Olga Pealagi,: Kloogarand Olga Pealagi, pool pehme ja plekine, pool kõva ja kõõmane Kloogarand "Kui ma ei oleks inimene, tahaks ma ilmselt olla merineitsi," ütlesin oma kaaslasele, kellega olime sihipäraselt kottpimedas rannasalus ekseldes jõudnud düünide vahele säravasse kuupaistesse. "Kui ma ei oleks inimene, tahaks ma tõenäoliselt olla metsavaim," ütles ta tükk aega hiljem, kui olime jõudnud tagasi puude pimedusse, kus lummavast tähevõlvist paistsid üksikud riismed. Veel ühe pika pausi järel lisades: "Vaat kui erinevad inimesed siis..." Kuulatasime. Minuni jõudis mere vääramatu kohin, mille madalamad toonid kõlasid bassipõhjaks laagrist kostvale "Rändajatele". Tema kuulis rohu kasvamist. "Meri, mu tuhandenäoline sõber... sa oled mu arm!" hakkas kõrvade vahel aga kummitama kohemaid, kui looduslikku planetaariumisse jõudnuina koorisin jalad lahti ja sääred üles ning astusin sammu liivale rulluvatesse laintesse. Lained olid soojad ja pehmed ja voogasid vääramatus rahus. Nii me seal seisime, rannale laokile jäänud inimesed, pead kuklas ja suud lahti, vahtides suursuguseima katedraali võlve ja laekaunistusi. Jalad mere soojas embuses, sest liiv oli juba kõrvetavalt külm. Siis ilmus pühamu looritatud valgusse veel üks käest kinni hoidev paar ja viisakad inimesed alustasid vestlust, lõhkudes kogu hingematva salapära. Eks ma olin ise küll ennemalt korra kiljatanud ka, kui kaaslasel tekkis nähtavasti uitmõte "haaran sülle selle hülge" ja ta üritas seda mudeli mõeldud-tehtud! järgi ka ellu viia. Jah, kujuta ette, on inimesi, kellele meri ütleb sama vähe kui minule kodunurmed, mis ei kõneta kohe üldse... Mu ootused olid selgelt ambivalentsed. Ühest küljest oleks tahtnud kogu mere ja kummuva tähevõlvi ainult endale hoida ja seda vähehaaval palakaupa ettevaatlikult limpsida või siis kõiksusekogemusest oimetuna lebada liigutuspisarais kasvõi sel kõrvetavkülmal liival. Teisalt oli väga oluline elamust jagada sama sügavalt ja vahetult kui see mind ennast oli tabanud. Minu pettumuseks selgus, et meri ei kõnetanud mu kaaslast hoopiski ja nii ma solberdasin lainevahus edasi, pungil jagamata elamust ja tundeid. Kribis Kateriviteri kell 23:00 Mõjukus ehk ihihhii Sildistatagu: avaldus heameele-politseile, head ja kaunid, issanda loomaaed, mis nägin kus käisin, otse elust Olnust olevale Jalgrattasaaga (üli)kooliminek Väärt, et demotiveerida! mase-uudised uurime-puurime otse elust... Pildid homunkulusega kastist Teadus, Huvitav Lasevad end lugeda ilusnukker lugu Karuke, ei ole paha! Kertu-tirts kui on küsimusi... taevakarva kutsu ull mees keele peal Ära usu hülge möla! Pealage sügab Kateriviteri Nabala-Sabala, planeet Maa Taaskasutatavuse ja keskkonnasäästlikkuse sertifikaat See bloog on kribitud 100% taaskasutatavate bitikeste varal


LEGO | Educational klassikalised klotsid spetsiaalsete elementidega | SHOPPA.ee LEGO Educational klassikalised klotsid spetsiaalsete elementidega Tootekood: 1212348 96,65 € Tavahind: 6,38 €Laos Lego klotsid Educational klassikalised klotsid on põnev ja last arendav Lego Educational sarja kuuluv komplekt, mis sobib imehästi just pere väiksematele. Klassikalised Lego klotsid aitavad arendada lapse loovust ja mõtlemisvõimet ning täpsust. Tänu spetsiaalsetele klotsidele on võimalik ehitada mitmeid erinevaid põnevaid figuure. Komplekti kuulub 1207 klotsi, mis tagavad pikad ja nauditavad mängimise ajad. Sobib lastele mängimiseks alates 4. eluaastast. 1207 tk 49,50 €-32%Tavahind 72,43 € 21,09 €-30%Tavahind 30,13 €


(10) Mahutite paiknemiskohtade ja juurdesõiduteede korrashoiu eest territooriumil vastutab territooriumi haldaja.


source: wikipedia

text: Mõistega "ajalugu" tähistatakse nii minevikus toimunud sündmusi kui nende kirjeldust. Kitsamalt mõistetakse ajaloo all ajalooteadust. Ajalooteadus kuulub humanitaarteaduste valdkonda, ent sellel on kokkupuutepunkte ka sotsiaalteadustega. Ajaloo uurimisega tegelevat teadlast nimetatakse ajaloolaseks. Ajalugu on ka ajalooteaduse õpetamisele suunatud eriala. Eestis õpetatakse ajalugu Tartu ja Tallinna ülikoolis. Etümoloogia Paljudes Euroopa keeltes kasutatakse ajaloo tähistamiseks kreekakeelsest sõnast historia mugandatud laensõna. Suurematest keeltest on erandiks saksa keel, milles kasutatakse ajaloo tähistamiseks sõna Geschichte, mis tähendab ühtlasi ka lugu. Ka eestikeelse termini "ajalugu" puhul on keskmes loo jutustamine. Sõna ise on 19. sajandil kasutusele võetud neologism. Ants Viirese hinnangul kasutas mõistet esimest korda Jaan Jung 1874. aastal ja käibele aitas selle viia Mattias Johann Eisen. Ajaloo periodiseerimine Minevikku on perioodideks jagatud erineval moel. Tavapärase jaotuse järgi jaguneb minevik eelajalooliseks ja ajalooliseks ajaks. Esimest iseloomustab esmajoones kirjalike allikate puudumine, mistõttu tegeleb selle perioodi uurimisega arheoloogia. Eelajaloolist aega periodiseeritakse omakorda vastavalt arheoloogiliste leidude iseloomule kiviajaks (paleoliitikum, mesoliitikum, neoliitikum), pronksiajaks ja rauaajaks. Ajalooline aeg jaguneb vastavalt Euroopa-kesksele periodiseeringule vanaajaks (hõlmab antiikaega), keskajaks, uusajaks ja uusimaks ajaks ehk lähiajalooks. Mõne periodiseeringu järgi paigutub keskaja ja uusaja vahele varauusaeg. Eesti ajaloo periodiseerimine Historiograafia Sõna "historiograafia" tuleneb kreeka sõnadest ιστορία (historía; 'ajalugu', 'mineviku uurimine') ja γράφο (graphō; 'kirjutan'), tähendades kõige lihtsamas mõttes ajaloo kirjutamist. Varem ongi ajaloolasi nimetatud historiograafideks. Sellel on aga ka väga palju muid definitsioone, millest olulisemad on: Kogu ajalookirjandus üldse või mingi osa sellest (Eesti, Euroopa jne). Analüüsiv ja kriitiline (teaduslik) ülevaade ajalookirjandusest mingi valdkonna, maa või perioodi kohta; see tähendus on ka levinuim. Ajalooteadmiste, -mõtte, -teaduse (ehk -kirjutuse) ajalugu tervikuna või mõnel üksikul maal (näiteks Eesti ajaloo historiograafia). Ajalooteadus tänases mõttes hakkas välja kujunema Vana-Kreekas 6.–5. sajandil eKr. Ajalooteaduse haru, mis uurib ajalookirjutust ennast. Ajalooteadus Uurimisvaldkondade liigitus Ajalooteadus on üks kõige laiahaardelisemaid teadusi. See on tingitud sellest, et igal ühiskonnaelu valdkonnal on ajalugu, mida saab ajalooteaduse meetoditega uurida. Seetõttu räägitakse kitsamatest uurimisvaldkondadest. Ühe temaatilise liigituse järgi on võimalik ajalugu jaotada poliitiliseks, sotsiaal-, majandus-, kultuuri-, sõja-, kunsti-, teaduse jne ajalooks. Ajaloo liigitamisel võib lähtuda ka kõikvõimalikest erinevatest kriteeriumitest nagu ajalooperiood, geograafia, rahvastik, keel ja kultuur, religioon, rass, sugu ja perekond, erinevad inimrühmad, inimtegevuse erinevad tahud, isikud jne. Allikad Ajalookirjutuse aluseks on allikad, milleks võib laias laastus olla "kõik inimese loodu". Allikaid liigitatakse primaarseteks ja sekundaarseteks. Allikaid võib nende olemusest lähtuvalt jagada ka esemelisteks, kirjalikeks ja suulisteks. Infoühiskonnas on lisaks neile levinud ka audiovisuaalsed ja digitaalsed allikad. Kirjalikud allikad võivad olla erinevad dokumendid, kirjad, käsikirjad, päevikud, autobiograafiad või mälestused, trükitud tekstid jne. Neid säilitatakse näiteks arhiivides, raamatukogudes ja muuseumites, ent sageli on allikad ka erakogudes ning selliste allikate kasutamine ajaloolase uurimistööks on raskendatud. Meetod Ajalooteaduse peamiseks ja esmaseks meetodiks peetakse allikakriitikat. Sõltuvalt teema spetsiifikast võivad ajaloolased rakendada ka teiste teadusvaldkondade meetodeid sageli neid kombineerides. Gilbert J. Garraghan on välja toonud kuus allikakriitika komponenti või küsimust, millele allikatega tegeledes tuleks tähelepanu pöörata: millal ja kus allikas loodi, kes on selle autor, millise info põhjal see loodi, milline oli selle algupärane vorm ning milline on allika usaldusväärsus. Abiteadused Ajalooteadus tugineb mitmetele teistele teadusharudele, millel on samas spetsiifilised meetodid ja uurimisvaldkonnad. Toomas Karjahärmi järgi on ajaloo abiteadused järgnevad: arhiivindus, allikaõpetus, arheograafia, diplomaatika, kronoloogia, genealoogia, heraldika, numismaatika, faleristika, bonistika, sfragistika, paleograafia, metroloogia. Lisaks võidakse ajaloo abiteaduste hulka kuuluvaks lugeda veel teisigi teadusharusid, mille metoodika ja tulemused ajaloolase tööle kasuks võivad tulla. Ajalooteadus Eestis Eestis on kaks olulisemat ajaloo uurimisega tegelevat institutsiooni Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituut ja Tallinna Ülikooli ajaloo, arheoloogia ja kunstiajaloo keskus. Ühtlasi tegelevad mõlemad ülikoolid uute ajaloolaste koolitamisega. Tartu ülikoolis on ajalugu õpetatud ülikooli loomisest alates. Tänapäevane ajaloo ja arheoloogia instituut loeb ennast 1919. aastal asutatud rahvusülikooli ajalooõppe põhimõtete ja suundade järgijaks. Tallinna Ülikooli ajaloo, arheoloogia ja kunstiajaloo keskuse eellane oli kuni 2015. aasta struktuurimuutusteni Ajaloo Instituut. See kuulus kuni 2005. aastal toimunud Tallinna ülikooliga ühinemiseni Eesti Teaduste Akadeemia koosseisu. Ajaloo Instituut oli algselt loodud 1947. aastal. Lisaks ajaloo õpetamisele tegelevad nimetatud institutsioonid ajaloouurimusi avaldavate väljaannete publitseerimisega. Tartu ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudi juures ilmub neli korda aastas eelretsenseeritav Ajalooline Ajakiri. Tallinna ülikooli ajaloo, arheoloogia ja kunstiajaloo keskus annab koostöös Eesti Teaduste Akadeemiaga välja mitmekeelset ajakirja Acta Historica Tallinnensia. Tartu ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudi juures tegutseb 1999. aastal taasasutatud Akadeemiline Ajalooselts, mis oli algselt loodud 1920. aastal. Akadeemiline Ajalooselts annab koostöös Tallinna ülikooli, aga ka Läti ja Saksamaa teadusasutustega alates 2006. aastast välja aastaraamatuna ilmuvat saksakeelset ajakirja Forschungen zur baltischen Geschichte. Ajaloouurimist toetab oma tegevusega ka Rahvusarhiiv. Ehkki Rahvusarhiivi esmane ülesanne on säilitada ja uurijatele kättesaadavaks teha dokumenteeritud teavet ühiskonna kohta, ilmub selle kõrval Rahvusarhiivi egiidi all mitmesuguseid väljaandeid. Neli korda aastas antakse välja ajalookultuuriajakirja Tuna. Lisaks ilmuvad erinevad allikapublikatsioonid (näiteks sari Ad Fontes), monograafiad ja kogumikud. Ajaloolased Ajaloolased on teadlased, kes koguvad, süstematiseerivad ja analüüsivad minevikust pärinevaid allikaid ning sünteesivad selle põhjal uusi teadmisi mineviku kohta. Lisaks professionaalsetele ajaloolastele, kes on üldjuhul ülikoolis vastava eriala omandanud, tegelevad ajaloo uurimisega ka amatöörajaloolased. Ajaloolaste hulka loetakse sageli ka arheoloogid. Vaata ka Ajaloofilosoofia Arheoloogia Arhiivindus Eesti ajalugu Etnoloogia Kodulugu Viited Kirjandus Gilbert J. Garraghan. A Guide to Historical Method. New York 1946. Hayden White. Metahistory: the Historical Imagination in Nineteenth-Century Europe. Baltimore, London 1975. Marc Bloch. Ajaloo apoloogia ehk ajaloolase amet. Tallinn 1983. Richard J. Evans. In Defence of History. London 2000. Toomas Karjahärm. Oleviku minevikud: Ajaloolase käsiraamat. Tallinn 2010. Anti Selart. Eestlaste oma ajalooteadus. Keel ja Kirjandus, 61 (1-2), 41−49. 2019. Välislingid


