text: Norra (ametlikult Norra Kuningriik) on riik Euroopas, üks Põhjamaadest. Norra põhiosa asub Skandinaavia poolsaare lääne- ja põhjaosas ning paljudel rannikulähedastel saartel. Riik asetseb Rootsist läänes ja loodes, põhjaosas omab lisaks maapiiri Venemaaga (idas) ja Soomega (idas ja lõunas). Kujult on territoorium pikaksvenitatud ja kitsas, tugevalt liigestatud rannajoonega, mida iseloomustavad kuulsad fjordid. Maa asub Atlandi ookeani põhjaosa ääres, piirnedes Skagerraki, Põhjamere, Norra mere ja Barentsi merega. Norra põhiosa pindala on 323 771 km2. Peale selle hõlmab Norra Kuningriik ka loodes asuvat Islandi vetega piirnevat saart Jan Mayenit, mis halduslikult kuulub Norra põhiossa, ja Põhja-Jäämeres asuvat Svalbardi, mille staatus on reguleeritud rahvusvahelise Svalbardi lepinguga. Norra Kuningriigi pindala koos Jan Mayeni ja Svalbardiga on 385 207 km2. Bouvet' saar Atlandi ookeani lõunaosas on Norra sõltlasala ega ole Norra Kuningriigi osa. Norra peab oma sõltlasaladeks ka Antarktika alasid Peeter I saart Vaikse ookeani lõunaosas Lõuna-Jäämeres ja Kuninganna Maudi maad Antarktisel, kuid Norra nõue nendele on Antarktika lepinguga tähtajatult külmutatud ning nende kuuluvus Norrale on rahvusvaheliselt tunnustamata. Nimi Norra nimi on: norra keeles (bokmål) Norge, ametlikult Kongeriket Norge uusnorra keeles Noreg, ametlikult Kongeriket Noreg põhjasaami keeles Norga, ametlikult Norgga gonagasriika Lule saami keeles Vuodna, ametlikult Vuona gånågisrijkka lõunasaami keeles: Nøørje, ametlikult Nøørjen gånkarijhke kveeni keeles: Norja, ametlikult Norjan kuningaskunta Vanad Karmøyst põhja poole purjetamise juhised räägivad "põhjateest" (vanapõhja Norðrvegr), millest enamiku uurijate arvates tulebki Norra nimi. Hiljem kandus põhjatee nimi üle sellest ida pool olevale maismaale ja lõpuks ka Østlandetile. Asend, piir ja suurus Norra põhiosa asub Skandinaavia poolsaarel Rootsist lääne pool (põhjaosa loode pool) ning selle põhjaosal on maapiir ka Venemaaga (idas) ja Soomega (idas ja lõunas). Maa asub Atlandi ookeani põhjaosa ääres, piirnedes kagus Skagerraki, läänes ja edelas Põhjamere, loodes Norra mere ja kirdes Barentsi merega. Norra põhiosa asetseb kitsa ribana Skandinaavia poolsaare looderannikul. Selliseid pindala ja rahvaarvu kohta kitsa kujuga maid on maailmas vähe. Umbes kolmandik territooriumist asetseb põhja pool põhjapolaarjoont. Pindala Norra põhiosa pindala on 323 771 km2, millega ta on maailma maade seas 67. kohal või 60. kohal. Sellest hõlmavad 6% siseveed. Norra põhiosa on Euroopa maade seas pindalalt 8. kohal. Norra Kuningriigi pindala koos Jan Mayeni ja Svalbardiga on 385 207 km2. Sellega on ta Euroopa riikide seas pindalalt 6. kohal. Äärmuspunktid Norra põhiosa asub 58. ja 71. põhjalaiuse ning 4. ja 31. idapikkuse vahel. Norra (ja ühtlasi Euroopa) mandriosa põhjapoolseim punkt on Nordkinn ehk Kinnarodden Troms og Finnmargi maakonnas (71° 08' 02" N). Norra põhiosa põhjapoolseim punkt on skäär Magerøya saarel asuva Knivskjellodden põhjaotsa juures (71° 11' 09" N). Norra Kuningriigi põhjapoolseim punkt on Rossøya saarel Kirdemaast põhjas (80° 49' 44" N). Norra mandriosa lõunapoolseim punkt on Lindesnesi poolsaare otsas paiknev neem Agderi maakonnas Lindesnesi vallas (57° 58' 46" N). Norra põhiosa ja ühtlasi Norra Kuningriigi lõunapoolseim punkt on Pyseni skäär Lindesnesi vallas (57° 57' 31" N). Norra mandriosa läänepoolseim punkt on Vardetangen Lindåsi poolsaarel Hordalandi maakonnas Austrheimi vallas (4° 56' 43" E). Norra põhiosa läänepoolseim punkt on Holmebåen Utværi tuletornist edelas (4° 29' 57" E). Norra Kuningriigi läänepoolseim punkt on Høybergodden Jan Mayenil (9° 04' 39" W). Norra mandriosa idapoolseim punkt on Kibergsneset Troms og Finnmargi maakonnas Vardø vallas (31° 03' 52" E). Norra põhiosa idapoolseim punkt on Hornøya Vardø vallas (31° 10' 07" E). Norra Kuningriigi idapoolseim punkt on Kræmerpynten Kvitøya saarel Svalbard (33° 30' 59" E). Mõõtmed Kaugus Nordkinnist Lindesnesini on 1748 km või 1752 km. Teineteisest kaugeimad punktid Norra mandril on Lista ja Kavringen (väike neem Vardøst põhja pool). Nendevaheline kaugus on 1790 km. Norra mandriosa suurim laius on 432 km. Norra põhiosa vähimaks laiuseks peetakse traditsiooniliselt 6,3 km Hellemobotni juures Nordlandi maakonnas Hamarøy vallas. Troms og Finnmargi maakonna idaosas Sør-Varangeri vallas on siiski väiksemad vahemaad merest Venemaa piirini, nimelt Bøkfjordenist Elvenesi juurest, Jarfjordenist Jarfjordbotni juurest ja Langfjordenist Boris Glebi juurest (vastavalt 1,5 või 1,6, 2,6 ja 5,8 km). Sadamalinn Narvik asetseb vaid 8 km kaugusel Rootsi piirist. Piir Norra põhiosa piirneb Rootsi (1619 km), Soome (727 km) ja Venemaaga (196 km). Maapiiri kogupikkus on 2542 km. Piir Venemaa ja Soomega asetseb arktilises Põhjas. Piir Rootsiga ulatub Lapimaalt põhjas Skagerrakini lõunas. Venemaal ja Norral olid aastaid lahkarvamused Barentsi meres asuvate territoriaalvete vahelise piiri suhtes ning mõlema riigi hallatud mereala nimetati Halliks tsooniks. 27. aprillil 2010 kirjutati Venemaa presidendi Dmitri Medvedevi Norra-visiidi ajal alla kahe riigi vahelisele lepingule, mis näeb ette piiritüli lahendamise. 15. septembril 2010 kirjutasid Venemaa välisminister Sergei Lavrov ja Norra välisminister Jonas Gahr Støre Murmanskis alla lepingule, mis määras kindlaks kahe riigi vahelise piiri Barentsi merel ja Põhja-Jäämerel. Piir otsustati tõmmata keskjoone (Norra seisukoht) ja sektorijoone (Venemaa seisukoht) vahele. Vaidlusalane 176 000 km2 suurune ala jagati kaheks enam-vähem võrdseks osaks. Loodus Rannajoon Rannajoon on kõiki saari arvestades 83 281 km pikk (ilma saarteta 25 148 km, saarte rannajoon 58 133 km) ning seda iseloomustavad sügavad kitsad lahed, mida nimetatakse fjordideks, samuti suur hulk saari ja saarestikke. Kui fjorde ja muid lahti mitte arvestada, on rannajoone pikkus 2650 km või 2532 km. Fjordid Suurim fjord on Sogne fjord. See on pikim (205 km) ja sügavaim (1308 m). Geirangerfjorden ja Nærøyfjorden kuuluvad alates 2005. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse. Saared Registreeritud saari on 239 057. Tuntumad saarterühmad on Lofoodid ja Vesterålen. Suurim saar Norra põhiosas on Hinnøya (2198 km2). Vega saared Norra keskosas Nordlandi maakonnas kuuluvad alates 2004. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse. Norra 10 suuremat saart on: Väljaspool Svalbardi on suurimad saared: Pinnamood Peaaegu kogu mandriosa võtab enda alla Skandinaavia mäestik. Norra on väga mägine. Ta moodustab suure mägismaa. Iseloomulikud on mäeahelikud ja fjeldideks nimetatavad platood (näiteks Hardangervidda). Norra idaosas on suured orud. Paljudes kohtades on mäed ümarad ja maastik kujutab endast suurt lainjat lavamaad, kus orud ja lahed ei anna tooni. Norra kõrgeim tipp on Galdhøpiggen (2469 m) Jotunheimenis, kus on kogu Skandinaavia kõrgeimad tipud. Varem oli kõrgeim tipp Glittertind, kuid selle liustikumüts on praeguseks nii palju sulanud, et mäe kõrgus on 2464 m. Üle 2300 kõrgusi mäetippe on 26. 31,7% pindalast on kuni 299 m kõrgusel merepinnast, 28,7% pindalast 300–599 m kõrgusel, 19,5% pindalast 600–899 m kõrgusel ja 20,1% pindalast kõrgemal. 39 000 km2 on vähemalt 1000 km kõrgusel merepinnast, 91 000 km2 500–1000 m kõrgusel. Keskmine kõrgus merepinnast on umbes 490 m (Euroopa keskmine kõrgus on 300 m). Jäätumine ja muud loodusjõud kulutasid pinna ning tekitasid paksud liivakivi-, konglomeraadi- ja lubjakivisetted (sparagmiit). Tekkisid ka suuresti erodeerunud peneplaanid. Nendest on tekkinud muu hulgas Lõuna-Norras asetsev Hardangeri platoo 900 m kõrgusel merepinnast, Euroopa suurim mägiplatoo (11 900 km), Põhja-Norras suurema osa endisest Finnmargi maakonnast hõlmav Finnmarksvidda. Kambriumist Silurini oli suurem osa territooriumist allpool merepinda. Sel ajal tekkis 100–160 m paksune lubjakivi, kiltja savi, tahvelkilda ja konglomeraadi kiht. Kaledoonia orogeneesi jätkuna tekkisid mäed. Lääne suunas voolavad jõed olid väga erodeerivad. Mööda maakoore murdumisjooni uuristasid nad sügavale rannikusse lõikuvaid kuristikke ja kanjoneid. Idas oli kallak laugem ja kujunesid laiemad orud. Kvaternaari suure jääaja korduvate jäätumiste vältel moodustas V-kujulistest orgudest laskuvate liustike toime U-kujulised mereveesse uppunud fjordid Norra läänerannikul. Liustikud viisid tohutud mulla-, kruusa- ja kivimassid praeguse Taani ja Põhja-Saksamaani välja. Need materjalid lihvisid 40% Norra territooriumist paljanduva aluspõhja. Norra lõunaotsast kulgeb põhja poole mäeahelike süsteem Langi mäed, mis eraldab idas asetsevat Østlandeti läänes asetsevast Vestlandetist. Vestlandeti kitsal rannikul on palju saari ning järskude nõlvadega kitsad fjordid lõikuvad sügavale mägedesse. Erandiks on Jæreni tasandik Stavangerist lõunas. Ida poole suunduv mäeahelik eraldab Østlandeti põhjaosa Trondheimi ümbrusest ehk Trøndelagist. Põhja-Norra algab peaaegu Norra keskelt. Enamik sellest on põhjapolaarjoonest põhjas. Suure osa sellest katavad mäed, mis ulatuvad ka arvukatele saartele. Geoloogiline ehitus Suur osa Norrast kuulub Kaledoonia orogeneesi piirkonda. Mesosoikumis eraldus sellest fragment, mis paikneb põhja pool tinglikust joonest, mis kulgeb Hardangerfjordeni suudmest läbi Mjøsa järve Rootsi piirini. Mäeahelik moodustus siluri lõpus. Sellest lõuna pool paiknev ala ja endise Finnmargi maakonna lõunaosa asetsevad eelkambriumi väga kõvade kristalsete kivimitega (graniit ja muud moondekivimid) 1–2 miljardi aasta vanusel Fennoskandia kilbil. Eelkambriumi aluskorral on kohati hilis-eelkambriumi settekivimid (650 miljonit aastat vanad ja vanemad) ja kambrosiluri kihistused (542–416 miljonit aastat). Aluskord koosneb gneisist, graniidist ja muudest arhaikumi