaa. Enamasti on see kehv või päris kõlbmatu. Suur hulk maid on parandatud või taastatud. Maakasutuse poolest on erandlik suurim osariik Alaska. Sealsest 152 miljonist hektarist on metsa all umbes 50 miljonit hektarit, ülejäänu on aga põllumajanduseks ja metsanduseks valdavalt kõlbmatu maa. Metsavarud Ameerika Ühendriigid on keskmise metsarikkusega maa. Metsade üldpindala on u. 310 000 000 ha. Metsasus on 2015. aasta andmetel 33,9%. Metsasuse poolest asuvad Ameerika ühendriigid teiste riikide seas 96. kohal. Metsad on enamasti suhteliselt tootlikud ja liigirikkad. Kaks kolmandikku puidust annavad okaspuud ja kolmandiku lehtpuud. USA-s kasvab mitmesuguseid metsi. Alaska sisealadel on tüüpilised vähetootlikud okasmetsad. Neid ürgseid metsi raiutakse vähesel määral. Lääneosa kuivemas kliimas kasvavad peamiselt männimetsad. Kliimast olenevalt on need kidurad, keskmise või üle keskmise tootlikkusega metsad. Kirdeosariikide segametsad olid varem samuti üsna tootlikud, kuid need laastati juba 19. sajandil. Sooja parasvöötme lehtmetsi on säilinud vaid mägedes looduskaitse-, vee- või mullakaitsemetsadena. Varasematel aegadel oli palju niiskeid lähistroopilisi metsi riigi edelaosas. Eriti väärtuslikud olid männi- ja küpressimetsad. Lähistroopilisi metsi laastati tugevasti 20. sajandi algupoolel. Seetõttu on lääneosariikide metsad praegu paremas seisukorras ja seal on valdavalt okaspuud. Lehtpuitu saab peamiselt idaosariikide laastatud metsadest. Kalavarud Vanasti olid Ameerika Ühendriikide kalavarud rikkalikud. Palju kalu oli sisevetes, eriti Suures järvistus. Juba XV sajandist tuntud heeringa- ja tursapüügi piirkonnad olid Atlandi ookeani põhjaosa rannikuvetes. Heeringat, turska, sardiine, eriti lõhelisi oli väga rikkalikult ka Vaikse ookeani rannikuvetes, kõige rohkem Alaska lõuna- ja läänerannikul. Kalarikas oli Mehhiko laht, kuhu Mississippi ja teised jõed tõid tohutul hulgal toitained. Ent kalavarade majandamine oli kaua aega väga halb: territoriaalvete laius ainult 5 kilomeetrit, kaugemates vetes levis röövpüük, millega tegelesid enamasti välismaalased. Oluliselt kahjustas kalavarasid rannikumere ja suure järvistu saastamine. Niisugustes tingimustes vähenesid kalarikkused tohutult. Alles viimase paarikümne aasta jooksul on tehtud tõsiseid pingutusi kalavarude kaitseks ja taastamiseks. Vaikses ookeanis ja Mehhiko lahes on olukorra edasine halvenemine peatatud ning Suurde järvistusse kalajuurde tulnud. Atlandi ookeani veed USA rannikul on kalast aga peaaegu tühjad. Veevarud Ameerika Ühendriigid oma enamasti niiske kliima, suurte jõgede ja tohutute põhjaveevarudega on veega väga hästi varustatud. Sellised jõed nagu Mississippi, Yukon ja Columbia kuuluvad maailma 25 veerikkama jõe hulka. USA jõgede aastane äravool kokku on 2345 km3 (viies koht maailmas). Sellele tuleb lisada 125 000 km3 taastumatut põhjavett. Ometi on Ameerika Ühendriikides olnud viimasel aastakümnetel veega palju probleeme, peamiselt kahel põhjusel: vee tarbimine on liiga suur ja veevarad osariikide vahel ebaühtlaselt jaotunud. Maavarad Suure pindala ja mitmekesise geoloogilise ehituse tõttu on Ameerika Ühendriikides palju maavarasid. Mitme tooraine paremad varud on aga kestva kaevandamisega ammendatud ja alles on jäänud vaid halvema kvaliteediga osa. Siiski on Ameerika Ühendriigid maavaradelt palju rikkamad kui Jaapan või Lääne-Euroopa riigid. Neid maavarasid, mida endal pole, saab tihti hõlpsasti hankida naaberriikidest. Rauamaagi ülisuured varud paiknevad Ülemjärve ääres, kust neid on lihtne vedada mistahes suunas. Nüüdseks on järele jäänud ainult madala kvaliteediga maak, mida üha enam asendavad Kanadast ja teistest riikidest sisseveetavad rikkad maagid. Mujal USA-s leidub rauamaaki suhteliselt vähe. Ameerika Ühendriikidel on vähe nende metallide maake, mida lisatakse terasele selle omaduste parandamiseks. Täiesti puudub nikkel, seda saadakse Kanadast. Näiteks mangaani aga peab ostma kaugematest maadest. Alumiiniumimaaki ehk boksiiti leidub USA-s ainult ühes keskpärases leiukohas Arkansase osariigis. Seda maaki on otstarbekas sisse vedada Kariibi mere istandusriikidest. Vase, plii, tsingi, hõbeda ja teiste värviliste metallide maake leidub mitmel pool lääneosariikides üsna palju. Ka nende maakide paremad varud on ammendatud ja järele jäänud maakide metalli sisaldus on võrdlemisi väike. Rikkamaid maake veetakse sisse Mehhikost. Ameerika Ühendriikides on palju kulda, eriti California ja Alaska osariigis. Nende alade asustamisel oli kullapalavikul tähtis osa. Väga palju on fosforiiti, kaalisoola, väävlit. Energiavarad Ka energiavarade poolest kuulub USA maailma rikkaimate riikide hulka. Et energiat tarbitakse aga tohutult palju, on suur osa energiavaradest ammendatud. Ameerika Ühendriikides on mitmeid nafta- ja maagaasi leiukohti. Vanimad leiukohad riigi kirdeosas ja California osariigis on ammendunud või ammendumas. Üsna tühjad on ka praegusajal tähtsaimad Mehhiko lahe ja mandri keskosa basseinid Texase, Oklahoma ja Louisiana osariigist. Perspektiivsed on uued leiukohad Wyomingi osariigis. Väga palju leidub naftat ka Alaska põhjarannikul, kuid sealt on seda suure kauguse ja karmi kliima tõttu raske kätte saade. Suurem