text: Nobeli kirjandusauhind on Nobeli auhind, mida antakse välja silmapaistvate saavutuste eest kirjanduses. Vaata ka Alfred Nobel Kirjandus Michael Specter, "Nobeli sündroom" (intervjuudest Nobeli komitee liikmetega). Inglise keelest tõlkinud Aet Varik – Looming 2001, nr 10, lk 1526–1535 Kjell Espmark, "Nobeli kirjandusauhind". Tõlkinud Ülev Aaloe, Enno Turmen ja Tiina Mullamaa, järelsõna: Ülev Aaloe. Eesti Raamat, Tallinn 2005, 271 lk Nobeli auhinnad Kirjandusauhinnad


source: fineweb

text: Positsioneerudes sobivalt Kuchingi kesklinn's, on M Hotels - Tower A ideaalne koht väljasõitudeks Kuching ekskursioonidele. Siit võivad külalised nautida lihtsat ligipääsu kõigele, mida pulbitseval linnal pakkuda on. See modernne hotell on linna popimate vaatamisväärsuste, nagu Tua Pek Kong, Hong San Temple, Fort Margherita, läheduses. Kasuta ületamatute teenuste ja mugavuste küllust selles Kuching hotellis. Hotelli parimate omaduste hulka kuuluvad: restoran, poed, ärikeskus, parkla, tasuta WiFi-ühendus kõigis tubades. Astu ühte 178-st kutsuvast numbritoast ja põgene päeva stresside eest laia mugavuste valiku abil, nagu mõnest toast leitav Mittesuitsetajate toad, tasuta pudelivesi, pimendavad kardinad, dušš, internetiühendus (tasuta). Hotell pakub paljusid ainulaadseid puhkusevõimalusi, nagu välibassein, treeningkeskus, bassein (lastele). M Hotels - Tower A on tark valik Kuching reisijatele, pakkudes igal ajal lõõgastavat ja muretut peatuskohta.


kliitori, tuss köniinsä, mida, ootamine, clit, kontrollima, tupp, sõrmestus, kobras, tool, pussylick, tuss venitus


text: George Villiers, esimene Buckinghami hertsog George Villiers, esimene Buckinghami hertsog (28. august 1592 – 23. august 1628) oli Inglismaa kuninga James I favoriit ning mõne allika väitel ka armuke.[1] Vaatamata kesistele poliitilistele ja sõjalistele saavutustele jäi ta kuninga soosingusse ka Charles I valitsusaja esimesel kahel aastal, kuni John Felton hertsogi mõrvas. Ta oli üks paremini tasustatud õukondlasi kogu Inglise õukonna ajaloos. Viited[muuda | redigeeri lähteteksti] - "The Western Heritage" 8th Ed., chapter 13, page 420


source: CulturaX

text: Õpime tegema eestlase häält | L@SSIE - Kas siga ja kultuur võivad abielluda? Õpime tegema eestlase häält Mine peegli ette. Tee endale selline nägu ette, nagu oleks kohanud midagi eriliselt vastikut. Piilu ennast peeglist. See, mis sulle vastu vaatab, ongi õige eestlase nägu. Piisava harjutamise järel õnnestub sul sellist nägu kauem säilitada. Algul piisab viiest minutist päevas, kuid juba kuu aja jooksul peaksid sa seda nägu hoidma alal ööpäev läbi. Teine harjutus on õppida tegema eestlase häält. See on natukene raskem, sest õiget tämbrit on harjumatul mitteeestlasel raske tabada. Üldiselt püüa hakatuseks vigiseda. Umbes niimoodi: "viiiiii". Salvesta tulemus mõnele fonosalvestusvahendile. Varieeri helitugevust ja hääletämbrit. Leia enda jaoks võimalikult vastikum vigin. Ürita meelde jätta, kuidas sa seda tegid. Siis õpi rääkima kasutades oma vigisevat tämbrit. Algul alusta tavalistest lausetest Hiljem, kui oled harjunud, võid isegi üritada vigisedes laulda. Järgmisena hakka ümber kujundama oma mõttemaailma. Põhiline on leida kõiges, mis toimub või on juba olemas, negatiivne aspekt ja seda võimendada. Ära unusta pidevalt kõike ümbritsevat kritiseerida. Mida teravamalt ja alatumalt, seda parem. Peagi omandad sa need nõksud ja võid julgelt ringi liikuda eestlaste seas ja mitte keegi ei kahtlusta selles, et sa pole eestlane, vaid inimene. Peameeles, ükskõik, kes, kuna ja kuidas midagi ei teeks, õige eestlane vigiseb alati. on jaanuar 14, 2010 at 2:06 p.l. 2 kommentaari The URI to TrackBack this entry is: https://lassie.wordpress.com/2010/01/14/opime-tegema-eestlase-haalt/trackback/ On jaanuar 14, 2010 at 11:36 p.l. Lunaris said: See läks nüüd küll otse kümnesse! L@SSIE: Kas näkku või makku? On jaanuar 15, 2010 at 9:30 p.l. Rebaseplika said: Kui vigisedes laulmisest juba juttu tuli, siis Sal-Saller teeb ikka õiget eestlase häält. Näoilme on ehtsalt omandanud Pomerants, hakaku või presidendiks, nii hästi tuleb see tal välja. Vigisedes rääkijaid leidub aga kogu rahva hulgas, et illegaalse immigrandi pähe välja ei saadetaks. L@SSIE: No meil on selliseid veelgi, tegelikult ma jätsin välja veel vigiseva blogimise, vigiseva spordi (Erki Noole kuldmedal), vigiseva äri ( meie korteriühistu ja pandipakendite vastu võitlevad hulgikaupmehed) isegi vigisevat jumalateenistust olen ma näinud.


text: "Ubavoj nam Crnoj Gori" oli Montenegro Kuningriigi ametlik riigihümn. Selle sõnade autor on Jovan Sundečić ja lõpliku muusikalise kuju andis sellele Jovo Ivanišević. Hümn võeti kasutusele 1870. aastal. Esiettekanne oli 17. oktoobril 1870 Cetinje lugemissaalis. Убавој нам Црној Гори Убавој нам Црној Гори с поноситим брдима, Отаџбини што не двори, коју нашим мишицама Ми бранимо и држимо презирући невољу, - Добри Боже, сви Т' молимо: живи Књаза Николу! Здрава, срећна, моћна, славна, - обћем врагу на ужас, Врлим претцим' у свем равна, свом народу на украс; Добрим блага, злијем строга; крста, дома, слободе Заштитника ревноснога, - храни нам Га, Господе! Од коварства и напасти чувај Њег' и Његов Дом; Који сније Њем' пропасти - нека буде пропаст том! А коју му вјеру крши, - правда тог укротила, Крјепки Боже, све растр'си што нам злоба ротила. Куд Он с нама, свуд' ми с Њиме крв смо љеват готови за Њ' за вјеру, наше име и за браћу у окови! Томе ћемо свету дугу одзивати се сваки час, - Боже, свеј нам буд'у у кругу, благосиљај Њег' и нас! Riigihümnid Montenegro sümboolika Montenegro muusika


(5) Personalitöötaja valib kooskõlastatult struktuuriüksuse juhiga värbamiskanalid.


text: Jupiter oli Vana-Rooma mütoloogias peajumal. Talle vastab kreeka mütoloogias Zeus. Vaata ka Jupiteri sammas Vanarooma mütoloogia Rooma jumalad


Hea Delfi lugeja, millised on olnud sinu kokkupuuted digiretseptiga? Kas oled ravimid kiirelt kätte saanud või oled pidanud süsteemivigade tõttu ootama? Kas sulle meeldib digiretsepti süsteem? ANNA TEADA: Millised on sinu kogemused digiretseptiga?(100) 1. jaanuarist võeti kasutusele digiretseptid, mille arst sisestab patsiendi jaoks interneti kaudu otse retseptikeskuse süsteemi, nii et apteegis saab patsient end ID-kaardiga tuvastades vastava ravimi osta. Kahjuks ei ole digiretseptile üleminek olnud aga päris valutu, sest süsteem on aeglane ja seetõttu peavad kliendid apteegis oluliseks kauem aega viitma.


text: Toimus koolitus "Kutse andmisega seotud seadusandlus" 25.08.2010 24. augustil toimus Tartus, Dorpat hotelli- ja konverentsikeskuses kutset andvate organite esindajatele koolitus "Kutse andmisega seotud seadusandlus". Koolitusel keskenduti kutse andjate jaoks olulistele juriidilistele küsimustele, nagu "Milliseid õigusakte peab kutse andja tundma?" ja "Kuidas toimida, kui kutse taotleja on esitanud vaide?". Koolitajateks olid Eesti Kaubandus-Tööstuskoja jurist Mait Palts (esitlus) ja Haridus- ja Teadusministeeriumi esindaja Kati Uusmaa (esitlus).


Minimalistlike võimalustega veebilehtede valmistus kohe ära teha. Mida paremini laabub kodulehe tegemine põhjalikult suudab pakkuda ning lisaks galerii kodulehe tegemine optimeeritult kodulehtede valmistamine seda linki saab mitmeti veebilehtede tegemine kvaliteetselt tasub vaeva kiiresti ära samuti selge kodulehe koostamine millel on palju funktsioone. zero base cad