ja paleosoikumi moodustistest. Vestlandet ja Trøndelagis on devoni kivimid (umbes 370 miljonit aastat vanad). Oslo fjordi piirkond on alang (Oslo alang või Oslo väli), üks väheseid kohti Skandinaavias, kus kristalne kilp on kaetud ulatusliku nooremate moodustiste kihiga. Norra paikneb nõrga seismilisusega alal. Ta kujutab endast võrdlemisi stabiilset ja rahulikku maakoore osa. Maakoore kerkimine kvaternaaris on glatsioisostaatiline (maismaa taaskumerdumine pärast jääkuplist vabanemist). See on toonud ja toob kaasa suuremaid ja väiksemaid pingeid, kuid kerkimine toimub üldiselt sujuvalt. Lõuna-Norras ei ole kahel viimasel sajandil olnud ühtki tähelepanuväärset maavärinat. Loodusvarad Maavaradest leidub Norras naftat, maagaasi, vase-, nikli-, raua-, tsingi-, titaani-, tina- ja molübdeenimaaki ning kromiiti ja püriiti, samuti kivisütt ja koobaltit. Naftal on väga suur majanduslik tähtsus. Mineraalseid maavarasid ei ole piisavalt. Tähtis loodusressurss on ka hüdroenergia; umbes 99% elektrienergiast toodetakse hüdroelektrijaamades. Künkliku ja kõrge pinnamoe tõttu leidub Norras suhteliselt vähe viljakat põllumajandusmaad. Kalavarud on suured. Tähtis loodusvara on ka mets. Kuigi pinnamood raskendab ka metsamajandust, on suur osa okasmetsadest majanduslikus kasutuses. Norra ranniku lähedal on haruldasi muldmetalle. Kliima Norras lahutab Skandinaavia mäestik kitsast humiidset rannikuriba läänes kontinentaalsema kliimaga idaosast. Norra läänerannikul on laiuskraade arvestades väga mahe ja niiske kliima. Põhjuseks on Golfi hoovus, mille haru Norra hoovus toob 4–5 miljonit tonni sekundis suhteliselt sooja troopikast pärit vett. Rannik jääb seetõttu isegi Finnmargis (sealhulgas Hammerfesti ja Kirkenesi sadam) enamasti kogu talveks jäävabaks. Mere mahendav mõju, mis on tingitud hoovuse kohalt puhuvast soojast meretuulest, annab tunda ka õhutemperatuurides, eriti talvel (umbes −5 °C kuni +2 °C). Mere kohalt tulnud niiskus sajab alla mägedest lääne pool. Nõnda on Bergeni linn üks Euroopa vihmarikkamaid. Mägedest ida pool on sademeid väga vähe. Sademete hulk kasvab lõuna poolt põhja poole. Kogu rannikuribal on see mais märgatavalt väiksem kui sügisel. Mida sügavamal sisemaal, seda kontinentaalsem on kliima. Sademeid jääb vähemaks, suved on soojemad, talved märgatavalt külmemad. Läänerannikul on aasta keskmine temperatuur 7 °C, mis on 30 °C võrra laiuskraadi keskmisest kõrgem. Põhjapolaarjoonest põhja pool paiknevatel Lofootidel on jaanuari keskmine temperatuur 24 °C maailma keskmisest kõrgem. See on üks maailma suuremaid temperatuurianomaaliaid. Üle Norra kulgevad Atlandi ookeani põhjaosa tsüklonid, mis toovad sagedasi torme ja ilmamuutusi. Lääne-Norras on mereline kliima suhteliselt jahedate suvedega ja pehmete talvedega. Aasta keskmine sademete hulk on 2250 mm. Mägede varjus Ida-Norras on mandriline kliima soojade suvede ja külmade talvedega. Aasta keskmine sademete hulk on alla 360 mm. Veestik Järved ja jõed moodustavad 6,0% Norra pindalast. Jõed Iseloomulikud on kõrged joad ja kalarikkad jõed. Ülekaalukalt pikim jõgi on 601 km pikkune Glåma, mis suubub Fredrikstadi lähedal Oslo fjordi. Teised Lõuna-Norra suuremad jõed suubuvad merre Drammeni ja Skieni lähedal. Teine pikk jõgi on Teno (360 km), mis voolab piki Soome piiri kirdesse. Kõrgeim juga on kahest järjestikusest joast koosnev Mardalsfossen (705 m). Järved Üle 1,5 hektari suurusi järvi on umbes 65 000. Ülekaalukalt suurim on Mjøsa 80 km Oslost põhjas. 514 meetri sügavune Hornindalsvatnet on Norra ja Euroopa sügavaim järv. Norra 10 suurema pindalaga järve on: Liustikud Jostedalsbreen on Euroopa kõrgeim mandriliustik ja suurim liustik Norra põhiosas (487 km2). Liustikud moodustavad 1,0% pindalast (7000 km2). Sood Sood ja märgalad moodustavad 5,8% pindalast. Mullad Jäävaheaegadel ujutas meri suured alad üle, sest jää oli maad tohutu raskusega rõhunud. Piki praegust rannikut ning Oslo ja Trondheimi piirkonnas, mis tõusid 200 meetri kõrgusele merepinnast, settisid paksud savi-, aleuriidi- ja liivakihid. Nende kunagiste rannikupiirkondade all leidub väga häid muldi. Suurtel metsaaladel kaotas muld suure osa mineraalainetest, nii et tekkis halb põllumaa. Østlandeti sisemaal on talud suurte orgude nõlvadel. Orupõhjades on ainult väljapestud mullasetted. Kõige saagikamad põllud on Jæreni tasandikul, kus on head liustikutekkelised mullad, väga mahedad talved, pikad põlluharimishooajad ja rikkalikult sademeid. Lõuna-Norra mullakatte kujunemisel on küllaltki lühike ajalugu. Muldade noorus, nappus ja kohati täielik puudumine tuleb sellest, et Kvaternaaris oli seal valdav liustikukate, mis varem kujunenud mullakatte mehaaniliselt hävitas. Sellepärast tuleb tänapäeva muldade kujunemise alguseks pidada liustiku taganemise aega. Sel ajal ladestasid fluvioglatsiaalsed vood periglatsiaalses vööndis materjali, mis sai tasandikualade mulla lähtekivimiks, eriti Østlandetis, mis on kõige tasasem. Teiselt poolt hakkasid mullad kujunema ka kõrgemate alade paljanduvatel emakivimitel. Seal on lähtekivimiteks enamasti gneisid, gabro, lubjakivi, kildad ja liivakivid. Kõigi Norra muldade lähtekivimitele (välja arvatud lubjakividele) on iseloomulik madal karbonaatsus, mille tõttu nad on vähearenenud ja väheviljakad. Sageli ei lange taiga- ja segametsa piir kokku neile tsonaalselt vastavate leet- ja pruunmuldade piiriga. See on seotud kliima vaheldumisega Euroopas Holotseeni vältel. Seal, kus pruunmuldade areaal ulatub põhja ja on kaetud taigataimestikuga, kasvasid varem soojematel perioodidel segametsad, ja vastupidi. Taimed Pärismaiseid taimeliike on umbes 2000. Endeeme on vähe. Laiades liustikuorgudes kuni 850 m kõrgusel merepinnast Ida-Norras ja kuni 700 m kõrgusel Trondheimi piirkonnas on valdavad paksud kuuse- ja männimetsad. Ka kõige paksemates kuusemetsades leidub sammalt ja kanarbikku. Kõige järsematelgi mäenõlvadel kasvab mitmekesiseid lehtpuid, sealhulgas kaske, saart, pihlakat ja haaba. Kasevöönd on 900–1200 m kõrgusel merepinnast. Kõrgemal on paju ja kääbuskase vöönd. Lääne-Norras on okaspuid ja lehtpuid enam-vähem võrdselt. Suurimad metsad on Rootsi piiri ja Glåma jõe vahel Oslost idas. Østlandetist on umbes pool metsaga kaetud. Seal on umbes pool Norra metsavarudest ja pool Norra põllumaast. Trøndelagist on metsaga kaetud umbes kolmandik. Põhjapolaarjoonest põhja pool on kuuske vähe. Mänd kasvab peamiselt mitmekesise taimestikuga sisemaaorgudes. Igal pool on rikkalikult metsamarju, sealhulgas mustikaid, jõhvikaid ja rabamurakaid. Metsad moodustavad pindalast 38,2%, majandatavad metsad 21,6%. Norra rahvuslill on harilik kanarbik. Loomad Kvaternaari jooksul kattus Norra ala suurte liustikega vähemalt neli korda. Jäävaheaegadel tõmbusid liustikud tagasi. Norrast on teada vaid üksikud seal viimasel jäävaheajal või viimase jääaja interstadiaalsetel pehmematel perioodidel, kui vähemalt orupõhjad olid jäävabad, elanud imetajate luutükke. Varem elanud imetajate jäänused on jää hiljem minema kandnud või purustanud. Leitud on 20 muskusveise või mammuti jäänust. Kuigi kindlasti on olnud ka põhjapõtru ja teisi Arktika loomi, pole nende jälgi leitud. Mõned teised maismaaloomad, sealhulgas mõned põrnikad, võisid jääajad Põhja- ja Lääne-Norra jäävabadel rannaribadel üle elada, teised rändasid sisse, põhiliselt kagust. Pärast viimast jääaega tulid esimesed sisserändavad maismaaloomad arvatavalt Lõuna-Rootsi ja Taani alalt (Norra ja Taani vahel merd ei olnud). Hiljem võisid mõned loomad tulla ka Soome kaudu Põhja-Norrasse. Mageveekalade sisserännet idast piirasid ajutiselt soolase vee tõkked osas praegusest Läänemerest. Järkjärguline maakerge pärast jää kadumist mõjutas veekogusid ja tingis levikuvõimaluste ahenemise, eriti hiljem sisserännanutele. Norra loomastik koosneb arktilistest ja lõunapoolse päritoluga liikidest. Riigi suure põhja-lõunasuunalise ulatuse ja kõrguserinevuste tõttu on loomastik mitmekesine. Kõikjal Norras leidub põhjapõtru, ahme, lemminguid ja muid Arktika loomi, kuigi lõuna pool elavad nad ainult mägedes. Suurtes okasmetsades on tavaline põder. Läänerannikul on arvukalt hirvi. Karu, hunt ja ilves olid 150 aastat tagasi tavalised, praegu aga leidub neid vähestes kohtades, peamiselt põhjas. Rebased, saarmad ja mõned kärplased on tavalised. Paljudes kohtades on mäkrasid ja kopraid. Enamik jõgesid ja järvi on kalarikkad, leidub ka forelli ja lõhet. Viimane elab vähemalt 160 jões. Lõhepüüdjaid koguneb Norrasse kogu maailmast. Lindude seas on palju rändlinde, kellest mõned talvituvad koguni Lõuna-Aafrikas. Põhja-Norras kogutakse miljonite merelindude mune ja aluskarva. Näiteks Ålesundis on väikesed kaljusaared peaaegu täielikult kaetud sadade ja tuhandete pesitsevate lindudega. Mägedes ja metsades on tavalised püüd, kes on populaarsed jahilinnud. Norra rannikult ja avamerest võib leida tuhandeid süvaveekorallide elupaiku. Neist tuntuim on Lophelia pertusa. Maakasutus Maast on: asulate all – 0,7%; siseveekogude all – 6,0%; liustike all – 1,0%; soode ja märgalade all – 5,8%; põllumajanduslikus kasutuses – 3,2%; metsade all – 38,2%; produktiivsete metsade all – 1,6%; muud maad – 45,1%. Asustamata mäed, sood jne võtavad enda alla 235 000 km2. Looduskaitse 1. jaanuaril 2006 oli Norra põhiosas 753 looduskaitseala kogupindalaga 3846 km2, mis vastab 1,2 protsendile pindalast. Lisaks on Svalbardil 21 looduskaitseala, mille kogupindala on 25 314 km2 ehk 41,5% Svalbardi pindalast. Norras on 36 rahvusparki, neist 7 Svalbardil. Norra põhiosas hõlmavad rahvuspargid 22 000 km2, Svalbardi rahvuspargid hõlmavad 14 500 km2. Riik Riigikord Norra on demokraatlik parlamentaarse valitsemissüsteemiga konstitutsiooniline monarhia ja unitaarriik. Riik on demokraatlik: võimu allikas on rahvas (võrdõiguslikud