osa maailma söevarudest kuulub USA-le, Venemaale ja Hiinale. Vanemad, kuulsamad ja kvaliteetsema söega leiukohad asuvad idas, Apalatši mäestikus. Sealsed varud on aga ammendumas. Hiigelmaardlad keskosariikides on seni peaaegu kasutamata – süsi on madala kvaliteediga ja kõlbab üksnes elektrijaamade kütteks. Uraanimaaki tuumkütuse valmistamiseks on piisavalt, kuid seda tarvitatakse perspektiivitundega ja imporditakse ka mujalt, näiteks Kanadast. Laamtektoonika USA paikneb Põhja-Ameerika laam, võttes enda alla 60% laamast. Ta on vanaaegkonna, keskaegkonna ja uusaegkonna kurrutuse piirkonnas ja eelkambriumi pealiskorral. Maavärinad ja vulkaanipursked Riigis on aktiivseid vulkaane ja seismiliselt aktiivseid piirkondi. Kõige aktiivsemateks aladeks loetakse lääne kurdmäestikega kaetud ala. Suurimaid purustusi põhjustanud maavärinad on olnud San Francisco maavärin aastal 1906, Anchorage'i maavärin 1964. ja Los Angelese maavärin 1994. aastal. Vulkaanidest on purustusi toonud Saint Helensi pursked 1980. aastal. Yellowstone'i platool tegutseb ka geisreid. Kliima USA põhiosa asub parasvöötmes ja lähistroopikas, Florida osariigi lõunaosa ulatub troopikavöötmesse, Alaskas valitseb lähisarktiline kliima. Ääremäestikud takistavad niiske õhu pääsu sisemaale. Külm arktiline õhk tungib ida–läänesuunaliste mäestike puudumise tõttu kaugele lõunasse, seepärast on USA siseosadest talvel õhutemperatuur ligi 10 °C madalam kui samadel laiustel Euroopas. Jaanuari keskmine temperatuur on Yukoni platool −30 °C, Ülemjärve ääres Duluthis −13,9 °C, Vaikse ookeani rannikul Juneau’s −1,6 °C ja Los Angeleses 12,3 °C. Juuli keskmine temperatuur on siseosades valdavalt üle 18 °C, jahedam on rannikul; kõige kõrgem temperatuur on mõõdetud Surmaorus (56,7 °C; läänepoolkera kõrgeim). Sademeid on kõige enam Kordiljeeride läänenõlval: 3000–4000 mm, Kaskaadides kohati kuni 6000 mm aastas. Rohkesti sajab ka riigi ida- ja kaguosas (1000–1200 mm aastas). Tasandikel väheneb sademete hulk lääne suunas: Kesktasandiku idaosas on see kuni 1000 mm, Kaljumäestiku idajalamil 300 mm aastas. Riigi keskosas sajab aastas keskmiselt 250–500 mm ning lääne- ja idarannikutel 1000–3000 mm. Ilmastikukatastroofid Suuremas osas Ameerika Ühendriikides ei tarvitse karta laastavaid loodusõnnetusi. Mehhiko lahe rannikut ohustavad orkaanid, jõgedel tuleb ette üleujutusi, esineb kuumalaineid ja külmalaineid. Suuremad looduskatastroofid on olnud järgmised: El Niño – põhjustab orkaane, tugevaid vihmasadusid, põuda ja üleujutusi; orkaan Mitch 1998 – nõudis tuhandeid ohvreid (üle 11 tuhande) ja tekitas tohutult purustusi, paiguti sadas alla kuue tunniga Eesti aastane kogus vihmavett; orkaan Andrew 1992 – tuuletugevust polnud võimalik mõõta, sest seadmed langesid lihtsalt rivist välja, tekitas riigi majandusele rekordilise kahju (üle 30 miljardi dollari), inimohvreid oli kõigest 43 tänu õigeaegsele hoiatusele; orkaan Katrina 2005 – põhjustas väga suurt kahju USA kaguosale, hukkus vähemalt 1836 inimest; kuumalaine (juuni–september) 1980 – 44 miljardi dollariline kahju põllumajandusele ja tööstusele, umbes 10 000 hukkunut; üleujutus Texase, Oklahoma, Louisiana ja Mississippi osariigis – mai 1995, kaasnesid tugevad vihmasajud, rahe, tornaadod – 6 miljardit kahju, 32 surnut. Vesi Veevarad Ameerika Ühendriikide kliima on enamasti niiske, suurte jõgede ja tohutute põhjaveevarudega on veega väga hästi varustatud. Ometi on viimastel aastakümnetel olnud veega palju probleeme, sest vee tarbimine on liiga suur ja veevarud osariikide vahel ebaühtlaselt jaotunud. Veenappus on üleriigilises ulatuses ilmne. Umbes veerand USA veevarudest asub Alaskal, kus neid kuigivõrd ei vajata. Suhteliselt hea on olukord niiskes idaosas – seal teeb muret hoopis vee ajutine üleküllus ehk üleujutused. Veestik Valdav osa USA territooriumist kuulub Atlandi vesikonda, ainult läänepoolsete mäestike jõed voolavad Vaiksesse ookeani. USA keskosas hõlmab Mississippi jõestik. Idapoolsed lisajõed nagu Ohio on veerohked ja laevatatavad, läänepoolsed nagu Arkansas ja Red River jäävad suvel palju madalamaks, sest vett kasutatakse niisutuseks. Apalatšidest algavad lühikesed veerohked jõed, mis Piedmonti platoolt lasuvad kõrgete jugadena. Vaikse ookeani vesikonna jõed voolavad osalt kanjonites ja on energiarikkad (Columbia, Colorado). Suures nõos on perioodilised või lühiaegsed jõed. USA põhjapiiril asub Suur järvistu. Kordiljeerides ja Apalatšide keskosas on palju väikesi liustikujärvi, lääneosa platoodel ja nõgudes leidub jäänukjärvi nagu Suur Soolajärv. Jõed saavad oma vee põhjaveest, sadametest ja lumesulamisveest. Alaskas on toitumisallikaks ka liustikud. Veetase kõrge, kui on palju sademeid. Esineb põudasid, mis langetavad veetaset. Jõgedel esineb üleujutusi, põhjustajaks liigsed sademed, orkaanid. Suuremad jõed Jõed saavad oma vee põhjaveest, sadametest ja lumesulamisveest. Alaskas on toitumisallikaks ka liustikud. Veetase kõrge, kui on palju sademeid. Esineb põudasid, mis langetavad veetaset. Jõgedel esineb üleujutusi, põhjustajaks liigsed sademed, orkaanid. Maailma viiekümne pikima jõe nimistusse mahuvad sellised USA territooriumil voolavad jõed nagu Mississippi (algab Itsasca järvest Minnesotas