text: Statistikaameti analüütik Yngve Rosenblad kirjutab statistikablogis, et 2010. aasta ajakasutuse uuringu andmetel ei viibinud viimase 12 kuu jooksul üldse puhkusel 24 protsenti töötajatest. Ta nendib, et on ka töösuhteid, kus puhkuse võtmine ei tulegi päevakorda, näiteks lühemad tähtajalised tööd. Samuti on teatud tööhõivevorme, näiteks ettevõtjad või talupidajad, kes oma puhkamist sageli «korralise puhkusena» ei käsitle. Seetõttu on puhkuse võtmist kohasem vaadata tähtajatu lepinguga palgatöötajate hulgas (neid on kõigist tööga hõivatutest ligi 90 protsenti). Tähtajatu lepinguga palgatöötajatest ei võtnud viimase aasta jooksul üldse puhkust 14 protsenti. Mittepuhkamine on sagedasem madalama haridustasemega ning väiksema sissetulekuga töötajate seas. Kui alg- ja põhiharidusega töötajatest ei võtnud puhkust 27 protsenti, siis kõrgharidusega töötajatest vaid 9 protsenti. Puhkamata on jaksu tööd teha ka noortel — 15–24-aastastest töötajatest ei puhanud 32 protsenti. Mida vanemaks töötajad saavad, seda vähemaks jääb neid, kes puhkuseta tööd teevad. Erasektoris on puhkajaid tunduvalt vähem kui avalikus sektoris. Kui riigiasutustes ei olnud aasta jooksul üldse puhkusel 5 protsenti töötajatest, siis erasektoris 17 protsenti. Tegevusalade võrdluses on ametliku puhkuse võtjaid vähem hooajalise iseloomuga aladel nagu põllumajandus, metsandus, ehitus. Kuid 21 protsenti mittepuhkajaid oli ka finantsvahenduse ja kinnisvara alal. Üldiselt on aga puhkuseta töötajaid märksa enam sinikraede kui valgekraede hulgas. Kui aasta jooksul ei puhanud iga seitsmes töötaja, siis täies mahus võttis puhkuse välja tervelt kaks kolmandikku töötajatest. Ajakasutuse uuring näitab, et Eesti inimesed kasutavad puhkust perega koos olemiseks. Üle 90 protsendi töötajatest veetis enamiku puhkusest pere või mõne pereliikmega, kusjuures koos kogu perega 66 protsenti. Isegi enam kui pooled töötavatest noortest veedavad valdava osa puhkusest kogu perega koos. Pooled töötajatest käisid puhkuse ajal välismaal ja 59 protsenti kasutas puhkust Eestis reisimiseks. Reisimine puhkuse ajal on aastatega märkimisväärselt kasvanud. Eelmise, 2000. aasta ajakasutuse uuringu ajal käis puhkuse ajal välismaal vaid 21 protsenti ning Eestis reisis 35 protsenti töötajatest.


source: fineweb

text: ... et kondoom tõkestab mu vereringe? See on müüt! Durex on välja töötanud „kergelt peale” kujuga kondoomid, mis võimaldab neid kergemini ja kiiremini peale panna ja need on kasutamisel mugavamad. Meil on samuti kondoome erinevates suurustes, seega vali, mis sinule sobib!iin Kliki siin, et vaadata Durexi kondoome Miks valida Durex? Uuri järele, miks me oleme maailmas nr 1. Kliki siin Me uurimeMe kuulameMe uuendame Tahad rohkem teada...


Põhivärvideks seda pilti: Sevilla nights #1a101e · Yellow ochre #cb9d06 · Ultramarine blue 1 #1805db · Ultramarine #120a8f · Deep blue #220878 · Quickstep dancer #a56462 · Late Last Summer #b09122 · Jaguar #080110 · Cherry Pie #2a0359 · Golden brown #b27a01 · Nikitsky Gardens fall #6b5211 · Seance #731e8f · Rhinoceros skin #a49c5f · Dark blue #0000c8 · Indigo #791cf8 · Dull green #74a662 Inimesed juba ammusest ajast külge erilise tähtsusega lugemine keele värvid. Valgus annab pildi võlu või võtab selle ära. Dekoratiivne kunst. Tapeet 3308922: Eredad värvid. Elegants. Illustratsioon töö. Pimestavad. Kunstiline pilt. Loovust ideede. Värvi mängib inimese elus tähtsat rolli. Valguse omadusi. Kunstniku kujundus. Hele kunsti. Kujundusest aktsendiga. Kaasaegne kunst. Värvikad pildid - Värviline hd tapeet tasuta lae alla. Kaasaegse kunsti. Toretsev. Värvispektri. Võtmiseks on lihtsalt pilk tavalisi asju uue pilguga. Loov strateegiate disain. Dekoratiivne kunst. Plekk. Argpükslik. Koosseis. Kunsti on soovitatav olla üsna rahutult veider kui täiesti külm. Mitmevärviline. Meie põgus ja Ilmalik maailma, inimesed on harva võimalus pöörduda oma fantaasia. Visuaalne efekt Miski pilt ei ärata meid nii palju kui tõsi imeline värv. Kunsti mõnikord ei talu range analüüsi, nagu lüüriline tööd. Digifotograafia ekskursioonid - Fotokunst galeriid. Digitaalse online-meedia, Web kunstigalerii - digifotograafia 3308922: Vana-sümboolika värve ja nende tõlgendamise eri kultuurides kinnitab tänapäeva teooriate suhe värvi ja emotsioone. Tark inimene näeb mõõtmatu ala imeline võimaluste ja tuim loll peetakse võimalikuks vaid see on juba olemas.


text: Mõnusad puuviljamaitsed. Banaani-, maasika- ja apelsinimaitse pakub rohkem lõbu ja lisab seksile põnevust. Tagasi kondoomide tootenimekirjale. Mõnuga koos on tähtis, et sa oleksid kaitstud! Meil on rohkelt teavet kondoomide, rasestumisvastaste vahendite ja suguhaiguste kohta. Vaata kindlasti, et sa oleks täielikult ette valmistatud! Kliki siia Otsid midagi uut, midagi, mis võimendaks sinu naudingut? Ära enam otsi... Sa ei ole kindel, milline libesti sulle kõige rohkem meeldib... Kliki siin Miks valida Durex? Rohkem kogemusi. Rohkem naudingut. Rohkem üksikasju


text: Disainitud nii äri- kui ka puhkusereisideks, paikneb Tonnam Villa Resort ideaalselt Chalong's; ühes linna populaarseimas paigas. Siit võivad külalised nautida lihtsat ligipääsu kõigele, mida pulbitseval linnal pakkuda on. Hästisäilinud miljöö ja lähedus kohtadele Phuketi golfirajad, Wat Chalong, Phuket loomaaed annavad sellele hotellile erilise šarmi. Kasuta ületamatute teenuste ja mugavuste küllust selles Phuket hotellis. Kui nimetada vaid mõni hotelli võimalustest, oleksid need pesuteenus, WiFi , parkla, baar, transfeer lennujaamast hotelli ja tagasi. Külalised võivad valida 11 toa seast, millest kõigist õhkub rahu ja harmooniat. Kas oled fitness'i entusiast või otsid vaid viisi end peale rasket päeva lõdvestada - meelelahutust leiad tippklassi teenuste hulgast, nagu välibassein , massaaž. Naudi Tonnam Villa Resort ainulaadset teenindust ja mainekat asukohta.


Risotto punase veiniga 0.5 klaasi kanapuljong kuubikust 2 klaasi kuiv punane vein Tavaliselt kasutatakse risottos valget veini. See imelihtsalt valmiv risotto on tehtud punase veiniga ja lisatud on veiseliha, mis sobib siia ideaalselt. Värv võib küll algul mõjuda ehmatavalt, kuid maitstes ei tule see enam meeldegi. Haki sibul väikesteks kuubikuteks ja küüslauk peeneks. Lõika veiseliha kuubikuteks. Prae liha oliiviõlis pruuniks. Lisa küüslauk ja sibul, vala peale puljong ning hauta tasasel tulel, kuni vedelik on aurustunud. Lisa riis ja prae 3-4 minutit. Lisa punane vein ning hauta tasasel tulel 20-25 minutit, kuni riis on valmis. Lõpus lisa peeneks hakitud tüümian ja või ning maitsesta soola-pipraga. Maimu28 07.juuli 2016 19:20 Üllatvalt normaalne mant Anetu 27.apr 2011 15:31


Saeveskite emaettevõtted on Eesti kapitalil põhinevad ja juba üle 20 aasta edukalt puidutööstusgruppidena tegutsenud RAIT AS ja LEMEKS AS, kontsernides on kokku ligi 850 töötajat. Ettevõtted on orienteeritud ekspordile ning tegutsevad erinevatel turgudel Euroopas, Aasias, Venemaal, Austraalias. Puidutööstusgruppide tuntumateks kaubamärkideks on Raitwood, Parkwood, Palmako, Imprest, Pinest, AP Mets, Lemeks, Nordwood.


text: Asudes Nginden südames, on Country Heritage Resort ideaalne punkt, millest avastada Surabaya. Siit võivad külalised nautida lihtsat ligipääsu kõigele, mida pulbitseval linnal pakkuda on. See modernne hotell on linna popimate vaatamisväärsuste, nagu International Hospital Surabaya, Rumah Sakit International Surabaya, Rumah Sakit Jiwa, läheduses. Pakkudes hotelli külalistele parimat teenindust ja laia valikut lisamugavusi, võtab Country Heritage Resort kohustuse tagada, et Sinu sealviibimine oleks nii meeldiv kui võimalik. Külaliste mugavuse ja heaolu eesmärgil pakub hotell WiFi , parkla, suitsetamisala, toateenindus, koosolekuruumid . Astu ühte 72-st kutsuvast numbritoast ja põgene päeva stresside eest laia mugavuste valiku abil: tasuta pudelivesi, dušš, LCD/plasmaekraaniga teler, teler, vann. Hotell pakub fantastilisi teenuseid, sealhulgas bassein (lastele), aed, välibassein , et aidata Sul lõõgastuda peale tegevusterohket päeva linnas. Country Heritage Resort on ideaalne peatuskoht reisijatele, kes otsivad võlu, mugavust ja hüvesid Surabaya's.


text: Raimund Peiker02.03.2005 | ek | Rubriik: Persoon minevikust 91 aasta eest, 19. novembril 1914 sündis Tartus väikeametniku pojana Raimund Peiker. Ta õppis Tartu Õpetajate Seminari Harjutuskoolis 1922–1928, Hugo Treffneri Gümnaasiumi klassikaharus 1928–1933, mis andis talle hea eelduse edukalt õppida vanu keeli usuteaduskonnas. Ta õppiski ülikooli usuteaduskonnas ja didaktilis-metoodilises seminaris 1933–1937, teenides vahepeal umbes aasta kaitseväes. Ta lõpetaski ülikooli oma lennus kõige kiiremini ja traditsioonilisest vanusest varem. Alates II kursusest praktiseeris ta õpetaja abilisena Lääne-Nigula, Risti, Ambla ja Urvaste koguduses, prooviaastal oli alul Nõos, siis Tartu Peetri koguduse õpetaja juures. Pärast ordinatsiooni 26. detsembril 1938 töötas Otepää koguduses, Tartu ja Valga gümnaasiumide usuõpetajana, õpetajana Vaivaras ja Amblas ning alates novembrist 1945 järjest üle 46 aasta Kanepi koguduse õpetajana. Õpetaja Peikeri kursusekaaslasteks ülikoolis olid hilisemad silmapaistvad õpetajad nagu praost assessorid Eerik Hiisjärv ja Herbert Kuurme, mag Lembrit Tedder, praostid Martin Terasmaa ja Richard Võlli jt. Kirikuraamatud ja kuldleer Ta päris praost Heinamilt suure ja elujõulise koguduse, mis oli Peikeri ajal jätkuvalt üks praostkonna suurematest kogudustest. Milles peitus õpetaja Peikeri töö edukuse saladus? Ta oli alati kättesaadav. Kuigi tal kõnetunde ei olnud, kujunes temast koguduse ja kihelkonna isalik karjane, kes arendas koguduses meeskonnatööd. Ta tundis suurepäraselt elanikkonda. Et kirikuraamatud olid sõjakeerises hävinud, kogus ta elanikkonnalt andmed ja koostas raamatud uuesti. Ta viis sisse kuldleerid, mis elavdas tunduvalt koguduse elu, ja kuldleerilaste hulk oli alati väga suur. Oma elu lõpul ei leppinud ta otsusega, et Kanepi kogudus jääks mõne hooldajaõpetaja teenida, kes külastaks Kanepit vaid pühapäevadel ja ametitalituste puhul. Nii muutis peapiiskop oma esialgse otsuse ja pärast Peikeri 40. tööjuubelit määrati talle abilisteks jutlustajana Usuteaduse Instituudi üliõpilane, hiljem diakon, kellest sai abiõpetaja. Õpetaja Peikeri tööd jätkab praegu õpetaja Margit Lail. Sisuline tunnustus Õpetaja Peikeri eduka kogudusetöö saladuseks oli vennastekogudusest pärinevate vaimulike tulekollete elushoidmine koos kirikuvanem Amanda Koot-Boretskiga jt. Vennastekogudus oli 1949 keelatud, kuid leidus talusid ja perekondi, kus jätkati palvetunde. Oma töö eest sai Peiker rajoonilehes nahutada, et «must kukk lehvitab tiibu», mis tähendas aga autoriteetsele ja väärikale pastorile tunnustust. Kodustest palvetundidest sai õpetaja Peiker suurema kontakti kirikulistega ja kogudus ei kahanenud. Peiker osales ka koguduseliikmete suguvõsade kokkutulekutel. Õpetaja Peiker abiellus 1938. a Leida Mälloga. Perekonda sündisid poeg Raimo-Tõnis ja tütar Maarja-Hein, abielunimega Laan. Raimund Peiker lahkus 5. märtsil 1992. Õpetajapaar Peiker puhkab Tartu Raadi kalmistul õp Rudolf Kallase mälestussambast paremal, kust ei ole kaugel ka J. Kuperjanovi haud. Neile, kes õpetaja Peikeriga kokku puutusid igapäevases kogudusetöös, oli temalt palju õppida. Ta oli siiras eestiaegne mees, kes ka siis, kui selleks polnud põhjust, küsis: «Mis ma teile võlgnen?» Austasime teda eluajal ja teeme seda ka postuumselt. Sit tibi terra levis! – ehk olgu muld sulle kerge. Vello Niilo, jutlustaja