kodanikud) ja selle legitiimsus pärineb rahvalt. Rahva võim väljendub eeskätt parlamendi Stortingi, maavolikogude (fylkesting) ja vallavalitsuste valimistes. Kuningas Kuningal puudub poliitiline võim. Praegune kuningas on Harald V. Storting Norra parlamendis, Stortingis on 169 liiget ja see koosneb kahest kojast – Lagtingist ja Odelstingist. Storting valib oma liikmete hulgast ühe neljandiku saadikuid, et moodustada Odelsting, ja see valimine viiakse läbi pärast parlamendivalimisi uue parlamendi esimesel korralisel istungjärgul. Lagting jääb sellesse koosseisu kogu Stortingi istungjärgu ajaks, kui ainult ei tule osaliste valimiste kaudu täita selle liikmete vakantseks jäänud kohti. Iga koda peab oma istungeid eraldi ja nimetab oma esimehe ja sekretäri. Kumbki koda ei saa viia läbi istungit, kui sellest võtab osa alla poole koja liikmetest. Kuid eelnõud, mis käsitlevad konstitutsiooni muutmist, võivad olla võetud arutusele vaid vähemalt kahe kolmandiku Stortingi liikmete kohalolekul. Pärast Stortingi istungjärgu avamist on peaministril ja teistel Riiginõukogu liikmetel õigus võtta osa Stortingi mõlema koja istungitest võrdsete liikmetena, kuid nad on hääleõiguseta ja neil on vaid lahtistel istungitel toimuvatest aruteludest osavõtu õigus. Kinnistel istungitel võivad nad osaleda vaid siis, kui neile on selleks vastavast kojast antud luba. Peaaegu kõik seadused avaldatakse kuninga nimel koos Norra Kuningriigi pitsatiga järgmises vormis: "Meie, nimi ..., teatame, et meile oli esitatud Stortingi otsus sellel teatud kuupäeval, milles on öeldud (järgneb otsus); selle tulemusel me kiitsime selle heaks ja kinnitasime ning käesolevaga kiidame heaks ja kinnitame juba seadusena isiklikult ja Kuningliku pitsati lisamisega". Valitsus Valitsuse moodustamisel on nõue, et enam kui pooled ministritest (praegu 19-st 10) on Norra kiriku liikmed. Luterlus on riigiusk. Aastast 2021 on võimul Jonas Gahr Støre valitsus. Kuuluvus rahvusvahelistesse organisatsioonidesse Erinevalt naabermaadest Rootsist ja Soomest ei ole Norra astunud Euroopa Liitu, kuid erinevalt nendest on ta NATO liige. Norra teeb naabermaadega koostööd Põhjamaade Nõukogu raames. Pealinn Norra pealinn on alates 1814. aastast Oslo. Haldusjaotus Norra on jaotatud 11 maakonnaks (fylke): Agderi maakond Innlandeti maakond Møre og Romsdali maakond Nordlandi maakond Oslo Rogalandi maakond Vestfold og Telemargi maakond Troms og Finnmargi maakond Trøndelagi maakond Vestlandi maakond Vikeni maakond Enne 2020. aastal jõustunud haldusreformi oli maakondi 19. Maakonnad on jaotatud valdadeks ehk kommuunideks (kommune, mitmus kommuner, uusnorra kommunar). Neid on 356. Erakonnad Alates Venstre ja Høyre kujunemisest Stortingi fraktsioonidena on Norra poliitika põhitegijad olnud erakonnad, kuigi Norra põhiseadus neid kaua ignoreeris. Nende tähtsus on osalt tulenenud proportsionaalsest valimissüsteemist, osalt olnud selle üks eeldusi. Parteid on olnud märkimisväärselt stabiilsed: enamik Norra poliitikas praegu domineerivatest parteidest on olnud Stortingis esindatud 1930. aastatest saadik, kuigi valijate lojaalsus parteidele on vähenenud. Seda seletab võib-olla suhteliselt tugev parteidistsipliin: Stortingi liikmed astuvad seal suhteliselt harva oma partei vastu välja. Pärast Teist maailmasõda on Stortingis olnud esindatud 6–9 parteid. Samad parteid, mis konkureerivad parlamenti, konkureerivad ka kohalikel valimistel; see võib seletada parteiorganisatsiooni suhtelist tugevust. Esimese parteina tekkis Venstre, teisena Høyre. Stortingis on esindatud järgmised parteid: Töölispartei ehk Tööpartei (Det norske Arbeiderparti, Arbeiderpartiet; Ap/DNA) Progressipartei (Fremskrittspartiet; Frp, FrP) Norra Konservatiivne Erakond ehk Paremerakond (Høyre; H) Norra Kristlik-Demokraatlik Erakond ehk Kristlik Rahvapartei (Kristelig Folkeparti; KrF) Keskerakond ehk Tsentrumipartei (Senterpartiet; SP) Sotsialistlik Vasakpartei (Sosialistisk Venstreparti; SV) Norra Liberaalne Erakond ehk Vasakerakond (Venstre; V) Rahvastik Inimareng Norra on ÜRO inimarengu indeksi poolest maailma riikide seas esikohal. Aastatel 2001–2006 oli Norra esikohal (arvestatud 1999– andmete põhjal) ning 2007. ja 2008. aastal (andmed 2005. ja 2006. aasta seisuga) teisel kohal Islandi järel (kuigi inimarengu indeks oli Islandil ja Norral praktiliselt sama – vastavalt 0,967 ja 0,968). Norra inimarengu indeksi muutumine aastatel 1980–2006 1980 – 0,900; 1985 – 0,911; 1990 – 0,924; 1995 – 0,948; 2000 – 0,960; 2003 – 0,966; 2004 – 0,967; 2005 – 0,967; 2006 – 0,968. Rahvastiku näitajad Rahvaarv Norra rahvaarv on 5 051 275 (seisuga 1.01.2013). Sellega on ta Euroopa riikide seas 28. kohal (Türgit arvestamata). Asustus Rahvastikutihedus on 14,82 in/km2. Kuigi ligi pool rahvastikust elab riigi lõunaosas (pealinnas Oslos ja selle ümbruses), ei ole rahvastik koondunud suurematesse linnadesse, vaid jaotub enam-vähem ühtlaselt, kusjuures riigi lõunaosa on tihedamalt asustatud. Asulate all on 0,7% pindalast. Etniline koosseis Norra on üks etniliselt homogeensemaid riike. Norralaste kõrval, kes moodustavad 90–91% rahvastikust, on suurim põlisrahvas saamid, keda on 30–40 tuhat. Põhja-Norras elab ka soome päritolu kveene. Norras on märkimisväärsel hulgal immigrante muu hulgas Poolast, Pakistanist, Kurdistanist, Iraagist, Vietnamist, Somaaliast ja Türgist. 2009. aastal oli Norras 303 000 välisriigi kodanikku ehk 6,3% elanikest. Majandus Norra on arenenud majandusega riik. Traditsioonilised tegevusalad on olnud kalapüük ja metsandus. Pärast Teist maailmasõda on hoogsalt laienenud mäendus ja tööstus. Majandus põhineb suuresti teenindusel, nafta- ja maagaasitootmisel ning kerge- ja rasketööstusel. Norra majandus kujutab endast segamajandust, milles on ühendatud vaba turumajandus ja riigi sekkumine. Norra on suhteliselt rikas loodusvarade poolest: nafta, hüdroenergia, kalavarud, mets ja mitmesugused mineraalsed maavarad. Tänu energia heale kättesaadavusele, suhteliselt soodsale asendile Lääne-Euroopa turgude suhtes, ulatuslikule industrialiseeritusele, poliitilisele stabiilsusele ja kõrgele haridustasemele on Norra kujunenud heaoluriigiks, mis on üks maailma jõukamaid. Riik on suuresti sõltuv nafta- ja kalahindadest rahvusvahelistel turgudel. Aastal 2004 moodustasid nafta ja maagaas 50% ekspordist. Vaid Saudi Araabia ja Venemaa ekspordivad enam naftat kui Norra. Norra otsustas mitte liituda Euroopa Liiduga referendumitel aastal 1972 ja novembris 1994. Aastal 2000 müüs valitsus ühe kolmandiku varem täielikult riigi omanduses olnud firmast Statoil. Majanduskasv oli 0,8% aastal 1999, 2,7% aastal 2000 ja 1,3% aastal 2001. Pärast majanduskasvu pidurdumist aastatel 2002 ja 2003 hakkas 2004. aastal majandus taas kiiremini arenema. 2009. aastal langes majandus 1,4% ja aastal 2010 taas 1,5% tõusis. Viimased uuringud on leidnud, et Norra naftavarude all peitub suuri koguseid kivisütt. Sütt on praegu võimatu kaevandada, aga sellega võidakse hakata tegelema tulevikus. Norra on traditsiooniline mereriik. Tuhatkond aastat tagasi jõudsid Norra viikingitest meresõitjad Suurbritannia saare, Islandi, Gröönimaa ja isegi Põhja-Ameerika mandrini. Kalapüük, laevaehitus ja laevandus on etendanud Norra majanduses tähtsat osa. Kuigi laevanduse osatähtsus on tasapisi langenud, on Norral suur kaubalaevastik. Majanduspoliitikas on olnud eesmärgiks rahvastiku sissetulekute võimalikult ulatuslik võrdsustamine. Seetõttu on ühiskond sotsiaalselt suhteliselt homogeenne. Väliskaubandus Peamiselt tänu nafta ja maagaasi ekspordile on Norra väliskaubandusbilanss alates 1990. aastast olnud positiivne. Aastal 2008 oli väliskaubanduse ülejääk 466 miljardit krooni. Eksport Aastal 2008 oli Norra kaupade ja teenuste ekspordi kogumaht 1196 miljardit norra krooni, sellest 928,6 miljardit krooni moodustas kaupade eksport. Toornafta, kütuste ja elektrienergia eksport moodustas kaupade ekspordist umbes 63%. Norra ekspordib toornaftat umbes 100 miljonit tonni ja maagaasi umbes 85 miljardit m3 aastas. Muud suuremad kaubagrupid ekspordis on värvilised metallid (peamiselt alumiinium ja nikkel), kalatooted, töödeldud nafta- ja gaasitooted ning mitmesugused masinad ja seadmed. Teenuste ekspordis on tähtsamad valdkonnad laevandus, finantsteenused, turism ja naftapuurimine. Norra suuremad ekspordipartnerid on Suurbritannia, Saksamaa, Holland, Prantsusmaa, Rootsi ja USA. Suurbritannia on esikohal tänu sellele, et nafta ja maagaasi eksport sinna moodustab umbes 40% Norra nende kaupade koguekspordist. Kui nafta ning laeva- ja naftaplatvormide ehitus kõrvale jätta, on Norra olulisim partner nii ekspordi kui ka impordi puhul Rootsi. Norra eksportis 2007. aastal Eestisse kaupu umbes 700 miljoni Norra krooni eest. Import Aastal 2008 oli Norra kaupade ja teenuste impordi kogumaht 731,4 miljardit Norra krooni, sealhulgas kaupade impordimaht umbes 511,8 miljardit krooni. Norra impordib peamiselt mootorsõidukeid, masinaid, seadmeid, metallitooteid, metallimaake ja vanametalli. Teenuste impordist moodustavad suurema osa turism, finantsteenused ja laevandustasud. Norra suuremad impordipartnerid on Rootsi, Saksamaa, Suurbritannia, Taani, Hiina ja USA. Norra importis 2007. aastal Eestist kaupu umbes 2,5 miljardi Norra krooni väärtuses. Kalandus ja vaalapüük Norra on üks maailma suurimatest kalapüügi- ja kalakasvatusriikidest. Norra kalapüügitsoon ulatub Atlandi ookeani lääneosas Newfoundlandini. Kalapüügi maht Norra vetes on ajaloo jooksul varieerunud, peamiselt ülepüügi ja looduslike kalavarude kõikumise tõttu. Pärast madalseisu 1990. aastatel on kalapüügi maht kahekordistunud. Samal ajal on kalurite ja kalapüügialuste arv langenud rohkem kui kolmandiku võrra. Tänapäeval nimetab oma peamise tegevusalana kalapüügi üle 10 600 inimese, kuna 