ja suubub Mehhiko lahte; pikkus 3779 km), Missouri (algab väikejõgede liitumisega ja suubub Mississippisse; pikkus 3726 km), Ohio-Allegheny (algab Pennsylvania osariigis ja suubub Mississippi jõkke; pikkus 2102 km), Colorado jõgi (algab Grandi maakonnas USA-s ja suubub California lahte; pikkus 2333 km). Võrdluseks võib tuua Eesti pikima Võhandu jõe, mille algus paikneb Otepää kõrgustikul ja mis suubub Lämmijärve, läbides kokku 156 kilomeetrit. Suuremad järved Maailma neljakümne suurema järve nimistusse mahuvad järgmised osaliselt või täielikult USA territooriumil asuvad järved: Ülemjärv (82 414 km2; suurim sügavus 406 m), Huroni järv (59 596 km2; suurim sügavus 229 m), Michigani järv (58 016 km2; suurim sügavus 281 m), Erie järv (25 821 km2; suurim sügavus 64 m), Ontario järv (19 477 km2; suurim sügavus 237 m) ja Suur Soolajärv (4662 km2; suurim sügavus 7 m). Laevatatavad veekogud Siseveetransport on tähtis eelkõige Suurel järvistul maagi ja söe veoks. Teine piirkond on Mississippi koos lisajõgede, eelkõige Ohioga. Kanalite kasutamine on viimasel ajal vähenenud. Tähtsuse on säilitanud piki Mehhiko lahe rannikut kulgev kanal, eriti naftaveoks Texase ja Mississippi vahel. Ameerika Ühendriikide riigikaitse Ameerika Ühendriikide riigikaitse aluseks on Ameerika Ühendriikide relvajõud, kuhu kuuluvad maaväed (US Army), merevägi (US Navy), merejalavägi (US Marine Corps), õhujõud (US Air Force) ja rannavalve (US Coast Guard). Relvajõudude üle teostab tsiviiljuhtimist Ameerika Ühendriikide Kaitseministeerium ning sõjaväe operatiivjuhtimisorgan on Staabiülemate ühendkomitee, mis ühendab eri väeliikide staabiülemaid. Kuna Ameerika Ühendriigid on potentsiaalsetest vaenlastest Vaikse ja Atlandi ookeani abi eraldatud, peetakse ainsaks reaalseks ootamatu rünnaku ohuks Ameerikale on mandritevaheliste või kosmoses paiknevate raketikomplekside rünnakut, mille ärahoidmiseks ja õigeaegseks eelhoiatusprogrammiks on NORAD (Ameerika Ühendriikide ja Kanada Põhja-Ameerika õhukaitsesüsteem), mille keskus asus algul Colorado Springsis ja hiljem 1962. aastast Colorado osariigis Cheyenne mäel. Ameerika Ühendriikide sisejulgeolek Ameerika Ühendriikide sisejulgeolekusüsteemi ehk luurekogukonna moodustavad pärast 2001. aasta 11. septembri terrorirünnakuid terrorirünnakut reorganiseeritud sisejulgeolekuasutused, mille juht on riikliku julgeoleku direktor (ingl Director of National Intelligence) James R. Clapper, kelle üldalluvuses on Sisejulgeolekuministeerium, Föderaalne Juurdlusbüroo. Rahvastik USA on rahvaarvu poolest kolmas riik maailmas. 17. oktoobril 2006 ületas rahvaarv 300 miljoni piiri. Oktoobris 2012 oli rahvaarv 314,6 miljonit. Tänu sisserändele on elanikkond alati kiiresti kasvanud, kiire kasv jätkub ka praegu ja seniste trendide jätkudes ületab USA rahvaarv pärast 2050. aastat praeguse Euroopa Liidu rahvastiku. Ameerika Ühendriigid on etniliselt väga mitmekesine maa. Rahvastiku üle peetakse arvestust rassitunnuste ja etnilise päritolu järgi. 2010. aasta rahvaloenduse järgi on rahvastikust 72,4% valgenahalised, 12,6% afroameeriklased, 4,8% Aasia päritolu ameeriklased, 0,9% põlisameeriklased (indiaanlased ja eskimod), 0,2% Hawaii ja teiste Vaikse ookeani saarte põliselanikud, 6,2% muudest rassidest ja 2,9% kahest või enamast rassist. Keel Ameerika Ühendriikidel ei ole riigikeelt, kuid de facto on ametlik keel inglise keel. 32 osariigis on inglise keelel ametlik staatus. Lisaks on ametlik staatus havai keelel Hawaii osariigis ja 20 põlisrahva keelel Alaska osariigis. Ainult inglise keelt rääkis 2003. aastal kodus 214,8 miljonit inimest (81,6%), hispaania keelt 29,7 miljonit, hiina keelt 2,2 miljonit, prantsuse keelt 1,4 miljonit, tagalogi keelt 1,3 miljonit, vietnami keelt 1,1 miljonit ja saksa keelt 1,1 miljonit ameeriklast. Religioon USA-s domineerivad protestantlikud kristlikud kirikud. 17. ja 18. sajandil oli suurem osa uusasunikest Suurbritannia kolooniates religiooni suhtes ükskõiksed. Sisserändajad olid erineva taustaga, erinevalt Euroopast puudus asumaadel ka keskne religioosne institutsioon. Nii valitses noores USA-s ühtaegu nii suur usuline segadus kui ka liberaalne suhtumine piibli erinevatesse tõlgendustesse. Ajalugu Põhja-Ameerika esmaasukad jõudsid tänapäeva Ameerika Ühendriikide ja Kanada territooriumile vähemalt 15 000 aastat tagasi Aasiast Alaska kaudu. Eurooplaste tuleku ajaks 16. sajandil olid indiaanlased hõivanud peaaegu kogu Ameerika maailmajao. Indiaanlaste hõime oli palju ja nende elulaad oli erinev. Mehhikost põhja poole jäävatel aladel elasid (enamasti väikestes külades) algonkinid, irokeesid, siuud, atapaskid jpt indiaanlaste hõimud, kes tegelesid põllumajanduse, küttimise ja korilusega. Eurooplaste asustus Ameerikas , Euroopa kolonisatsioon Kanadas 16. sajandi algul siirdusid Mehhiko ala hõivanud hispaanlased Floridasse ja sealt põhja poole, 1565. aastal rajasid nad San Augustine'i, tänapäeva USA territooriumi esimese eurooplaste püsiasunduse. 16. sajandil hakkasid Ameerikasse rändama ka prantslased ja inglased. Esialgu tuli Euroopast vaid maadeuurijaid ja karusnahakaupmehi, aga 17. sajandi algul hakati rajama püsiasustust. Uus-Prantsusmaa koloonia, mis rajati 1604. aastal, ulatus 1680. aastatel Suurest järvistust lõunasse. Esimese katse kolooniat asutada tegid inglased 1585. aastal Virginias Walter Raleigh' juhtimisel, kuid see ebaõnnestus. 