source: wikipedia

text: Gwangju [gwang'džu] (ka Kwangju; hangõlis 광주, hani kirjas 光州) on keskalluvusega linn Lõuna-Koreas. 2005. aastani oli Gwangju Lõuna-Jeolla provintsi halduskeskus. Linna pindala on 501 ruutkilomeetrit ja elanike arv 1,3 miljonit. Linnas asub Chonnami Riiklik Ülikool. Aastal 2015 toimus seal suveuniversiaad. Samuti peeti seal 2019. aasta ujumise maailmameistrivõistlused. Sõpruslinnad Tainan, Hiina Vabariik (1968) San Antonio, USA (1981) Guangzhou, Hiina (1996) Medan, Indoneesia (1997) Sendai, Jaapan (2002) Maceió, Brasiilia (2009) Viited Lõuna-Korea linnad


source: CulturaX

text: Honda CBR600RR – Vikipeedia Honda CBR600RR on 599 cm3 sportmootorratas, mis on osa CBR-seeriast, mida Honda tutvustas 2003. aastal Honda CBR600F-seeria võistluseks. Honda CBR600RR mudelit on pikka aega peetud maailma kõigi aegade parimaks universaalseks sportrattaks kuuesajaste klassis. Selle nii võistlusrajal kui ka väljaspool võistlusrada võitja omadustega mootorratta juures on leitud täiuslik tasakaal kõrgetel pööretel saavutatava võimsuse, täpse juhitavuse, kerge kaalu ja kompaktsuse vahel. 2003–2004Redigeeri CBR600RR võeti 2003. aastal kasutusele sõidu eksemplarina Honda tänavale orienteeritud 600-klassi sportrattale CBR600F4i. Ratas põhines Honda RC211V MotoGP mootorrattal kasutataval tehnoloogial ning sellele anti sarnane välimus. 2003. ja 2004. aasta mudelil pole välimuselt erinevusi, ainult toimusid tehnilised muutused, kui mootorile paigutati hapnikuandur. 2003. aasta mudelilt kandus 2004. aastas tehniliselt muutumatuks, lisades ainult hapnikuandurit. [1] 2005–2006Redigeeri 2005. aastal sai CBR600RR uue välimuse, kui rattale paigutati uued gondlid. Tehniliselt paigutati rattale uued reguleeritavad käepidemed, uued pidurid, uus alumiiniumraam ja uus tagavedrustus. Muutused suurendasid CBR kaalu 10 kilo võrra. 2006. aasta CBR600RR uusi uuendusi ei saanud. [2] Kuuendal septembril 2007. aasta teatas Honda uuest CBR600RR. Tehniliselt poolelt oli ratas saanud palju uuendusi. Ratas oli 9,1 kg kergem ning hobujõud oli samuti suurenenud 105 hj peale. Suurenenud hobujõud vajas paremaid pidureid peatumiseks. Rattale paigutati ette topelt kettad suurustega 310 mm, mida pidurdasid kaks nelja kolvist pidurisilindrit. Koos tehnilise poolega arenes ka välimuse pool. Ratas muutus agressiivseks ning rohkem aerodünaamilisemaks. [3] 5. septembril 2008 tutvustas Honda 2009. aasta CBR600RR-i mudelit, mudeliaasta puhul. [18] Kombineeritud ABS sai mudeli (CBR600RA) valikul kättesaadavaks. Muud muudatused hõlmasid mootori uuendusi, nagu kolbide, silindripea ja heitgaaside muutused. Honda väidab, et eelnevalt nimetud suurendasid pöördemomenti 8000–12 000 pööret minutis, mis oli 3,5% tõusu pöördemomendis 10 000 p / min. CBR600RR mootor sai ka uue suure vastupanu klapi tõstja ja hüdraulilise ventiili süsteemi, mis pärines CBR1000RR-ilt. välimus oli sama, mis eelmisel aastal, välja arvatud mõned täiendavad liistud, mis on lisatud korpuse keskmistesse osadesse, mis suurendavad stabiilsust ja vähendavad müra tasemeid nüüd, sidudes täielikult siduri ja käigukasti. Kuigi kõik need muudatused hõlmasid mõnede materjalide lisamist, jäi 2009. aasta CBR600RR üldine kaal samaks kui 2008. aasta mudel. See saavutati mootori, heitgaasi ja šassii kaalulanguse kaudu.[4] CBR600RR kanti üle aastatel 2010, 2011 ja 2012. 2013. aasta CBR600RR sisaldab uusi 12-teljelisi rattad, muudetud ECU seadeid ja peenhäälestatud ram-air süsteemi pöördemomendi suurendamiseks. Samuti sai uue kahvli Big Piston Fork ja uue amordi taha. Motorcycle.com ütles, et kuigi CBR600RR jõudluse spetsifikatsioonid, eriti hobujõud, olid "keskkaalu klassi jaoks päris taltsutatud", puudus sellel uusim tehnoloogia, nagu ABS, veojõukontroll ja mobiilirakendused. Seetõttu jäi see mugavaks ja hea käitlussporiga mootorrattaks, tänaval liikumiseks. [5] Motor Cycle Newsi sõnul ütles Honda anonüümseks jäänud Jaapani allikas, et CBR600RR müük Euroopas ja Ühendkuningriigis lõpeb pärast 2016. aasta mudelit, kuna Euro4 heitkoguste määruste täitmiseks vajalikud ümberkujundamiskulud, mis jõustusid 1. jaanuaril 2017, on liialt kulukad. [6] 2017. aasta mudeli CBR600RR-i müük teistel turgudel ei muutu. [7] ↑ https://archive.is/20130125124552/http://www.hondanews.com/categories/97/releases/1770 ↑ https://web.archive.org/web/20120316125609/http://www.hondanews.com/channels/powersports-motorcycles-sport/releases/2006-honda-cbr600rr-specifications ↑ https://web.archive.org/web/20120316125629/http://www.hondanews.com/channels/powersports-motorcycles-sport/releases/2007-honda-cbr600rr-specifications ↑ https://web.archive.org/web/20100923172129/http://hondanews.com/channels/powersports-motorcycles-sport/releases/2009-honda-cbr600rr-cbr600rr-abs-specifications ↑ https://www.motorcycle.com/manufacturer/honda/the-forgotten-files-2016-honda-cbr600rr.html ↑ https://www.motorcyclenews.com/news/2016/june/honda-cbr600rr-killed-off/ ↑ https://www.motoroids.com/news/honda-cbr600rr-to-be-discontinued-from-the-european-markets-may-not-have-a-successor/


text: Filippo Tommaso Marinetti (sünninimi Emilio Angelo Carlo Marinetti; 22. detsember 1876 Egiptus, Aleksandria – 2. detsember 1944 Itaalia, Bellagio) oli itaalia luuletaja, kes kirjutas itaalia ja prantsuse keeles. Sünninime arvatavasti kunagi ei kasutatud. Nime "Filippo Tommaso" võttis ta endale ise. Tema enda andmetel oli ta eesnimi tegelikult Filippo Achille Giulio. Bakalaureusediplomil seisis "Philippe Achille Emile", doktoridiplomil "Filippo", sõjaväepiletil "Emilio". Koduste jaoks oli ta Tom. Ta oli kirjandusliku futurismi rajaja ja teoreetik. Kõige tuntumad on Futurismi esimene manifest (1909), Kirjandusliku futurismi tehniline manifest (1912) ja helipoeem "Zang Tumb Tumb". Elulugu Marinetti sündis Aleksandrias rikka ja eduka advokaadi Enrico Marinetti teise pojana. Marinetti õppis prantsuskeelses jesuiitide kolleegiumis algul Aleksandrias ja pärast sellest koolist väljaheitmist Pariisis. Ta sai bakalaureusekraadi Pariisis ja õppis Pavias ja Genovas õigusteadust, saades viimasest doktorikraadi. Kuigi Marinetti arvatavasti algul planeeris juristikarjääri, oli tema kireks kirjandus. Juba kooliõpilasena avaldas ta 1892. ja 1894. aasta vahel midagi ühes kirjandusajakirjas. 1898 ilmus tema esimene vabavärsis töö. 1900. aastaks oli ta otsustanud pühenduda täielikult itaalia ja prantsuse kirjandusele. Prantsuse luuletajad Catulle Mendès ja Gustave Kahn märkasid tema luuletust "Les vieux marins" ("Vanad meremehed"). Ta kirjutas ja avaldas mitmesugust luulet ning prantsuskeelse näidendi "Le roi Bombance" ("Kuningas Bombance"). 1905 asutas ta rahvusvahelise ajakirja Poesia (Luule) ning andis seda Milanos välja 1909. aastani. Tema eesmärgiks oli vabastada luule traditsioonilise interpunktsiooni ja süntaksi kammitsaist. Oma ajakirjas propageeris ta vabavärssi. 1910 ilmus tema esimene romaan "Mafarka le futuriste" ("Futurist Mafarka"). Veebruaris 1912 ilmus ajalehes Le Figaro "Manifeste technique de la littérature futuriste" (Kirjandusliku futurismi tehniline manifest), provokatiivne tekst, mis ülistas kiirust ja sõda. Seejärel pidas ta rea ettekandeid ja loenguid, et värvata futurismile poolehoidjaid. 1919 astus Marinetti ühena esimestest fašistlikku parteisse. Et ta toetas fašistlikku režiimi, valiti ta Itaalia Akadeemiasse. Teosed "Le roi Bombance" (1905) "Mafarka le futuriste"/"Mafarka il futurista" (1910; avaldati korraga prantsuse ja itaalia keeles) Välislingid Luuletused "Raskus ja lõhn" Johannes Semperi tõlkes Hasso Krulli kommentaar Semperi Marinetti-tõlgetele Katkendid, sealhulgas manifestidest Itaalia kirjanikud Futurism Sündinud 1876 Surnud 1944


FOTOD: Harkus kraavi sõitnud mootorrattur suri haiglas vigastustesse(22) Täna juhtus Harkus liiklusõnnetus mootorratturiga, kes sai viga ja viidi haiglasse, kus ta hiljem suri. Täna kella 15.30 ajal sai politsei väljakutse liiklusõnnetusele Harjumaal Tallinna-Paldiski maantee 11. kilomeetril. Seni teadmata asjaoludel kaotas Tallinnast Paldiski suunas liikunud 51-aastane mees kontrolli oma mootorratta üle ning sõitis teelt välja. Kiirabi viis mehe haiglasse, kus ta saadud vigastuste tõttu hiljem suri. Kohal olnud politseinike sõnul on veel vara öelda, mis asjaoludel mees traagilisse avariisse sattus. Nad juhivad siiski kõigi liiklejate tähelepanu pidevale hoolikusele, mida iseloomustavad märksõnad nagu õigesti valitud sõidukiirus ning tähelepanelikkus. Politsei palub õnnetuse asjaolude väljaselgitamiseks kõigil, kes juhtunut pealt nägid, anda sellest teada numbril 612 3000 või e-posti aadressil pohja.lmt@politsei.ee. See leht on trükitud DELFI internetiväravast Aadress http://www.delfi.ee/archive/article.php?id=71287159