1950. aastatel oli vastav arv üle 68 000. Püütakse peamiselt turska, heeringat, kiltturska, makrelli ja krevette. Viimase 20 aasta jooksul on arenenud kalade, eelkõige lõhe ja forelli, kasvatus akvakultuuris. Kalakasvandusi hakati rohkem looma 1980. aastate alguses. Tänapäeval moodustab lõhe 85% kogu Norra kalakasvatuse müügimahust. Teine tähtis kalaliik on vikerforell. Kalad ja kalatooted moodustavad 5,3% Norra ekspordist. Norras on väga pikk vaalapüügi traditsioon, kuid pärast kaubandusliku vaalapüügi keeldu 1986. aastal on vaalapüük tunduvalt vähenenud, kuid mitte lõppenud hoolimata Rahvusvahelise Vaalapüügikomisjoni ja Euroopa Liidu kriitikast. Püütakse vaid kääbusvaala, mis ei ole ohustatud liik. 2007. aastal oli vaalapüügilimiit 1052 isendit, püüti 592 vaala. Põllumajandus Põllumajanduslikus kasutuses on 3,2% maast. Maastiku suure mägisuse tõttu on künnimaad ainult 2400 km2. Meedia Norra suurimad üleriigilised päevalehed on Verdens Gang, Aftenposten ja Dagbladet. Suurimad regionaalsed päevalehed on Bergens Tidende, Stavanger Aftenblad ja Adresseavisen. Suurim majandusleht on Dagens Næringsliv. Riiklikul ringhäälingul NRK on kolm telekanalit: NRK1, NRK2 ja NRK3 ning lastekanal NRK Super. Suurimad eratelekanalid on TV 2 ja TVNorge. Haridus Norras on koolikohustus lastele vanuses 6–16 aastat. Kõrgharidusasutused jagunevad ülikoolideks ja kõrgkoolideks. Bakalaureuseõpe kestab 3 aastat, magistriõpe 2 aastat ja doktoriõpe 3 aastat. Vanim kõrgkool on 1750 asutatud sõjaväeakadeemia Krigsskolen. Vanim ja suurim ülikool on 1811 rajatud Oslo Ülikool. 1946 avati Bergeni Ülikool ja 1972 Tromsø Ülikool. Hiljem on ülikooliks saanud Stavangeri Ülikool (2005), Agderi Ülikool (2007). Norra oli juba 19. sajandil üldise kirjaoskusega maa, praeguseks on kirjaoskuse tase peaaegu 100%. Riigikaitse Norra kaitseväkke kuulub 23 000 inimest, sealhulgas teenindav personal. Mobilisatsiooni korral võib see tõusta umbes 83 000 sõjaväelaseni. Igal aastal on sõjaväes umbes 10 000 kutsealust. Sõjaväeteenistus on kohustuslik kõigile 18-aastaseks saanud meestele ja kestab 6–12 kuud. Naistel on teenistus vabatahtlik. Kaitsevägi koosneb maaväest (Hæren), mereväest (Sjøforsvaret), õhuväest (Luftforsvaret) ja kodukaitsest (Heimevernet). Ajalugu Norra oli kuni 1397. aastani eraldi kuningriik, seejärel oli ta koos Taani ja Rootsiga Kalmari unioonis. Kui Rootsi 1521 unioonist lahkus, sai Norrast sisuliselt Taani provints. Aastast 1814 oli Norra laialdase autonoomiaga ja oma põhiseadusega riik, mille pea oli Rootsi kuningas. Aastal 1905 lahkus Norra unioonist Rootsiga ja sai iseseisvaks kuningriigiks, mille esimene kuningas oli Haakon VII. Esiaeg Arheoloogiliste leidude põhjal võib järeldada, et peatselt pärast Weichseli jäätumise mandrijää taandumist tekkis Norrasse inimasustus. Arvatakse, et esimesed inimesed jõudsid Norra aladele 11 000 – 12 000 aastat tagasi. Tõenäoliselt läksid nad läbi Jüütimaa ja Doggerlandi jäävabale Norra rannikule. Nende kivist tööriistad lubavad oletada kuulumist Ahrensburgi kultuuri. Ahrensburgi kultuuri esindajad pärinesid ilmselt Ukraina aladelt Dnepri äärest ja asustasid hiljem alasid Kesk- ja Põhja-Euroopas (Poola, Saksamaa, Taani ja mitme teise hilisema riigi alal). DNA-uuringud on näidanud tänapäeva norralaste lähedast sugulust Põhja-Saksamaa elanikega. Mõnevõrra hiljem saabusid Põhja-Norrasse soome-ugri keeli kõnelevad inimesed. Norra esiaja olulisimaks mälestiseks peetakse umbes 2500–6500 aasta vanuseid Alta kaljujooniseid. Viikingite ajast keskajani Viikingite ajal 8.–11. sajandini langesid praeguse Norra alad, mis olid allunud väiksematele kuningriikidele, järk-järgult ühtse kuningavõimu alla. Kuningas Harald Kaunisjuus alistas Norra edelaosa Hafrsfjordi lahingus umbes 880–885 ja rajas oma residentsi Avaldsnesi kuningatalu. Seda peetakse traditsiooniliselt Norra riikluse alguseks. Rahvastiku tuuma moodustas vabade talupoegade seisus, kuid varanduslik kihistumine oli alanud. Harald Kaunisjuus rakendas karme meetmeid tekkivate kohalike feodaalvõimude vastu, sundis neid oma ülemvõimu tunnistama ning laskis maa maksustada. Feodaalisandad seisid sellele survele vastu. Nad lahkusid maalt ning rajasid Islandil ja mujal uusasundusi. Kuni 11. sajandini tegid Norra viikingid pikki rööv- ja kaubaretki, mis ulatusid Gröönimaa, Põhja-Ameerika ranniku, Lääne-Prantsusmaa ja Vahemereni. Østlandet läks kuningavõimu kontrolli alla 11. sajandi keskpaigas. Samal ajal suri välja Norra põhjaosa valitsenud Lade jarlide suguvõsa. Pärast Harald Kaunisjuukse surma lagunes Norra väikekuningriikideks, mille kuningas Olav Tryggvason taasühendas. Aastal 995 rajas kuningas Olav Tryggvason Mosterile Norra esimese kiriku (Mosteri vana kirik) ja hakkas maad vägivaldselt ristiusustama. Ta suri Taani-vastases sõjakäigus Svolderi merelahingus 1000. aastal. Kuningavõim sai nüüd toetuda kogu maad hõlmavale kirjaoskajate organisatsioonile, millel olid sidemed ladinakeelse Euroopa kultuuriga. Olav Haraldsson edendas Norra feodaliseerumist. Juhtivad aadlisuguvõsad said erilised eesõigused. Aastal 1027 Taani kuninga Knut Suure vastu ettevõetud sõjakäik lõppes edutult. Aastal 1028 tegi Taani vasturünnaku ning paljud Norra aadlikud alistusid Knutile, kuningas Olav pidi aga põgenema. Püüdes oma riiki tagasi võita, langes ta Stiklestadi lahingus. Pärast seda sai kristlusest riigiusund. Pärast Knuti surma suutis Olavi poeg Magnus Norra riiki kindlustada. 1042. aasta päriluslepinguga sai ta Taani kuningaks. 11. sajandil oli arvukalt sisesõdasid. Kiriku võim tugevnes ja hakkas mõjutama kuningavõimu. Aastal 1104 asutati Lundi peapiiskopkond ja Norra kirik vabanes Bremeni peapiiskopkonna võimu alt. Pärast Sigurd Magnussoni surma 1130. aastal sai alguse Norra kodusõda. Kuningavõimu kindlustas uuesti Sverre Sigurdssoni suguvõsa. Aastal 1153 rajati Nidarosi peapiiskopkond. Kuningas Håkon Håkonsson suutis pärast mõningaid segadusi Norrat sisepoliitiliselt kindlustada ja oma võimu laiendada. Hansa Liiduga sõlmiti leping. Alates 1236. aastast olid Bergenis alalised esindused. Norra põhjapiiri (Finnmargi) piiritülid Aleksander Nevskiga lahendati 1252 lepinguga. Kindlustati liitu Rootsiga. Head suhted olid ka Saksa-Rooma keisri Friedrich II-ga ja Kastiilia kuninga Alfonsoga. Kuningas leppis ära varem sageli kuningale vastu seisnud kirikuga, kusjuures kuningale jäid olulised õigused kuninga üle. Peale selle vallutas Norra Gröönimaa ja valmistati ette Islandi võtmine Norra võimu alla 1262–1263. 13. sajandi lõpus tegi kirik kõik, et oma positsiooni kuninga suhtes tugevdada. Tüli lõppes kokkuleppega, millega kiriku sõltuvus kuningast vähenes (1283). Norra katsed Hansa kaupmeeste eesõigusi Bergenis kitsendada ning oma kaubandust arendada nurjusid. Aastal 1294 pidi kuningas koguni nõustuma Hansa eesõiguste olulise laiendamisega. Aastal 1343 pärast norralaste kaotust Kopenhaagenis sõjas taanlaste ja Hansa vastu tuli Norral neid eesõigusi taas kinnitada. Håkon V surmaga suri Kaunisjuukse dünastia välja. Selleks ajaks oli Norra saavutanud kultuurilise õitsengu, mis väljendus rikkalikus õukonnaluules, ajalookirjutuses ning üleskirjutatud saagades ja legendides. Feodaliseerumine ei loonud Norras selgeid sõltuvussuhteid. Allakäik ja Taani aeg Mustal surmal, mis märatses 1348–1350, ja hilisematel epideemiatel olid katastroofilised tagajärjed: suri umbes pool rahvast. Paljud hooned jäeti maha. Endise rahvaarvu taastumine võttis mitu sajandit. Riigitulud olid järgneval sajandil ligi 80% väiksemad; see oli Norrale suurem hoop kui Rootsile ja Taanile. Norra aadelkond vähenes 600 suguvõsalt 200-le ning oli võrreldes naabermaadega väikesearvuline. Musta surmaga kaotas aadel suure osa oma majanduslikust baasist. Norra kuningate dünastia ühendati 1319 Rootsi omaga ja 1380 Taani omaga ning suri 1387 välja. Norra astus 1397 teiste Põhjamaadega Kalmari uniooni ning pärast selle lagunemist 1450 jäi püsima unioon Taaniga. Aastast 1536 oli Norra Taani vasallriik. Oldenburgi dünastia survel kaotati 1537 Riiginõukogu (Riksrådet). Aastal 1537 kaotati reformatsiooni käigus Nidarosi peapiiskopkond ning kiriku tulusid hakkas Kopenhaagenist valitsev kuningas kasutama oma õukonna rahastamiseks. 434 aasta pikkust uniooni Taaniga nimetati 19. sajandil sageli 400-aastaseks ööks, sest Norra oli uniooni nõrgem pool, mida valitseti Kopenhaagenist. Aastaid 1570–1721 iseloomustasid suured maksud ning pikad sõjad Taani-Norra ja Rootsi vahel. Kalmari sõda kinnistas 1613 küll Põhja-Norra põhjaosa lõplikult Norrale, kuid peaaegu kõik muud sõjad viisid territooriumi kaotamiseni. Pärast Torstensoni sõda loovutati Brömsebro rahulepinguga 1645 Rootsile Jämtland ja Härjedalen, 1658 Båhuslen. Aastal 1660 tegi kuningas riigipöörde, saatis Taani Riiginõukogu laiali ning kehtestas absoluutse monarhia, mis kestis 1814. aastani. Praegune Rootsi-Norra piir määrati kindlaks rahuajal 1751. 1814. aasta demokraatlik põhiseadus Taani-Norra kuningas Frederik VI astus liitu Napoleoniga ning jäi seetõttu Napoleoni sõdades kaotajaks. Kieli rahuga 1814 loovutati Norra Rootsi kuningale Karl XIV Johanile. Kevadel 1814, kui Rootsi väed olid lõuna pool sõjakäigul, õnnestus Riigikogul (Riksforsamlingen) Eidsvollis välja töötada ja anda 17. mail 1814 liberaalne Norra põhiseadus, mis põhineb rahva suveräänsuse printsiibil. Pärast lühikest sõda Rootsiga lepiti kokku personaalunioonis Rootsiga. Norra kuninga suveräänsus Gröönimaa, Islandi ja Fääri saarte üle jäi Taani kuningale. Norra sai 1814 oma pealinna (Christiania), valitsuse, armee, sõjalaevastiku, seadused, valuuta, keskpanga ja parlamendi. Hääleõigus oli peaaegu pooltel täisealistest meessoost elanikest. Ainult välispoliitikat juhtis ühine Rootsi-Norra kuningas Rootsi välisministeeriumi kaudu. 