1607. aastal rajas Virginia Company sadakond Inglismaalt pärit kolonisti Chesapeake'i lahe äärde Jamestowni – Põhja-Ameerika esimese püsiva inglaste asunduse (sellest kasvas välja Virginia koloonia). Järgmise 150 aasta jooksul jätkus kolonistide saabumine ning asustati peaaegu kogu rannikuala. Kolonistide enamiku moodustasid inglased, ent oli ka Hollandi (aastast 1613) ja Rootsi asundusi (aastast 1632), tuli prantslasi, sakslasi, iirlasi jt. 18. sajandi keskpaigaks oli suurem osa inglaste asundusi jagunenud 13 koloonia vahel. Igaühel neist oli oma kuberner ja seadustik, ent Suurbritannia kuningriigi valitsuse all. 13 kolooniat moodustasid kolm suurt rühma: Uus-Inglismaa (Massachusetts, Connecticut, Rhode Island, New Hampshire); Kesk- (New York, New Jersey, Pennsylvania, Delaware) ja Lõuna kolooniad (Virginia, Maryland, Põhja-Carolina, Lõuna-Carolina, Georgia, kus kolonistid olid Inglismaa katoliiklased). Marylandi ja Virginia koloonia ja teistes Lõuna kolooniates tegeleti tubakakasvatusega, mille toodang veeti Euroopasse, nendesse piirkondadesse hakati ka 17. sajandi II poolel tooma Aafrika orje. Uus-Inglismaa kolooniad rajasid Inglismaa ametlikule kirikule vastanduvad puritaanid. Esimesena asutasid nad 1620 Plymouthi (ümberasujate tuntuim laev on Mayflower). Uus-Inglismaa majandus tugines eeskätt enda tarbeks mõeldud põllundusele, ent tegeldi ka laevaehituse, kalanduse ja metsamaterjali tootmisega; aafriklastest orje oli neis kolooniais vähe. Keskkolooniad tekkisid, kui Briti kolonistid võtsid hollandlaste ja rootslaste rajatud asundused üle; õitsvaimaks kolooniaks kujunes neist kveeker William Penni juhitud Pennsylvania. Eurooplaste asunduste laienemine indiaanlastele kuulunud aladele tõi paratamatult kaasa kokkupõrked indiaanlastega (Indiaanisõjad). Esimene suurem sõda toimus 1622–1636 Virginias, alguses suhteliselt edukad olnud indiaanlased said lõpuks kehvema relvastuse ja hõimudevahelise üksmeele puudumise tõttu lüüa. Ameerika kolooniate iseseisvumine Suurbritannia kuningriigi ja Ameerika kolooniate suhted teravnesid pärast Seitsmeaastast sõda. 1763. aasta Pariisi rahu lõpetas kolooniais prantslastega sõdimise, Suurbritannia oli saanud aga enda võimu alla peaaegu kogu Põhja-Ameerika, ent kuna Euroopas toimunud sõda oli olnud Suurbritanniale kurnav, võttis Suurbritannia parlament vastu mitu seadust, mis suurendasid kolonistide maksukoormat ja piirasid nende majanduslikku arengut ja nende õigusi. Tekkis mitu Suurbritannia vastast ja iseseisvust toetavat võitlusühingut (tuntuim Vabaduse Pojad), boikoteeriti Briti kaupu (Bostoni teejoomine). 5. septembril 1774 tuli Philadelphias kokku I Kontinentaalkongress, kus kinnitati lojaalsust Suurbritannia kuningriigile, ent samas kutsuti boikoteerima kõiki Briti päritolu kaupu, kuni pole tühistatud kolooniate arengut piiravad seadused. Suurbritannia valitsus üritas kolonistidelt relvi ära võtta ja vahistada nende juhte. 19. aprillil 1775 tehti selline katse Massachusettsis, mis ajendas iseseisvussõja (Ameerika Ühendriikide Iseseisvussõda) puhkemise. 10. mail 1775 kogunes II Kontinentaalkongress, mis valis loodava ameerika kolonistide armee etteotsa Virginia osariigist pärit George Washingtoni. 4. juulil (Ameerika Ühendriikide iseseisvuspäev) 1776 võttis II Kontinentaalkongress vastu Thomas Jeffersoni koostatud Ameerika Ühendriikide Iseseisvusdeklaratsiooni, millega kuulutati 13 Põhja-Ameerika kolooniat iseseisvaks ja loodi Ameerika Ühendriigid (Varasem nimetus oli Ühendatud Kolooniad). Ameerika kolooniate iseseisvumiseks Suurbritannia kuningriigist toimunud Iseseisvussõja lõpetas Pariisis 3. septembril 1783 sõlmitud Pariisi rahu, millega Suurbritannia tunnustas seniste Suurbritannia kolooniate iseseisvust. 1787. aastal kiitis Delaware'i osariik esimesena heaks USA põhiseaduse ja sellepärast nimetatakse teda esimeseks osariigiks. Ameerika Ühendriikide laienemine 1803. aastal ostsid Ameerika Ühendriigid Prantsusmaalt Louisiana ning selle ostuga kasvas USA territoorium peaaegu kahekordseks. Mississippi suudmealal asuv USA osariik Louisiana eraldati 1812. aastal ja see hõlmab sellest piirkonnast vaid väikese osa. Louisiana osariigist ülejäänud ala nimetati Missouri alaks. Laieneval ning majanduslikult kiiresti areneval Ameerika Ühendriikidel tekkis merekaubanduse pinnal konflikt Suurbritanniaga ning 1812 kuulutati endisele emamaale sõda, mille käigus 1814 vallutasid inglased küll Washingtoni linna, ent ameeriklased suutsid oma iseseisvust kaitsta. Sõja lõpetanud 1814. aasta Genti rahulepinguga taastati sõjaeelne seisukord. Põhja-Ameerika mandril asuv Kanada jäi endiselt Suurbritannia kolooniaks. 1823. aastal kuulutas president James Monroe USA välispoliitika alusena välja Ameerika laienemise strateegilisi huve kaitsva seisukoha, mille järgi Ameerika Ühendriigid vastustasid Euroopa mõju laienemist Ameerikas (Monroe doktriin). USA ise oli sel ajal üha laienemas läände: 1845. aastal annekteeriti algselt Mehhiko valduses olnud ja 1836 iseseisvunud Texas, 1846. aastal sunniti Suurbritannia loobuma Oregonist. Mehhiko alasid liidendati ka Ameerika Ühendriikide – Mehhiko sõjaga. Sõja lõpetanud Guadalupe Hidalgo rahulepinguga 2. veebruarist 1848. aastal jäi Mexico ikka Mehhikole, kuid Texasest, Californiast, New Mexicost, Utah'st, Nevadast ja Arizonast said USA uued territooriumid. Seejärel ulatus USA ühest ookeanist teiseni. 