text: Tallinn on Eesti pealinn ja Harju maakonna halduskeskus, mis paikneb Põhja-Eesti rannikul Tallinna lahe ääres. 1238. aastast pärineb Tallinna (saksakeelse nimega Revali) esimene teada olev mainimine koos kodanikega (ladina keeles civitas Revaliensis).15. mail 1248 sai Tallinn Lübecki linnaõigused. 1285. aastast kuulus Tallinn Hansa Liitu. See soodustas Läänemere idaosa kaubanduslinna mõjuvõimu kasvu ning andis 1346. aastal laokoha õiguse. 14.–16. sajandil arenes Tallinnast strateegilise asukoha tõttu Põhja-Euroopa oluline idakaubandust juhtiv hansalinn. Tallinna vanalinn, mis koosneb kõrgendikul asuvast Toompeast ja all-linnast, moodustab oma tornistiku ja linnamüüriga ühe Euroopa kõige paremini säilinud keskaegse sadamalinna, mille kaitsesüsteemid kuulusid oma aja tugevaimate hulka. Vanalinn oma praegustes piirides kujunes välja 1355. aastal. Vanalinna piirkond lisati 1997. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse. 2011. aastal oli Tallinn koos Soome ajaloolise pealinna Turuga Euroopa kultuuripealinn. Tallinn hõlmab tänapäeval 159,31 km2 suuruse maa-ala, mis jaguneb kaheksaks linnaosaks, mis jaotuvad omakorda 84 asumiks. Linna halduspiiridesse kuuluvad ühtlasi Ülemiste ja Harku järv ning Aegna saar. Rahvastikuregistri andmeil elab Eesti suurimas linnas 1. jaanuari 2019 seisuga 453 033 inimest. See tähendab, et iga kolmas Eesti elanik on end tallinlaseks registreerinud. Linna elanikkonna enamuse moodustavad nüüdisajal eestlased. Kesklinnast lääne pool asuvad Kalamaja, Pelgulinna, Lilleküla ja Tondi asum, neist kaugemal Paljassaare (Paljassaare poolsaarel) ja Kopli (Kopli poolsaarel), Harku järvest lõunas Väike-Õismäe ja Mustamäe, mis asuvad kunagistel Kadaka küla maadel. Idakaares paikneb Tallinna suurim park Kadriorg, mille kohal paekaldal asuvad Ülemiste ja Lasnamäe, kaugemal kirdes, Pirita jõe orus, Kose ja Pirita, Viimsi poolsaarel lõpeb linn Merivälja ja Mähe aedlinnaga. Edelas, laialdasel liivikualal, paikneb Nõmme aedlinn, kus eristatakse Rahumäed, Männikut, Hiiut, Kivimäed, Pääsküla, Liivat ja muid paikkondi. 1960. aastatel alustati elamupiirkondade arendamist Mustjõe, Tondi ja Mustamäe piirkonnas; 1971. aasta generaalplaani alusel aga 1970. aastatel Väike-Õismäel ja 1980. aastatel Lasnamäel. Etümoloogia Linna esmamainimise ajaks peetakse aastat 1154, mil Sitsiilia kuningriigi kuninga Roger II õukondlane araablane Muḩammad al-Idrīsī joonistas maailmakaardile Soome lahe äärse asula qlwry või flwry. Seda on loetud ka kui Kaleverü või Qaleweny. Linnustatud Toompea klindi saarlava (Härjänpää) lähedal paiknevat muistsete eestlaste küla peetakse tänapäeva Tallinna esmaseks asulaks, mille lähikonnas asus lisaks sadamakoht. Ajaloolised nimed Muinasaegse asula nimi Kolõvan on märgitud Vana-Vene kroonikates (Колывань), nime lähteks arvatakse olevat eesti mütoloogiast tuntud Kalevi (Kalõva) nimi. Kõrgkeskaegne nimi Lindanise (Lidnanasõn, Lydanise, Lyndanise, Lyndanisse, Lindanäs või muu seesugune) viitab taanlaste poolt Läänemere ristisõdade käigus 1219. aastal anastatud ja omastatud muinaseestlaste linnusele Härjänpääl. Linna ajalooliselt tuntud uusaegne nimi on Reval (venekeelses transkriptsioonis Ревель), mis tuletati linna ümbritsenud vanade eestlaste Revälä muinasmaakonna nime ladinapärasest nimekujust Revalia. See baltisakslaste eelistatud ja kultuurkeeltesse levinud nimi oli kuni Eesti Vabariigi sünnini 1918. aastal ja rahvusvaheliselt (eriti Saksamaal) kohati teise maailmasõja lõpuni kasutatud Tallinna ametlik nimi. Praegune nimi On arvatud, et praegune nimekuju tähendas varem Taanilinnust (Tanin Lydna ja Talyna). Praeguse nime esialgne nimekuju esines esimest korda 1536. aastal kirja pandud sõnapaaris tallyna lynnhall. See pärineb Tallinna eestlaste esimesest säilinud truudusvandest Liivi ordu maameistrile Hermann von Brüggeneyle., mille on üles kirjutanud raesekretär Johann Sulstorp ("Mynno toyuetann nynck wannu ssell surell owsall nynck wegkewell yssandell yssandell Harmen Brüggeney, teysse nyme kaess Hassenkamp Mester Saxa ordens lifflandi maell myn armall yssandell nynck selle awsall tallyna lynhall wagka nynck sanna kuelya olla kuy mynd jummall awitacko ninck theme kallis euangelium."). Esimest korda kasutas Pühavaimu koguduse pastor Johannes Kohsen selgetähelist Tallinna nime eestikeelses matuselaulus, mille kirjutas 7. detsembril 1670 Niguliste pastori Gotthard von Rentelni katkusurma puhul. Eesti riigi loomisel 1918. aastal võeti vastse riigi pealinna nimeks seni ainult eesti keeles pruugitud nimi Tallinna, alates 1933. aastast Tallinn. Ajalugu Tallinn muinasajal 2009. aasta väljakaevamistel Vabaduse väljakul leiti kiviaegse asustuse jälgi, mille vanuseks hinnati esialgu 4500–5500 aastat. Mainitud on veel küttide võimalikke laagrikohti Härjapea jõe (Kivisilla eeslinn, praegune Tornimäe) ja Liivalaia tänava kandis. Mõned varasemad uurijad on oletanud, et vallutuseelsel ajal oli Tallinna kohal muinaslinnus ja sadam koos nendega liituva turukoha, kauba-asula, vene ja skandinaavia kaubahoovide ja kirikutega. Väljakaevamistel pole siiski leitud kindlaid arheoloogilisi leide selle kohta, samuti ei maini kirjalikud allikad midagi peale muinaslinnuse. Vanimad leiud jäävad muinas- ja keskaja piirimaile ning nende kuulumist ühte või teise ajajärku pole võimalik kindlaks määrata. Keskaegne Tallinn 1219. aastal hõivasid Põhjala ristisõdade käigus Tallinna Taani kuninga Valdemar II väed, kes kindlustasid Toompea ning rajasid ka dominiiklaste ordu esialgse puukiriku. All-linnas tekkis Oleviste ja Niguliste kirikukihelkondi hõlmav kindlustatud tuumik. Sellest väljapoole jäid skandinaavia ja vene kaubahoovid kirikuga Sulevimäel, Ventseli kabel ning Püha Johannese hospidal. Linna tegelikuks asutamisajaks võib lugeda 1230. aastat, mil mõneks ajaks linna hõivanud Mõõgavendade ordu kutsus Ojamaalt (Gotlandilt) 200 Saksa kaupmeest, kes seadsid end sisse Toompea jalamil ning kellele kindlustati kodanikustaatus ja vastavad õigused. 15. mail 1248 võeti kasutusele Lübecki linnaõigus, pole teada, mis õigust oli enne rakendatud, see võis olla Riia õigus või ius estonicum. Hoolimata sellest, et Tallinn asus aastail 1219–1227 ja 1238–1346 Taani kuninga, 1227–1237 Mõõgavendade ordu ja 1346–1347 Liivimaa ordu maadel ning et Toompeal toomkirikus paiknes ka Rooma-Katoliku Kiriku Tallinna piiskopkonna residents, oli Tallinn tegelikult Lübecki õiguse alusel iseseisev. Toompeal ja Toompea linnuses kehtis seevastu aga maa- ja rüütliõigus. 1265. aastal andis Taani kuninga Erik V ema ja Eestimaa asevalitseja Margrete Sambor käsu Tallinna esimese teadaoleva kaitseehitise, Margareti müüri, ehitamiseks. Linna elu ja ehitustegevus hoogustus, linn laienes, järjest rohkem ehitati puidust hoonete kõrvale kivist ehitisi, seda nii ühiskondlike hoonete kui ka elamutena. Sel ajal kujunes välja püsiv kvartalite ja kinnistute asetus, mis on peaaegu muutumatuna säilinud siiani. Aastaiks 1310–1320 oli all-linn kujunenud välja nüüdse vanalinna piires, ulatudes põhja pool praeguse Tolli tänavani ning lõunaküljes Harju värava ees asetsenud vallikraavini. Loode-kagu pool piirnes linna hoonestus Tsistertslaste ordu ja Jutlustajate Vendade Ordu (dominiiklaste) kloostri kruntidega. 1355. aastaks oli all-linn ümbritsetud täies ulatuses linnamüüriga, mis oli ühtlasi linna piir. Linnale kuulus ka maa-alasid väljaspool all-linna (linnamüüri). 1319. aastal kehtestas Taani kuningas Tallinnas kooliprivileegi, mis andis toomkiriku juhtidele (toomkapiitel) koolipidamise ainuõiguse ja keelas teiste koolide asutamise. Samal aastal on esimest korda mainitud ka Tallinna Toomkooli. Pärast 1343. aastal toimunud Jüriöö ülestõusu, mille Liivi ordu oli maha surunud, läksid ordu kätte Eestimaa hertsogkonna kõik tähtsamad Taani linnused: Tallinn ja Rakvere 1343. ning Narva 1345. aastal. Taani kuningas Valdemar IV müüs oma Eesti valdused 1346. aastal Saksa ordu ordumeister Goswin von Herikele u nelja tonni hõbeda (19 000 Kölni marga) eest. Saksa ordu pantis need valdused 1347. aastal Liivi ordule. 13. sajandil astus Tallinn Saksa kaubalinnade liitu ja Hansa Liitu. Keskaegne Tallinn ongi tuntud eelkõige kui hansalinn, millele anti Hansa laokoha õigus 1346. aastal. Linna kaupmeeste kätte koondus oluline osa Lääne-Euroopa ja Novgorodi vahelisest transiitkaubandusest. Pärast Visby purustamist Taani poolt 1361. aastal kasvas Tallinna roll Läänemere idaosa kaubanduses ja poliitikas veelgi. Keskaega jäävat ajavahemikku 15. sajandi algusest kuni 16. sajandi keskpaigani võib pidada õitsvaks kuldajaks, mil Tallinnast sai Hansa Liidu idakaubanduse juhtiv linn. 16. sajandi keskel elas Tallinnas linnamüürist seespool arvatavasti 7000–8000 elanikku. Neile lisandus veel linnasarases paiknevate eeslinnade ehk alevite rahvastik. 14. septembril 1524 toimusid Tallinnas pildirüüsted. Mitmesajapealine sakslaseist ja eestlaseist koosnev märatsev rahvahulk tungis dominiiklaste Püha Katariina, Oleviste ja Pühavaimu kirikusse, purustas seal pühapilte ja kujusid ning altareid ja reliikviaid, mida peeti vana usu sümboleiks. 1525. aasta algul otsustas Tallinn eelistada uut (luterlikku) usutunnistust vanale, kuid see võeti ametlikult vastu alles 1530. aastail, pärast seda, kui Lübeck oli loobunud katoliiklusest protestantluse kasuks. Tallinna kaubanduse allakäik 16. sajandi teises pooles oli põhjustatud Hansa kaubanduse üldisest soikumisest ja kauplemissuhete muutumisest. Langust põhjustas teatud määral ka Lübecki ja Tallinna vaen. Umbes 1516. aastast hiljem püüdsid Tallinn ja mingil määral ka Tartu takistada lübecklaste vahetut kauplemist Liivi linnade tagamaadel. Tüli tulemusena suundusid Lübecki laevad Tallinnast mööda, otse Narva ja Viiburi, ning halvenesid linnade suhted. Tallinn varauusajal 1558. aastal algas Vana-Liivimaa ja Moskva tsaaririigi vahel Vene-Liivi sõda, mis lõppes 1561. aastal. Liivi ordu viimane maameister Gotthard Kettler ei suutnud kaitsta Põhja-Eestit Moskva tsaaririigi ja tsaar Ivan Julma vägede eest. See ajendas Harju-, Viru- ja Järvamaa rüütelkondi 4. juunil 1561 vanduma truudust Rootsi kuningale. 6. juunil andsid Tallinna all-linn ja kodanikud Rootsi kuningale Erik XIV-le ustavusvande ja tunnistasid vabatahtlikult Rootsi kuninga võimu Tallinna üle. Pärast mõnetist piiramist alistus ka Toompeal asunud endine Liivi ordu Tallinna ordulinnus. Rootsi kuninga võimu tunnistamise järel moodustati Rootsi kuningale alluvaist Põhja-Eesti aladest Eestimaa provints, mille keskuseks sai Tallinn, kus asus ka Eestimaa kuberner. Põhjamaade seitsmeaastase sõja ajal, 1569. aasta juulis, saabus Tallinna lahele Taani ja Lübecki ühendatud laevastik, mis 13 päeva pommitas ägedasti reidilt linna, riisus sadama täiesti tühjaks ja sai sõjasaagiks enam kui 30 kaubalaeva. 1570. aastal algas Põhja-Eestis uuesti sõjategevus, milles osalesid Rootsi väed ning Liivimaa kuningas Magnus, kes oli võimu nimel kogu Liivimaal Venemaa vasalliks hakanud. Sõjaga kaasnes esimene ja teine Tallinna piiramine, mille käigus rüüstati Tallinna eeslinnu ja ümberkaudseid maid ning purustati ka Pirita klooster. Hilisemates Rootsi-Poola sõdades oli sõjategevus Lõuna-Eestis ja Lätis, Tallinnani see ei ulatunud. Rootsi kuningriigi koosseisus arenes Tallinna ja teiste mereäärsete linnade kaubandus turvaliselt ja jõudsalt, kuna Läänemeri oli muutunud Rootsi "sisemereks". Rootsi võimu kaitse all arenes kaubandus ka Narvas, sest sealt kulges piki Narva jõge kaubatee Pihkvasse, Novgorodi ja Moskvasse. Elavneva Venemaa-kaubanduse tagajärjel suurenes Narva tähtsus sedavõrd, et 17. sajandi keskpaiku kaalusid Rootsi võimud võimalust kuulutada Tallinna asemel Narva Rootsi kuningriigi Läänemereprovintside pealinnaks. 1700. aastal alanud Põhjasõja sõjategevus jõudis Tallinna alles 15. augustil 1710, mil Vene väed piirasid linna ümber, tõkestades toiduainete sisseveo ja joogivee saamise Ülemiste järvest. 45 päeva kestnud piiramise (ilma sõjategevuseta) jooksul hukkus katku ja nälga enamik (90%) linna garnisoni ja linnaelanikke. 29. septembril 1710 alistusid Tallinn, Eestimaa rüütelkond ja Tallinna Rootsi garnison Vene tsaar Peeter I vägedele. Rootsi kuningriik loovutas Tallinna ja teised alad ametlikult Venemaa Keisririigile Uusikaupunki rahuga 1721. aastal. Tallinn ja Paldiski omasid Venemaa jaoks põhilist tähtsust sõjalise meresadamana keisririigi läänepiiril. 18. sajandi lõpp kuni 20. sajandi algus 1775. aastal kehtestati Venemaa keisririigis uus halduskorralduse seadus. Selle alusel moodustati 1783. aastal Tallinna kubermangu asemele Tallinna asehalduskord, mida juhtis kindralkuberner. Asehalduskord lõppes pärast Katariina II surma 1796. aastal, mil Venemaa keiser Paul I taastas endised haldusvormid ja moodustas Eestimaa kubermangu, mille kubermangulinn oli endiselt Tallinn. 18. sajandi viimasel veerandil, keisrinna Katariina II valitsemisajal, kehtestati Läänemere kubermangude linnades vene keele õpetamise kohustus. Riigi rahastatavaid koole hakati nimetama rahvakoolideks. Tallinna arengut piiras Riia sõjakuberneri ja Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberneri markii Filippo Paulucci 14. aprilli 1825 ehitusmäärus, mis kitsendas ehitustegevust Tallinna kindluses ja eeslinnades. Tallinna kindluse ümbrus oli jaotatud neljaks kindluse-eelseks piirkonnaks (Festungs-Distanzen). Tallinna kui Venemaa keisririigi Balti laevastiku baasi kindlustamiseks ehitati sõjasadama kaitseks Tallinna lahe äärde keiser Nikolai I korraldusel aastail 1829–1840 Kaitsekasarm. Ehituspiirangud tühistati alles pärast 1. jaanuari 1858, mil Tallinn kustutati Venemaa kindluste nimekirjast. 19. sajandil asutati Drümpelmanni masinatehas (1828), Jürgensi masinatehas (1858), Friedrich Wiegandi masinatehas (1859), Franz Krull Krulli masinaehitustehas (1865), Makarovi ja Grafi saeveski (1876), V. Roseni masinatehas (1877), Tallinna pärmivabrik (1878), Neudorfi mehaanikatöökoda koos malmivaluga (1878), Lutheri mööblivabrik (1880), E. Lausmanni masinatehas (1881), Eduard Johansoni Tallinna paberivabrik E. J. Johanson (1887), Volta masinatehas (1899), Tallinna Katusepapivabrik (1898), Ülemiste paberivabriku (1826–1893) asemele E. Osse ja Ko tselluloosivabrik (1894–1912) ja Dvigateli vagunitehas (1899). Tööstuse arengule aitas kaasa ka raudteevõrgu areng. 1870. aastatel ehitati Balti raudtee, mis ühendas Paldiski ja Tallinna sadamad Narva ja Gattšina kaudu Peterburi ja Venemaa sisekubermangudega. Balti jaam ei olnud esialgu tupikjaam, vaid läbisõidujaam, kust raudtee läks edasi Admiraliteedi basseinist möödudes Tallinna sadamasse. Samal ajajärgul hakati arendama ka ühistransporti, 24. augustil 1888 avati Tallinnas hoburaudtee. 20. sajandi alguses töötas keisririigi Admiraliteet välja sõjalaevastiku uuendamise plaani, mille tulemusena asutati Tallinnas, kui Balti laevastiku põhibaasis, uued laevaehitus- ja remonditehased: Bekkeri laevatehas – Bekkeri sadamas; Vene-Balti laevaehitustehas, Vene-Balti sadamas Kopli poolsaarel; Noblessneri laevatehas – Peetri sadamas. 20. sajandi alguses olid Eestis, sh Tallinnas töölismeeleavaldused. 20. sajandi alguses muutus Eesti ja Tallinna elanikkond endisest seisuslikust ühiskonnast kodanikuühiskonnaks. 19. sajandi lõpul alanud Venemaa keisririigi venestamispoliitika tulemusena nõrgenes senine baltisaksa aadelkonna ülemkihi võim. Vene linnaseadusega said Tallinnas linnakodaniku õigused ka eestlastest elanikud. Selle tulemusel valiti 1906. aastal esimest korda vene ja eesti linnavolikogu koalitsiooni kandidaat Voldemar Lender (linnapea 1906–1913). Tallinn 20. sajandil 1918. aasta 24. veebruarile eelnenud ööl teatati enamlastele, et pärast Brest-Litovskis katkestatud rahukõnelusi on Eestimaa loovutatud Saksa vägedele. Suur osa enamlasi põgenes seda uudist kuuldes linnast. 24. veebruari pärastlõunal. Enamlaste põgenemise ja Saksa vägede saabumise vahele jäänud lühikese võimuvaakumi jooksul moodustati Estonia teatrihoone lähedal asuvas pangahoones ajutine võimukeskus. Tallinnas loeti iseseisvusmanifest esimest korda ette 25. veebruari hommikul. Pärnus oli seoses Saksa vägede saabumisega Päästekomitee nimel Eesti Vabariik välja kuulutatud juba 23. veebruaril. Saksa okupatsioon kestis 1918. aasta veebruarist novembrini. 19. novembril 1918 tunnustas Saksamaa volinik August Winnig Eesti Vabariiki de facto kuni rahukonverentsini. 