Läänemaa klassiõpetajate ajaveeb: January 2014 Näitusel osalemiseks tee teosest üks või mitu pilti ja lae need alates 1. märtsist 2014 ülesse aadressilewww.virtuaalnaitus.ee Posted by Läänemaa klassiõpetajate teated at Thursday, January 23, 2014 No comments: Koolituspakkumised TTÜ-lt Saadan edasi info õpetajate täiendkoolituste kohta TTÜs. Need Eduko koolitused on töötavatele õpetajatele tasuta. Oluline on see, et kord alustanud õppurid koolituse ka korralikult lõpuni teeks. http://www.ttu.ee/taiendusoppijale/opetajakoolitus/algavad-koolitused-5/ Usun, et gümnaasiumi õpetajatele võiksid huvi pakkuda matemaatika ja uurimistöö koolitused. Koolituses Rakenduste loomine Scratchiga kasutame küll osa gümnaasiumi valikkursuse jaoks loodud õppekomplektist, aga et Scratchi puhul ei ole vaja varasemaid teadmisi-kogemusi programmeerimises, võiks see väga hästi sobida ka põhikooliastme ja algklasside õpetajatele. Posted by Läänemaa klassiõpetajate teated at Tuesday, January 21, 2014 No comments: Tere, head võistkondade juhendajad! Pöördun teie poole vabandusega, et olen teinud 1.vooru 2. ja 3.klasside kokkuvõtetes vea, ei järginud viktoriini juhendit. 2.vooru pääsevad need, kel tulemus oli 75% ja rohkem. 7 punkti on aga 70%. Kahjuks pean nentima, et õpilased, kel oli 7 punkti, teises voorus ei osale. Saadan käesolevas kirjas ka uue kokkuvõtte lingi, mis on ka saareklop.edu.ee veebilehel - https://docs.google.com/file/d/0BwVt6lXQ_ytNZFRJMUxndDE2dkU/edit täname väga kõiki õpetajaid, kes saatsid pilte õpilaste töödest Nobenäppude laekasse. Laiendasime nobenäppude laeka ideed, luues sinna erinevate aastaaegade kaustad. Loodame, et ka edaspidiseks jääks see laegas ideekohaks, kust leida vajalikke mõtteid kunsti- või käsitöötundideks. Praegu täidame üheskoos nobenäppude laegast talve- ja jõuluteemaliste omaloominguliste töödega. Lisada võib veel jõulupilte, mis kiirel jõuluajal saatmata jäid. Hiljem saate saata kevadtöid. Saatke pildid vahvatest ideedest meie postkasti (klassiopetajateliit@gmail.com). Faili nimeks pange kooli nimi, õpilase eesnimi ning klass. Sarnastest töödest valige maksimaalselt kaks parimat välja. Vaata, laekakaas avaneb siit. Posted by Läänemaa klassiõpetajate teated at Tuesday, January 14, 2014 No comments: e-viktoriini 2. voor Soovin kõigile ilusat alanud aastat! Juba on jaanuar ja käes meie viktoriini 2.voor ongi. 2.vooru küsimused koostatakse jaanuarikuu ajakirjade põhjal ja toimub 5., 6. ja 7.veebruaril, ikka saareklop.edu.ee kodulehel. Enne 2.vooru põhimängu on võimalus ka eelnevalt harjutada, ikka saareklop.edu.ee kodulehel. Täpne mängude arhiivi link on siin http://saareklop.edu.ee/koduleht/index.php/viktoriini-arhiiv-2012-13 Manuses on ka väljavõte 1.vooru kokkuvõtte tabelist. Tabelis olevate võistlejatega kohtume 2.voorus. Märkan, et 2. ja 3.klassi vanuserühmas on võistlejaid jäänud väga palju. Võimalik, et peame tegema ka lisavooru. Aga sellest siis juba hiljem, kui 2.vooru tulemused käes. Finaali saab vaid 10 paremat 2.ja 3.klassist ja 10 paremat 4.klassist. Posted by Läänemaa klassiõpetajate teated at Monday, January 13, 2014 No comments:


Nõiakaevu lähistele pressib paekivikaevandaja(7) Kose valda paekivikarjääri kavandav Paekivitoodete Tehase OÜ võitis nii haldus- kui ka ringkonnakohtus Kose valda, kes tõmbas mullu novembris võimalikule kaevandusalale Rahkvälja maastikukaitseala moodustades ettevõtte plaanidele kriipsu peale. Riigikohus keeldus hiljuti asja arutamast, kuna leidis, et Kose vallavolikogu kassatsioonkaebus on ilmselt põhjendamatu, kirjutab Eesti Päevaleht. Kose vallavanem Vello Jõgisoo ütles, et kuigi kohus on kuulutanud Rahkvälja maastikukaitseala moodustamist puudutava otsuse õigustühiseks, pole vald siiski loobunud enda huvide eest seismast. „Euroopa kohtusse pole meil plaanis minna, aga näeme muid lahendusvariante, kuidas asjaga edasi minna,” rääkis Jõgisoo, märkides, et ilmselt 17. detsembril kogunev vallavolikogu tühistab oma varasema otsuse. Ühe võimalusena kaalub vald praeguse Rahkvälja maastikukaitseala kaitsestaatuse säilitada valla planeeringute abil. „Valla üldplaneeringust on võimalik kõnealusesse piirkonda jäävad Tuhala, Tammiku ja Kata küla välja jätta ning nende kohta eraldi planeering koostada,” selgitas Jõgisoo. „Planeeringu menetlemine oleks avalik ning selle käigus on võimalik kaitseala moodustamise vajalikkust taas kord põhjendada.” Teise päevakorral oleva lahendusvariandina käis Jõgisoo välja, et vallal tuleb lihtsalt Paekivitoodete Tehase OÜ tellitud keskkonnamõju hindamise käigus oma sõna maksma panna. Vallavanem märkis, et hiljutiste georadariuuringute käigus leidis kinnitust asjaolu, et Nabala piirkonnas on olemas maa-alused jõed. Looduskaitsjad ja kohalikud kardavad, et kaevanduste tulles jäävad need ühes Tuhala nõiakaevuga kuivale. Paekivitoodete Tehase OÜ vaidlustas Kose vallavolikogu otsuse, kuna vald oli jätnud ettevõtte riikliku tähtsusega paekivimaardla kohale maastikukaitseala loomise plaanist teavitamata. Samal ajal oli ettevõte kaevandamise võimalikkust puudutavatele keskkonnauuringutele kulutanud ligi kaks miljonit krooni. Rahkvälja maastikukaitseala moodustamise vastu on ka keskkonnaministeerium. Refereeritud artikli originaaltekst Eesti Päevaleht Onlines


text: Roman Fosti võitis 10 km maanteejooksus Põhjamaade meistritiitli – Jooksja Roman Fosti. Foto: Mallor Malmre Roman Fosti võitis täna õhtul Kopenhaagenis esmakordselt toimunud 10 km maanteejooksu Põhjamaade meistrivõistlustel kuldmedali ajaga 30.20. Hõbemedalile tuli rootslane David Nilsson, kes kaotas Fostile nelja sekundiga, saades lõpuajaks 30.24. Pronks kuulus taanlasele Martin Egebjerg Olesenile 30.33-ga. Raido Mitt, kes asus poolel maal 5. kohal ajaga 15.31, jäädes tol hetkel teisel kohal jooksnud Fostist maha ühe sekundiga, langes distantsi teisel poolel tahapoole, lõpetades jooksu Põhjamaade meistrivõistluste arvestuses 6. kohal ja üldarvestuses 13. kohal ajaga 32.05 (+1.46). Roman Fosti sõnul osutus konkurents lahjaks ja tempojooksuks ei läinud, kuigi ta tundis veidi kartust, kas ja kuidas on keha hiljutisest maratonist taastunud. "Pool maad puhus tuul vastu ja teisel poolel läks tugevaks võitluseks taanlase ja tugeva rootslasega. Viimasel 500 meetril panin oma paremuse maksma," rääkis Fosti ajakirja Jooksja Jooksuportaalile. Naistest sai Olga Andrejeva maanteejooksul 14. koha ja Põhjamaade meistrivõistluste arvestuses 8. koha ajaga 37.24. "Täna jooksin täiega. Panin kõiki välja, pulss kerkis 195 löögini minutis. Olen jooksuga väga rahul. Tervis tuleb tagasi ja juba lubab taas pingutada," ütles Andrejeva ajakirja Jooksja Jooksuportaalile. Jooks oli tema sõnul väga hästi korraldatud. "Kiire rada ja terve raja ulatuses rahvas kaasa elamas. See lisas mulle jõudu ja jaksu pingutada," kiitis Andrejeva. Põhjamaade meistritiitli võitis rootslanna Sara Holmgren tulemusega 34.22. Hõbemedalile jooksis end 2 sekundit kehvema ajaga taanlanna Alberte Kjær Pedersen. Pronksmedali võitles välja tema kaasmaalanna Louise Langelund Batting ajaga 35.03.


text: Rahvuslaste Tallinna Klubi - Ühendkuningriik uuesti iseseisev. Mis saab edasi? Kodu Arvamusartiklid Ühendkuningriik uuesti iseseisev. Mis saab edasi? Järelehüüe lapsepõlvekangelasele Nõges – tervislik, kuid mitte püksis Avaldatud: laupäeval, 01. veebruaril 2020. 16:33 Klikke: 2589 Ühendkuningriik on alates 1. veebruarist 2020 uuesti iseseisev. Ta on vaba Euroopa Liidu nimelise moodustise käskudest-keeldudest, kelle juhtidel on pikka aega olnud kinnisidee – muuta see rahvusvaheline organisatsioon hoopis riigiks. Sel vabadusel on aga oma hind. Nagu üldse igal vabadusel. Sestap on täiesti loomulik, et Ühendkuningriigi käitumist ja käekäiku pärast Brüsseli diktaadi alt vabanemist jälgivad tähelepanelikult nii selle sammu pooldajad kui vastased. Seda nii Ühendkuningriigis eneses kui ka väljaspool selle piire. Põhiküsimused on: 1) kuidas Euroopa Liidu "kaitsva tiiva" alt lahkunud riik tuleb üksinda toime? 2) kas ta üldse tuleb üksinda toime? Ühendkuningriigi käekäik alates 1. veebruarist 2020 mõjutab EL-i käekäiku rohkem kui paljudki julgevad tunnistada. Kui äsjalahkunu ei saa lähiaastail jalgu kuidagi alla, vaid jääbki põduraks, siis annab see suure trumbi kõigile riikliku iseseisvuse vastastele. Need saavad siis väita, et EL-ist lahkumine on liikmesriigile ülikahjulik, ja et liikmesriikidel oleks üldse arukam loovutada veelgi rohkem iseseisvust EL-i juhtkonnale. Seevastu kui Ühendkuningriik saab jalad alla, annab see lisajulgust Euroopa kõigile iseseisvuslastele. Sest näitab, et heaolu on võimalik ka mujal kui EL-i "kaitsva tiiva" all. Iseseisvuslaste elutargem osa ei rutta aga seejärel kohe üles kutsuma EL-ist lahkuma. Seda ennekõike sellepärast, et viimase aasta-paari jooksul on toimunud EL-is oluline jõujoonenihkumine. Selline, mis annab lootust, et logisev euromasinavärk on võimalik üle võtta ja korralikult, mõistuspäraselt tööle panna. Umbes nii, nagu püüdis "Praha kevade" aegses Tšehhoslovakkias "inimnäoga sotsialismi" ehitada Alexander Dubček oma mõttekaaslastega, veel varem aga Jugoslaavias Milovan Džilas oma mõttekaaslastega. Kui need katsed olnuks eluvõõrad, teostamatud ja ohutud, siis polnuks ju vaja neid nii karmilt maha suruda. Kuna aga suruti, siis räägib see selget keelt nende põhjendatusest. Kujundlikult öeldes: enne kui tormata päästepaatidesse ja laev hüljata, tuleb uurida, kas oleks ehk hoopis lihtsam eemaldada purjus või segiläinud kapten, tüürimees ja teised juhtkonnaliikmed, kes on seadnud laeva hukukursile, seada kurss õigeks ning parandada ära olemasolevad rikked ja kahjustused. Lahkumine eeldab valmisolekut EU-foorikutel on tõepoolest õigus selles osas, et äkiline lahkumine EL-ist oleks liikmesriikidele äärmiselt ebameeldiv, nõrgematele neist koguni ehk hukutav. Tõsi, seda mitte põhimõtte pärast, vaid põhjusel, et ükski liikmesriik pole selleks valmis. EL-i liikmesriikide majandus, tegelikult üldse kogu nende elu, on üksteisega praegu nii tihedalt läbipõimunud, et äkiline sidemetekatkestamine jätaks väga valusad, veritsevad haavad. (Ülilihtne ja valutu on see lahkumine ainult selliste iseseisvuslaste meelest, kellele loodus pole jaganud mõistust just üleliia. Aga nemad elavadki üksnes soovunelmates, ei arvesta tegelikkust, mistõttu nende mõju laiematele rahvahulkadele on tühine. Tuleb kohe lisada: õnneks.) Nüüdisaegne Euroopa meenutab paljuski Esimese maailmasõja eelset Euroopat. Reisida, tööd otsida ja äri ajada saab vabalt, riigipiir on olemas üksnes kaardil. Tagasilangemist ajastusse, mil seni loomuliku terviku moodustanud piirkondade vahele veeti okastraat, ei soovi tõenäoliselt lõviosa EL-i liikmesriikide elanikest. On ju ka eestlastel veel väga hästi meeles ajad, mil samasugune loomulik tervik – omaaegne Liivimaa kubermang – oli poolitatud. Täiesti loomuvastaselt. Euroopa Liidu juhtkonna keelava-käskiva rolli vastu aitab liikmesriikidel saada ikkagi üksnes omavaheline koostöö. NB! senisest veelgi tihedam koostöö. Ja seda mitte pelgalt riigiasutuste vahel, vaid ka üksikisikute vahel. Alles siis, kui EL-i liikmesriikide hulgas on moodustunud tugevad blokid, on lootust Brüsseli keskvõimule vastu saada. Kui soovitakse EL-ist välja astuda võimalikult valutult, siis parim, tegelikult lausa ainuvõimalik viis, on teha seda just blokkidena. Näiteks Visegrádi riigid koos, Põhjamaad (s.h. Eesti ja Läti) koos jne. Kui Kesk- ja Ida-Euroopa riigid saavad omavahel kokkuleppele, siis võib moodustuda koguni riikide ühendus Poolast Balkanini. Mäletatavasti oli selline, Doonau konföderatsiooni nime kandnud kava olemas juba 1848–49. aasta Ungari revolutsiooni ajal. Hiljem on seda korduvalt edasi arendatud. Tegelikult ei peagi äsjakirjeldatud blokkidemoodustumine tooma enesega ilmtingimata kaasa EL-i lagunemist. Sest kui Brüssel näeb, et neisse blokkidesse koondunud riikidel on tõsi taga ja nad tuleks hästi toime ka väljaspool EL-i, siis on arukam nende soovide ja ootustega arvestada, tõmmates pidurit kõigile püüetele muuta EL riigiks. Eesti-sugusele riigile oleks äkiline, ettevalmistamata lahkumine EL-ist sõna otseses mõttes hukutav. Siit siis juhtnöör Eesti eurovastastele: kui tahate, et Eesti lahkuks EL-ist, aidake esmalt muuta Eesti nii tugevaks, et ta tuleks hästi toime ka väljaspool EL-i! Selleks tehke aga koostööd oma mõttekaaslastega kogu EL-is, ennekõike meie piirkonnas ja endises idablokis. Oma soovunelmais elades kärarikkalt midagi nõuda oskab ju viimnegi loll. Hulga raskem (aga sellevõrra ka üllam) on tegutseda oma eesmärgi nimel arukalt, läbimõeldult ja sihikindlalt. Nagu maailmaparandamine, nii algab ka EL-i mõistuspäraseks muutmine iseendast. Kas britid saavad sellega hakkama või mitte, näitab juba tulevik. Meil on sellest õppida aga nii ühel kui teisel juhul.