1853. aastal ostis USA Mehhikolt veel väikese maariba Arizona ja New Mexico lõunaosas ning sellega oli saavutatud riigi tänapäevane ulatus (hiljem lisandusid veel 1867. aastal Venemaalt ostetud Alaska ja 1898. aastal annekteeritud Hawaii). 1898 puhkes Hispaania-Ameerika sõda, mille tulemusena sai USA Hispaanialt Guami, Puerto Rico ja Filipiinid ning kehtestas protektoraadi Kuuba üle. Ameerika Ühendriigid ja indiaanlased Asunike ja kolonistide läände liikudes hõivati üha enam indiaanlaste maid. 1830. aastal võttis Kongress Demokraatliku Partei juhi president Andrew Jacksoni vastu seaduse, millega kõik USA idaosas elavad indiaani hõimud pidid loovutama oma maad ning vastutasuks saama territooriumid läänes. USA kaguosas elanud hõimud eesotsas tšerokiidega üritasid kõiki seaduslikke vahendeid kasutades oma maid säilitada, ent ehkki USA Ülemkohtule esitatud protesti lahend oli neile soodne, keeldus president Andrew Jackson seda aktsepteerimast. Umbes 4000 tšerokiid (neljandik ümberasustatutest) suri 1838–1839 küüditamisteekonnal (Pisarate rada). Järgmistel aastatel asustas valitsus ümber ka teisi indiaanihõime. 1862. aastal vastu võetud Homestead Actiga lubati tasuta või väikese raha eest anda maatükk igaühele, kes sellel elab ja seda harib. Selle seaduse tulemusena omandasid tuhanded ameeriklased ja immigrandid farmid läänes, indiaani hõimude aladel. Läände liikudes hävitasid farmerid piisonikarjad, kelle olemasolust sõltus sealsete indiaanlaste ellujäämine. Selline tegevus põhjustas loomulikult kokkupõrkeid, mis lõppesid sõjaväe sekkumisega ning indiaanlaste asustamisega vähe viljakatele aladele rajatud reservaatidesse. Kodusõda Farmerite tööle ja tööstusele tuginevate ja kaitsetolle pooldavate põhjaosariikide ning suuristandustele tuginevate ja vabakaubandust toetavate lõunaosariikide vastuolud kasvasid, ning põhiliseks pingeallikaks oli jätkuvalt orjanduse küsimus. 1854. aastal asutasid orjusevastased põhjaosariiklased Vabariiklik Partei, mille kandidaat Abraham Lincoln võitis 1860. aasta presidendivalimised. 1861. aastal lõid Ameerika Ühendriikidest lahku 7 lõunaosariiki (hiljem veel 4), kes moodustanud Konföderatsiooni. 12. aprillil 1861 puhkes Ameerika Ühendriikide kodusõda, mis lõppes 9. aprillil 1865 põhjaosariikide võiduga. Sõja käigus 1. jaanuaril 1863 kehtestatud proklamatsiooni kohaselt kaotati orjus kõikidel aladel, mida kontrollis Konföderatsioon. Terves riigis kaotati orjus 1865. aasta detsembris, kui hakkas kehtima põhiseaduse 13. parandus. Majandus Ameerika Ühendriigid on maailma suurima majandusega riik. Riigi nominaalne SKP oli 2010. aastal 14,7 triljonit dollarit, mis moodustab umbes veerandi kogu maailma majandusest. SKP ostujõu pariteedi alusel inimese kohta oli 47 284 dollarit. SKP-st moodustab tööstus 21,9%, teenused 76,9% ja põllumajandus 1,2%. Suurimad kaubanduspartnerid on Hiina, Mehhiko ja Kanada. Töötute osakaal oli juunis 2011 9,2%. Riigivõlg on septembris 2011 14,7 triljonit dollarit, mis moodustab 100% riigi SKP-st. Vaata ka Ameerika erandlikkus Ameerika Riikide Konföderatsioon Ameerika Ühendriikide kirjanike loend 2008. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimised 2012. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimised 2016. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimised 2022. aasta Ameerika Ühendriikide valimised Bill of Rights (1791) Ameerika Riikide Konföderatsioon Ameerika Ühendriikide kodusõda Ameerika Ühendriikide aukodanik Ameerika Ühendriigid 2014. aasta taliolümpiamängudel Ameerika Ühendriikide veinid Eesti-USA suhted Ameerika Ühendriikide maavägede staabiülem Eesti suursaadik Ameerika Ühendriikides Ameerika Ühendriikide olümpiakomitee Viited Välislingid Riigid Ameerika maad


§ 5 Konkursi väljakuulutamine


text: Karboksüülhapped on orgaanilises keemias happed, mis sisaldavad karboksüülrühma (COOH). Nomenklatuur IUPACi nomenklatuuri kohaselt tuletatakse karboksüülhapete nimetused süsivesinike nimetustest ja lisatakse nimele lõppu "hape". Näiteks: CH3CH3 (etaan) -> CH3COOH (etaanhape). Palju on kasutusel ka triviaalnimetusi, eriti biokeemias. Liigitus Sõltuvalt karboksüülrühmade arvust eristatakse ühealuselisi (näiteks metaanhape), mitmealuselisi (näiteks oblik- ehk etaandihape) ja aromaatseid (näiteks bensoehape) karboksüülhappeid. Kõrgemaid ühealuselisi karboksüülhappeid, mille süsivesinikradikaalis on 4–20 süsiniku aatomit, nimetatakse rasvhapeteks. Füüsikalised omadused Karboksüülhapete füüsikalised omadused on tingitud nende molekulide võimest moodustada tugevaid vesiniksidemeid. Sel põhjusel on neil ka kõrge keemistemperatuur ning normaaltingimustel on nad vedelad või tahked. Süsinikuahela pikenedes väheneb nende tihedus ja lahustuvus vees. Madalamad karboksüülhapped on terava lõhnaga värvuseta vedelikud, mis segunevad veega igas vahekorras. Kõrgemad