22. novembril 1918 pani Punaarmee toime esimese katse vallutada Jaanilinna ja Narvat, kuid Saksa väed lõid Kulgu lahingu käigus rünnaku tagasi ja seejärel taandusid. 28. novembril 1918 alanud Eesti Vabadussõjas taandus Eesti Rahvavägi 1919. aasta jaanuari alguseks Tallinnast 40 km kaugusele ning läksid seejärel vastupealetungile. 12. detsembril saabus Tallinna reidile Liepajast Suurbritannia sõjalaevastik admiral Sir Edwyn Alexander-Sinclairi juhtimisel, kes turvas linna Nõukogude Venemaa Balti laevastiku eest. Tallinnast sai iseseisva Eesti Vabariigi pealinn. 1924. aastal püüti läbi viia 1. detsembri riigipöördekatset. 1930. aastate teisel poolel töötas Tallinna Linnavalitsus välja uued linnaarenduse põhimõtted, kuna tänavad omasid ilmelt ebaühtlast, isegi korratut kuju, kuna üksteise kõrvale on ehitatud väga erineva kõrgusega hooneid. Et seda tulevikus vältida ja anda ehitustegevusele vastav suund, töötas Tallinna linnavalitsus välja peatänavate ruumilise mõju kujundamise projektid, määrates kindlaks ehitatavate hoonete kõrgused. 1940. aasta Eesti okupeerimisel ja sellele järgnenud annekteerimisel oli Tallinnal kui pealinnal ja riigi haldusasutuste hõivamisel eriline koht. Tallinnas viidi läbi 21. juunil 1940 nõukogude võimu kehtestamist toetav "töörahva manifestatsioon" Vabaduse väljakul ning meeleavaldus Kadrioru lossi ees. Tallinnas Laial tänaval asunud NSV Liidu saakonna rõdult tervitasid "tööliskolonne" NSV Liidu saatkonna töötajad ja eesti kommunistid. 1940. aastal liideti Tallinna linnaga Nikolai von Glehni väljaarendatud Nõmme. Saksa väed sisenesid Eesti territooriumile 1941. aasta 7. juulil operatsiooni "Barbarossa" raames. Eesti Omakaitse vabatahtlike üksuste toel hõivasid sakslased 28. augustil Tallinna. Septembris moodustasid sakslased Eesti Omavalitsuse, mida asus juhtima saksameelne Hjalmar Mäe. 1944. aasta 9. märtsi õhtul ja ööl vastu 10. märtsi toimunud õhurünnak, mida tunneme märtsipommitamise nime all, tekitas Tallinnas märkimisväärseid purustusi. Sealhulgas hävis täielikult 1400 elumaja ning kannata sai veel üle kolme tuhande. Peavarju kaotas 20 tuhat elanikku. 19. septembril 1944 toimus Sakala tänaval Eesti Maapanga hoones Otto Tiefi valitsuse esimene istung. Tief luges ette deklaratsiooni, kus teatati Eesti Vabariigi Rahvuskomitee likvideerimisest ning uue valitsuse tegevusseastumisest. Samal ajal alustasid mitmesugused eestlastest koosnevad relvaformeeringud Tallinnas tegevust ja võtsid mitmel pool linnas võimu enda kätte, ühtlasi takistati sakslastel strateegiliste objektide õhkimist. 20. septembri pärastlõunal võttis Toompea lossi eestlastest valvemeeskond Pika Hermanni tornist maha haakristiga lipu ja heiskas sinimustvalge. 21. septembri õhtupoolikul linna tabanud Nõukogude õhurünnak oli tugevaimaks pommilöögiks Tallinnale pärast 9. märtsi pommitamist. Nõukogude okupatsiooniväed jõudsid Saksa vägedest maha jäetud Tallinna 22. septembril. 1949. aasta kevadel toimus uus massiküüditamine, mille käigus saadeti Eestist välja üle 20 000 inimese. Tallinlasi oli nende hulgas umbes 1000. Küüditamisele järgnes 1950. aasta märtsis EK(b)P Keskkomitee VIII pleenum, mis viis lõpule poliitilise pöörde. Industrialiseeritud ehitusviis aitas leevendada eluruumipuudust, mille põhjuseks oli linna kiire kasv. Lisaks loomulikule iibele umbes 2000 inimest aastas kolis linna igal aastal veel umbes 9000 inimest, kes said tööd tänu tööstuse arendamisele. Neile uutele elanikele oli vaja leida elamispind. Pärast sõda saabus Tallinna inimesi ka teistest liiduvabariikidest. 1934. aastal moodustasid eestlased 85,6% rahvastikust. Esimese sõjajärgse rahvaloenduse ajaks 1959. aastal oli nende osakaal vähenenud 60,2% peale. 1980. aastal toimusid Tallinnas olümpiamängude purjetamisvõistlused. Tänu sellele ehitati Tallinna mitu uut taristuhoonet ja muud -rajatist. Tallinn sai Viru hotelli lähedusse uue peapostkontori ja 26-korruselise Olümpia hotelli, lisaks ehitati välja Pirita tee ühes Pirita jõe uue sillaga. Pirita linnaosa sai rikkamaks telefonikeskjaama, rannahoone ja kloostrivaremetesse kujundatud vabaõhulava võrra. Tallinna sadama lähistele ehitati Tallinna linnahall: peaaegu 5000 pealtvaatajakohaga kontserdisaali ja 1981. aastal valminud 3000 pealtvaatajakohaga jäähalliga. Osalt seoses olümpiamängude eel toimuvate ehitustöödega hakkas teistest Nõukogude Liidu piirkondadest pärit inimeste juurdevool 1970. aastatel uuesti kasvama. 1979. aastaks oli eestlaste osakaal Tallinna elanike hulgas vaid 52%. 1987. aasta 23. augustil avaldas üle 2000 inimese Toompea nõlval Hirvepargis meelt Molotovi-Ribbentropi pakti vastu (Hirvepargi miiting). Tallinna vanalinna päevadest kasvasid välja öölaulupeod. Vanalinna päevade viimasel, 14. juuni õhtul, mis on ühtlasi 1941. aasta juuniküüditamise aastapäev, kogunes Tallinna lauluväljakule üle 100 000 inimese. Mõni päev hiljem nimetas Heinz Valk toimunut kultuurilehes Sirp ja Vasar laulvaks revolutsiooniks. Sellega sai iseseisvusliikumine endale nime ning missiooni jääda rahumeelseks. 23. juunil tunnistas Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium sinise, musta ja valge eesti rahvusvärvideks. 11. septembril korraldas Rahvarinne Lauluväljakul ürituse "Eestimaa laul", millest võttis osa 250 000 – 300 000 inimest. Seal nõuti esimest korda avalikult Eesti iseseisvuse taastamist. 16. novembril võttis Eesti NSV Ülemnõukogu suure häälteenamusega vastu suveräänsusdeklaratsiooni, millega kinnitati Eesti seaduste ülimuslikkust NSV Liidu seaduste ees. 3. märtsil toimus Eestis referendum, millest võttis osa 83% elanikest ning 77% neist, sealhulgas märkimisväärne osa mitte-eestlastest, olid iseseisvuse poolt. Sellest lähtuvalt otsustati kuulutada Eesti iseseisvus taastatuks. Taasiseseisvumise otsuse võttis parlament vastu 20. augustil 69 poolthäälega ja ilma ühegi vastuhääleta. Esimene Lääne-Euroopa riik, mis uut riiki tunnustas, oli Island. Seetõttu kannab Tallinnas asuv Välisministeeriumi esine plats praegu Islandi väljaku nime. Loodus Tallinn asub Soome lahe lõunakaldal Loode-Eestis. Tallinna geograafiline kese asub Tallinna lahe äärse Balti klindi paejärsakul, linna kogupindala on 159,3 km2. Linna halduspiiresse jäävad Ülemiste ja Harku järv ning Aegna saar. Linna kõrgeim punkt (66,6 m üle merepinna) on Pääsküla prügimäel. Tallinna ranniku pikkus on 46 kilomeetrit ning see hõlmab kolme suurt poolsaart: Kopli, Paljassaare ja Kakumäe. Tallinnas asub mitu avalikku randa: Pirita, Stroomi, Kakumäe, Harku ja Pikakari. Geoloogiline ehitus Tallinn asub rannikumadaliku ja Harju lavamaa ning neid eraldava Põhja-Eesti paekalda alal. Lasnamäel moodustab paekallas kuni 30 m kõrguse panga, mis Nõmme ja Ülemiste piirkonnas on aga liiva alla mattunud. Paekallast läbib neli pinnakattesse mattunud ürgorgu: Harku (143,2 m), Lilleküla-Pelguranna (123,4 m), Kesklinna (81 m) ja Mähe (129,3 m). Orud on täitunud jääaja moreeni, glatsiofuviaalse liiva ja kruusa ning jääjärvelise savi ja mereliivaga. Tallinna alune maapind koosneb eri vanuse ja koostisega kivimitest ja setetest. Kõige nooremad on Kvaternaari setted. Mõned neist on väärtuslikud, sest aitavad kaasa põhjaveekihi tekkele. Väärtuslikud on ka liiv ja kruus, sest neid kasutatakse palju ehitustel. Tugev settekivipinnas, millesse on tekkinud hiljem mattunud ürgorud, pärineb Ediakaara, Kambriumi ja Ordoviitsiumi ajast. Paljandeid moodustavad kaks kõvemate settekivimite kihti: ordoviitsiumi lubjakivi, mis moodustab Põhja-Eesti panga, ja sellest allpool lasuv kambriumi liivakivi, mis moodustab panku Rocca al Mares, Kalamajas jms. Settekivipinnase all on kivistised Fennoskandia kilbilt, mis pärinevad paleoproterosoikumist ehk on oluliselt vanemad kui eelnimetatud kihid. Need kivimid ei paljastu kuskil Eestis. Kliima 3. jaanuaril 2010 mõõdeti Tallinnas lumikatte paksuseks 62 sentimeetrit, millega püstitati pealinna uus ilmarekord. Seni oli lumikatte suurim paksus Tallinnas olnud 59 sentimeetrit, mis mõõdeti 18. märtsil 1968. 31.12.1978 mõõdeti Tallinn-Harku ilmajaamas õhutemperatuur –32,2 °C, mis on püsinud senini linna külmarekordina. 29.07.2018 mõõdeti samas 34,2 °C, mis on peaaegu võrdne 1994. a kuumarekordiga (30.07.1994 mõõdeti 34,3 °C). Veestik Tallinn asub Tallinna lahe lõunarannikul. Tallinna laht asub Soome lahes ning on üks Eesti sügavamaid lahtesid suurima sügavusega ligi 100 meetrit. Tallinna lääneservas asub Harku järv, mis on kunagine Läänemere osa. Umbes 2000 aasta eest eraldus see maapinna kerkimise tõttu omaette veekoguks. Harku järvel harrastatakse kalapüüki, suplust ja veesporti. Tallinna kesklinna alt voolab läbi endine Härjapea jõgi, mis 1936. aastal haisu tõttu torudega maa sisse suunati. See algas Ülemiste järvest ning voolas läbi kesklinna Tallinna lahte. Tegemist oli Tallinna veerikkaima jõega. Praegu annavad jõe maa-alusest olemasolust märku Maakri tänava üleujutused sula ja suurvihmade aegu. Tallinnas Pirital suubub Tallinna lahte 99 kilomeetri pikkune Pirita jõgi. Osa Pirita jõe veest suubub Ülemiste järve. Pirita jõel on võimalik tegeleda veespordiga. Tallinna kaguosas Kesklinna linnaosas asub Ülemiste järv, mille pindala on 9,6 km2 ja sügavus kuni 6 meetrit. Ülemiste järvest saab Tallinn alates 14. sajandist vett. Ülemiste järve kõrval asub Tallinna lennujaam, seetõttu on kahel korral tehtud järve jääle hädamaandumine ning ühel korral on purilendur kukkunud järve. Haldusjaotus Tallinna linnaosad Tallinn on jagatud kaheksaks linnaosaks. Linnaosavalitsused on institutsioonid, mis oma linnaosas täidavad Tallinna seadusandluse põhjal neile kindlaks määratud funktsioone. Igat linnaosa juhib linnaosavanem. Linnaosavanema nimetab ametisse ja vabastab ametist linnavalitsus linnapea ettepanekul. Linnaosavalitsuste eesmärk on nõustada linnavalitsust ja linnavolikogu linna piirkondade juhtimise osas. Tallinna asumid Tallinna kaheksa linnaosa jagunevad kokku 84 asumiks. Mitmes asumis on omakorda määratletud ka allasumid (näiteks Vanalinna asumi allasumid on all-linn ja Toompea). Asumite nüüdisaegsed nimed ja piirid pandi paika 1991. aastal. Siis püüdis Tallinna nime komisjon koostöös ajaloolastega taastada teise maailmasõja eelset territoriaalset jaotust, kus see võimalikuks osutus. Arhitektuur Kultuurimälestised Pikemalt lehel Tallinna kultuurimälestised. Tallinn on silmapaistvalt rikas arhitektuurimälestiste poolest. Tallinna vanalinn on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse. Vanimad ehitismälestised on 13. sajandi alguses Toompeale püstitatud linnus ja toomkirik. Linnuse peatorn on Pikk Hermann. Tallinna all-linna ümbritsev keskaegne linnamüür on Põhja-Euroopa üks paremini säilinuid (2,35 km pikkusest müürist on alles 1,85 km, 46 värava- ja müüritornist 27). Keskaegse Tallinna õitsenguajast – 15. sajandist – pärineb all-linna gooti stiilis hoonestus ja praktiliselt tervikuna kogu tolleaegne tänavavõrk. Säilinud on enamik kirikuid, sealhulgas suurejoonelised Niguliste ja Oleviste kirik, mida on küll vahepeal tarvis olnud olulises ulatuses taastada. Varemetena on säilinud linna suurimad kirikud Püha Katariina kloostri kirik ja Pirita kloostri kirik. Enam-vähem ehedalt on säilinud Püha Vaimu kirik, raekoda, raeapteek, Suurgildi hoone ning kaupmeeste ja käsitööliste elamuid. Alles on ka vähem mõjukate gildide hooned (Kanuti gildi hoone ja Oleviste gildi hoone), mis on küll oluliselt ümber ehitatud. Ka suur hulk keskaegseid kaupmeheelamuid on säilinud, kuigi paljusid neist on hilisematel sajanditel vähem või rohkem ümber ehitatud. Alates 1780. aastatest värskendati paljude keskaegsete hoonete väljanägemist moodsates stiilides alates varaklassitsismist (kuberneriloss Toompeal) kuni modernismini. Vanalinnas on isegi mõned väga ehedad postmodernismi näited (lillepood Väike-Karja tänavas ja endine Raeköök Dunkri tänavas). Tallinna kõrgehitised Tallinn on üks kõige põhjapoolsemaid kõrghoonestatud linnasid maailmas. Kõigi linnaosade peale kokku asub Tallinnas üle 45-meetrilise kõrgusega: Pikk Hermann, 10 kirikutorni ning 79 kõrghoonet (22 kesklinnas ja 57 äärelinnades) ja 8 kõrgrajatist (teletorn, korstnad, mastid). Seega asub linnas kokku 98 kõrgehitist. Tallinna linnapildis silmapaistvate kõrgehitistena on märgatavad nii kogu vanalinna tornistik, lisaks südalinna büroohooned, kesklinna ärihooned ja tornelamud, kui ka äärelinnades kõrguvad korterelamud või tööstus- ja kommunikatsioonirajatised. Rajatistel võrreldes hoonetega võib olla teistsugune ja mitte sedajagu eriotstarbeliselt inimkeskne ülesanne; enamasti ei ole struktuurselt ka korruselisus nõnda määrav. Erinevalt mõnest muust maailma piirkonnast loendatakse Eestis korruseid maapinnast alates. Kuna kõik maa pinnakihist üle 45 meetri kõrgusega ehitiste ehitusprojektid ja detailplaneeringud tuleb seoses lennuliiklusohutusega kooskõlastada Lennuametiga ning lisaks Muinsuskaitseameti ja Tallinna Kultuuriväärtuste Ametiga, siis seab see kõrgus ka tavahoonete ülempiiri ja määrab kõrghoonete alampiiri. Pilvelõhkujatena käsitletakse Tallinnas vaid ülikõrgeid ehk üle 124-meetrisi hooneid. Need on meetritelt kõrgemad kui maa- ja meremärgina mõjuv Oleviste kirik (123,7 m), kuigi siiani selliseid ei ole veel ehitatud. Haridus Ajalugu Esimene kool rajati Tallinnas Toomkiriku juurde 1266. aastal. Toomkool kindlustas järelkasvu kohalikele kirikuametnikele ning andis teatavat algharidust ka linnakodanike lastele. Esimesed dokumenteeritud teated koolide tegevusest Tallinnas pärinevad 1319. aastast. Vaimuliku orduna Tallinnas tegutsenud dominiiklased lõid ka kloostrikooli, kuhu hakati ordusse astuda soovijate kõrval samuti vastu võtma ilmalikke isikuid. 1428. aastal sai linna raad loa linnakooli asutamiseks Oleviste kiriku juurde. 1600. aastal anti rae korraldusel välja Tallinna kooliõigus, mis reguleeris esialgu 5-klassilise Tallinna linnakooli tegevust. 1631. aastal avati Tallinna gümnaasium (praegune Gustav Adolfi Gümnaasium). 17. sajandi keskpaigaks oli Tallinnas viis põhilist kooli: Tallinna gümnaasium, gümnaasiumi eelastmena tegutsev triviaalkool ehk väike linnakool, linnaelanike vaesematele kihtidele mõeldud Tallinna toomkool, Tütarlastekool ja Pühavaimu kiriku koguduse kool. Vaesemate laste (eriti orbude) koolitamiseks asutati 1725. aastal Tallinnas orbudemaja ja selle juurde kool, mis töötas 20. sajandi alguseni. 1870. aastal täienes Eesti linnade alghariduse süsteem uue koolitüübiga – linnakooliga, mille ülesandeks oli alghariduse andmine kõikidest seisustest lastele. Tallinna 3-klassiline Linnakool avati 1873. aastal. Aastail 1887–1892 mindi kõikides ainetundides peale usuõpetuse järk-järgult üle venekeelsele õpetusele. 1893. aastast keelati emakeel linnas mitte ainult õppekeelena, vaid ka õpilaste suhtluskeelena koolis. 1905. aasta revolutsiooni tulemusel tehti koolidele järeleandmisi eestikeelse õpetuse, muuhulgas eestikeelsete erakoolide tegevuse lubamisel. 1930. aastast kehtestati 6-klassiline koolikohustus. Tugevama õpetajaskonnaga olid käsitletaval ajajärgul Tallinna Linna 21. Algkool ja Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasium (praegune Tallinna Reaalkool) ning eragümnaasiumidest Jakob Westholmi Gümnaasium. Kui 1944. aastal õppis Tallinnas 9941 õpilast, siis 1949. aastal juba 22 034, seda põhiliselt venekeelse õpilaskonna kasvu tõttu. Põhikooliks oli 1950. aastate lõpuni 7-klassiline kool. 1950. aastal oli Tallinnas 19 põhikooli, millest 15 oli eesti õppekeelega. Eesti taasiseseisvumine tõi kaasa sisuliselt uue hariduspoliitika väljaarendamise ning sellega ka muudatused Tallinna hariduselus. Tallinnas seni vaid riiklike haridusasutustena tegutsenud lasteaiad ja koolid läksid valdavalt üle kohaliku omavalitsuse haldamisele ning nende pidajaks sai Tallinna linn. Väga tähtsaks peeti oma ajaloolise nime taastamist või valitud õppesuuna (humanitaar-, reaal-, majandus- või kunstigümnaasium) asutuse nimes kajastamist. 1990. aastatel sai uue nime enamik õppeasutuse nimes numbrilist tähistust omanud lasteaedu ja koole. 