Tolliametnikud tabasid elektrišokirelvaga naise(20) Eile pidasid tolliametnikud tavapärase kontrolli käigus kinni naisterahva, kelle valduses oli keelatud eletrišokirelv. Maksu- ja tolliameti ametnikud kontrollisid 23. aprillil Tallinnas Sadama tänava juures 1990. aastal Eesti Vabariigi kodanikku. Kontrolli käigus tuvastati, et naine omas tsiviilkäibes keelatud elektrišokirelva. Juhtum anti edasi politseile. Politsei- ja piirivalveameti pressiesindaja Marie Aava sõnul ei tekitanud naine kellelegi ohtu: ei vehkinud, ähvardanud. "Relv leiti naise autost ja ta põhjendas, et see on tema sõbra oma, kellel oli see väidetavalt autosse ununenud." Politsei koostas naisele väärteoprotokolli ja võttis talt relva ära. See leht on trükitud DELFI internetiväravast Aadress http://www.delfi.ee/archive/article.php?id=71323123


text: Valitsus loodab vaidluses Vichmanniga peale jääda Hille Tressum • 13. märts 2008 • 2 min "Tegemist on mõistliku otsusega, kuna keskkonnaministeerium on Harju maakohtu otsuse tagatisraha ja viiviste väljanõudmise osas edasi kaevanud," sõnas keskkonnaminister Jaanus Tamkivi, lisades, et kuna lõplikku kohtuotsust selle kohta veel pole, ei ole ka kindel, et riik peab ärimees Marcel Vichmannile tagastama 31,5 miljonit krooni tagatisraha ja viiviseid. Täiendavale küsimusele, kes peaks ärimehele oksjonil osalemise tasu tagastama, vastas keskkonnaministeerium, et kohtuvaidlus on alles käimas ja kohus otsustab, kas OÜ Realway peab kõne all oleva summa tagasi saama või mitte. Keskkonnaministeerium on Vichmanni kasuks tehtud Harju maakohtu otsuse ringkonnakohtusse edasi kaevanud. Eile toimunud valitsuse istungil ei nõustunud valitsus keskkonnaministeeriumile eraldama Rävala pst 8 kinnistu müügiga seotud kohtuvaidlustega kaasnenud kulude katteks 36 239 437 krooni, põhjendades oma otsust sellega, et tegemist on veel poolelioleva kohtuprotsessiga. Haridusminister Tõnis Lukase sõnul ei eraldanud valitsus keskkonnaministeeriumile kõnealust summat, sest riigil on võimalus see kohtuasi võita. "Keskkonnaminister andis valitsusele teada, et on analüüs, mis ütleb, et riigil on võimalus see vaidlus võita," rääkis Lukas valitsuse pressikonverentsil, kirjutas ETV24. Ajakirjaniku väitele, et iga päev lisanduv 10 000kroonine viivis võib lõpuks kasvada veel suuremaks summaks kui 36 miljonit, vastas Lukas, et kuna summad on suured, tuleb kasutada ära kõik võimalused need üldse mitte välja maksta. "Riik peab siin oma huvide eest seisma," märkis ta. "Kui me selle eraldise teeksime, siis - kui ülekanne on tehtud - me seda enam tagasi ei saa. Seda on palju raskem tagasi saada kui ära anda," nentis Lukas.


text: Varssavi vanalinn. Varssavi parim vaatamisväärsus Home Info Varssavi vanalinn Vanalinn on Varssavi vanim osa. Kuninga loss ja müür ehitati 13. sajandil. Suurem osa piirkonnast hävis II maailmasõja ajal, kuid on uuesti üles ehitatud, see oli suurprojekt, mis viidi lõpule alles 1980. aastatel. Suur töö tähendas seda, et Varssavi vanalinnale anti koht UNESCO maailmapärandi nimekirjas. Vanalinn on elav koht, mis on täis galeriisid, kohvikuid ja restorane.


text: Hollandi keel (hollandi keeles Nederlands) on indoeuroopa keelte germaani rühma läänegermaani alamrühma kuuluv keel. Hollandi keelt kõneldakse Hollandis, Põhja-Belgias (Flandrias; sealseid murdeid nimetatakse flaami keeleks), Belgia pealinnas Brüsselis, Lääne-Flandria piiri ääres Prantsusmaal, Hollandi Antillidel, Arubal, Surinames ning kohati Indoneesias. Kaks viimast on endised Hollandi kolooniad. Surinames on hollandi keel endiselt riigikeel ja ametlik hariduskeel. Hollandi keelt kõneleb üle 20 miljoni inimese. Afrikaani keel, mida kõneldakse Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Namiibias, on pärit põhiliselt 16. sajandi hollandi keele murretest ning hollandi ja afrikaani keele kõnelejad saavad suurelt jaolt üksteisest aru. "Flaami keel" on väljend, mida kasutatakse Belgias kõneldavate hollandi keele murrete kohta. See ei ole eraldi keel, kuigi väljendit '"flaami keel"' kasutatakse, et eristada seda Hollandis kõneldavast hollandi keelest. Inglise keeles kasutatakse hollandi keele tähistamiseks sõna Dutch, mis on pärit germaani sõnast theodisk 'rahva- (mitte ladina ega prantsuse)'. Samast sõnast tuleb ka saksa keele sõna Deutsch 'saksa keel'. Siit pärinevad hollandi sõnad duits 'saksa' ja diets 'hollandi'. Viimane sõna on laiemalt käibelt kadunud, osalt sellepärast, et seda sõna on 20. sajandil kasutanud natsid ja teised natsionalistid. Kõige tähtsam tänapäeva hollandi keele sõnaraamat on Van Dale groot woordenboek der Nederlandse taal, mida tavaliselt nimetatakse Dikke van Dale ('paks van Dale'). See sõnaraamat on siiski palju õhem kui "Woordenboek der Nederlandsche taal" ("Hollandi keele sõnaraamat"), akadeemiline väljaanne, mille ideest esimese väljaandeni kulus 147 aastat. Sellel sõnaraamatul on üle 45 000 lehekülje. Õigekeelsussõnaraamat on "Woordenlijst Nederlandse taal", mida tuntakse nime all "het groene boekje" 'roheline raamatuke'. Hollandi ja Flandria valitsus koordineerivad oma keelealast tegevust organi Nederlandse Taalunie ('Hollandi keele unioon') kaudu, mis annabki välja mainitud raamatut. Siiski ei ole näiteks kohanimede kirjutamise normistikus suudetud kokku leppida. Keeleunioon on saanud alguse Hollandi ja Belgia valitsuste kokkuleppest. Ajalugu Madalmaadel räägiti algul germaani, eelkõige alamfrangi murdeid. Hollandi keel on kujunenud keskajal saali frankide hõimumurrete (vanaalamfrangi keele läänevariandi) alusel friisi ja saksi hõimumurrete mõjul. Hollandi keele ajaloos eristatakse kolme ajajärku: vanahollandi (vanaalamfrangi; 9.–11. sajand), keskhollandi (12.–15. sajand) ja uushollandi (alates 16. sajandist, mis oli ülemineku aeg). Standardiseerimine algas keskajal, eeskätt Burgundia hertsogi õukonna algatusel. Õukond asus Dijonis, 1477. aastast Brüsselis. Tol ajal olid kõige mõjukamad Flandria ja Brabandi murded. 1600. aasta paiku loodi ühtne keel esimese piiblitõlke jaoks. Selles keeles oli eri murrete elemente, kuid ta põhines ennekõike Hollandi murretel. Seda võib pidada tänapäeva hollandi keele alguseks. 17. sajandil kujunesid ka hollandi kõnekeele alused Hollandi murrete põhjal ning Flandria ja Brabandi murrete mõju all. Kõne- ja kirjakeele vahel on märgatavaid erinevusi niihästi foneetikas, grammatikas kui ka sõnavaras. Friedrich Engels on kirjutanud töö "Franki dialekt", kus ta käsitles ka hollandi keele foneetikat, morfoloogiat, leksikoloogiat ja toponüümikat. Hollandi keel kasutab ladina kirja. Vanahollandi keelest kirjalikke mälestisi ei ole. Kõige vanemad mälestised vanaalamfrangi murde läänevariandist on glossid ja kohanimed 8.–9. sajandist, samuti üks lause 11. sajandist. Kaudseks tunnistuseks on Karolingide psalmide tõlge 9.–10. sajandist vanaalamfrangi murde idavariandis. Kõige vanemad keskhollandi keele mälestised (13. sajandist) on juriidilised ürikud ning Jacob van Maerlanti teosed: rüütliromaanid ja loomaeepos "Rebaseromaan". Keelenorm Algemeen Beschaafd Nederlands ('üldine haritud hollandi keel', lühend ABN) on ametlik hollandi keel, mida õpetatakse koolis ja kasutavad võimud Hollandis, Flandrias, Belgias, Surinames ja Hollandi Antillidel. Hollandi keele unioon otsustab, mis on ABN ja mis mitte, näiteks õigekirja. Poliitilise korrektsuse kaalutlustel kasutatakse ABN asemel ka väljendeid Algemeen Nederlands ('üldine hollandi keel') ja Standaardnederlands ('hollandi keele standard'). Nimetust Algemeen Beschaafd Nederlands saab mõista kui hollandi keelt, mida kõnelevad tsiviliseeritud inimesed, see tähendaks, et teisi keelevariante kõnelevad inimesed, kes ei ole tsiviliseeritud. Murded Hollandi keele murderühmad on põhja-keskmurded (Lõuna-Hollandi ja Utrechti murded), loodemurded (Põhja-Hollandi murded), edelamurded (Lääne-Flandria ja Zeelandi murded), kirdemurded (saksi murded) ja kagumurded (Limburgi murded). Groningeni (Holland) keelt räägivad groneeringud, samuti lahedalasuvad Ida-Friisia (Saksamaa) sordid, on mõjutatud laanefriisi keelest ja votab alamsaksa keeles erilise positsiooni. Lõuna-guelderish (Zuid-Gelders) on murdekeel, mida räägitakse Gelderlandis (Holland) ja sellega piirnevais Nordrhein-Westfaleni osades (Saksamaa). Brabandi keel (Brabants) on murdekeel, mida räägitakse Antwerpenis, Flaami Brabantis (Belgias) ja Pohja-Brabandi provintsis (Hollandis). Limburgi (Limburgs) keelt räägitakse nii Limburgis (Belgias) kui ka Limburgis (Hollandis) ja see ulatub ule Saksamaa piiri. Lääne-flaami (Westvlaams) keelt räägitakse Lääne-Flandrias (Belgia), Zeelandic Flandria lääneosas (Madalmaad) ja ajalooliselt ka Prantsuse Flandrias (Prantsusmaa). Ida-flaami keelt (Oostvlaams) räägitakse Ida-Flandrias (Belgia) ja Zeelandic Flandria idaosas (Madalmaad). Levik Hollandi keel on Madalmaade, Belgia, Suriname, Hollandi Kariibi basseini omavalitsuste (Saint Eustatius, Saba ja Bonaire), Aruba, Curacao ja Sint Maarteni ametlik keel. Hollandi keel on ka ametlik keel mitmetes rahvusvahelistes organisatsioonides, nagu Euroopa Liit, Louna-Ameerika Riikide Liit ja Kariibi mere kogukond. Konelejate koguarv - 23 miljonit (Hollandis 16,8 miljonit, Belgias 6,3 miljonit). Akadeemilisel tasemel õpetatakse hollandi keelt umbes 220 ülikoolis 40 riigis. Ligikaudu 15 000 üliõpilast üle maailma õpib mõnes ülikoolis hollandi keelt. Teatav hulk Hollandi ja Belgia päritolu sisserändajaid USA-s, Kanadas, Austraalias, Uus-Meremaal kasutab siiani hollandi keelt (peamiselt igapäevaelus), näiteks 0,7% Uus-Meremaa elanikest ütleb, et nende emakeel on hollandi, hoolimata sellest, et nende osakaal Hollandi parand on oluliselt suurem. Madalmaade keel ei olnud parast Indoneesia iseseisvumist 1949. Aastal Indoneesia ametlik keel, kuid moned eakad inimesed maletavad veel madalmaade keelt. Foneetika ja fonoloogia Hollandi keel ei osalenud teises (ülemsaksa) häälikunihkes. Võrdle näiteks: saksa machen: hollandi maken, inglise make; saksa Pfanne: hollandi pan, inglise pan ('pann'); saksa zwei: hollandi twee, inglise two ('kaks'). Hollandi keeles toimusid mõned oma häälikumuutused. Näiteks sõnades, mille lõpus oli -old või -olt, kadus l ning tekkis diftong ou, näiteks hollandi oud: inglise old, saksa alt ('vana'). Niisugustes sõnades nagu hus täishäälik [u] kõigepealt pikenes, muutis tämbrit (huus häälikuga [y]) ning lõpuks diftongistus (huis; kõlab umbes [höüs]: inglise house, saksa Haus ('maja'). Foneem [g] kadus, asendudes helilise guturaalse frikatiiviga [G] või (Flandrias ja Limburgis helilise palataalse frikatiiviga. Sõna lõpus muutuvad kõik konsonandid helituks. Assimilatsiooni tõttu muutub sageli helituks ka järgmise sõna alguses olev konsonant, näiteks het vee [h@tfe] ('veis'). Mõnes piirkonnas, näiteks Amsterdamis ja Friisimaal on [v], [z] ja [G] peaaegu täielikult kadunud. Lõuna pool on need foneemid olemas vähemalt sõna keskel, näiteks logen [loG@] vs loochen [lox@]. Flandrias on kontrast eriti suur, sest g hääldub palataalina (pehme g). n mitmuse lõpus -en jääb sageli hääldamata (nagu afrikaani keeleski), välja arvatud kirdemurretes, kus see hääldub silbilise n-ina. Hollandi keeles on prantsuse laene rohkem kui saksa keeles, ent vähem kui inglise keeles. Mitme sõna kirjapilt ja tähendus hollandi ja eesti keeles langeb kokku, sest kummaski keeles kirjutatakse pikad täishäälikud kinnises silbis kahekordselt ning eesti keeles on laene hollandi keelega lähedases suguluses olevast saksa keelest, merenduses ka otse hollandi keelest. Keelenäide Meieisapalve vanas tõlkes Onze Vader die in de hemel zijt, uw naam worde geheiligd, uw koninkrijk kome, uw wil geschiede op aarde zoals in de hemel. Geef ons heden ons dagelijks brood En vergeef ons onze schulden, zoals ook wij onze schuldenaars vergeven. En leid ons niet in verzoeking, maar verlos ons van de boze. [Want van u is het koninkrijk, de kracht en de heerlijkheid tot in eeuwigheid.] Amen. Meieisapalve uues tõlkes: Onze Vader in de hemel, laat uw naam geheiligd worden, laat uw koninkrijk komen en uw wil gedaan worden op aarde zoals in de hemel. Geef ons vandaag het brood dat wij nodig hebben. Vergeef ons onze schulden, zoals ook wij hebben vergeven wie ons iets schuldig was. En breng ons niet in beproeving, maar red ons uit de greep van het kwaad. [Want aan u behoort het koningschap, de macht en de majesteit tot in eeuwigheid.] Amen. Hollandi keel Eestis Hollandi keelt on Tallinna Pedagoogikaülikoolis ja Eesti Humanitaarinstituudis õpetanud Katrin Laiapea. Hollandi keelest on ilukirjandust tõlkinud Rein Sepp, Vladimir Beekman (lastekirjandus), Mati Sirkel, Kerti Tergem, Gustav Suits ja Hasso Krull. Vaata ka Hollandlased Hollandikeelne kirjandus Friisi keel Viited Välislingid Eesti-hollandi sõnastik Ingliskeelne hollandi keele õpik Vikiraamatukogus Ingliskeelne hollandi keele õppematerjal algajatele Läänegermaani keeled Keel