karboksüülhapped on tahked ja vees lahustumatud. Keemilised omadused Side hapniku- ja vesinikuaatomi vahel on nõrk. Seetõttu katkeb see side kergesti ja vesinikioonide eraldumisel põhjustavad karboksüülhapped lahuses happelisi omadusi. Sellest tulenevalt on karboksüülhapped alkoholidest ja fenoolidest tugevamad happed. Karboksüülhapete reageerimine metallidega: 2CH3COOH + Zn = (CH3COO)2Zn + H2 Reageerimine metalli oksiididega (näites on saadusteks raudetanaat ja vesi): 2CH3COOH + FeO = (CH3COO)2Fe + H2O Reageerimine hüdroksiididega (näites on saadusteks naatriummetanaat ja vesi): HCOOH + NaOH = HCOONa + H2O Reageerimine endast vähem püsiva happe (näites süsihappe) sooladega): 2CH3COOH + Na2CO3 = 2CH3COONa + H2CO3 H2CO3 (süsihape) laguneb kergesti süsinikdioksiidiks (CO2) ja H2O (veeks). Reageerimine alkoholidega, tekivad estrid: CH3COOH + CH3CH2OH = CH3COOCH2CH3 + H2O Karboksüülhappeid Metaanhape (sipelghape) HCOOH Etaanhape (äädikhape) CH3COOH Propaanhape (propioonhape) CH3CH2COOH Butaanhape (võihape) CH3CH2CH2COOH Pentaanhape (palderjanhape) C4H9COOH Heksaanhape (kapronhape) C5H11COOH Heptaanhape (önanthape) C6H13COOH Piimhape (2-hüdroksüpropaanhape) Õunhape (hüdroksübutaandihape) Viinhape (2,3-dihüdroksübutaandihape) Sidrunhape (2-hüdroksü-1,2,3-propaantrikarboksüülhape) Etaandihape (oksaalhape ehk oblikhape) HOOC-COOH ehk (COOH)2 (on kahealuseline karboksüülhape) Bensoehape (fenüülkarboksüülhape) C6H5COOH Orgaanilised happed


300 - 500 2 200 - 300 54 100 - 200 80 50 - 100 93 30 - 50 88 0 - 30 104 L 2 L, XL 2 M 1 M, L 1 M, L, XL 2 M, L, XL, XXL 1 S 6 S, L 1 S, L, XL 2 S, M 1 S, M, L 9 S, M, L, XL 5 S, M, L, XL, XXL 1 S, M, XXL 1 S, M/L, L 1 S, XL 1 S,M 1 S;M 1 XL/XXL 1 XS 3 XS-L 9 XS-M 2 XS-XL 1 XS, L 3 XS, L, XL 1 XS, M 2 XS, M, L 3 XS, S 5 XS, S, L 4 XS, S, L, XXL 1 XS, S, M 8 XS, S, M, L 1 XS, S, M, L 49 XS, S, M, L, S/L 1 XS, S, M, L, XL 15 XS, S, M, L, XL, XXL 4 XS, S, M, L, XL, XXL, XXXL 1 XS, S, M, XXL 2 XS. S, M, L, XL 1 28, 29.5, 31.5, 32, 32.5, 33, 33.5, 34, 35, 36, 37, 37.5 1 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 3 31, 32, 33, 33.5, 34, 35, 35.5, 36, 36.5, 37, 38, 38.5 1 31.5, 32, 33, 33.5, 34, 35, 35.5, 36, 37, 37.5 1 32, 33, 33.5, 35.5, 36, 36.5, 38 1 32, 34, 36, 38, 40, 42 1 32, 34, 36, 38, 40, 42, 44 2 32, 34, 36, 38, 40, 42, 44, 46 3 32, 34, 36, 38, 40, 42, 44, 48 1 32, 34, 36, 38, 40, 48 1 32, 34, 40, 44, 46 1 32, 36, 38, 40, 42, 44, 46, 48 1 32, 36, 40, 42, 44 1 32, 38, 40, 42 1 32, 44 1 32, 44, 46 1 34 4 34, 36 3 34, 36, 38 2 34, 36, 38, 40 7 34, 36, 38, 40, 42 6 34, 36, 38, 40, 42, 44 10 34, 36, 38, 40, 42, 44, 46 10 34, 36, 38, 40, 42, 44, 46, 48 8 34, 36, 38, 40, 46, 48 1 34, 36, 38, 42, 44, 46 1 34, 36, 40, 42 2 34, 36, 42 1 34, 36, 42, 44, 48 1 34, 36, 44, 46 1 34, 38 1 34, 38, 40, 42, 44 1 34, 40 1 34, 40, 42, 44 1 34, 42 1 34, 44 1 34/36, 37/39, 40/42 2 34/36, 40/42 1 34/38, 38/42 2 34/38, 38/42, 42/46 1 34.5, 35.5, 36, 37, 37.5, 38, 39, 39.5, 40 1 35, 36, 37 1 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 1 35, 45 1 35/36, 37 1 35/38, 39/42 3 35/38, 47/50 2 36 3 36 2/3, 38, 39 1/3, 42 1 36, 38 3 36, 38, 40 3 36, 38, 40, 42 9 36, 38, 40, 42, 44 10 36, 38, 40, 42, 44, 46, 48 2 36, 38, 42, 44 1 36, 40 1 36, 40, 42 3 36, 40, 42, 44 1 36, 40, 42, 44, 46 1 36, 42 1 36.5, 38, 39, 40.5 1 37 1/3, 38 2/3 1 37 1/3, 38, 38 2/3, 39 1/3, 40, 41 1/3 2 37 1/3, 38, 38 2/3, 40, 40 2/3 1 37, 37.5, 38 1 37, 37.5, 39, 39.5, 40, 40.5, 42, 42.5 1 37, 38, 38 1/2, 39, 40, 40 1/2, 41 1 37, 38, 39, 40, 41, 42 1 37, 38, 39, 40.5, 42 1 37, 41.5 1 37.5, 38, 38.5, 42 1 37.5, 38, 39, 39.5, 40, 40.5, 41.5, 42 1 37.5, 38, 39, 39.5, 40, 40.5, 41.5, 42, 42.5 2 37.5, 39, 39.5, 40, 41.5, 42, 42.5, 43.5 1 37.5, 39, 39.5, 40, 41.5, 43.5 1 38 2 38 2/3, 39 1/3, 40, 40 2/3, 41 1/3 1 38 2/3, 40, 40 2/3 1 38 2/3, 41 1/3 2 38-40 1 38-41 1 38, 38 2/3 39 1/3, 40, 40 2/3, 41 1/3, 42 1 38, 38 2/3, 39 1/3, 40 2/3, 41 1/3, 42 1 38, 38 2/3, 39 1/3, 40 2/3, 42 1 38, 38 2/3, 39 1/3, 40, 40 2/3 1 38, 38 2/3, 39 1/3, 40, 40 2/3, 41 1/3 1 38, 38 2/3, 39 1/3, 40, 40 2/3, 41 1/3, 42 1 38, 38 2/3, 41 1/3 1 38, 38 2/3, 42 1 38, 38.5, 39, 40.5 1 38, 38.5, 39, 41, 42 1 38, 38.6, 39.3, 40 1 38, 39 1/3, 40 2/3 1 38, 39 1/3, 40 2/3, 41 1/3 1 38, 39, 39.5 1 38, 39, 39.5, 40, 40.5, 41.5, 42 1 38, 39, 39.5, 40, 40.5, 41.5, 42, 42.5 1 38, 39, 39.5, 40, 40.5, 41.5, 43.5 1 38, 39.5, 40, 40.5, 41.5, 42 1 38, 39.5, 40.5, 41.5 1 38, 40 5 38, 40, 41 1/3 1 38, 40, 42, 44 2 38, 40, 42, 44, 46 3 38, 41.5, 42 1 38, 42 2 38, 42, 44 1 38,38.5,39,40,40.5,41 1 38/42, 42/46 1 38/42, 42/46, 46/50 1 38.5, 39, 40 1 38.5, 39, 40, 40.5, 41 1 38.5, 40.5, 41 1 38.5, 41, 42.5, 44, 45, 46, 47.5, 48.5 1 39 1 39 1/3, 41 1/3 1 39, 39.5, 40 1 39, 39.5, 40, 40.5, 41.5, 42 2 39, 39.5, 40, 40.5, 41.5, 42, 42.5 1 39, 39.5, 40, 40.5, 42 1 39, 39.5, 40.5 1 39, 40 1 39, 41, 42 1 39.5, 40, 40.5, 42 1 40 2 40 1/2, 42 1 40 2/3, 41 1/3, 42 1 40, 40 1/2, 41 1 40, 42 3 40, 42, 44 2 40, 42, 46 1 40, 44 2 40, 44, 46, 48 1 40, 46 1 40.5, 42, 42.5 1 41.5, 42, 42.5, 43.5 1 42 5 42, 42.5, 43.5, 44 1 42, 42.5, 43.5, 44, 45, 46, 46.5, 49, 50.5 1 42, 43, 44, 45 1 42, 43.5 1 42, 44 1 42, 44, 46, 48, 50, 52, 54 2 42, 46 2 42.5 1 43/46, 47/50 1 44 4 