1990. aastate keskpaigas sai alguse koolimajade renoveerimine. Üldharidus 2016. aastal tegutses Tallinnas 83 üldhariduskooli kokku 45 792 õpilasega. Nendest koolidest 51 oli eestikeelse õppega, 8 muu õppekeelega ning 24 eesti ja mõne muu õppekeelega. Eesti keeles õppijaid oli Tallinna üldhariduskoolides 2016. aastal 32 761, muus keeles õppijaid 13 031 ja eesti viipekeeles õppijaid 16. Kõrgharidus Tallinna kõrgemates õppeasutustes kokku õppis 2016. aastal 29 112 üliõpilast, neist 25 487 Eesti kodanikku. Kõige populaarsem õppevaldkond on ärindus ja haldus ning populaarsuselt teine arvutiteadused. Tallinnas tegutsevad Tallinna Ülikool, Tallinna Tehnikaülikool, Eesti Kunstiakadeemia, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia, Sisekaitseakadeemia, Tallinna Tehnikakõrgkool, Eesti Mereakadeemia, Estonian Business School ja Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainor. Tallinna ülikoolidest on võrdluses parim Tallinna Tehnikaülikool, mis asub 364. kohal Euroopas. Järgneb Tallinna Ülikool, mis on Euroopas 618. kohal. Kultuur Kultuuriüritused Juulikuus iga viie aasta tagant toimub Tallinna lauluväljakul Laulupidu, mis on üks maailma suurimaid kooriüritusi. Laulupeo ajal on laulukaare all esinejaid umbes 30 000 ja pealtvaatajaid 80 000. Eestlasi nimetatakse laulurahvaks ning enne Eesti taasiseseisvumist toimusid Tallinnas öölaulupeod, kus lauldi isamaalisi laule. Rekordarv pealtvaatajaid oli 1988. aasta septembris toimunud laulupeol, kus Tallinna lauluväljakule kogunes ligi 300 000 inimest. Laulupeoga samal ajal toimub alati ka tantsupidu, mille etendused leiavad aset Kalevi Keskstaadionil. Alates 1982. aastast toimuvad Tallinna vanalinnas Tallinna vanalinna päevad. Alates 1997. aastast toimub sügiseti Tallinna Pimedate Ööde Filmifestival (PÖFF), millest on kujunenud üks Põhja-Euroopa suurimaid filmifestivale. 2014. aastal kinnitati PÖFF 15. filmifestivalina mittespetsialiseeritud võistlusprogrammidega festivali nimistusse. Kevaditi toimuv Tallinn Music Week on kasvanud üheks regiooni suuremaks linnafestivaliks. Linnas elavate rahvusvähemuste kultuuri ja traditsiooni tutvustamiseks toimuvad linnavalitsuse korraldatavad rahvuskultuuride päevad. Muuseumid Tallinnas on üle 60 galerii ja muuseumi. Enamik neist asub Tallinna kesklinnas ja selle ümbruses. Muusika Alates 2022. aastast kuulub Tallinn muusikalinnana UNESCO loovlinnade võrgustikku. 2020. aastal Eesti Konjunktuuriinstituudi läbi viidud Tallinna muusikavaldkonna kaardistuse põhjal tegutses 2018. aasta andmetel Tallinnas 1692 muusikavaldkonna asutust, organisatsiooni ja ettevõtet, milles kokku oli hõivatud 2329 töötajat. Muusikavaldkonna kogutulu oli 151,3 miljonit eurot ning kasum 9,78 miljonit eurot. Teatrid Tallinnas asuvatest teatritest ühed tuntuimad on Eesti Draamateater ja Tallinna Linnateater. Linnateater on populaarne oma suvelavastuste poolest, mis toimuvad nende lavaaugus. Populaarne oli ka üsna uudse ja eksperimentaalse lähenemisviisiga Teater NO99, mis tegutses aastatel 2005–2019. Rahvusooperis Estonia on võimalik näha ballette, oopereid ja operette. Peamiselt lasteetendusi pakub NUKU teater. Tallinnas asub ka Eesti ainus kutseline venekeelne teater, Vene Teater. Majandus Tallinna SKP elaniku kohta oli 2015. aastal 25 697,5 eurot. Teenuste osatähtsus SKP-s oli 81,5% ning tööstuse ja ehituse osatähtsus 18,4%. Tegevusala järgi on Tallinnas enim hulgi- ja jaekaubanduse ettevõtteid. Järgnevad kutse-, teadus- ja tehnikaalase tegevusega ettevõtted ning ehitusettevõtted. Majanduslikult aktiivseid ettevõtteid oli Tallinnas 2015. aasta seisuga 44 414. Tallinna linna eksport miljonites oli 2016. aastal 5464 eurot ja import 8053 eurot. Turism Turistide arv Tallinnas on viimase kümnendi jooksul kiirelt kasvanud. Aasta jooksul külastab Tallinna umbes 4,3 miljonit turisti. Majutusasutusi oli Tallinnas 2016. aastal 128 ja voodikohti ligi 15 000. Kõige enam saabub turiste Tallinna Soomest, Venemaalt, Saksamaalt ja Aasia riikidest. Tallinna vanalinn kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse ning on linna populaarseim vaatamisväärsus. Veel on populaarsed vaatamisväärsused Tallinna Lennusadam, Tallinna teletorn, Kadrioru park, Toompea ja Vabaõhumuuseum. Tallinna reisisadam (Vanasadam) on üks Läänemere suurema külastatavusega sadamaid. 2013. aastal külastas seda enam kui 520 000 kruiisilaeva reisijat. Turistide jaoks on Tallinn loonud Tallinn Cardi, mille raames saab soodsalt külastada paljusid muuseume ja vaatamisväärsusi, sõita ühissõidukitega ning tutvuda Tallinnaga muid soodustusi kasutades. Tallinna ametlik turismiinfo veebileht on VisitTallinn, kust leiab infot nii vaatamisväärsuste, tegevuste kui ka söögi- ja joogivõimaluste kohta. Infotehnoloogia Tallinnas on väga hästi arenenud infotehnoloogia sektor, mistõttu on Tallinna nimetatud Läänemere Silicon Valleyks. Paljudest Tallinnast alguse saanud idufirmadest on tuntuim Skype. Tallinn on edetabelis "Startup Ecosystem Rankings 2019" 83. kohal. Tallinnas asub NATO kooperatiivse küberkaitse kompetentsikeskus, mis teeb Tallinna IT-sektoris üheks Euroopa olulisimaks linnaks. 2013. aastal avaldati Tallinna manuaal, mis on NATO kooperatiivse küberkaitse kompetentsikeskuse palvel kirjutatud akadeemiline uurimus selle kohta, kuidas rahvusvaheline õigus rakendub küberkuritegude ja -sõdade puhul. 2017. aastal avaldati Tallinn 2.0, mis oli laiendus Tallinna manuaalile. Tallinnas NATO küberkaitsekeskuses toimub kord aastas rahvusvaheline õppus Locked Shields, mis on maailma suurim selle valdkonna õppus. Näiteks 2018. aastal kaasas see üle 1000 eksperdi enam kui 30 riigist. Õppuse käigus harjutatakse läbi olulisemate riigiteenuste süsteemide kaitsmist küberrünnaku korral. 27. juunil 2018 tehti Tallinnast Rotermanni ärikvartalist maailma esimene 5G-telefonikõne: Eesti majandus- ja taristuminister Kadri Simson helistas Tamperesse Soome poliitikule Anne Bernerile. Tallinnas asub Vabadusel, Turvalisusel ja Õigusel Rajaneva Ala Suuremahuliste IT-süsteemide Operatiivjuhtimise Euroopa Liidu Ameti (eu-LISA) peakontor. Meedia Tallinna linna pressiteenistus on Raepress, mis korraldab meediakanalite kaudu linnaelanike teavitamist linnavalitsuse liikmete ja linna ametiasutuste tegevusest nii eesti kui ka vene keeles. Tallinna elu uudiseid kajastavad eestikeelne ajaleht Pealinn ja venekeelne ajaleht Stolitsa. Tallinna linnale kuulub digitaalne telekanal Tallinna Televisioon (TTV, Tallinna TV). Tallinna TV haldaja on kanaliga samanimeline linna sihtasutus Tallinna Televisioon. Tallinna TV stuudiona kasutatakse Tallinna kesklinnas Solarise keskuses asuvat Tallinna linna pressikeskust. Rahvastik Pärast Põhjasõda oli Tallinnas vaid paar tuhat elanikku, mille põhjustas Tallinna piiramise ajal levinud katkuepideemia. Elanike arv suurenes järgmiselt: 1820. aastal oli see 13 000, 1881. aastal 45 900, 1897. aastal 58 800 ja suurenes märgatavalt Esimese maailmasõjaga seoses alanud sõjatööstuse kiire arenguga linnas. 1917. aastal oli linnaelanikke ligi 160 000. 1930. aastatel oli linnas 140 000 elanikku. 1940 liideti Tallinnaga Nõmme (oli 1926–1940 eraldi linn). 1962 alustati Mustamäe, 1973 Väike-Õismäe ja 1978 Lasnamäe linnaosa ehitamist. 2017. aasta 1. juuli seisuga elas Haaberstis 45 043, Kesklinnas 62 347, Kristiines 33 126, Lasnamäel 119 355, Mustamäel 67 708, Nõmmel 39 372, Pirital 18 480 ja Põhja-Tallinnas 59 814 inimest. 2011. aasta Eesti rahvaloenduse andmetel oli Tallinnas 392 331 püsielanikku. Statistikaameti andmetel seisuga 1. jaanuar 2013 on Tallinna elanike arv 406 359. 1. aprilli 2016 seisuga oli Tallinnas 440 597 registreeritud elanikku. 1. jaanuari 2020 seisuga oli Tallinnas 443 926 elanikku. 2016. aastal oli sisseränne Tallinna 8889 ja väljaränne 7821 inimest. Oodatav eluiga sünnimomendil oli 2015. aastal 78,60. Loomulik iive Tallinnas 2016. aastal oli 810. Rahvuslik koosseis Ajavahemikul 1944–1988 toimus Eestis suur tööstuse arendamine. NSV Liidu maadest sisse rännanud tööjõud suunati elama Tallinna uuselamurajoonidesse (Mustamäe, Väike-Õismäe, Lasnamäe). Tallinna elanike arv kasvas ebaproportsionaalselt kiiresti, ulatudes 1988. aasta alguseks koos tollal Tallinna haldusalasse kuulunud Maardu ja Sauega üle 500 000 piiri. Eestlaste osatähtsus langes samaks ajaks 47 protsendini. Taasiseseisvumise järel on Tallinnast lahkunud kümneid tuhandeid mitte-eestlasi ning tänu sellele on suurenenud ka eestlaste osatähtsus Tallinna rahvastikus ligi 54 protsendini. Tallinna elanike arv oli 2000. aasta rahvaloenduse andmetel 400 378, nendest eestlasi 215 114 (53,7%), venelasi 146 208 (36,5%), muid rahvusi ja teadmata rahvusega 39 056 (9,7%). Rahvastikuregistri järgi oli 1. jaanuari 2017 seisuga Tallinna elanikest eestlasi 237 195 (53,3%), venelasi 167 993 (37,7%), ukrainlasi 15 202 (3,4%) ja teistest rahvustest inimesi 24 855 (5,6%). 50,8% rääkis emakeelena eesti keelt, 45,4% vene keelt ja 1,2% ukraina keelt. Tallinna elanikest oli Eesti kodanikke 77,4%, määratlemata kodakondsusega isikuid 8,9%, Venemaa kodanikke 7,9%, Ukraina kodanikke 1,1%, Soome kodanikke 1,0%, Läti kodanikke 0,4%, Valgevene kodanikke 0,3%, Leedu kodanikke 0,3%, Saksamaa kodanikke 0,3%, teiste riikide kodanikke 1,8%. Naisi oli Tallinna rahvastikus 242 633 ja mehi 200 990. Inimesi vanuses 0–14 oli 68 401, 15–64-aastasi 280 199 ning vanuses 65 ja vanemad 77 938. 1. jaanuari 2020 seisuga oli Tallinna elanikest eestlasi 234 195 (52,8%), venelasi 167 993 (37,1%), ukrainlasi 15 202 (3,6%) ja valgevenelasi 7226 (1,6%). Tallinna elanikkonnas toimuvaid protsesse iseloomustab paneelelamute elanike siirdumine Tallinna äärelinnadesse ja Harju maakonda rajatavatesse madaltiheda asustusega uusasumitesse. Seetõttu on viimastel aastatel suhteliselt kiirema rahvaarvu kasvuga linnaosadeks Tallinnas muutumas Pirita ja Nõmme. Religioon Eesti on usklikute osakaalult tagantpoolt kolmas riik maailmas. Kogu rahvast on usklikke vaid 16%. Tallinlastest pidas 2011. aasta rahvaloenduse andmeil omaks mõnd usku 116 596 inimest ehk peaaegu neljandik. Suurem osa Tallinna usklikest inimestest on kristlased, kokku 112 663. Levinumad on õigeusklikud (76 390), luterlased (28 134) ja katoliiklased (2098). Muudest uskudest inimesi on Tallinnas 3287. Tervishoid Tallinnas asub Põhja-Eesti Regionaalhaigla (PERH), mis on Eesti suurim aktiivraviasutus. Selle peahoone asub Mustamäel. PERH tegeleb igasuguste raviteenustega peale sünnitusabi ja silmakirurgia. Ida-Tallinna Keskhaigla (ITK) moodustati 2001. aastal mitme haigla ja polikliiniku liitmisel ning selle peakorpus asub Tallinna kesklinnas Ravi tänaval. Lääne-Tallinna Keskhaigla (LTKH) on samuti kujunenud pärast mitme raviasutuse liitmist. Selle hulka kuulub nüüd näiteks Paldiski maanteel asuv nakkuskliinik ja Sõle tänaval asuv Pelgulinna sünnitusmaja. Sport 2015. aastal oli Eesti Statistikaameti andmetel Tallinnas harrastussportlasi 69 679. Populaarseimad spordialad noorte seas olid ujumine, jalgpall, võimlemine ja korvpall. Tallinnas oli 2015. aasta seisuga kokku 553 spordiklubi ja 51 spordialaliitu. 2017. aasta seisuga sai Tallinna linnalt toetust 148 spordiklubi. Tallinna edukaimad jalgpalliklubid on FC Flora, FC Levadia ja JK Nõmme Kalju. Korvpalli Meistriliigas mängivad korvpalliklubid BC Kalev/Cramo, TTÜ KK ja Tallinna Kalev. Rajatised Spordihalle ja -saale oli Tallinnas 2016. aastal kokku 290, staadione 61, ujulaid 39, välipalliväljakuid 100, jäähalle ja -liuvälju 5 ning tennisekeskusi 12. Tallinna spordiehitistest on tuntumad A. Le Coq Arena, Saku Suurhall, Kadrioru staadion, Kalevi Keskstaadion, Kalevi spordihall, Kalevi ujula ja Tondiraba jäähall. 2016. aastal sai Tallinnas kasutada kokku 47,3 km terviseradasid. Üritused Tallinnal on terviseliikumisprogramm, mis kannab nime "Tallinn liigub!". Selle eesmärgiks on pöörata tähelepanu liikumise vajalikkusele ja suurendada liikumisharrastajate osakaalu, et iga tallinlane liiguks päevas vähemalt 60 minutit. Programmi üritused on sobivad igale vanusele ja tasemele. 2016. aastal toimus selle programmi raames 306 üritust. 1980. aastal toimus Tallinnas Moskva olümpiamängude purjeregatt. Jaanuaris 2010 toimusid Tallinnas Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises. Iga aasta septembri alguses toimub Tallinna Maraton, mille raames lisaks täispikale maratonile toimub ka poolmaraton ning 10 kilomeetri pikkune sügisjooks. 4. augustil 2018 toimus Tallinnas IRONMANI triatlon. Transport ja taristu Tallinn on Eesti peamine transpordisõlm. Seal asub Lennart Meri Tallinna lennujaam, Tallinna reisisadam ja Balti jaam. Tallinnast saavad alguse Tallinna–Narva maantee, Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee ja Tallinna–Pärnu–Ikla maantee. Tallinnast lõunas kulgeb Tallinna ringtee. Linnast saavad alguse mitmed linnalähirongide ja muud rongiliinid. Kavas on Rail Balticu rajamine, mille üheks otspunktiks oleks Ülemiste raudteejaam. Uuritakse võimalusi ka Tallinna ja Helsingi vahelise tunneli rajamiseks. Ühistranspordiliinidest toimivad Tallinnas ühtses piletisüsteemis bussi-, trolli- ja trammiliinid. Alates 1. jaanuarist 2013 on linnas ühistransport kõigile linnaelanikele tasuta. Lisaks töötavad liinitaksoliinid ja linnalähirongid. Ühistransporti korraldab Tallinna Linnatranspordi AS. Tallinna trammiliikluse algusajaks loetakse 1888. aastat, kui avati hobutrammiliiklus Vanaturu kaelast Kadriorgu, mis oli sel ajal populaarne suvituspiirkond. Tänapäeval on trammiliine neli (1, 2, 3, 4). Trammide koguarv oli 2018. aasta veebruari seisuga 70 ja trammiliinide kogupikkus Tallinnas ulatus 39 kilomeetrini. Trollibussiliiklus Tallinnas algas 1965. aastal. Alates 2017. aastast töötab Tallinnas neli trolliliini (1, 3, 4, 5), maksimaalselt on trolliliine olnud üheksa. Linna juhtimine Tallinna linna täitevvõimu juht on Tallinna linnapea, kelleks on alates 2019. aasta aprillist Mihhail Kõlvart. Abilinnapead on Vadim Belobrovtsev, Betina Beškina, Kalle Klandorf, Andrei Novikov, Aivar Riisalu ja Eha Võrk. Linnapea juhib linnavalitsust. Tallinna kui kohaliku omavalitsusüksuse esinduskogu on Tallinna linnavolikogu, mis alates 2009. aastast on 79-liikmeline. Tallinn jaguneb kaheksaks haldusüksuseks ehk linnaosaks, mille juhtimiseks on moodustatud linnaosavalitsused. Need on: Haabersti linnaosavalitsus. Linnaosa vanem on Andre Hanimägi. Tallinna Kesklinna Valitsus. Linnaosa vanema asetäitja on Anu Aus. Kristiine linnaosavalitsus. Linnaosa vanem on Jaanus Riibe. Lasnamäe linnaosavalitsus. Linnaosa vanem on Vladimir Svet. Mustamäe linnaosavalitsus. Linnaosa vanem on Lauri Laats. Nõmme linnaosavalitsus. Linnaosa vanem on Grete Šillis. Pirita linnaosavalitsus. Linnaosa vanem on Tõnis Liinat. Põhja-Tallinna linnaosavalitsus. Linnaosa vanem on Peeter Järvelaid. Tallinn kunstis Tallinn kujutavas kunstis Sümbolid ja tähtpäevad Tallinna sümbolid on vapp (täis-, suur- ja väikevapp), linnalipp ja logo. Mitteametlikud sümbolid on ka Vana Toomas, kilukarbi siluett, Linda kuju, Koorti «Metskits», Estonia teater ja Kolm Õde. Tallinna kaitsepühak on püha Viktor, Vana-Rooma sõdur Marseille'st, ristiusu märter, kes hukati keiser Maximianuse käsul. Linn tähistab kahte tähtpäeva: 15. mail on Tallinna linna päev ja 22. detsembril on Tallinna vapipäev. Tallinna teenetemärgid Tallinna teenetemärk (alates 1995) on Tallinna linna autasu, mis antakse füüsilistele isikutele Tallinnale osutatud eriliste teenete eest. Tallinna vapimärk (alates 1997) on Tallinna linna autasu, mis antakse füüsilistele isikutele linnapoolse erilise austusavaldusena. Tallinna raemedal (alates 2004) on Tallinna linna autasu, mis antakse füüsilisele isikule linnapoolse tunnustusena linnale osutatud teenete või silmapaistvate saavutuste eest. Tallinna linna ametimärgid Tallinna linnavolikogu liikme ja linnavolikogu esimehe ametimärk Linnavolikogu esimehe ametikett Tallinna linnapea ametikett Suhted teiste linnadega Seisuga 16. juuli 2018 on Tallinnal suhted 28 linnaga väljaspool Eestit. Pilte Vaata ka Viited Kirjandus "Entsüklopeedia Tallinn", 1. ja 2. köide. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2004, ISBN 9985-70-167-4 Edgar V. Saks. Tallinna muistne nimi. Võitleja, märts 1959, nr 3, lk 9. Maailma suurusi ja kuulsusi Tallinnas. Päevaleht, 23. juuli 1939, nr 196, lk 4. Välislingid Tallinna linna koduleht Tallinna ajaloolised saksakeelsed tänavanimed (Carsten Wilms) Tallinn maailma juhtivate ajalooliste linnade pingereas EPL, 29. november 2008 Keskerakond algatas Suur-Tallinna loomise eelnõu Tallinna Postimees, 5. veebruar 2009 Album von Reval. Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR Tallinna panoraamid Eesti linnad Eesti omavalitsuslikud linnad Hansalinnad Sadamalinnad Pealinnad