19. sajandil juhtis Norrat mitteaadlikest ametnike eliit, kuid opositsiooni organiseerumine tõi kaasa parteide kujunemise. Aastal 1884 otsustas Riigikohus (Riksrett), et valitsus hakkab põhiseadust järgides olema Stortingi poolt nimetatud komitee, mitte kuninga poliitika elluviija. Sellest sai aluse Norra tänapäevane riigikord. Uniooni katkestamisest tänapäevani Norra kasvav rahulolematus uniooniga 19. sajandi lõpus viis Norra-Rootsi uniooni katkestamiseni 1905 rahvahääletuse alusel. Norra valitsus pakkus Norra trooni Taani printsile Carlile. Pärast uut rahvahääletust valis Storting ta kuningaks ja ta võttis nimeks Haakon VII. Alates 1905. aastast võeti kasutusele hüdroenergia. 1970. aastatel võeti kasutusele nafta. See on riigi jõukust ja rahva heaolu märgatavalt suurendanud. Norra on heaoluriik. Esimeses maailmasõjas jäi Norra neutraalseks, kuid Norra laevaehitus etendas sõjas suurt osa. Ka Teises maailmasõjas kuulutas Norra end neutraalseks, kuid Saksamaa okupeeris Norra. Aastal 1972 tühistas rahvahääletus Euroopa Ühendusega liitumise lepingu, 1994 hääletati Euroopa Liiduga ühinemise vastu. Norra on NATO liige. Kultuur Norrast on pärit maailmakuulsaid kirjanikke, sealhulgas Ludvig Holberg, Henrik Ibsen, Bjørnstjerne Bjørnson ning Nobeli auhinna laureaadid Knut Hamsun ja Sigrid Undset. Norrast on pärit ka ekspressionistlik kunstnik Edvard Munch ja skulptor Gustav Vigeland ning helilooja Edvard Grieg. Tuntud on ka polaaruurijad Roald Amundsen ja Fridtjof Nansen ning maailmarändurist etnoloog Thor Heyerdahl. Kirjandus Norral on rikkalik kirjanduslik traditsioon, mis ulatub tagasi vanapõhja laulude ja kuningasaagadeni, mille pani kirja Snorri Sturluson Islandil 13. sajandil. Keskaegsetest teostest on tuntum dialoogivormis "Konungs skuggsjá", mis koostati õpetuseks isa poolt kuningas Magnus Lagabøtele. Taani-Norra ajal olid kuulsamad kirjamehed Petter Dass, kes kirjutas kirikulaule ja luuletusi, millest tuntuim on Nordland poeetiline kirjeldus "Nordlands Trompet", ja taani-norra näitekirjanik Ludvig Holberg, kes kirjutas ka romaani "Nils Klims reise til den underjordiske verden". 19. sajand oli norra kirjanduse õitseaeg. Rahvusromantiline Henrik Wergeland ja euroopalikum Johan Sebastian Welhaven olid kaks väljapaistvat luuletajat, kellest kumbki pani aluse ise laadi traditsioonile. Henrik Ibsenit peetakse üheks maailma suuremaks näitekirjanikuks ja suurimaks realistiks näitekirjanduses. Teised tolle aja väljapaistvad kirjanikud olid Bjørnstjerne Bjørnson, Alexander Kielland ja Jonas Liega said 19. sajandi lõpuks "neljaks suureks". Tähtsad kirjanikud olid ka Arne Garborg ja Amalie Skram. Peter Christen Asbjørnsen ja Jørgen Moes andsid välja norra rahvamuinasjutte, mis esimest korda ilmusid 1840ndatel. Rahvamuinasjuttude rahvalikul keelel oli suur tähtsus norra kirjakeele ja norra kirjanduse kujunemisel. 20. sajandi esimese poole mõjukamad kirjanikud olid Sigrid Undset ja Knut Hamsun, kes mõlemad olid poliitiliselt konservatiivsed. Mõlemad on saanud Nobeli kirjandusauhinna. Teise maailmasõja järel oli norra kirjandus väga mitmekesine, ulatudes Jens Bjørneboe ja Agnar Mykles kultuuriradikalismist Dag Solstadi vasakradikaalse modernismini ja Erlend Loe naivismini. Tänapäeva autoritest on tuntud Jan Kjærstad, Lars Saabye Christensen ja Erik Fosnes Hansen. Jon Fosse on Henrik Ibseni kõrval mängituim norra näitekirjanik; 21. sajandi alguses oli ta Euroopa mängituim nüüdiskirjanik. On ka populaarseid kriminaalromaanikirjanikke, kelle seas on Gunnar Staalesen ja Anne Holt. Kunst Algupärane norra maalikunst kujunes välja maastikumaalist 19. sajandi alguskümnenditel. Varem olid Norras domineerinud Saksamaalt ja Hollandist sisseveetud teosed ning Taani võimu mõjul valminu. Algul loodi peamiselt maastikumaale, hiljem valdavalt impressionistlikke ja realistlikke teoseid. Tänapäeval on Norras palju rahvusvaheliselt tuntud kunstnikke. Muusika Kõige kuulsam Norra helilooja läbi aegade on olnud Edvard Grieg. Norra popmuusika lipulaevadeks on sellised bändid ja esinejad nagu Röyksopp, Turbonegro, Serena Maneesh, Sissel, Annie, Madrugada ja Jaga Jazzist. Norra on olnud regulaarne osavõtja Eurovisiooni lauluvõistlustel ja korduvalt ka esikohti saavutanud – Norra Eurovisiooni lauluvõistlusel. Teater Norras on teater suhteliselt uus kunstiliik. Vanim teater – Den Nationale Scene – rajati 1850. aastal Bergenis. Esimene riiklik teater, Rahvusteater Oslos, avas uksed peaaegu 50 aastat hiljem, aastal 1899. Põhjuseks võib olla asjaolu, et teater on linlik kunstivorm, Norra aga oli ja on tänapäevalgi riik, kus on vähe suuri linnu. Siiski kerkisid vähehaaval teisedki teatrimajad – kõigepealt Trondheimis ja Stavangeris ning 1970. aastatest alates juba peaaegu igas Norra osas. Tants Rahvatants Kaljujoonistel 1. aastatuhande teisest poolest eKr on motiive, mida on tõlgendatud esiaegsete rituaalsete ja maagiliste tantsude kujutistena. Keskaegsest norra tantsust on vähe teateid, kuid võib arvata, et nagu mujalgi Põhjamaades, tantsiti aheltantse (laulutantse). Keskajal on "dans" olnud mõne isiku lisanimi (Sverting dans (1292), "Sigurd dans" (15. sajand)). Arvatakse, et see märgib head tantsuoskust. Külatants (bygdedans) on norra rahvatantsu kihistus, mis on välja kujunenud vanemast paaristantsust. Seda mängitakse viiuli (hardingfele) saatel. Põhilised tantsud on kolmeosalise taktimõõduga springar (Lääne-Norra) ja pols (Ida-Norra) ning kaheosalise taktimõõduga gangar ja halling. Hardfele saatel tantsitavad põhitantsud on springar, halling, gangar ja rull (vossarull). Pols'i tantsitakse tavalise viiuli või lõõtspilli saatel. Springar tuli arvatavasti enne 1600. aastast Saksamaalt või Austriast; oletatakse sugulust lendleriga. Külatantsud on improvisatsioonilised. Neis vahelduvad üksik- ja paaristants. Paarid liiguvad mööda ringi nagu valsis, mis jõudis Norrasse 19. sajandil. 19. sajandi lõpus olid külatantsud välja suremas, kuid Noregs ungdomslag, Landslaget for Spelemenn jt organisatsioonid hakkasid neid kultiveerima. Vanatantsud (gammeldans) jõudsid Norrasse 18. sajandi lõpust. Kõigepealt tuli valss, siis hoppvals, skotsk, hamburger ja lõpuks reinlender. 19. sajandi lõpus tulid polkamasurka, masurka ja Pariisi polka. Pärast 1950. aastat tuli Läti polka. On ka laulumänge ja mitme paari ringtantse. 20. sajandi esimese poole rahvatantsuliikumises tekkisid Fääri saarte eeskujul laulutantsud. Ballett 20. sajandi esimesel poolel oli Norra balleti keskus Norra Rahvusteater. Tolle aja tähtsamad nimed on Gyda Christensen ja Lillebil Ibsen. Esimese kutselise balletiansambli lõid 1948 Gerd Kjølaas ja Briti päritolu Louise Browne. Pärast mitut nimevahetust sai trupist 1958 loodud Den Norske Opera osa. Balletitrupi kunstiliseks juhiks sai Harcourt Algernoff Austraaliast. Klassika kõrvale toodi repertuaari kaasaegset koreograafiat (George Balanchine, Antony Tudor, Birgit Cullberg, Glen Tetley). Norra uute koreograafide seas olid Kjersti Alveberg ja Kari Blakstad. Trupi juhtide seas olid Sonja Arova ja Anne Borg. Aastatel 1990–2002 juhtis taanlane Dinna Bjørn truppi, mis pälvis rahvusvahelise tunnustuse. Talle järgnes ballettmeistrina Espen Giljane. Alates 1992. aastast kannab trupp nime Den Norske Nationalballet. Moderntants Moderntantsu harrastab Norras näiteks Nye Carte Blanche Bergenis. Sealsed koreograafid on Ingun Bjørnsgaard ja Ina Christel Johannessen. Filmikunst Norra kultuuris ei ole filmikunst kesksel kohal. Esimeseks Norra mängufilmiks peetakse 5–6-minutilist draamafilmi "Fiskerlivets farer", mis on kaduma läinud. Selle valmimisajaks peetakse 1907. aastat, kuigi esilinastuse aeg pole teada. Tummfilmi ajastul tehti kokku umbes 45 lühemat või pikemat mängufilmi. Üle kolmandiku neist on kaduma läinud, sealhulgas peaaegu kõik enne 1920. aastat valminud filmid. Esimene helifilm oli Tancred Ibseni ja Einar Sisseneri "Den store barnedåpen" (1931, Oskar Braateni raamatu järgi). 1970. ja 1980. aastatel paranes filmikunsti riiklik toetamine. Silmapaistev nukufilmirežissöör oli Ivo Caprino. Alates 1980. aastatest on Norras valminud rahvusvahelist tähelepanu äratanud filme. 2000. aastatel on toodetud 20 täispikka kinofilmi aastas. Aastal 2001 loodi Norsk Filmfond. Domineeriv filmitootmisettevõte on 1932. aastast Norsk Film A/S. 1997. aastal asutati Lillehammeris Norra esimene filmikool. UNESCO maailmapärandi nimistu Norra kultuurimälestistest kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse Bryggeni hansalinnaosa Bergenis (1979), Urnesi püstpalkkirik (1979), Rørosi kaevandusasula (1980), Alta kaljujoonised (1985) ja Struve geodeetiline kaar (10 riigi ühispärand; 2005). Rahvuspüha Norralased tähistavad 17. mail Norra põhiseaduspäeva. Kantakse rahvarõivaid ja osaletakse (eriti lapsed) linnaparaadidel, mis leiavad aset üle kogu maa. Keeled Norra keelel on kaks ametlikku kirjakeelt: bokmål ja uusnorra keel (nynorsk). Varem, kui Norra oli ühinenud Taaniga, kasutati ka riksmåli. Tänapäeval kasutatakse nii meedias kui ka kirjanduses rohkem bokmål''i. Norra põhjaosas räägivad vähemusrahvused saami ja kveeni (soome) keeli. Vaata ka Norra arhitektuur Norra kuninglik perekond Norra maakondade tunnuslilled Norra valdused Norra tuletornid Norra Ülemkohus Norra jalgpallikoondis 2011. aasta terrorirünnakud Norras Norra 2014. aasta taliolümpiamängudel Norra politseiteenistus EMP ja Norra toetused Eestlased Norras Eesti-Norra suhted Viited Välislingid Norra ametlik koduleht Eestis visitnorway.com Norra interaktiivne kaart Best Beaches in Norway Parimad rannad Norras Riigid Euroopa maad


(4) Ohtlike jäätmete kogumist korraldav isik peab paigutama nende kogumist reguleerivad juhised alalises kogumispunktis nähtavasse kohta. Juhises peab olema fikseeritud ohtlike jäätmete äraveo kord.