text: Folkloristika ehk rahvaluuleteadus on teadus folkloorist ehk rahvaluulest. Folkloristika tegeleb folkloori kogumise, talletamise, süstematiseerimise, analüüsimise ja publitseerimisega. Folkloristikaga tegelev teadlane on folklorist. Folkloristika ajalugu Rahvaluuleteaduse kujunemine algas valgustusajastul, 18. sajandi teisel poolel. Valgustusega kaasnesid drastilised muudatused ühiskonnas: kiri sai valdavaks, taandus seisuslikkus, esile tõusis haritlaskond, algas industrialiseerumine, tõusis poliitiline huvi rahva vastu, toimus sotsiaalne eneseteadvuse tõus. Valgustusajastut iseloomustab huvi erinevate eluvaldkondade vastu ja ühiskonna uurimine (etnograafia, geograafia, demograafia). Mõiste "rahvas" tähendas metsikut, primitiivset, kirjaoskamatut. Romantismis eristati ülemkihti, kirjaoskusega linnaelanikkonda, kellel oli kultuur, ja alamkihti, kirjaoskamatuid talupoegi, kellel kultuuri ei arvatud olevat. Eestis Eesti rahvaluuleuurimist on mõjutanud ühelt poolt eesti kultuuri ja teaduse üldine arengujoon (19. sajandi kultuurimurrang jne), teiselt poolt rahvusvahelised teaduskontaktid (saksa, nõukogude, soome jm). Valgustus- ja romantismiajastul hakati Euroopas huvi tundma väikeste eksootiliste rahvaste vastu. Eestis avaldus see baltisakslastest estofiilide tekkega, kes uurisid eesti keelt ja kultuuri. Eestikeelne rahvaluulealane terminoloogia kujunes 19. sajandil saksa keele mõjul. Esimesed eestikeelsed terminid olid tõlkelised ja kirjeldavad. Friedrich Reinhold Kreutzwald kasutas oma 1861. aasta rahvaluule kogumise üleskutses sõnu "vana vara". Esimest korda kasutas terminit "rahvaluule" Jaan Bergmann vana rahvalaulu tähenduses 1878. aastal. Jakob Hurt viis oma 1896. aasta kõnes lõpuks saksakeelsed terminid eestikeelsetega vastavusse. Hurt nimetas "rahvamälestusteks" (die Volksüberlieferungen) kõike, mida rahvas oma minevikust mäletab: need on nii jutud kui ka kombed, arvamised, usk, ütlemised ja ka laulud. "Rahvamälestuste" alaliikideks olid näiteks "vanad jutud" (die Märchen), "rahvalikud ajaloolised jutustused" (die Sagen), "vaimulikud rahvajutud" (die Legenden), "pruugid ja kombed" (die Sitten und die Gebräuche). Folkloristika mõisteid - itk - Kalevala-mõõt - Kalevala-mõõduline luule – legend – loomismüüdid – müüt – parömioloogia – pärimus – regilaul – regivärss – saaga Vaata ka Folkloristide loend Eesti mütoloogia Etnograafia Etnoloogia Etnomusikoloogia Mütoloogia Eesti rahvakalender Rahvamuusika Rahvausund


text: Monopol – Vikitsitaadid John Milton. Areopagitica. Kõne Inglise parlamendile piiramata trükivabaduse kaitseks. Tõlkinud Henno Rajandi. Loomingu Raamatukogu 1987 nr 36 Suurim vajadus on, et riik mitte õpetaks, vaid laseks õpetada. Kõik monopolid on jälestusväärsed, kuid halvim neist on hariduse monopol. Frédéric Bastiat, "Neetud raha!", debatis Proudhoniga Barbie ja Miki-Hiir on miniatuursed brändistamise teerajajad, sest nemad on alati soovinud oma brändile ikka ja jälle uusi laiendusi, ikka ja rohkem mis tahes monopole. Viimasel kümnendil on aga ärimaailmas peaaegu kõik aru saanud, et vajadus pugeda ülistatud tarbekaupade (olgu nendeks mänguasjad, telesaated või tossud) ristreklaamitud maailma ei kao sugugi koos laste väljakasvamisega pudipõlleeast. Suur hulk laupäevahommikuse multifilmiga harjunud lapsi on muutunud laupäevaõhtust klubikülastust normaalseks pidavateks noorukiteks, kes oma ihaluse plastikilma järele täidavad ülitõsiselt irooniliste Hello Kitty seljakottide ning jaapani manga'dest inspireeritud sinise juuksepahmakaga. Naomi Klein, "No logo: sihikule on võetud brändihiiglased". Tõlkinud Marek Laane. Tänapäev, 2003, lk 143


008000 Soovite osaleda Euroopa poliitika kujundamises? Selleks on mitmeid võimalusi: Kas EL peaks võtma vastu õigusakti teile olulises küsimuses? Kaaluge Euroopa kodanikualgatuse kasutamist, et kutsuda Euroopa Komisjoni üles esitama õigusakti ettepanekut. Teie algatus peab saama ulatusliku toetuse. See tähendab, et algatusele peab alla kirjutama miljon ELi kodanikku, kes on pärit vähemalt veerandist ELi liikmesriikidest (28st liikmesriigist 7). Kodanikualgatuse määrust vaadatakse praegu läbi – lisateave ELi kodanikud, ELis elavad inimesed ning ettevõtted ja muud organisatsioonid, kelle peakorter asub ELis, võivad Euroopa Parlamendile esitada petitsiooni neid otseselt mõjutava ELi poliitikaga seotud küsimustes. Euroopa Komisjoni parema õigusloome tegevuskava on avanud uusi võimalusi ELi poliitika kujundamises osalemiseks. Avaldage oma arvamust järgmiste võimaluste abil: Kas ELi õigusakti saab muuta tõhusamaks? Saatke oma idee veebisaidi „Kergenda koormat – tee end kuuldavaks“ kaudu. Eksperdid saavad osaleda ELi poliitikakujundamises SINAPSE e-võrgustiku vahendusel Dialooge kodanikega peetakse erinevates linnades kõikjal ELis. Need annavad võimaluse arutada teile muret valmistavaid küsimusi Euroopa Parlamendi, komisjoni ja teiste ELi asutuste esindajatega. Praegu toimub sel teemal veebipõhine konsulteerimine . Osalege ja aidake kujundada ELi tulevikku! Saate: Kas esindate ELi institutsioonide poliitika kujundamise ja otsustusprotsesside mõjutamisega tegelevat organisatsiooni või olete samalaadse tegevusega hõlmatud füüsilisest isikust ettevõtja? Kui jah, siis registreerige end ELi läbipaistvusregistris. Kõigile avatud parlamentaarne demokraatia: kodanike algatuse käivitamine uue ELi õigusakti loomiseks on väga keeruline, kuid võib end ära tasuda (28/05/2012). Kas teil on kaebus või taotlus, mis on seotud mõne ELi tegevusvaldkonnaga? Enne, kui selle petitsioonide komisjonile saadate, vaadake, kuidas see käib (29/03/2012).