kolledž, ahvatlema, mahlane, collegegirl, lapsuke, süütu, 18 a, 18 yo, 18yo, väljaspool, dildod, tihe tuss


text: Ahmed (Ahmet) Bey Zogu (8. november 1895 – 9. aprill 1961) oli Albaania peaminister ja president ning albaanlaste kuningas 1928–1939 Zog I nime all. Ahmed Bey Zogu sündis Albaanias Burgajeti lossis. Tema vanemad olid Xhemal Pasha Zogu (Albaania Zogu; 1860–1911) ja Sadije Toptani (albaanlaste kuningannaema; 28. august 1876 – 25. november 1934). Vanemad abiellusid 1891. Tema algne perekonnanimi Zogolli on slaavi päritolu ja tähendab 'pistrik'. Zogu tähendab lindu. 12-aastaselt saadeti Ahmed Konstantinoopolisse kooli. 16-aastaselt pidi ta 1911. aastal koju tagasi tulema, et saada pärast isa surma ühe geegi klanni pealikuks Mati piirkonnas Põhja-Kesk-Albaanias. Tema vanem vend ei olnud ilmselt päris normaalne. Ülestõusude ajal võitles Zogolli oma hõimuga vürst Wilhelmi eest. Esimese maailmasõja ajal oli Albaania vormiliselt neutraalne, kuid teda okupeerisid Itaalia, Kreeka, Montenegro ja Serbia väed. Zogolli võitles nende vastu. Seejärel okupeeris Austria-Ungari kogu Põhja- ja Kesk-Albaania. Zogolli osales katses iseseisvust taastada ja see andis talle võimu juurde. Varsti tegi ta koostööd austerlastega, kes määrasid ta itaallaste vastu võitlema saadetud albaania vabatahtlike koloneliks. Tegelikult taotles ta endiselt Albaania iseseisvust. Kui austerlased sellest teada said, "kutsusid" nad ta Viini, et mitte teda Albaanias vangina hoida. Esmakordselt lääne suurlinna sattunud noor albaanlane nautis meeldivat elu. Kiiresti tutvus ta lääne kultuuriga, õppis saksa keelt ja poliitikat ning oli Viini daamide seas hinnas. Viinis viibimine andis talle eelise võitluses ülemvõimu pärast Albaanias. Alles pärast Esimese maailmasõja lõppu 1919 läks ta Albaaniasse tagasi. Albaania oli ikka veel okupeeritud ning Kreeka, Serbia ja Itaalia kavatsesid selle omavahel ära jagada. Et seda ära hoida, kutsus grupp Albaania vürste kokku Lushnjë kongressi. Ahmed Bej Zogolli, kes oli kongressi üks juhte, sai uues valitsuskabinetis, mis pidi tooma Albaaniale iseseisvuse, siseministriks ning hakkas selle ameti tõttu juhatama väikest armeed. Seeläbi omandas ka kiiresti poliitilist ning lahingutes Vlorë ja Shkodëri pärast ka sõjalist kogemust ning tema positsioon tõusis. Zogu täitis Albaania valitsuses mitut ministrikohta (1920 siseminister, 1921 sõjaminister). Tema toetusbaasi moodustasid Lõuna-Albaania maaomanikud (beid) ja Põhja-Albaamia hõimujuhid (bajraktar'id). Zogu asus juhtima reformistlikku Rahvaerakonda ning sai 1922 peaministriks. 1923 teda tulistati parlamendis ning ta sai haavata. Zogu peamine rivaal oli Ameerika Ühendriikides õppinud piiskop Fan Noli (Theofan Stilian Noli), õigeusuliste albaanlaste liider. Mäss, mille eesotsas oli Noli, sundis juunis 1924 Zogu minema eksiili. Noli valitsus, mis püüdis läbi viia maareformi, ei saavutanud rahvusvahelist toetust. Jugoslaavias baseeruvate Tsaari-Venemaa emigrantidest koosnevate väeüksuste abiga tuli Zogu detsembris tagasi. Need väed võitlesid Noli vastu, sest ta oli tunnustanud Nõukogude Liitu. 1. veebruaril 1925 sai Zogu äsja väljakuulutatud Albaania Vabariigi presidendiks. Tema režiim oli algusest peale sõjaväeline diktatuur. Ta tugines oma Mati klannist pärit sandarmitele, nuhkidele ja võitlejatele ning sundis hõimupealikud koostööle vihjelise ähvardusega nad vaikselt hukata. Zogu mängis sotsiaalseid ja etnilisi gruppe üksteise vastu välja, mille tulemusena ta sai veritasu ja atentaatide märklauaks. Ta hakkas Itaaliaga tugevdama suhteid, et tagada sealt laenude saamist. Tirana leping (1926) andis Itaaliale laenude vastu Albaanias kontsessioone. Aastal 1927 sõlmis ta Itaaliaga sõpruslepingu ning seejärel kaitseiseloomuga sõjalise liidu 20 aastaks. 1. septembril 1928 kuulutas Zogu välja monarhia ning kuulutas ennast kuningas Zogiks. Kroonimisel kandis ta roosasid põlvpükse ja kuldkannuseid. Kuldkroon kaalus 75 naela. Algselt oli ta kroonimiseks tahtnud osta Viini muuseumis säilitatavat Skanderbegi krooni, kuid see ost ebaõnnestus. (Ahmed Zogu otsib krooni ja pruuti. Vaba Maa, 8. jaanuar 1929, nr 6, lk. 4.) Formaalselt oli tegemist konstitutsioonilise monarhiaga, kuid faktiliselt jäi ta sõjaväeliseks diktaatoriks. Zogi režiim oma tugeva politsei ja keeruka, kuid ebatõhusa bürokraatiaga sarnanes Itaalia režiimiga. Zogistlik tervitus oli ettepoole suunatud väljasirutatud peopesa südame kohal. Zog kuulutas end Skanderbegi järglaseks. Ta kogus inimestelt kuldmünte ja kalliskive ning maksis nende eest paberraha või müntidega, kehtestades esimese ametliku Albaania valuuta. Kuninga majapidamise kulud moodustasid 2% riigieelarvest, mis ei olnud võrreldes Euroopa õukondadega siiski väga palju. Teised Euroopa monarhid peamiselt eirasid teda. Zogu režiim tõi Albaaniasse näilise stabiilsuse. Ta püüdis jagu saada teeröövlitest ja rajada haridussüsteemi. Ühtlasi suurenes riigi sõltuvus Mussolini Itaaliast. Albaaniast sai Itaalia tugipunkt Balkani poolsaarel. Itaalia sai enda kätte kontrolli Albaania rahanduse ja sõjaväe üle. 1932 püüdis Zog edutult Mussolini mõjule vastu hakata. Majanduskriisi ajal pidi Albaania vilja importima. Paljud albaanlased emigreerusid. 1934, kui Zog püüdis Itaalia mõju suurenemist takistada, ilmusid Durrëse alla Itaalia sõjalaevad, nii et Zog oli sunnitud itaallastele alluma. Zogi valitsemise ajal Albaania majandus edenes ja võeti kasutusele moodne õigussüsteem. Troonil olles oli Zogil palju tegemist atentaatidest hoidumisega. 1931 oleksid kaks püssimeest Zogi Viini ooperiteatrist "Pajatsite" etenduselt väljumisel äärepealt mõrvanud. Tema ema valvas kuninga kööki, et toitu ei mürgitataks. Ema kinnitusel oli toit üks kord mürgitatud. Aprillis 1938 abiellus moslemist Zog orvuks jäänud katoliiklasest Ungari krahvinna Geraldine Apponyi von Nagy-Appony'iga (sündinud 1915), kelle ema oli ameeriklane. 5. aprillil 1939 sündis kroonprints Leka. 25. märtsil 1939 esitas Rooma Tiranale ultimaatumi, nõudes, et see nõustuks Albaania minemisega Itaalia protektoraadi alla. Ettekääne oli, et Albaania kuritarvitab Itaalia raha. Kuningas Zogu keeldus vastutasuks Albaania täieliku ülevõtmise ja koloniseerimise eest itaallaste poolt raha vastu võtmast. Teise variandi järgi pakuti talle ühe Itaalia kindrali poolt formaalse kuningliku staatuse säilimist. Varem oli Zog keeldunud legaliseerimast fašistlikku parteid. Kuningas püüdis aega võita. Aprilli alguses algas Albaanias mobilisatsioon. Zog esitas 5. aprillil abipalve demokraatlikele riikidele ja 6. aprillil Balkani Antandile. 7. aprillil 1939 sisenesid Albaaniasse Itaalia väed. Riigist sai protektoraat Itaalia kuninga Vittorio Emmanuele III võimu all. Kohe pärast Itaalia vägede sisenemist saatis kuningas Zog oma abikaasa ja vastsündinud poja kiirabiautoga Kreekasse. Kui perekond oli kindlas kohas, edastas kuningas peaministri residentsist raadio teel üleskutse "võidelda viimse veretilgani meie iseseisvuse kaitseks". Seejärel võttis ta kaasa suure osa riigikassast (10 kasti Albaania kullavarusid) ning põgenes ratsa Kreekasse. Kuninga enda suur varandus oli hoiul Šveitsi ja Inglismaa pankades. Kuningale järgnes 115 õukondlast, kes kandsid kullakaste. Kreekasse ei tahtnud nad jääda, et Mussolini ei teeks neid võõrustanud Kreeka kuningale etteheiteid. Kreekast Londonisse Ritzi hotelli jõudmiseks tuli läbida Türgi, Rumeenia, kus kuningas Carol neid vastu võttis, Poola, Baltikum, Rootsi, Holland, Belgia ja Prantsusmaa. Nad seadsid end sisse Pariisi piirkonnas Maye' lossis ja Mesnil-Saint-Denis' lossis, kuid olid sunnitud põgenema sakslaste eest, kes olid selleks ajaks juba tunginud Belgiasse. Kuninglik perekond ja õukond hakkasid kolme limusiiniga lõuna poole liikuma, liitudes teiste põgenike aeglase vooriga. Pärast Saksa pommituslennukite tule alla sattumist hargneti ning taasühineti Bordeaux's, kust 1940. aasta hilissuvel saadi ümberpiiratud sadamast viimase laevaga Liverpooli ja sealt rongiga Londonisse. Londonis kuulus kuninga kaaskonda 30 inimest, sealhulgas tema kuus õde. Kogu sõja ajaks jäid nad Inglismaale. Ritzi hotellist kolisid nad Parmoor House'i, maamajja, mille nad rentisid Buckinghamshire'is Chilternsis. Teise maailmasõja ajal olid eriti Põhja-Albaania vastupanurühmad ametlikult rojalistlikud. Pärast 1942. aastat jätsid vabariiklikud vastupanurühmad need varju. Zog püüdis Winston Churchilli veenda, et see teda Balkani rindele saadaks. Ent Briti valitsus toetas kommunistlikke partisane. Pärast sõda püüdis Zog troonile tagasi tulla, kuid kommunistid Enver Hoxha juhtimisel kuulutasid välja rahvavabariigi. 2. jaanuaril 1946 loobus Zog ametlikult troonist, kuigi ta tegelikult trooninõudlusest ei loobunud. Kui sai selgeks, et USA ja Briti abi puudumise tõttu Albaaniasse naasta ei õnnestu, asus perekond Egiptuse õukonna ametlikul kutsel elama Egiptusesse. Algul elati ühes Giza hotellis püramiidide lähedal, hiljem asuti elama villasse Aleksandria moodsas Ramlehi linnaosas. Aleksandrias elas teisigi endisi monarhe juurde, kellele kuningas Faruk oli varjupaika pakkunud. Läviti Bulgaaria kuninga Simeon II ja Itaalia kuninga Vittorio Emmanuele III perekonnaga. Kuningas palkas lisaks sekretärile õukonnaministri, kes tegeles protokolliga. Majas oli palju teenijaid, ihukaitsja ja autojuht. Tegeldi Albaania vabastamise plaanidega ning mängiti tinglike panuste peale kaarte. Kuningas Faruki igakuiste külaskäikude ajal mängiti raha peale. Briti valitsus võttis lõpuks ette operatsiooni Enver Hoxha kukutamiseks, mis aga ebaõnnestus Kim Philby reetmise tõttu. Kui Gamal Abdel Nasser Faruki juulis 1952 sõjaväelise riigipöördega troonilt tõukas ja viimane Egiptusest lahkus (kuninganna vaatas Aleksandrias binoklist Faruki tema jahi pardal), kolis Zog, kelle tervis oli halb, oma perekonna ja kaaskonnaga Prantsusmaale Prantsuse Rivierasse. Zogi püüti kokku 55 korda mõrvata. Ta suri pärast 10 aasta pikkust rasket haigust Prantsusmaal Suresnes'is 9. aprillil 1961 vähktõppe. Enne surma määras ta oma järglaseks poja Leka. Matustel oli sadu Albaania pagulasi. Kuningale pandi hauda kaasa kotike kodumaa mullaga, mida Geraldine oli kaasas kandnud. Ta maeti Thiais' surnuaia islami ossa. Kuninganna Geraldine suri 2002. Pärast sotsialistliku režiimi kokkuvarisemist tuli Zogi poeg Leka 1997 Albaaniasse tagasi. Referendumil lükkas rahvas monarhia tagasi. Isiklikku Enne abiellumist olevat kuningas tegelnud põhiliselt pokkerimänguga ja suitsetanud 150 lõhnasigaretti päevas. Geraldine'i sõnul oli Zog nende esimese kohtumise ajal 1937. aasta lõpus nägus mees, kellel olid läbitungivad sinised silmad ning kes kandis laitmatut valget aukoloneli mundrit. Tal olid väikesed pigimustad vuntsid, mille üle ta oli väga uhke. Kui kuninglikku perekonda sõja ajal Inglismaal külastas suure Albaania sõbra Aubrey Herberti poeg Auberon Herbert, jäi talle mulje, et kuningas Zog, keda Aubrey Herbert oli kunagi nimetanud Shakespeare'i lugejaks ja tubliks võitlejaks, ei teinud midagi peale oma majesteetlikkuse hellitamise ja pisikeste Pariisi stiilis jalutuskäikude. Kirjandus Geoffrey Hindley. "Euroopa kuninglikud perekonnad", Tallinn 2002. Välislingid Fotoalbum Kuningliku perekonna pildid Foto Foto Foto Foto Postkaart: töölaua taga (1930) Foto: koos õdedega Koos õdede ja Kosovo printsi Tatiga Foto Durrëses Pulmapilt Pulmapilt Koos Geraldinaga Koos kuningannaga Koos Geraldinaga Durrëses Koos Galeazzo Cianoga Koos abikaasaga 1960 Fotoalbum Albaania peaministrid Albaania presidendid Monarhid Sündinud 1895 Surnud 1961