source: CulturaX

text: KUIDAS KUIVATADA KINGI SEESTPOOLT KODUS - KASULIKUD NõUANDED Kuidas kuivatada kingi seestpoolt kodus Kumb meist ei satunud vihma või särtsu, ei saanud bussipeatuses märjaks või ei astunud pudelisse? Selline ebameeldivus võib juhtuda igaühele, on oluline tagajärjed õigesti kõrvaldada. Et mitte haigestuda, peate minema võimalikult kiiresti koju, võtma kuuma vanni, aurutama jalgu, jooma piima mee või tee ja vaarikate vahel. See aitab kaitsta teid külma eest. Aga mida teha niiskete kingadega? Kuidas kuivada kuni järgmisel hommikul, et see ei kaotaks oma kuju ja läike? Kuidas kuivatada kingi seestpoolt, et see ei oleks ebameeldiv lõhn? Käesolevas artiklis püüame tegeleda märgade jalatsitega ja vastata kõigile teie küsimustele. Kuidas märjad kingad kuivada? Kõige sagedamini tekib probleem hooajal - vihma või kevadel, kui lumi hakkab sulama ja vormib kõikjal. Mida teha märgade kingadega? Kõigepealt tuleb kingad, savi ja teekonna reaktiivide jäägid põhjalikult pühkida, kuivatamisel, mustus võib sattuda naha pinnale ja jätta ebameeldivaid jälgi ja täpid. Pühkige oma kingad niiske lapiga. Pärast seda peaksid kingad olema võimalikult avatud nii, et aurustuv niiskus väljuks. See tähendab, et võtame välja niisked sisetallad, lahti sidemeid ja eemaldame paelad, avame kõik lukud, lipsud ja velcro. Me avame kingad, keerame meie saapad nii palju kui võimalik. Seejärel tuleb valida kuivatusmeetod, mida me hiljem üksikasjalikult arutame. Kõige lihtsam on küttekehad, mis on igas kodus. Kuid pidage meeles, et liiga kuumad patareid võivad nahka deformeerida. Seetõttu on kõige parem jätta kingad kuiva juurde kuiva allika lähedal. Selleks, et kingad seestpoolt hästi kuivada, tuleb neid niisutada hästi niiskust absorbeerides. Tavapärane ajaleht toimetab selle ülesande kõige paremini - see adsorbeerib koheselt niiskust. Kuid see meetod ei sobi lumivalgete jalatsite jaoks - seal võib olla musta trükivärvi jälgi. Nendel tingimustel kuivavad kingad 5-6 tundi. Kui soovite protsessi kiirendada, peate muutma niisket paberit kingadelt võimalikult kuivaks. Need on võimalused jalatsite kuivatamiseks hädaolukorras ja ootamatutes olukordades. Pidage meeles, et sagedase niisutamisega halvenevad kingad, muutuvad deformeerunuks ja hakkavad veelgi lekkima. Seetõttu on parem niiske ilmaga kummist saapad - nad on hästi kulunud, neil on atraktiivne disain, ja mis kõige tähtsam, nad ei lase üldse kuluda. Mida veel saab kuivatatud kingad? Võitluses mugavate, kuivade ja mugavate jalatsite eest saate kasutada erinevaid kuivatamismeetodeid. Soojendusega põrand. Kui majas on põrandaküte, ei pea te võtma erimeetmeid - jätke oma kingad soojale pinnale. See on ideaalne lahendus, sest kingad kuivavad sel juhul järk-järgult ja ühtlaselt ilma liigse kuumutamiseta. Föön Kui jalatsid tuleb kiiresti kuivatada, siis kasutage föönit - lihtsalt suunake õhuvool. Loomulikult pead sa kõvasti tööd tegema, kuid saate oma jalatsid kuivada vaid poolteist tundi. Pea meeles, et jalatsite kuivatamise ajal tuleb seadistada külmrežiim, nii et õhuvool ei oleks kuum. Erilised kuivatid. Müügil on spetsiaalsed seadmed, mis on spetsiaalselt mõeldud jalatsite kuivatamiseks. Sellised kuivatid võivad olla kaasaskantavad või statsionaarsed, paljud neist on varustatud ionisaatoritega - need takistavad ebameeldiva lõhna teket. Ka mõnedes mudelites saab sisse ehitada UV-sterilisaatorid - nad desinfitseerivad kinga sisepinda ja kaitsevad seda küünte ja naha seente eest. Need kuivatid tuleb sisestada otse kingadesse, nad soojendavad teatud temperatuurini, kingad kuivavad mõne tunni pärast. Fänn Kui te ei soovi fööniga seista, lisage lihtsalt märgpaar ventilaatori võrku ja lülitage seade sisse. Tehke mõned tavalised silmused või konksud, millele kingad kinnitatakse. Veenduge, et õhuvool on täpselt kinga sees. Absorbeerivad materjalid. Ajalehe asemel saate kinga sisse panna veel ühe täiteaine, mis imab täielikult niiskust. See võib olla sooda, soola või lihtsalt riisi. Valitud tooted tuleks valada lõuendikottidesse ja asetada ligunenud kingadesse. Kasside pesakond on ka selle probleemi lahendamiseks suurepärane. See mitte ainult ei ima liigset niiskust, vaid vähendab ka ebameeldiva lõhna levikut. Kandke absorbeeriva materjaliga kingi (ajaleht), et mitte seda liiga pingul täita. Esiteks kahjustab see õhuringlust - kingad kuivavad kauem. Teiseks, tihe polster kingad võivad olla deformeerunud ja kuivad ebaloomulikus asendis. Nahast jalatsite kuivatamisel peaksite sisestama väikesed vahekäepidemed - plastikust või puidust pulgad, mis aitavad kuivaamisel kuju säilitada. Kuidas kuivatada kingi? Kui soovite, et teie talvel saapad ja saapad teeniksid teid rohkem kui ühe hooaja jooksul, peaksite neid korralikult hoolitsema. Kõige tähtsam on, et valesid viise jalatsite kuivatamiseks ei tohiks lubada. Ärge kunagi jätke oma kingi otse kuuma aku külge - see võib sulatada ja muuta selle kuju. Kui aku on kuum, jätke kingad kuivatamiseks lühikese vahemaa tagant - vähemalt 50 cm ja mitte vahetus läheduses. Ärge kunagi kuivatage kingi kuuma õhu puhuriga. Sellest liim võib sulatada, ainus lihtsalt läheb ära, kingad läbivad veel niiskust. Kui kannad suusatajatele või muudele professionaalsetele kingadele mõeldud saapaid, peate seda kuivatama spetsiaalse profiilkuivati abil. Kui te seda reeglit ei järgi, halvenevad kvaliteetsete jalatsite omadused. Ärge kunagi kuivatage kingi ahjus isegi madalatel temperatuuridel. Pikaajalise kuumutamise korral lõheneb nahk lihtsalt, talvepaar on pöördumatult kahjustatud. Sa ei saa kingi ja elektripliidi, eriti avatud tüüpi, kuivada. Mitte ainult ei saa kingad rikkuda, tulekahju oht on samuti suur, see on väga ohtlik. Väga sageli satuvad jalad kampaaniatele ja piknikule, st loodusele. Sellistel tingimustel kuivatavad inimesed oma kingad tihti tulega. Seda tuleks teha väga ettevaatlikult, ilma et teie kingad oleksid tule lähedal. Sa ei saa jätta oma kingi öösel ja minna magama - üks säde võib olla tulekahju jaoks piisav, see ei ole ohtlik mitte ainult kingadele, vaid kogu laagrisse saab tulekahju. Sellistel juhtudel on kõige parem tuua kaasa varukott või spetsiaalne patareidega töötav kuivati. Et mitte sattuda ebameeldivatesse olukordadesse, peate riietuma vastavalt ilmastikutingimustele - kandma kummist saapaid vihmas ja lohises ning võtma tööks eemaldatavad jalanõud. Pidage meeles, et talvel kingad peavad olema kõrge kvaliteediga, sest teie tervis sõltub sellest. Kui jalatsid hakkavad lekkima, ei ole võimalik ainukese terviklikkuse täielikku taastamist - tasub mõelda uuele kingapaarile või saapale. Pea meeles, et me ei ole piisavalt rikkad, et osta odavaid kingi.


text: Kool kui õppemasin Michel Foucault' haridusfilosoofia põhjal — Sirp Ajast taheti välja pigistada üha enam kasutatavaid hetki, et jõuda ideaalse punktini, kus maksimaalne kiirus on ühendatud maksimaalse efektiivsusega.Haridusfilosoofia pakkus Michel Foucault'le huvi sedavõrd, kui see haakus tema kesksete teemadega – tõega ja võimuga. Kool on kahtlemata koht, kus võib sõna otseses mõttes näha ajajärgu võimuvõrgustiku kehastumist ning tõe kehtestamist. Teoses "Valvata ja karistada" kasutas Foucault seoses kooliga korduvalt mõisteid "masin" või "aparaat". Nii näiteks kõneles ta õppimismasinast, pedagoogilisest masinast, järelevalve-, kontrollimis-, eksamineerimismasinast jne. Seejuures jättis ta nende metafoorimaiguliste mõistete sisu otsesõnu määratlemata, kuid laiemat tausta arvestades on see siiski tekstist välja loetav. Nimetades eespool mainitud "masina liike" kokkuvõtlikult õppemasinaks (kuna see hõlmab kooli mitmesuguseid funktsioone, kaasa arvatud õpetaja rolli), püüangi esile tuua, missugused võimu "seaded" lubavad kõnelda koolist kui õppemasinast, milles seisneb kooli ja masina analoogia. Uusaja niigi Newtoni mehaanikast tiinele mõttemaailmale, kus oli juba jumalalegi omistatud kellassepa auväärne amet, avaldas mõju ka prantsuse filosoofi Julien Offray de La Mettrie' 1748. aastal ilmunud raamat "Inimene – masin" ("L'Homme Machine"). Seal pakkus ta kõigile haridusküsimustele üheainsa "ammendava" vastuse: "Pole midagi lihtsamat, nagu igaüks võib näha, kui meie hariduse mehhanism. Kõike saab taandada helidele või sõnadele, mis tulevad välja ühe suust ja lähevad kõrvade kaudu teise ajusse". La Mettrie tekstile viitas oma teoses ka Foucault: "La Mettrie' Inim-masin on ühtaegu hinge materialistlik reduktsioon ja üldine dresseerimisteooria, milles kesksena valdab sõna "kuulekus", ühendades analüüsitava keha manipuleeritava kehaga. Kuulekas on keha, mida saab allutada, kasutada, ümber kujundada ja täiustada. Kuulsad automaadid omakorda polnud mitte üksnes näitlik viis organismist kõnelemiseks, vaid ka poliitilised nukud, redutseeritud võimumudelid" (1). Uut tüüpi distsipliin, mis koolides sisse seati (ja mis paljuski kehtib tänapäevani), pidi allutama õpilased igakülgselt õppemasina maksimaalse efektiivsuse printsiibile. Selleks tuli "konstrueerida masin, mille tulemuslikkuse maksimeeriks seda moodustavate algosade kooskõlastatud liigendus". "Distsipliinideks" nimetas Foucault "meetodeid, mis võimaldavad keha operatsioone üksikasjaliselt kontrollida, mis tagavad keha jõudude kestva allutamise ja suruvad keha jõududele peale kuulekuse-kasulikkuse suhte" (2). Distsipliin fabritseerib kohaseid kodanikke (kõigist neist, kes veel küllalt kohased pole: õpilased, hullud, kurjategijad, haiged, saamatud sõdurid, laisad töölised ...) põhiliselt neljal moel: ruumilise jaotuse, tegevuse kodeerimise, aja kumuleerimise, jõudude kompositsiooni kaudu. (3) Ruumikorralduses pääses maksvusele ajastule iseloomulik tabeli printsiip, rangelt korrastatud read ja ridade read määrasid kindlaks koolimajade arhitektuuri, klassiruumide sisustuse ja klasside süsteemi. "Määrates igaühele individuaalse koha, tegi [ruumiruudustik] võimalikuks igaühe kontrollimise ja kõigi samaaegse töö. See organiseeris õppeaja uue ökonoomia ning pani kooliruumi funktsioneerima kui õppimismasina, aga ka kui järelevalve, hierarhiseerimise, premeerimise masina."(4) Ruudustiku otstarve seisnes selles, et korrastada "ebaselget, kasutut või ohtlikku massi", teisisõnu, "töödelda" või ohjeldada üha kasvavat õpilaste hulka. Foucault möönis, et just massihariduse levik tingis koolis spetsiifilisi ümberkorraldusi. Mis puutub ajasse, siis nägi Foucault modernismiaja koidikul sündimas uut ökonoomiat, mis seisnes aja üha kasvavas, tõhustuvas kasutamises, nõnda et õigupoolest polnudki eesmärgiks enam aja kasutamine, vaid ärakulutamine, ammendamine. Ajast taheti välja pigistada üha rohkem kasutatavaid hetki ja igast hetkest omakorda üha rohkem kasulikke jõudusid, "otsekui oleks vähemalt järjest detailsema sisemise korralduse tulemusel võimalik jõuda ideaalse punktini, kus maksimaalne kiirus on ühendatud maksimaalse efektiivsusega" (5). Säärane keha ja kestust reguleeriv poliit-tehnoloogia taotleb indiviidi üha täielikumat allutamist ja Foucault nendib, et see protsess kestab lakkamatult tänapäevani. Me oleme hakanud seda peaaegu enesestmõistetavaks pidama. Võrdluseks meenutab Foucault varasemat süsteemi, mida ta nimetab "initsiatsiooni" ajamudeliks: hariduse puhul oli tegemist "globaalse ajaga, mida kontrollis üksainus õpetaja ja mis lõppes üheainsa "küpsuseksami" või proovilepanekuga". (6) Õppemasinas on aga õppeaeg ja tööaeg rangelt eraldatud. Selline pisiasjadeni küündiv ruumi- ja ajakorraldus tagab, et koolis ei toimuks vaba ja iseorganiseeruv tunnetamisprotsess, vaid kogu õppemasin teenib formaalse lõpptulemuse huve, seejuures võimalikult suurt ökonoomsust silmas pidades. Masina töö põhiprintsiibid on kiirus ja efektiivsus. Kool kui õppemasin töötab nõnda, et sunnib asjaosalistele peale oma tempo ja tulemuslikkuse, avaldab neile katkematut survet, valvab pigem tegevuse protseduuride kui nende tulemuste järele; üldistatult võiks ehk isegi öelda, et õppemasin peab liigutama antud hulga õpilasi läbi antud hulga aja- ja ruumilõikude, ka ettenähtud hulga õppekavalõikude. Siit saab välja lugeda ka õppemasina ühe olulisima varjatud eelduse, mis on iseenesest nii üldine ja lihtne, et jääb Foucault'lgi sõnastamata: õppemasin sunnib õpilasi, kes eeldatavasti õppida ei taha (olles inertsed, passiivsed nagu ka masina osad, üksikud "jupid", mis iseenesest ei tooda midagi ega liigu omal jõul, vaid ainult vastava seadme, mehhanismi funktsioonide koostöö tulemusel) sooritama ettenähtud sunduslikke toiminguid. Siit sugeneb õppemasinasse teatud pinge, vastuolu, mis annab tänapäeval üsna selgelt tunda: avalikul tasandil rõhutatakse motivatsiooni tähtsust, seespool aga töötab õppemasin endiselt sunduse printsiibil. Seepärast peavad need õpilased, kes tõepoolest mõnesse ainesse süveneda soovivad, tegema seda pigem väljaspool kooli aja- ja ruumiruudustikku, seega õppemasina "kiuste". Samal ajal peab õpetaja õppemasina piires püüdma õpilased kuidagimoodi ära võluda, neile meeldida, sest vana hea viisakus, mis kuulus kokku arusaamaga haridusest kui väljavalitute privileegist, enam ei kehti. Nõuda viisakust noortelt inimestelt, keda õppemasin kohtleb kui ohjatavat massi, on paraku samuti omal kombel vastuoluline. Järgnevalt vaatleme õpetaja rolli õppemasinas, kuigi Foucault otseselt sellele teemale ei keskendu. Tema visioonis asub õpetaja eelkõige võimupositsioonil – isegi sedavõrd, et ta võib leida järgmisest loetelust: "... terve armee tehnikuid tuleb võtma üle teatepulka