44, 46 1 46, 48 2 46/50 1 47/50 1 52 1 adidas 90 Aqua-Speed 20 Asics 36 Avento 10 Babolat 4 Catmandoo 1 Craft 8 Didriksons 79 Five Seasons 19 Icepeak 12 Killtec 2 Kiltec 1 Luhta 11 New Balance 1 Nike 53 Peak 1 Puma 3 Reebok 23 Rider 1 Rucanor 7 Schreuders 3 Tom Tailor 24 Umbro 12 Fitness & jõusaal 60 Indiaca 5 Jooksmine 77 Käsipall 10 Kepikõnd 14 Kergejõustik 5 Maadlus 3 Saalihoki 11 Sulgpall 16 Talisport 6 Tennis 4 Ujumine 18 Veesport 20 Võimlemine & Jooga 2 Võrkpall 21 Lapsed 11 Mehed 8 Naised 368 Unisex 14 Dressipüksid 20 Joped ja jakid 130 Kindad ja sallid 2 Korvpallijalatsid 1 Lumepüksid 9 Pusad 13 Saalijalatsid 15 Sandaalid ja plätud 7 Seljakotid 1 Sokid 17 Spordikotid 1 Spordipesu 21 T-särgid 18 Tennisejalatsid 2 Treeningjalatsid 64 Treeningpüksid 52 Treeningsärgid 47 Ujumisriided 20 Vabaajajalatsid 15 Alumiinium 1 Aluminium 4 Beež 7 Bordoo 1 Hall 35 Hall/roheline 2 Hall/roosa 4 Helehall 1 Helekollane 1 Helelilla 5 Helepruun 3 Heleroheline 4 Heleroosa 1 Helesinine 6 Kirju 1 Kollane 4 Korallroosa 1 Lilla 16 Must 102 Must/hall 1 Must/kuldne 1 Must/roosa 5 Must/sinine 1 Must/valge 2 Neoon 3 Oranž 8 Oranž/must/punane 1 Orgaaniline valge 1 Pruun 2 punane 22 Roheline 11 roosa 46 Roosa/must 2 Roosa/punane 1 Sinine 20 Sinine/roheline 1 Sinine/roosa 1 Sinine/valge 1 Tumehall 2 Tumelilla 2 Tumepruun 2 Tumepunane 10 Tumeroheline 8 Tumeroosa 1 Tumesinine 26 Tumesinine/roosa 3 valge 23 Valge/Lilla 1 Valge/roosa 2 Värviline 1 Treeningrinnahoidja NIKE Indy Sports Bra hall Jooksujalatsid adidas Yatra valge 54.95 / 40.95€ Kevad/sügis mantel/parka Didriksons Thelma 2 tumesinine 229.95 / 160.95€ Plätud Nike BENASSI JDI must/valge Sandaalid Catmandoo Veera must/roosa 17.99 / 10.75€ Top Tom Tailor roheline 15.99 / 12.79€ Top Tom Tailor valge Jakk ZNE TRACKTOP WV roheline 79.99 / 39.95€ Pusa Tom Tailor valge 39.99 / 31.99€ Särk Tom Tailor roheline 15.99 / 10.40€ Polo Tom Tailor roosa 22.99 / 18.39€ Naiste plätud Ipanema must/kuldne 19.95 / 13.95€ Treeningsärk NIKE W DRY TEE DFC CREW must Softshell Icepeak Sandy roosa 79.95 / 67.95€ Rattasärk Avento CYCLING SHIRT W hall/roheline Rattapüksid Avento CYCLING SHORT W must Treeningpüksid Avento SPORTS SHORT W hall 16.95 / 13.55€ 123456789» 22


source: CulturaX

text: POPSTAAR BEYONCE on lapseootel: sünnivad kaksikud! | Buduaar 2017. aasta 2. veebruar 08:06 Popstaar Beyonce ja tema abikaasa Jay Z saavad peagi teist korda lapsevanemateks ning sel korral on rõõmu lausa topelt, sest lauljatar ootab kaksikuid. Uudis jõudis avalikkuse ette läbi naise Instagrami konto, kuhu ta postitas imearmsa foto oma beebikõhust. Beyonce kirjutas pildi juurde: "Me tahame jagada oma armastust ja õnne. Meid on kahekordselt õnnistatud. Oleme ääretult tänulikud, et meie perekond kasvab kahe liikme võrra ja me täname teid kõiki heade soovide eest." 35aastane Beyonce ja 47aastane Jay Z kasvatavad viieaastast tütart Blue Ivyt, kes saab endale peagi väiksemad õed või vennad ja muidugi võib juhtuda ka nii, et sünnib nii poiss kui ka tüdruk.


text: XX Võru Folkloorifestivali "Lugu" passid jõudsid müüki – Eesti elu | GoodNews Avaleht Kultuur XX Võru Folkloorifestivali "Lugu" passid jõudsid müüki 6. märts 2014 0 XX Võru Folkloorifestivali "Lugu" passid jõudsid müüki Väikese Hellero juubelisünnipäeval esitleti veebikogumikku "Regilaulu lugu" Sellest nädalast saab soetada 16.-20. juulini toimuva XX Võru Folkloorifestivali passe ja päevapileteid. Festivaliprogramm on koostatud nii, et külastaja saaks võimalikult paljudel üritustel osaleda ja ei peaks jääma pelgalt osaks publikust. Festivali kodulehelt saab informatsiooni nii esinemispaikade kui toimumisaegade kohta. Viie päeva jooksul toimub mitukümmend kontserti ja tantsutuba, kuhu lisaks Eesti esinejatele on kutsutud tantsurühmad Mehhikost, Montenegrost, Kolumbiast, Prantsusmaalt, Hispaaniast, Baskimaalt, Slovakkiast, Lätist ja Austriast. "Meie festivali vastu on praegu nii suur huvi, et saame vastu võtta vaid iga kaheksanda folkloorirühma, kes on siia avaldanud soovi tulla," tõdes festivali tegevjuht Kadri Valner Ehkki tegu on Eesti suurima iga-aastase rahvusvahelise rahvatantsufestivaliga, siis seda alustavad hoopis muusikud. 16. juulil astub Katariina kirikus üles trio Anu Taul – Tarmo Noorma – Andre Maaker. Loomulikult on lisaks tavapärastele kontsertidele festivalikavas ka külaliste jaoks armsaks saanud Tänavatants, õhtulaulud Tamula järve rannal, mitmed simmanid, rahvuslõuna. Kolmel päeval on avatud käsitöölaat ning õhtuti saab näha Matsalu loodusfilmide festivali võidufilme. Traditsiooniliselt on üks oluline tunnusüritus võistumängimine Teppo tüüpi lõõtsadel. Seda täiendavad simmanid Teppo lõõtsatalus ning lõõtsa ööülikool. Festival ei toimu ainult Võru linnas, vaid laieneb Maapäevadel tervesse maakonda. XX Võru Folkloorifestival kannab sel korral nime "Lugu", sest lugude jutustamine on me elus nii loomulik asi, Lool on hea vägi, ta paneb kuulama ja mõtlema. Ta vajab kahte poolt ja on oluline nii rääkijale kui kuulajale. Kui kokku saavad erinevad lood, võivad neist saada laulud või tantsud või lugulaulud. Festivalipassid ja päevapiletid on müügil Piletilevis soodushinnaga 25 eurot kuni 31. maini. Päevapileti hind on 10 eurot.