text: Joseph Rudyard Kipling (30. detsember 1865 Bombay (tänapäeval Mumbai), India – 18. jaanuar 1936 London) oli briti luuletaja, proosa- ja ajakirjanik. Ta ammutas oma loomingus tihti ainet oma sünnimaa Briti India värvikast olustikust (näiteks romaan "Kim"). Kuulsad on tema loomajutud ("Džungliraamat" I-II, 1894-95; eesti keeles lühendatult pealkirjaga "Mowgli"), muinasjutud ("Jutte väikestele lastele" 1902) ja ka mitmed lühijutud, näiteks "The Man Who Would Be King" (1888). 1888. aastal mainis Kipling, et prostitutsioon on maailma vanim amet. Kiplingu kuulsamateks luuletusteks peetakse näiteks "Mandalay" (1890), "Gunga Din" (1890), "Valge mehe koorem" (1899), "If—" (1910) ja "The Gods of the Copybook Headings" (1919). Nii proosas kui ka luules ülistas ta mehisust, tugevaid isiksusi ja Briti võimu. Kiplingu lausest "Lalun on maailma vanima elukutse esindaja" tulenevalt levib väljend, et prostitutsioon on maailma vanim amet. Ta oli üks 19. sajandi lõpu ja 20. sajandi alguse populaarsemaid Suurbritannia kirjanikke. 1907. aastal sai ta 41-aastaselt Nobeli kirjandusauhinna, olles esimene ingliskeelne ning sinnani noorim auhinna laureaat. Kiplingule taheti anda ka Briti poeet-laureaadi tiitlit ning mitmel korral anda talle rüütliseisus, kuid ta keeldus mõlemast. 6. mail 1935 pidas Kipling Püha Jüri kuninglikus ühingus kõne "Kaitsmata saar", milles hoiatas Suurbritanniat ohu eest, mida Saksamaa endast kujutab. Kiplingu põrmu hoitakse Westminster Abbey Poets' Corneris (luuletajate nurgas). Haakrist raamatute kaanel Kiplingi paljude raamatute kaanel on haakrist koos elevandiga, kes kannab lootoseõit. Alates 1930. aastatest on tekitanud see küsimuse, kas Kipling polnud natsiideoloogia pooldaja. Kipling kasutas haakristi kui india iidset õnne ja heaolu sümbolit. Seevastu natsid ei võtnud haakristi oma sümbolina kasutusele enne 1920. aastat. Kipling kasutas nii päri- kui vastupäeva suunatud haakristi. Juba enne natside võimuletulekut Saksamaal teatas Kipling oma kirjastajale, et haakristid tema teoste kaantelt tuleb kõrvaldada, et mitte näidata teda natside pooldajana. Kirjandus Ants Oras, "Rudyard Kipling 70-a." – Kunst ja Kirjandus 5. jaanuar 1936, nr. 1, lk. 4; uustrükk: Ants Oras, "Ilus haljas" (Luulekool III), 2007, lk. 251–252 Johannes Silvet, "Rudyard Kipling" – Looming 1936, nr. 1, lk. 58–62 "XIX–XX sajandi väliskirjanikke" VII (Inglise kirjandus 1871–1917). TRÜ rotaprintväljaanne, 1969, lk. 84–101 (ülevaate autor Arthur Robert Hone) "Väliskirjandus XIX ja XX sajandi vahetusel". Valgus, Tallinn 1974, lk. 262–274 Viited Välislingid Rudyard Kiplingi tekste Wikisource'is Rudyard Kipling Ulmekirjanduse BAASis Kaunemaid lugusid taeva all, 1938 Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiiv Inglise kirjanikud Nobeli kirjandusauhinna laureaadid Sündinud 1865 Surnud 1936