timukalt, sellelt kannatuse vahetult anatoomilt: järelevalvajad, arstid, asutuste vaimulikud, psühhiaatrid, psühholoogid, haridustöötajad [éducateurs]" (7). Nõnda omandab õpetaja tõepoolest hirmuäratava ilme. Ühelt poolt on muidugi tõsi, et õpetaja päralt on koolis rohkem võimuhoobasid kui õpilastel, aga teisest küljest kuulub ta samuti õppemasinasse ja sellisena pole tal kaugeltki piiramatut tegevusvabadust. Seega võiks küsida: millised õpetajat koolis mõjutavad tegurid teevad temast masina osa, mitte vaba tunnetava inimese, kes ühiskonna hüvangut silmas pidades ise soovib teadmisi ja hoiakuid noortele edasi anda? "Õppemasina seaded" – nimetagem nõnda tinglikult õppemasina ruumi- ja ajaruudustikku ning nende vahel organiseeritud liikumisi. Klassiruumid, tunniplaan ja koolimaja arhitektuur on mõeldud masside liikumise tõhusaks korraldamiseks, kuid teevad peaaegu võimatuks õpetaja ja õpilase individuaalse suhtlemise. Siit sugeneb õppemasinasse vastuolu ja pinge: ühelt poolt on tänapäeval tekkinud arusaam individuaalse suhtlemise tähtsusest ja seda väärtustatakse hariduskontseptsioonides, teiselt poolt on kooli kui õppemasina vorm jäänud selliseks, milliseks see kujunes umbes kakssada aastat tagasi. Ümarlaudadega väikesed seminariruumid tekivad koolimajadesse väga aeglaselt, ja pole ka ime, sest unistus omavahel suhtlemisvõimelistest, järelikult umbes tosina osalisega õpperühmadest tundub tõelise ketserlusena. "Plaadimängija" – see roll avaldub kahes dimensioonis: esiteks paralleelklasside ja eri aastakäikude õpetamises, teiseks õpetaja suhtes oma teadmiste pagasiga. Paralleelklasside puhul kehtib ettekujutus, et kõik õpilased peavad saama sama informatsiooni. Seega peaks õpetaja paralleelklasside puhul taotlema võimalikult sarnast tunni sisu (see nõue tuleneb juba ettemääratud ainekavastki). Siit siis "plaadimängija" märksõna: esitades sama teemat samal päeval (või vähemalt samal nädalal) kaks või rohkem korda, tekib kalduvus piirduda äsja esitatud versiooni kordamisega. Oleks tõepoolest raske saavutada, et õpetaja suudaks näiteks kolm korda järjest (3×45 minutit) käsitleda sama teemat ühtviisi värskelt ja vaimustunult. Vastuabinõu seisneb sel puhul võimalikult ulatuslikus suhtlemises õpilastega: teema jääb küll samaks, aga õpilased vahetuvad ja see aitab lisada "juba valmis plaadile" uusi küsimusi või vaatenurki. Aastast aastasse sama teema kordamise vastu ei aita samuti miski muu kui elav suhtlemine. Tõsi, õpetaja peaks vähemalt ideaalsel juhul pidevalt oma ainekava sisu uuendama, ajakohastama. Kuid õppemasina raamistik seab sellele piirid: etteantud ajaruudus ei ole võimalik teemasid lõputult laiendada. Siin avaldub järjekordne vastuolu: ühest küljest on vähemalt deklaratiivsel tasandil soovitav, et õpetaja oma ainealaseid teadmisi pidevalt täiendaks. Teisest küljest jõutakse tunniruudus tegelda ikka ainult ABCga. Paraku on plaadimängija roll ka õpetajale endale kõige mugavam töömoodus.Siin toimib masinlik ökonoomsusprintsiip: kuidas saavutada vähima aja- ja energiakuluga võimalikult suur tulemus – kusjuures tulemust mõõdetakse hariduse saanud õpilaste arvu ja antud tundide arvu järgi. Õpetaja teadmiste ehk pädevusega seostub veel teisigi probleeme. Õppemasin aktsepteerib õpetajate puhul ainult niisugust enesetäiendust, mis toimub õppemasina mõnes muus harus. See tähendab, õpetajad on kohustatud käima täienduskursustel ja -koolitusel. Nõnda annab õppemasin ise endale tööd, funktsioneerides ka täiskasvanute koolituse tasandil. Pealegi on ju täienduskoolitus väärtuste skaalal kaheldamatult hea. Tõepoolest, ainsa puudusena saab viidata sellele, et täienduskoolituse süsteem "katab kinni" või "varjab" masinavälise enesetäienduse – lihtsalt lugemise ja mõtlemise, mida inimene teeb vabatahtlikult, organiseerimatult, väljaspool õppemasina aja- ja ruumiruudustikku, ning mis on seda tõhusam, et ajaruudustiku puududes saab seejuures tõepoolest teema üle mõelda, mitte ainult informatsiooni koguda. Niisugust omaalgatuslikku, mitteformaalset lugemist ei võta õppemasin vähimalgi määral arvesse, sest seda pole võimalik mõõta ega konkreetselt kontrollida, mistõttu seda tegevust siis ühtlasi ei väärtustata, kaasa arvatud sel teel, et seda ei arvata tööaja hulka ja järelikult ka ei tasustata. Pole ette nähtud, et õpetaja väljaspool koolitusi raamatuid loeks või et sel oleks seos tema tööga. Õppemasin eeldab, et õpetaja kui masina osa on pädevuse poolest algusest peale "valmis" – või kui endiselt plaadi kujundit kasutada, siis tema "plaat" peab olema valmis, soovitatavalt (õppemasina seisukohalt kõige ökonoomsemalt) omandatud ülikoolis õppimise ajal loengute konspekteerimise teel. Sellisel ökonoomsusel on ajaloolised põhjused. Esiteks, keskaegsetes kloostrikoolides põhines õppetöö printsiibil, et vähestel haritlastel oli teadmisi, mida tuli väljavalitud õpilastele suuliselt edasi anda, sest raamatuid oli vähe ja need olid kättesaadavad vaid vähestele. Teiseks, totalitaarse ühiskonna puhul peaks "plaadi valmiskirjutamine" ülikoolis tagama selle ideoloogiliselt õige sisu. Nõnda saab õppemasin ennast hälbimisohuta taastoota. Kuid mis põhjusel soosib õppemasin tänapäeval ikka plaadimängija printsiipi, kuigi enam ei kehti ei keskaegne põhjus (kättesaadava informatsiooni vähesus) ega ka totalitaarne põhjus (ideoloogiline kontroll)? Kõige määravam või vähemalt silmatorkavam põhjus võib peituda rahas, selle kokkuhoius. Seega ikkagi ökonoomsusprintsiibis. Teisele süvapõhjusele osutab Erich Fromm: "Nüüdisühiskonnas lähtutakse sellest, et omava eluviisi juured on inimloomuses ja seetõttu on praktiliselt võimatu seda muuta. Sama arusaama väljendab dogma, et inimesed on põhiliselt laisad, loomult passiivsed ja tahtetud tegema tööd ja üleüldse midagi, kui neid ei sunni selleks ainelise kasu tagaajamine või nälg või hirm karistuse ees. Selles ei kahtle peaaegu keegi, ja sama usk kujundab ka meie koolitus- ja töömeetodeid" (8). Järelikult pole kooliväline lugemine õpetaja töö ja kui see pole töö, ei kuulu see ka tasustamisele. Või siis eeldatakse varjatult, et olemata kohustatud süsteemsel koolitusel osalema, ei tegele õpetaja nagunii enesetäiendamisega. "Tükitööline" – huvitav on küsida, miks arvestatakse õpetajate tööaega enesestmõistetavalt ainult tundide arvu alusel (juba nimetus "tunnikoormus" sobib kokku Foucault' õppemasina ideega). Toogem paralleeli teiste nn riigipalgaliste töötajatega: kuidas oleks, kui tuletõrjuja saaks palka ainult kustutatud tulekahjude arvu järgi? Politseinikud saaksid palka ainult nii palju, kui palju nende piirkonnas pannakse toime kuritegusid? Või kui kiirabiarst palgata jääks, juhul kui inimesed tema teeninduspiirkonnas juhtuksid nädal aega hea tervise juures püsima? See on mõeldamatu, vastaks tõenäoliselt iga terve mõistusega inimene. Sest sel juhul oleks arst huvitatud haigete, mitte tervete inimeste rohkusest, politseinik oleks huvitatud kõrgest kuritegevuse määrast ja tuletõrjujad võiksid viimases hädas ise põlenguid süütama hakata ... Nende ametialade esindajatele makstakse palka pädevuse (valmisoleku) eest, sõltumatult pädevuse rakendamise juhtumite arvust. Õpetaja aga ei kuulu meie ühiskonnas nende töötajate hulka, kelle tööd tasustatakse pädevuse alusel, vaid tundide kui "tükkide" arvu alusel. Sellesama loogika järgi on õpetaja "objektiks" õpilased, kes on rangelt paigutatud samasse ajalisse ja ruumilisse ruudustikku, kuhu on suletud ka õpetaja. Kool kui õppemasin võtab õpetaja puhul arvesse ainult oma ruudustiku piires toimuvat tegevust. Lisaks arvestatakse (tõsi küll, kuskil bürokraatlikus nähtamatuses) teatud aega, mis on ette nähtud "vihikute parandamiseks" või "klassi juhatamiseks", aga see tegevus eeldab siiski otsest kokkupuudet "objekti" või "selle osaga" – õpilaste või vähemalt nende kirjalike tööde või vihikutega. Õpetaja kui õppemasina osa puhul pole ette nähtud, et tal oleks väärtus pädevuse kandjana, vaid ainult sedavõrd, kui ta on otseses kontaktis "materjaliga", see tähendab õpilaste või "õpilaste osadega". Selle mõtteviisi tagajärjel kiratsevad maakoolid, kus ainetunde on normkoormusest vähem, "peade" arvust rääkimata. Mõni haridusreformaator võiks vähemalt kaaluda seni veel utoopilist kontseptsiooni, et ka õpetajatele makstaks palka pädevuse eest: kui vastava haridusega isik leitakse väärivat usaldust, et teda lapsi harima lubada, siis võiks talle ka pädevuse-põhist palka maksta. "Käsitööline" – mõlemast eelmainitud punktist, nii "plaadimängijast" kui ka "tükitöölisest" tuleneb veel üks küsimus: kui õpilased on õppemasinas õpetaja töö objekt, siis millised on õpetaja töövahendid, tööriistad? Saamata siinkohal viidata mingitele sotsioloogilistele uurimustele, küsin lihtsalt iseendalt: mis on minu kui filosoofia õpetaja töövahend? Ja vastus ei ole mitte "kriit", vaid – "raamat". Tõsi, õpetaja ei pea ostma kriiti ja maksma koolimaja kütte eest, kuid raamatuid peab ta igatahes ise ostma. Ilma raamatuteta saab läbi ainult "plaadimängija". Õppemasin ei tunnista õpetaja töövahenditena raamatuid, vaid "füüsilisi" vahendid nagu kirjutusvahendid, valgus, küte, ruumid jms. Töövahendite vaatepunktist paistab Eesti praegune projekt – õpetajatele sülearvutite annetamine – kuuluvat kindlalt õppemasina mehaanikasse. Sülearvuti on lihtsalt üks senisest tõhusam kriit, lisaks veel kaunistatud eesrindlikkuse ja helge tuleviku ideoloogiaga. Kuid sülearvuti sisaldab ainult ketast ja programmi, mitte teadmisi. Teadmised pärinevad tänapäeval siiski veel valdavalt raamatutest. Ometi pole kuulda kavatsusest, et õpetajatele võiks näiteks igal õppeaastal kompenseerida teatud summa eest erialakirjanduse või -ajakirjade ostmise. "Hindamismasin" – samuti üks õpetaja masinlikke rolle. Hinded (punktid, pallid, kraadid) kalduvad olema õppemasina liikumapanev jõud, "mootor", eks ikka samal varjatud eeldusel, et miski muu ei saa sundida õpilasi liikuma lõppeesmärgi ehk lõputunnistuse poole; samuti pole millegi muu järgi võimalik õpetaja töö efektiivsusele objektiivset hinnangut anda. "Objektiivsus" on püha ja puutumatu märksõna. Õppemasina loogika järgi on see vaieldamatult hea asi. Ei ole ju võimalik väita, et õpetaja peaks hindama õpilasi subjektiivselt. Kuid väljaspool objektiivse-subjektiivse nõiaringi võiks ju kõne alla tulla individuaalne tagasiside? Pole sugugi kindel, et õpilased ilma hinneteta tingimata lolliks jääksid. Siiski eelistab õppemasin objektiivsuse saavutamiseks läbi viia testi vormis teadmiste kontrolli, küsimata, kas see on iga õppeaine puhul kohane. Näitena mainigem siin vaidlusi lõpukirjandi ärakaotamise üle. Kirjandile pannakse süüks, et selle hindamine pole piisavalt objektiivne, mistõttu see tuleks asendada testi vormis õigekeelsuseksamiga. Kui õppemasin tõepoolest küpsuskirjandist kui ebaobjektiivsest ettevõtmisest loobub, triumfeerib taas kord masinlikkuse printsiip. Kool ei ole ei mõtlemise ega sotsiaalsuse koht, vaid informatsiooni edastamise ja tagastamise koht. Testisüsteem oma ainuõigete vastustega teeb õpetajast hindamismasina isegi sedavõrd, et tema isiklik osalus polegi ehk lõpuks enam vajalik, sest õpilane võib saada tulemuse teada otse arvutist. Siin näib õppemasin selgesti vastavat Marxi kunagisele ennustusele, et üha täiuslikumaks muutuv masin hakkab asendama inimtööd ja iga uus tehnoloogiline läbimurre "muudab töölise tegevust üha enam ja enam mehaaniliseks tegevuseks, nii et teatud hetkel võib tema asemele astuda mehhanism. [...] See, mis oli töölise töö sisu, saab masina tööks" (9). Vaadelnud Michel Foucault' antud "teoreetilist pilti" koolist, sai selgemaks tema "õppemasina" idee. Masina mõiste kasutamise tingib koolihariduse tendents muutuda mehaaniliseks masinavärgiks, mis eelistab kvantiteeti kvaliteedile, formaalsust ehedusele, distsipliini loovusele. Üks olulisemaid varjatud eeldusi õppemasina puhul on see, et õpilastel (ja ilmselt ka õpetajatel?) puudub soov harituks saada (harida) ja seepärast tuleb neid selleks kõrvalekaldumatult sundida. Oma soovi puudumise eeldust kinnitab kooli ruumi- ja ajakorraldus, ruudustik ja reastamise printsiip, mis võimaldab maksimaalset järelevalvet, kuid ei jäta võimalust iseorganiseerumiseks ega soodusta inimlikku kommunikatsiooni. Õppemasina suurim eelis on mõistagi efektiivsus, eriti massilise, üldkohustusliku hariduse puhul. Masin töötab oma seaduste järgi, kui ta on juba käivitatud, ega allu pinnapealsetele reformikatsetele, mida ajakohastamise sildi all püütakse alatasa läbi viia. Kuigi me ei ela enam mehaanikaajastul, vaid oleme väidetavalt astunud üle informatsiooniajastu läve, ei tähenda see, et "masina paradigma" oleks iseenesest kadunud. Nii mõnigi meie hariduselus planeeritav muudatus osutub arvatust rohkem seotuks või vähemalt sobivaks õppemasina ideega. Kui riik sooviks õpetajaameti mainet sisuliselt tõsta, siis võiks kaaluda nende varustamist väärtkirjanduse, mitte sülearvutitega, ning muuta senist tükitööpõhist tasustamisprintsiipi. Fromm tuletas oma raamatus "Armastuse kunst" (10) meelde veel üht liiglihtsat tõsiasja: kultuuritraditsioon "ei rajane põhiliselt teatud kindlate teadmiste, vaid hoopis teatud kindlate inimlike omaduste edasiandmisel. Kui järeltulevatele põlvedele jäävad kõnesolevad inimlikud omadused tundmatuks, siis laguneb ka viie tuhande aastane kultuur, isegi kui teadmised on edasi antud ja edasi arendatud". Võib-olla toodab õppemasin peale kõige muu ka neid inimlikke omadusi? Ma pole selles siiski kaugeltki kindel.