source: fineweb

text: Hongkong Hongkong on kaua olnud Aasia külaliste popimate sihtkohtade nimekirjas. Agoda.com mõistab, et reisija tahab saada parimat diili. Seepärast pakumegi Sulle parimaid internetihindu 421 hotelli seas üleriigiliselt. Kui oled seal, avasta enda jaoks kindlasti ka erinevad regioonid, sealhulgas Hong Kong. See maa pakub avastamiseks 1 unikaalset linna, näiteks Hongkong. Andes parima hinna garantii, oleme kohustatud pakkuma Sulle parimaid hotelle kõige parema hinnaga.


text: Kolleegid meedias – Eesti Koolipsühholoogide Ühing Home » Archive for » Kolleegid meedias ERR: tasuta nõuandeliin leevendab koolipsühholoogide puudust Posted on 08/12/2021 10/12/2021 Authorkarmen Kevadel katsetas koolipsühholoogide ühing õpetajatele mõeldud nõuandeliini, septembrist alates on tasuta liin avatud nii õpilastele, õpetajatele kui lapsevanematele. https://www.err.ee/1608429647/tasuta-nouandeliin-leevendab-koolipsuhholoogide-puudust Palju on räägitud koolikiusamisest, kuid viimasel ajal on hakatud kõnelema ka turvalistest suhetest hariduses – miks nii? Milline on trend, kas noored suhtlevad omavahel nii-öelda turvaliselt ja kuidas luua inimestega häid suhteid? Kuku raadio saates "Haridusmõte" on külas Eesti Koolipsühholoogide Ühingu liige, koolipsühholoog ja pereterapeut Annaliis Tiidus ning Kiira Udu Sotsiaalkindlustusametist, kes on ühtlasi ettevõtmise Read More ... ETV saate "Hommik Anuga" külaline oli Eesti Koolipsühholoogide Ühingu juht Karmen Maikalu, kellega saatejuht Anu Välba vestles Netflixi hittsarja "Squid Game" mõjust noorukitele, miks lapsed lähevad kaasa ohtlike väljakutsetega, kuidas lastega nendel teemadel rääkida, mida lapsed psühholoogi kabinetis räägivad jpm. Vaata saadet ja loe lähemalt siit: https://menu.err.ee/1608425618/koolipsuhholoog-lapsed-peegeldavad-seda-mis-toimub-taiskasvanute-maailmas Hea lapsevanem või õpetaja, kui sa soovid lapsega Read More ... Tiina Kütt vaatab Vikerraadio saates "Reporteritund" tagasi selle sügise kolmele koolikuule Posted on 01/12/2021 10/12/2021 Authorkarmen Vaid mõni nädal on jäänud jõuluvaheajani. Kuidas koolijuhid, õpetajad ja koolipsühholoogid selle sügise kolmele koolikuule tagasi vaatavad, millise hinde panevad? Eesti Koolipsühholoogide Ühingu liige, Rajaleidja Lääne-Eesti piirkonna juht Tiina Kütt, Gustav Adolfi Gümnaasiumi humanitaarainete õppetooli juht Katre Lambot, Kuressaare Hariduse kooli direktor Viljar Aro ja Kohtla-Järve riigigümnaasiumi direktor Hendrik Agur jagavad kuulajaga oma tähelepanekuid. Kuula Read More ... Kuidas lapsi muredes toetada ja millised võivad olla süvenevate probleemide ohumärgid, selgitavad Lastehaigla juures asuva laste vaimse tervise keskuse juht, psühhiaater Anne Kleinberg ja Eesti Koolipsühholoogide Ühingu juht Karmen Maikalu. Kuula podcasti ja loe lähemalt siit: https://www.postimees.ee/7396482/eksperdid-laste-vaimne-tervis-on-surve-all-juba-aastaid-kuidas-saab-lapsevanem-aidata Hea lapsevanem või õpetaja, kui sa soovid lapsega toimetuleku osas nõu pidada, siis helista koolipsühholoogide tasuta nõuandeliinile eesti Read More ... Persoonilugu koolipsühholoog Kaisa Kolkiga noorteportaalis Teeviit Posted on 31/10/2021 10/12/2021 Authorkarmen Loe artiklit siit: https://www.teeviit.ee/persoonilugu-koolipsuhholoogiga-alati-on-olemas-lahendus/ Екатерина Кушнаренко: в Эстонии работает бесплатная консультационная линия школьных психологов (ETV Кофе+) Posted on 29/10/2021 10/12/2021 Authorkarmen С 1 сентября в Эстонии работает бесплатная консультационная линия школьных психологов, на которую могут позвонить люди, работающие с детьми и подростками, родители и сами ученики. Получить помощь на русском языке можно по номеру телефона 1227. Подробнее о теме расскажет школьный психолог Департамента по делам образования и молодежи Екатерина Кушнаренко. Koolipsühholoogide nõuandeliin on avatud ka vene Read More ... Kristiina Treial ja Karmen Maikalu räägivad Eesti Päevalehes TikTokis toimuvast kiusamisest Posted on 25/10/2021 10/12/2021 Authorkarmen TikTokil pole Eestis moderaatorit, kes kahjulikku sisu eemaldaks. Õelad kommentaarid tuleb tihti kustutada kiusamise ohvril endal. Probleemi kommenteerivad Eesti Koolipsühholoogide Ühingu liikmed Kristiina Treial ja Karmen Maikalu ning veebipolitseinikud Maarja Punak ja Andero Sepp. Loe artiklit siit: https://epl.delfi.ee/artikkel/94948627/votan-kodust-kirve-ja-loon-su-maha-johker-oelutsemine-tiktokis-on-jaetud-noorte-endi-hallata Kristi Feldman räägib noorteportaali Teeviit veebinaril noorte vaimsest tervisest Posted on 18/10/2021 11/12/2021 Authorkarmen Eesti Koolipsühholoogide Ühingu juhatuse liige Kristi Feldman ja TORE juht Marju Jaanimäe vestlesid noorteportaali Teeviit veebinaril noorte vaimsest tervisest. Kuidas aru saada, et oled enese vastu liigselt kriitiline? Kuidas endaga paremini läbi saada ja mitte ebaõnnestumisi karta? Mida teha kui mure kasvab nii suureks, et raske on sellega edasi minna? Kuidas märgata ja aidata hädas Read More ...


M.M.KAYE "KAUGED TELGID", müük, kuulutus 81107793 - Kuldne Börs M.M.KAYE "KAUGED TELGID" Ilukirjandus (2303) ID: 81107793, muudetud 12:34 08.12.2017 kirjutatud 1978, eesti keelde tõlgitud 1996. 862 lehekülge. Põnevusromaan ajaloolise taustaga. merlesoomer@msn.com Merle Soomer