Nopri talu peremees: kütuseaktsiisi tõus on selge signaal – maalt ära!(12) Nopri talu peremees Tiit Niilo sõnul on kütuseaktsiisi tõus valitsuse poolt pärast aastaid regionaalpoliitikas varjatult astutud negatiivseid samme inimestele selge signaal – maalt ära! Niilo ettevõte asub 300 kilomeetri kaugusel Tallinnast, Läti piiri lähedal ning see on otseselt seotud erinevate transporditeenustega. "Talul kulub üheksa tonni kütust kuus, meiereil umbes kaks tonni kütust kuus," rääkis Niilo ERR-ile. Ta rõhutas, et regionaalpoliitiline element on selle maksutõusu juures see, millest praeguseks on avalikkuses vähe räägitud. "Ainuüksi see, et kaugemal elamine, kaugemal ette võtmine on tavalisest kallim, tekitab selle emotsiooni, et maalt ära," sõnas Niilo.


Saakašvili kehtestab riigiametnikele narkokontrolli(5) Gruusia president Mihheil Saakašvili andis riigi tervishoiuministeeriumile käsu hakata kontrollima riigiametnike narkootikumide tarvitamist. Saakašvili lubas, et läheb ise esimesena kontrolli. Presidendi sõnul on parlamendi liikme Dmitri Lordkipanidze ettepanek ametnikele narkotestide korraldamiseks „üks parimaid initsiatiive”, mida Saakašvili viimastel aastatel kuulnud on. Programmi väljatöötamist arutatakse Saakašvili, Lordikipanidze ja tervishoiuminister Aleksander Kvitašvili kohtumisel, vahendab Lenta.ru. „Riiklik sektor, see on üle 10 000 inimese, me peame selle täielikult narkootikumidest puhastama,” ütles Saakašvili. Saakašvili märkis, et pärast narkokontrolli sisseseadmist riigiasutustes võidakse see juurutada ka eraettevõtetes. See leht on trükitud DELFI internetiväravast Aadress http://www.delfi.ee/archive/article.php?id=29626237


§ 11 Pakendid ja pakendijäätmed


Registreeritud töötuid tuli nädalaga juurde 260(18) Eestis on registreeritud töötuid vanuses 16 kuni pensioniiga töötukassa andmetel 94 891, töötuse määr ulatub 14,6 protsendini.Nädalaga registreeriti 2 333 uut töötut, neist 656 oli eelmisest töökohast koondatud. Registreeritud töötute üldarv suurenes nädalaga aga ainult 260 inimese võrra, selgub töötukassa statistikast. Osades maakondades registreeritute arv hoopis vähenes. Näiteks Jõgevamaal vähenes registreeritud töötute üldarv 29, Hiiumaal ja Põlvamaal ja Viljandimaal 9 inimese võrra. Kõige rohkem lisandus töötuid Harjumaal, kokku 1094 ning Tartumaal 250 uut töötut. Suurim tööpuudus on endiselt Ida-Virumaal (20,8 protsenti) ning madalaim Jõgevamaal (9,6 protsenti). Rahandusministeerium on prognoosinud, et tänavu kasvab registreeritud töötus 14,8 protsendini.