Rändajate lõimimine: komisjon ja OECD avaldavad kontrollnimekirja, et toetada kohalikke, piirkondlikke ja riiklikke ametiasutusi Täna avaldavad Euroopa Komisjon ja OECD aruande, milles määratakse kindlaks peamised probleemid seoses rändajate lõimimisega ja esitatakse konkreetsed poliitikaalased soovitused nende lahendamiseks.61E Tuginedes sellistes Euroopa suurlinnades nagu Amsterdam, Ateena, Berliin, Pariis ja Rooma rakendatavate parimate tavade näidetele, tuuakse aruandes esile 12 põhipunkti, mida kohalikud, piirkondlikud ja riiklikud poliitikakujundajad ning poliitika elluviijad võiksid kohalike lõimimisprogrammide väljatöötamisel ja rakendamisel arvesse võtta. Soovitustes keskendutakse eelkõige tervishoiu-, tööhõive-, eluaseme ja haridusvaldkonnale. Muu hulgas püütakse viia rändajate oskused vastavusse kohaliku tööturu vajadustega ning luua kohalike ja rändajate kokkusaamisvõimalusi. Rände, siseasjade ja kodakondsuse volinik Dimitris Avramopoulos ütles: „Kui 2015. ja 2016. aastal suurenes järsult Euroopasse saabuvate pagulaste arv, õnnestus meil siiski uute ebaseaduslike rändajate sissevoolu vähendada. Nüüd on kätte jõudnud aeg, mil peame kõik pöörama tähelepanu sellele, et need kaitset saanud isikud tõhusalt meie ühiskonda lõimida. See on meie kõigi huvides, et toetatakse nende isikute lõimimist, kellel on õigus siia jääda. Sellest saab kasu nii sotsiaalne ühtekuuluvus kui ka majanduslik konkurentsivõime“. 867 Regionaalpoliitika volinik Corina Crețu märkis: „Ränne on suures osas kohalik ja linnadega seotud reaalsus. Käesolev aruanne kujutab endast tõelist riiklike meetmete kontrollnimekirja. See peaks aitama kohalikel omavalitsustel sillutada (ühtekuuluvuspoliitika rahastamisvahendite abiga) teed rändajate tõhusaks lõimimiseks. Loodan, et ühtekuuluvuspoliitikal saab tulevikus olema selles küsimuses veelgi suurem roll“. OECD asepeasekretär Mari Kiviniemi märkis: „Rändajate lõimimisega tuleb hakata tegelema niipea, kui nad saabuvad ning see peab olema järjepidev. Kohaliku tasandi juhid teavad, millised võimalused on uute tulijate jaoks parimad, ning kuidas rändajad saavad kohalikku ellu panustada – alates tööturul esinevate lünkade täitmisest ning lõpetades mitmekesisema kultuuriruumi kujundamisega, millest saaksid kasu kõik piirkonna elanikud. Riikide valitsused peavad tegema koostööd kohalike juhtidega, et tagada rändajate edukas lõimimine“. Aruandes analüüsitakse rändajate olukorda OECD riikides: kuhu nad elama asusid, kui tõhusad on olnud nende lõimimiseks võetud meetmed, ning milliste probleemidega on nad pidanud silmitsi seisma (näiteks juurdepääsul kohalikule tööturule). Samuti pakutakse selles välja lahendusi riiklike integratsioonipoliitikate killustatusega seotud probleemidele ning propageeritakse tõhusamat koordineerimist kõigil tasanditel: riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul. Aruandes rõhutatakse, et on vaja tõhusamat järelevalvet ning jõutakse järeldusele, et kõige parem viis selle saavutamiseks on kaasata vabaühendused, äripartnerid ja ka rändajad, kasutades selleks osalushindamisi ja küsitlusi. Aruandes kirjeldatakse ka seda, kuidas saada lõimimisprogrammide arendamiseks rahalisi vahendeid (nt ELi rahastud).57B Lisateave: - Pressiteade - Working together for local integration of migrants and refugees – the OECD report („Teeme koostööd rändajate ja pagulaste kohapealseks lõimimiseks“ – OECD aruanne) - Aruannet käsitlev teabeleht - @CorinaCretuEU@EU_Regional - @Avramopoulos @EUHomeAffairs - @OECD


Adobe Premiere on kasulik ja võimas video redigeerimise tarkvara professional ja Algaja video toimetajad. Kümneid suurepärane video redigeerimise funktsioonid on saadaval. Oma videosid Adobe Premiere redigeerimisel saate kasulikke näpunäiteid Adobe Premiere abil käivitada programmi kiiremini ja teha video redigeerimise tõhusamalt. Kõige kasulikum 10 näpunäiteid kasutades Adobe Premiere Pro ja Adobe Premiere Elements pakutakse siin oma viide. Võimas video redigeerimise tööriist, liistude, jagada, ühendada, Pööra, flip, lõigatud videod ja fotod ja jagada online otse. Rohkem >> Järgmised näpunäited Adobe Premiere teha oma video redigeerimise lihtsamaks ja säästa aega ja energiat. Muuta protsess on palju lihtsam, kui olin arvanud. Adobe Premiere Pro ja elementide kasulikku Adobe Premiere Näpunäide 1. Vaikesätete muutmiseks Saab säästa aega videotoimetamises kaks vaikesätteid: skaala Media projekti suurus ja vaikimisi pildi pikkus. Võite minna Redigeeri > Eelistused > üldised leida kaks. Skaala Media projekti suurusega tähendab, et mõni foto või video näidatakse neid vähendada projekti suurusest. See seade säästab palju aega, eriti Kuna te olete segamine palju SD ja HD video ja fotod. Vaikimisi pildi pikkus algselt asub 150 kaadrit või viie sekundi footage. Saate muuta see Sea Mount, et mingit vajadust kohandada iga foto impordite. Seadete muutmise lõpetamisel vajuta "OK", et salvestada. Adobe Premiere Näpunäide 2. Pildista videoklippe oma videokaamera otse Pea meeles, et sa ei pea edastada videokaamera videote esmalt kõvakettale ja seejärel importige videoklipid Adobe Premiere. Kui arvutiga on ühendatud oma videokaamera või muud videohõive seadmed, määratud taasesitama videokaamera või seada VCR-režiimis. Seejärel Adobe Premiere, uue projekti käivitamine ja Mine File > impordivad oma meediume oma videokaamera püüdmine. See säästab teie aega, Adobe Premiere video redigeerimiseks. Adobe Premiere Näpunäide 3. Hoidke projekti rohkem organiseeritud "Alused" Võite klõpsata "Kaust" ikoon "Projekti" akna luua uus kaust salvestada videolõike või muid asju. Salvestada need mitmetes erinevates kaustades, mitte ainult üks, et te leiaks, mida sa tahad kiiremini. Loo alused talletamiseks eraldi audio, video, foto jne. See Adobe Premiere otsa näidatakse teeks kindlasti oma projekti rohkem organiseeritud ja saab säästa aega toimetamine. Adobe Premiere vihje 4. Luua isikupärastatud videosiirded Kui lisades ülemineku mõju videoid, tehke mõned kohandused üleminekuefektid, et muuta need rohkem isiklikku. Ülemineku mõju võimalik leida sakk "Mõju". Ja "Mõju kontrolli" sakk puldil nagu muutuvad aja kestus üleminekuid muutes sissepääs animatsioon jne. Adobe Premiere Näpunäide 5. Valige sobivaim väljund videoformaadis Uue projekti loomisel Adobe Premier võtta tasu väljund video kvaliteet. Näiteks kui soovite lihtsalt jagada videoid YouTube'i, siis ärge peate looma HD videod sest see viib teid palju rohkem aega kui nad HD videod Internet videod üleslaadimiseks. Pealegi, HD videot ka vaja palju rohkem ruumi. Saada paremini compression video väiksuse ja lihtsalt jagada oma videod veebi. Adobe Premiere Näpunäide 6. Quick muuta Adobe Premiere, kõige mõju ja videod muuta reaalajas. On täies eelvaate mõjudega, võite vajutada "Enter", mis muudab projekti ja võimaldab üldiselt videoefekti aknas "Jälgida" preview. Näpunäide: Adobe Premiere on väga professionaalne video toimetaja ja maksab palju. Video redigeerimise algaja, on parem kord mõned lihtne kasutada veel võimas video editor, ütlevad Wondershare Filmora (algselt Wondershare Video Editor), mis aitab teil põletada DVD otse ja jagada YouTube'i mitme klõpsuga. Kui te ei taha kulutada raha video redigeerimise, võite pöörduda ka mõned tasuta video redigeerimise tarkvara nagu Windows Movie Makeri või iMovie. Top 10 Alapealkiri toimetaja tööriistad Video redigeerimiseks > Ressursi > Video > 6 kõige kasulikum Adobe Premiere nipid parema Video redigeerimiseks


Niipalju kui ma näinud olen, siis "valgustada" sellega küll eriti ei kannata vist? Lihtsalt helendab, valgusjõud kui selline on suht väike ikka


text: Muudatused töökeskkonna korralduses, millega arvestada alates jaanuar 2019 - Töökeskkonna Haldus OÜ Ehituplatsi kordinaator Riskinanalüüsi koostamine "Vene keeles" Alljärgnevalt olulisemad muudatused, millega tuleb seoses töötervishoiu ja tööohutuse seaduse muutumisega arvestada