(3) Konkursil osalejate andmeid ei avaldata teistele kandidaatidele ega isikutele, kes värbamis- ja valikuprotsessis ei osale.


text: Maroko on kuningriik Loode-Aafrikas. Selle koosseisu kuulub ka vaidlusalane territoorium Lääne-Sahara. Marokol on pikk Atlandi ookeani äärne rannajoon, mis Gibraltari väinast möödudes jätkub Vahemere ääres. Naaberriigid on Mauritaania edelas ning Alžeeria idas ja kagus (piir Alžeeriaga on kinni). Vahemere rannikul on ka kaks Hispaania enklaavi Ceuta ja Melilla. Atlandi ranniku vastas on Kanaari saared ja põhja pool teisel pool Vahemerd on Hispaania. Marrakechi linnast 63 km kaugusel Kõrg-Atlase mäestikus asub Põhja-Aafrika kõrgeim tipp Jbel Toubkal (4167 m). Maroko pealinn on Rabat. Suurim linn on Casablanca. Teised suuremad linnad on Agadir, Fès, Marrakech, Meknès, Tanger ja Tétouan. Loodus Pinnamood Maroko looduse eripära määravad mägine pinnamood ja Atlandi ookeani ning Sahara mõju. Maroko varieeruv pinnamood sisaldab kirdest edelasse minevat maa keskosa läbivat Atlase kurdmäestikku, mille orud ja lavamaad jaotavad selle ala neljaks mägiseks piirkonnaks. Kolm tähtsamat mägist piirkonda, mis jooksevad üksteisega paralleelselt, on Kõrg-Atlas, kuni 4167 m kõrgune, Kesk-Atlas, mis on kuni 3343 m kõrgune, ja Anti-Atlas, mis on neist kõige madalam, kuni 2500 m. Kõrg-Atlasel asub ka Maroko kõrgeim punkt Jbel Toubkal, mis on kõrgeim ja ligipääsetavaim mäemassiiv Atlase ahelikus. Põhja-Aafrikas on ta kõrgeim tipp. Maroko lõunaosas madalduvad mäed Sahara kõrbe platooks. Anti-Atlase eelmäed madalduvad lõunaosas ja kaguosas Sahara kõrbe lavamaadeks ning kivi- ja liivakõrbetasandikeks. Atlase mäestikust loodes asuvad Maroko keskplatoo Meseta ja kõrgtasandikud Tadla, Rehamna ja Haouz. Maa kirdeosa hõlmab Kõrgplatoo. Maa põhjaosa hõlmavad Vahemere rannikuga rööbiti asetsevad Er-Rifi ahelikud, mis on kuni 2452 m. kõrgused. Maroko edelaosas asub enamus Sahara kõrbe ala. Kliima Maroko asub lähistroopilises kliimavöötmes. Kliima on kuiv, kuigi rannikupiirkondades sajab väikestes kogustes novembrist märtsini vihma. Temperatuur varieerub olenevalt aastaajast ja asukohast. Samal ajal, kui lõuna ja kagu piirkonna kõrbealadel tõuseb suvel temperatuur ekstreemselt kõrgele, on mäestike kõrgematel aladel suveõhtutel jahe ja talvel väga külm. Atlase mäestik eraldab vahemerelise ja Sahara kõrbelise kliimaga ala, mistõttu vahemerelise kliimaga piirkonnale on iseloomulikud kuiv kuum suvi ja niiske soe talv. Ööpäevane temperatuur on väga muutlik. Rannikul on keskmine temperatuur juulis 23–28 °C, jaanuaris 9–12 °C, sademeid 600–800 mm aastas. Mägedes on kliima niiskem ja jahedam. Sademeid on üle 1000 mm aastas, kõrgemal kui 2000 m on 3–4 talvekuu keskmine temperatuur alla 0 °C, lumikate püsib 4–5 kuud. Maa lõuna- ja idaosas valitseb kuiv mandriline kliima, sademeid 100–200 mm, kohati 50 mm aastas. Maroko kliima vaheldumises mängib väga suurt rolli külma Kanaari hoovuse jahutav toime, mis on üheks suuremaks kliima kujundajaks Atlase mägede ja Sahara kõrbe kõrval. Veekogud Kogu Maroko pindalast on vee all vaid 250 km2. Püsiva vooluga jõgesid on vähe, kuna paljud kuivavad suve jooksul ära. Suuremad jõed on Ummer-Rbia (pikkus 557 km), Sebu (458 km) ja Moulouya (520 km). Jõed on tähtsad eeskätt veevarustuses, kuna Marokos on 15 veehoidlat, mis on enam kui 100 mln m3 suuruse mahutavusega. Marokos ei esine järvi, kuna on suhteliselt kuiv maa, mistõttu puudub riigis ka laevatatavate siseveekogude olemasolu. Enamus riigi veest on veehoidlates. Loodusvarad Maroko peamised loodusvarad on põllumajanduslikud. Kõige olulisemal kohal on fosfaat, mille varudest kogu maailmas omab Maroko 75%. Fosforiiditoodangult ollakse maailmas teisel kohal, väljaveolt aga esikohal. Palju leidub ka raua-, mangaani-, plii-, tsingi-, koobalti-, vase- ja tinamaaki, püriiti, hõbedat, kulda ja keedusoola. Energeetilistest maavaradest toodetakse kivisütt, väheses koguses naftat ja maagaasi. Kaldalähedased veed on kalarikkad. Maroko on maailma suurim sardiinikonservide tootja. Rahvastik Maroko põlisrahvaks on iidsetest aegadest pärit heledanahalised berberid – kõrberändurid, kaubitsejad ja kunagised sõdalased. Berberid elavad mägi- ja poolkõrbealadel. Kõrbes rändleb beduiine. Prantslaste ja hispaanlaste hulk on Maroko iseseisvumisest peale vähenenud. Marokos elab 2007. aasta seisuga 33 757 000 inimest. Riigi rahvastik on pidevalt kasvanud ja 2025. aasta eeldatav rahvaarv on 42 000 000 inimest. Maroko rahvastik on demograafilise ülemineku esimeses etapis, kuna sündimus on suur ja suremus väike. Rahvastiku tihedus on keskmiselt 68 in/km2. Kõige tihedam on asustus linnastunud rannikualadel. Maroko lõunaosa ja mäestikualad on asustatud väga hõredalt. Linnades elab 58% inimestest. 2011. aastal toimunud referendumi tulemusena sai üks berberi keeltest, tamasikti keel, riigikeele staatuse. Majandus Maroko on üks Aafrika jõukamaid riike, mille majandust mõjutab esmajoones riigi geograafiline asend. Maroko on kuigivõrd läänestunud ja teatud edusamme saavutanud arengumaa, mis arendab koostööd Euroopa Liiduga. Majandus on võrdlemisi mitmekülgne. Nafta, maagaas ja puuvill võivad selles mängida olulist rolli, kui loodusolud on selleks soodsad, ent kuigivõrd on arenenud ka teraviljakasvatus ja aiandus, käsitöö ning töötlev tööstus. Majanduskasvu annavad oma panuse ka rahvusvaheliste ettevõtete investeeringud telekommunikatsioonisektorisse ning väljaspool kodumaad elavate marokolaste rahasiirded. Hinnanguliselt saadetakse kodumaale igal aastal 2 miljardi väärtuses välismaal teenitud dollareid. Marokol on kehtiv vabakaubandusleping Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikidega. Üldine elatustase on siiski madal, ühiskonnasisesed kontrastid aga mitte väga teravad. Maailmamajandusega on Maroko seotud nõrgalt, aga tuleb vähemalt oma probleemidega toime. Rändkarjandus hääbub, kõrbed tühjenevad sellestki vähesest rahvastikust, mis seal oli. Põllumajandus Maroko põllumajanduse osa SKTs on suhteliselt väike – vaid 15,1% ja hõivatud vaid 44,6% tööealisest rahvastikust, selle majandusharu roll riigi majanduses on suur, pool tööealisest rahvastikust tegeleb põllumajandusega. Marokole on iseloomulikud mitu loodusvööndit ja mägine pinnamood. Maroko põllumajandust mõjutavad Sahara kõrb ning Atlandi ookean. Maroko asub lähistroopilises kliimavöötmes. Kliima on kuiv, kuigi rannikupiirkondades sajab väikestes kogustes novembrist märtsini vihma. Maroko loodustingimused ja -ressursid on eriti soodsad põhja- ja lääneosas ning ebasoodsad ida- ja lõunaosas. Maakasutamise struktuur 2011. aasta seisuga hõlmab põllumaa üle poole Maroko pindalast (64,6%), sellest 17,5% on haritav maa ja 47,1% on rohumaad. Mitmeaastaste põllukultuuride all on vaid 2,9% riigi territooriumist. Metsaga on kaetud 11,5% Marokos pindalast. 21% maast on muud maad – peamiselt mäestikud. Taimekasvatus Kõige rohkem Marakos kasvatatakse nisu (3,9 mln t). Samuti kasvatatakse kartulit (1,7 mln t), suhkrupeeti (1,6 mln t), õlipuid (1,3 mln t), tomateid (1,2 mln t) jms. Loomakasvatus Marokos peetakse palju erinevaid loomi. Loomade arv seisuga 2013. aasta FAO andmetel: lambad – 20 mln, kodukitsed – 6,2 mln, veised – 3,2 mln, eeslid – 944 tuhat, muulad – 453 tuhat ja hobused – 139 tuhat. Toiduainetööstus Marokos toodetakse erinevaid põllumajandustooteid, mille hulka kuuluvad näiteks suhkur (269 tuhat t), melass (108 tuhat t), oliiviõli (120 tuhat t) ja odraõlu (40 tuhat t). Ka toodetakse Marokos mune (5,1 mln t), lehmapiima (2,5 mln t) ja veiseliha (204 tuh t). Samuti toodetakse Marokos rasvata piima (1 mln t) ja juustu (32 tuhat t). Väliskaubandus Kõige rohkem imporditakse Marokosse nisu (3,7 mln t), maisi (1,5 mln t), suhkrut (851 000 t), sojaubasid (551 000 t) ja sojaõli (351 000 t). Kõige rohkem eksporditakse Marokost tomateid (392 000 t), mandariine (349 000 t) ja apelsine (172 000 t). Transport Marokos on arenenud teedevõrk, eriti põhja ja lääne keskuste vahel. Põhja-Maroko suuremaid linnu ning ka veel Marrakeshi ühendab raudtee, mis on mugavaim viis suuremate linnade vahel reisimiseks. Bussiühendus tähtsamate linnade vahel toimub korralike bussidega. Lähimate linnade ja külade vahel sõidavad ka taksod. Transpordi infrastruktuuri arengut takistavad Atlase kurdmäestik ja Sahara kõrbealad. Marokol on pikk merepiir, mis võimaldab kasutada meretransporti. Laevatatavad siseveekogud aga puuduvad. Maanteid on 57 493 km, sealhulgas kõvakattelisi 32 716 km. Teedevõrgu tihedus on suurem Maroko loodeosas, kuna seal paiknevad tähtsamad linnad ja rahvastiku tihedus on suur. Hõredam on riigi lõunaosas, kuna seal on kõrb. Raudteede kogupikkus on 1907 km, sellest 1003 km on elektriraudtee. Meretransport on tähtsal kohal, kuna mereteed pidi on Maroko ühendatud Euroopaga. 98% kauba- ja reisijateveost toimub meretransporti kasutades. Marokos on 27 sadamat, millest 11 on rahvusvahelised reisi- ja kaubasadamad, 11 regionaalsed sadamad (peamiselt kohalikuks liikluseks ja kalasadamad) ja 5 jahisadamat. Tähtsaimad sadamad asuvad Agadiris, Casablanca ja Tangeris. Lennujaamu on 60, neist kõvakatteradadega 26. Turism Maroko on tuntud turismimaa. Regiooniliselt võistleb ta Tuneesia, Egiptuse ja Türgiga. Turismi soodustab Euroopa ja Aafrika vahel sidelüliks olemine. Turism meelitab Marokosse palju investoreid. Riiki külastab üle 3 miljoni turisti aastas, kes toovad sisse umbes 4 miljardit USA dollarit. Tänapäeval on Agadir Maroko populaarseim sihtkoht. Linna eeliseks on vaieldamatult enam kui 7 km pikkune liivarand. Kuurortlinn pakub võimalusi tegelda enamiku veespordialadega ning suurepäraseid rannahotelle, mille juures asuvad ka tennise- ja võrkpalliväljakud. Palju on imelisi restorane, kus on esindatud erinevate rahvaste köögid. Kaubeldakse kõikvõimalike maitseainete, ehete, lõhnade ja nahktoodetega. Kohalik käsitöö on värvikirev, eriti kaunid on hõbedast ja poolvääriskividest valmistatud berberite kaelakeed. Populaarseks sihtkohaks on ka Casablanca, mille peamine vaatamisväärsus on Hassan II mošee. Mošee on linna kõige kõrgem hoone ning ühtlasi ka kõige grandioossem XX sajandi moslemite tempel ja suuruselt teine mošee maailmas. Haldusjaotus Maroko on halduslikult jaotatud 12 piirkonnaks, mis omakorda jagunevad 62 provintsiks ja 13 prefektuuriks. Piirkonnad: Béni Mellal-Khénifra piirkond Casablanca-Settati piirkond Dakhla-Oued Ed Dahabi piirkond Drâa-Tafilaleti piirkond Fès-Meknèsi piirkond Guelmim-Oued Nouni piirkond Laâyoune-Sakia El Hamra piirkond Marrakech-Safi piirkond Orientali piirkond Rabat-Salé-Kénitra piirkond Souss-Massa piirkond Tanger-Tétouan-Al Hoceïma piirkond Ajalugu Marokot on eri aegadel valitsenud kartaagolased, berberid, roomlased, portugallased, hispaanlased ja prantslased, kes kõik jätsid endast maha midagi oma uskudest, arhitektuuristiilidest ja keeltest. Tänapäevase Maroko territooriumi asustasid vähemalt 8000 aastat eKr berberi hõimud, kes tegelesid valdavalt maaviljeluse ja karjakasvatusega. Kalifaat 7. sajandil jõudsid Maroko ja Põhja-Aafrika aladele muslimitest araablastest vallutajad ning juba 711. aastaks liideti kogu Maroko territoorium Araabia kalifaadiga. Suurem osa berberi hõimudest pöördus islamiusku, kuigi araablaste tulek ja islami levitamine ei kulgenud verevalamisteta kodusõdade näol. 8. sajandil vallutasid berberi moslemid (maurid) lühikese aja jooksul (711–718) peaaegu kogu Pürenee poolsaare. Need vallutused moodustasid osa Islami Umaijaadide impeeriumi laienemisest. Vaid kolmel väikesel maapiirkonnal (Astuuria, Navarra ja Aragón) Põhja-Hispaanias õnnestus oma vabadus säilitada. 757. aastal asutati Tuneesias asuva Kairouani (ka Qayrawani) järel teise Põhja-Aafrika islamilinnana Sijilmassa. Järgneva viie sajandi jooksul õitses ja rikastus linn karavanisadamana. Sool, kuld ja vandel rändasid Malist ja Sudaanist Sijilmassa kaudu Fesi ning sealt edasi Euroopasse. Vastupidises suunas liikusid tekstiili-, naha- ja relvakaravanid. 8. sajandil saabus Marokosse Abbassiidide Kalifaadist pagenud sõjamehi ja ülikuid, kes moodustasid esimese Maroko riigi – Idrisiidide riigi ning Idris I asutas 789. aastal oma riigi uue pealinnana Fèsi. Järgneval kolmel sajandil moodustasid araablased Põhja-Aafrikas väikesearvulise valitseva eliidi. Ent 11. sajandil leidis aset suur araablaste sisseränne, mille tulemusel berberid assimileerusid, kuigi nad olid juba varem suurelt jaolt omaks võtnud araabia kultuuri, sealhulgas islami. Almoraviidid Almoraviidide berberi dünastia ((1056)1060–1147), valitses Marokos, Mauritaanias, Lääne-Alžeerias ja Hispaanias (al-Andalus), asutasid Marrakechi (1062–1070) ja tegid sellest oma pealinna. Almoraviidid ühendasid enda võimu alla lisaks Marokole ka tolleaegse Ghana kuningriigi (ligikaudu tänapäeva Mali ja Mauritaania territooriumi) ning suurema osa Hispaaniast. Almohaadid Almohaadide berberi dünastia valitses (1133–1269) Magribis Põhja-Aafrikas: Marokos, Alžeerias, Tuneesias, Liibüas ja Hispaanias. Almohaadid rajasid esimese berberite riigi Tinmelis Atlase mägedes umbes 1120. aastal. Alistades valitseva Almoraviidide dünastia, suutsid nad 1147. aastaks kogu Marokos võimule saada. Abd al-Mu'min (1130–1163) vallutas Marrakechi ja kuulutas iseenda kaliifiks. 1159. aastal olid nende kontrolli all kõik Magribi alad. Ka Al-Ándalus sai sama saatuse osaliseks, ning oli 1172. aastaks Almohaadide võimu all. Almohaadide võim Ibeeria poolsaarel kestis kuni 1212. aastani, kui Muhammad "al-Nasir" III Las Navas de Tolosa lahingus Sierra Morenas Kastiilia, Aragóni, Navarra ja Portugali kristlike kuningate liidult rekonkista käigus lüüa sai. Mauride võim Ibeerias taandus peagi peaaegu täielikult, kui Córdoba ja Sevilla vastavalt aastatel 1236 ja 1248 kristlaste kätte langesid. Almohaadide valitsusaeg jätkus kuni mitmete hõimude ja piirkondade ülestõusud võimaldasid nende ohtlikemate vaenlaste, Mariinide esiletõusu 1215. aastaks. Dünastia viimase valitseja kätte jäi lõpuks vaid Marrakech, kus ta orja poolt 1269. aastal mõrvati. Mariinide väed piirasid Marrakechi, millega lõpetati Almohaadide valitsusaeg Lääne-Magribis ning rajati Mariniidide riik. 13.–15. sajandil valitsesid riiki (1244–1465) Mariniidid ja (1472–1554) Wattasiidid. 1415. aastal vallutasid portugallased Ceuta Aafrika rannikul ning umbes samal ajal hakkas Portugal regulaarselt sekkuma Maroko asjadesse ning Hispaania omandas sadamad Alžeerias ja Tuneesias. Portugal sai vahepeal (1578) ränga kaotuse osaliseks Abd el Malek I-lt Ksar el-Kebiri lahingus ning selleks ajaks oli Hispaania juba kaotanud suurema osa oma tugipunktidest Aafrikas. Võitudele Marokos järgnesid sisetülid, mille tõttu hispaanlased ja portugallased kaotasid mõju Vahemere-kaubanduse üle. Mariniidide riik säilitas oma sõltumatuse türklastest, vaatamata sellele, et Osmanite riik vallutas 1453 Konstantinoopoli ja 1517 Egiptuse, kust neil oli 1519–1551 kontroll ka Alžeeria, Tuneesia ja Tripoli üle. 16.–17. sajandil (1549–1659) valitsesid Maroko alasid Saadiidid ning 17. sajandist tänapäevani valitsevad Alaviidid. Alaviidid 1666. aastal võimu haaranud Alaviidide dünastia valitseb riiki tänapäevani. Tafilalti sultan (1631–1636) Sharif ibn Ali haaras võimu Tafilalti aladel, pärast Saadiidide dünastia viimase valoitseja Ahmad al-Mansur (1578–1603) surma. Tema poeg Al-Rashid saavutas ülemvõimu kogu Maroko aladel mida valitses aastatel (1666–1672). Alaviidide saavutuseks võib pidada edukat riigi stabiliseerimist ning Rabat-Salé mereröövlite alistamist. Maroko sultan Moulay Ismail Ibn Sharif (1672–1727) pikal valitsusajal tõrjuti Euroopa riigid rannikualalt ja taastati kontroll Larache, Asilahi, Mehdya ja Tangeri sadamate üle. Alaviidide dünastia valitsemise ajal on tehtud esimesed olulised välispoliitilised kokkulepped. Maroko oli esimeseks maailma riigiks, kes 1777. aastal tunnistas Ameerika Ühendriike iseseisva riigina ning kindlustas Ameerika kaupmeeste laevadele kaitse mereröövlite vastu. Ameerika ja Maroko vaheline sõprusleping jõustus 1786. aastal ning see on ühtlasi Ameerika Ühendriikide vanim kehtiv sõprusleping. Ameerika Ühendriikide valitsuse soetatud esimene kinnisvara välismaal on Tangeris asuv konsulaat. Mitme sajandi kestel oli Maroko suhteliselt tugev riik, kuid selle mõju ja rikkus vähenes ning juba 20. sajandi alguses koloniseerisid selle vana Euroopa riigid. Koloniseerimisõiguse pärast rivaalitsesid Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik, Hispaania, Prantsusmaa ja Saksamaa keisririik. 1904. aastal jõustunud enfente'iga tunnustas Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik muuseas Prantsuse domineerivat mõju Marokos, mille eest prantslased loobusid lõplikult nõudlustest Egiptuses. Saksamaa ägeda vastuseisu tõttu Prantsusmaa kannakinnitamisele Marokos tekkis nn esimene Maroko kriis, mille lahendamiseks kutsuti 1906. aastal kokku Algecirase konverents. Viimase otsustega rõhutati küll "avatud ukse" põhimõtte rakendamist Marokos, kuid Prantsuse esivõimu kaotamist seal ei õnnestunud Saksamaal saavutada. Pärast seda, kui prantslased okupeerisid Fès'i, vastas Saksamaa sellele oma kahurpaadi saatmisega Agadiri. Nii puhkes 1911. aasta teine Maroko kriis, mis lahendati Saksa-Prantsuse vahelise kokkuleppega. Saksamaa tunnustas Prantsuse eriseisundit Marokos ja sai vastutasuks mõned alad Prantsuse Kongost. Maroko kriiside tulemusena muutus nii siis vormiliselt 1912. aasta lepinguga täiesti valdav osa Marokost Prantsusmaa protektoraadiks, kuna väike põhjapoolne osa (28 000 km) siirdus Hispaania kaitse alla. Tanger aga muudeti 1923. aastal rahvusvaheliseks neutraalseks tsooniks. Prantsuse protektoraadi ajastu Maroko Teises maailmasõjas 1942. aasta sügisel alustasid Briti väed vastupealetungi Egiptuses koos Ameerika vägedega. USA ja Briti dessant maabus Operatsioon Tõrvik raames Marokos ja Alžeerias. Maroko iseseisvumine Maroko territoorium jagati aastakümnete jooksul riikide vahel ümber, kuid 1956. aastal sai Maroko sultan Mohammed V pool sajandit kestnud vastupanuliikumise toel esimeseks iseseisva Maroko valitsejaks (1927–1961). Maroko kuningas (1961–1999) Hassan II kehtestas 1965 Casablancas puhkenud rahutuste järel diktatuuri ja elas üle kaks riigipöördekatset. 1976. aastal okupeeris Maroko endise Hispaania Lääne-Aafrika, Lääne-Sahara alad. Pärast Hispaania lahkumist Lääne-Saharast allkirjastasid Hispaania, Maroko ja Mauritaania Madridi kokkuleppe, millele järgnes Maroko ja Mauritaania sisenemine Lääne-Sahara aladele eesmärgiga liita see enda riigiga. Järgnes sõda iseseisvust pooldava Polisario rindega, kellega sõlmiti 1991. aasta relvarahu. SADR-i valitsuse kontrolli all on praegu 20-25% Lääne-Saharast, neid territooriume nimetab valitsus vabastatud aladeks või vabaks tsooniks. Maroko administreerib ülejäänud osa vaidluse all olevast alast ja nimetab neid maid oma Lõunaprovintsideks. Aastal 2020 tunnustas USA Lääne-Saharat Maroko osana. Vaata ka Maroko Eurovisiooni lauluvõistlusel Maroko jalgpallikoondis Argaaniapuu Maroko linnade loend Maroko sihtnumbrite loend Maroko supermarketikettide loend Viited Välislingid Morocco Travel Morocco Channel Maroko maavärina ohvrite arv tõusis üle 2000. ERR, 10. september 2023 Riigid Aafrika maad Vahemere maad


Kool kui õppemasin Michel Foucault’ haridusfilosoofia põhjal — Sirp Kool kui õppemasin Michel Foucault’ haridusfilosoofia põhjal Mirjam Lepikult Ajast taheti välja pigistada üha enam kasutatavaid hetki, et jõuda ideaalse punktini, kus maksimaalne kiirus on ühendatud maksimaalse efektiivsusega.Haridusfilosoofia pakkus Michel Foucault’le huvi sedavõrd, kui see haakus tema kesksete teemadega – tõega ja võimuga. Kool on kahtlemata koht, kus võib sõna otseses mõttes näha ajajärgu võimuvõrgustiku kehastumist ning tõe kehtestamist. Teoses „Valvata ja karistada” kasutas Foucault seoses kooliga korduvalt mõisteid „masin” või „aparaat”. Nii näiteks kõneles ta õppimismasinast, pedagoogilisest masinast, järelevalve-, kontrollimis-, eksamineerimismasinast jne. Seejuures jättis ta nende metafoorimaiguliste mõistete sisu otsesõnu määratlemata, kuid laiemat tausta arvestades on see siiski tekstist välja loetav. Nimetades eespool mainitud „masina liike” kokkuvõtlikult õppemasinaks (kuna see hõlmab kooli mitmesuguseid funktsioone, kaasa arvatud õpetaja rolli), püüangi esile tuua, missugused võimu „seaded” lubavad kõnelda koolist kui õppemasinast, milles seisneb kooli ja masina analoogia. Uusaja niigi Newtoni mehaanikast tiinele mõttemaailmale, kus oli juba jumalalegi omistatud kellassepa auväärne amet, avaldas mõju ka prantsuse filosoofi Julien Offray de La Mettrie’ 1748. aastal ilmunud raamat „Inimene – masin” („L’Homme Machine”). Seal pakkus ta kõigile haridusküsimustele üheainsa „ammendava” vastuse: „Pole midagi lihtsamat, nagu igaüks võib näha, kui meie hariduse mehhanism. Kõike saab taandada helidele või sõnadele, mis tulevad välja ühe suust ja lähevad kõrvade kaudu teise ajusse”. La Mettrie tekstile viitas oma teoses ka Foucault: „La Mettrie’ Inim-masin on ühtaegu hinge materialistlik reduktsioon ja üldine dresseerimisteooria, milles kesksena valdab sõna „kuulekus”, ühendades analüüsitava keha manipuleeritava kehaga. Kuulekas on keha, mida saab allutada, kasutada, ümber kujundada ja täiustada. Kuulsad automaadid omakorda polnud mitte üksnes näitlik viis organismist kõnelemiseks, vaid ka poliitilised nukud, redutseeritud võimumudelid” (1). Uut tüüpi distsipliin, mis koolides sisse seati (ja mis paljuski kehtib tänapäevani), pidi allutama õpilased igakülgselt õppemasina maksimaalse efektiivsuse printsiibile. Selleks tuli „konstrueerida masin, mille tulemuslikkuse maksimeeriks seda moodustavate algosade kooskõlastatud liigendus”. „Distsipliinideks” nimetas Foucault „meetodeid, mis võimaldavad keha operatsioone üksikasjaliselt kontrollida, mis tagavad keha jõudude kestva allutamise ja suruvad keha jõududele peale kuulekuse-kasulikkuse suhte” (2). Distsipliin fabritseerib kohaseid kodanikke (kõigist neist, kes veel küllalt kohased pole: õpilased, hullud, kurjategijad, haiged, saamatud sõdurid, laisad töölised ...) põhiliselt neljal moel: ruumilise jaotuse, tegevuse kodeerimise, aja kumuleerimise, jõudude kompositsiooni kaudu. (3) Ruumikorralduses pääses maksvusele ajastule iseloomulik tabeli printsiip, rangelt korrastatud read ja ridade read määrasid kindlaks koolimajade arhitektuuri, klassiruumide sisustuse ja klasside süsteemi. „Määrates igaühele individuaalse koha, tegi [ruumiruudustik] võimalikuks igaühe kontrollimise ja kõigi samaaegse töö. See organiseeris õppeaja uue ökonoomia ning pani kooliruumi funktsioneerima kui õppimismasina, aga ka kui järelevalve, hierarhiseerimise, premeerimise masina.”(4) Ruudustiku otstarve seisnes selles, et korrastada „ebaselget, kasutut või ohtlikku massi”, teisisõnu, „töödelda” või ohjeldada üha kasvavat õpilaste hulka. Foucault möönis, et just massihariduse levik tingis koolis spetsiifilisi ümberkorraldusi. Mis puutub ajasse, siis nägi Foucault modernismiaja koidikul sündimas uut ökonoomiat, mis seisnes aja üha kasvavas, tõhustuvas kasutamises, nõnda et õigupoolest polnudki eesmärgiks enam aja kasutamine, vaid ärakulutamine, ammendamine. Ajast taheti välja pigistada üha rohkem kasutatavaid hetki ja igast hetkest omakorda üha rohkem kasulikke jõudusid, „otsekui oleks vähemalt järjest detailsema sisemise korralduse tulemusel võimalik jõuda ideaalse punktini, kus maksimaalne kiirus on ühendatud maksimaalse efektiivsusega” (5). Säärane keha ja kestust reguleeriv poliit-tehnoloogia taotleb indiviidi üha täielikumat allutamist ja Foucault nendib, et see protsess kestab lakkamatult tänapäevani. Me oleme hakanud seda peaaegu enesestmõistetavaks pidama. Võrdluseks meenutab Foucault varasemat süsteemi, mida ta nimetab „initsiatsiooni” ajamudeliks: hariduse puhul oli tegemist „globaalse ajaga, mida kontrollis üksainus õpetaja ja mis lõppes üheainsa „küpsuseksami” või proovilepanekuga”. (6) Õppemasinas on aga õppeaeg ja tööaeg rangelt eraldatud. Selline pisiasjadeni küündiv ruumi- ja ajakorraldus tagab, et koolis ei toimuks vaba ja iseorganiseeruv tunnetamisprotsess, vaid kogu õppemasin teenib formaalse lõpptulemuse huve, seejuures võimalikult suurt ökonoomsust silmas pidades. Masina töö põhiprintsiibid on kiirus ja efektiivsus. Kool kui õppemasin töötab nõnda, et sunnib asjaosalistele peale oma tempo ja tulemuslikkuse, avaldab neile katkematut survet, valvab pigem tegevuse protseduuride kui nende tulemuste järele; üldistatult võiks ehk isegi öelda, et õppemasin peab liigutama antud hulga õpilasi läbi antud hulga aja- ja ruumilõikude, ka ettenähtud hulga õppekavalõikude. Siit saab välja lugeda ka õppemasina ühe olulisima varjatud eelduse, mis on iseenesest nii üldine ja lihtne, et jääb Foucault’lgi sõnastamata: õppemasin sunnib õpilasi, kes eeldatavasti õppida ei taha (olles inertsed, passiivsed nagu ka masina osad, üksikud „jupid”, mis iseenesest ei tooda midagi ega liigu omal jõul, vaid ainult vastava seadme, mehhanismi funktsioonide koostöö tulemusel) sooritama ettenähtud sunduslikke toiminguid. Siit sugeneb õppemasinasse teatud pinge, vastuolu, mis annab tänapäeval üsna selgelt tunda: avalikul tasandil rõhutatakse motivatsiooni tähtsust, seespool aga töötab õppemasin endiselt sunduse printsiibil. Seepärast peavad need õpilased, kes tõepoolest mõnesse ainesse süveneda soovivad, tegema seda pigem väljaspool kooli aja- ja ruumiruudustikku, seega õppemasina „kiuste”. Samal ajal peab õpetaja õppemasina piires püüdma õpilased kuidagimoodi ära võluda, neile meeldida, sest vana hea viisakus, mis kuulus kokku arusaamaga haridusest kui väljavalitute privileegist, enam ei kehti. Nõuda viisakust noortelt inimestelt, keda õppemasin kohtleb kui ohjatavat massi, on paraku samuti omal kombel vastuoluline. Järgnevalt vaatleme õpetaja rolli õppemasinas, kuigi Foucault otseselt sellele teemale ei keskendu. Tema visioonis asub õpetaja eelkõige võimupositsioonil – isegi sedavõrd, et ta võib leida järgmisest loetelust: „... terve armee tehnikuid tuleb võtma üle teatepulka timukalt, sellelt kannatuse vahetult anatoomilt: järelevalvajad, arstid, asutuste vaimulikud, psühhiaatrid, psühholoogid, haridustöötajad [éducateurs]” (7). Nõnda omandab õpetaja tõepoolest hirmuäratava ilme. Ühelt poolt on muidugi tõsi, et õpetaja päralt on koolis rohkem võimuhoobasid kui õpilastel, aga teisest küljest kuulub ta samuti õppemasinasse ja sellisena pole tal kaugeltki piiramatut tegevusvabadust. Seega võiks küsida: millised õpetajat koolis mõjutavad tegurid teevad temast masina osa, mitte vaba tunnetava inimese, kes ühiskonna hüvangut silmas pidades ise soovib teadmisi ja hoiakuid noortele edasi anda? „Õppemasina seaded” – nimetagem nõnda tinglikult õppemasina ruumi- ja ajaruudustikku ning nende vahel organiseeritud liikumisi. Klassiruumid, tunniplaan ja koolimaja arhitektuur on mõeldud masside liikumise tõhusaks korraldamiseks, kuid teevad peaaegu võimatuks õpetaja ja õpilase individuaalse suhtlemise. Siit sugeneb õppemasinasse vastuolu ja pinge: ühelt poolt on tänapäeval tekkinud arusaam individuaalse suhtlemise tähtsusest ja seda väärtustatakse hariduskontseptsioonides, teiselt poolt on kooli kui õppemasina vorm jäänud selliseks, milliseks see kujunes umbes kakssada aastat tagasi. Ümarlaudadega väikesed seminariruumid tekivad koolimajadesse väga aeglaselt, ja pole ka ime, sest unistus omavahel suhtlemisvõimelistest, järelikult umbes tosina osalisega õpperühmadest tundub tõelise ketserlusena. „Plaadimängija” – see roll avaldub kahes dimensioonis: esiteks paralleelklasside ja eri aastakäikude õpetamises, teiseks õpetaja suhtes oma teadmiste pagasiga. Paralleelklasside puhul kehtib ettekujutus, et kõik õpilased peavad saama sama informatsiooni. Seega peaks õpetaja paralleelklasside puhul taotlema võimalikult sarnast tunni sisu (see nõue tuleneb juba ettemääratud ainekavastki). Siit siis „plaadimängija” märksõna: esitades sama teemat samal päeval (või vähemalt samal nädalal) kaks või rohkem korda, tekib kalduvus piirduda äsja esitatud versiooni kordamisega. Oleks tõepoolest raske saavutada, et õpetaja suudaks näiteks kolm korda järjest (3×45 minutit) käsitleda sama teemat ühtviisi värskelt ja vaimustunult. Vastuabinõu seisneb sel puhul võimalikult ulatuslikus suhtlemises õpilastega: teema jääb küll samaks, aga õpilased vahetuvad ja see aitab lisada „juba valmis plaadile” uusi küsimusi või vaatenurki. Aastast aastasse sama teema kordamise vastu ei aita samuti miski muu kui elav suhtlemine. Tõsi, õpetaja peaks vähemalt ideaalsel juhul pidevalt oma ainekava sisu uuendama, ajakohastama. Kuid õppemasina raamistik seab sellele piirid: etteantud ajaruudus ei ole võimalik teemasid lõputult laiendada. Siin avaldub järjekordne vastuolu: ühest küljest on vähemalt deklaratiivsel tasandil soovitav, et õpetaja oma ainealaseid teadmisi pidevalt täiendaks. Teisest küljest jõutakse tunniruudus tegelda ikka ainult ABCga. Paraku on plaadimängija roll ka õpetajale endale kõige mugavam töömoodus.Siin toimib masinlik ökonoomsusprintsiip: kuidas saavutada vähima aja- ja energiakuluga võimalikult suur tulemus – kusjuures tulemust mõõdetakse hariduse saanud õpilaste arvu ja antud tundide arvu järgi. Õpetaja teadmiste ehk pädevusega seostub veel teisigi probleeme. Õppemasin aktsepteerib õpetajate puhul ainult niisugust enesetäiendust, mis toimub õppemasina mõnes muus harus. See tähendab, õpetajad on kohustatud käima täienduskursustel ja -koolitusel. Nõnda annab õppemasin ise endale tööd, funktsioneerides ka täiskasvanute koolituse tasandil. Pealegi on ju täienduskoolitus väärtuste skaalal kaheldamatult hea. Tõepoolest, ainsa puudusena saab viidata sellele, et täienduskoolituse süsteem „katab kinni” või „varjab” masinavälise enesetäienduse – lihtsalt lugemise ja mõtlemise, mida inimene teeb vabatahtlikult, organiseerimatult, väljaspool õppemasina aja- ja ruumiruudustikku, ning mis on seda tõhusam, et ajaruudustiku puududes saab seejuures tõepoolest teema üle mõelda, mitte ainult informatsiooni koguda. Niisugust omaalgatuslikku, mitteformaalset lugemist ei võta õppemasin vähimalgi määral arvesse, sest seda pole võimalik mõõta ega konkreetselt kontrollida, mistõttu seda tegevust siis ühtlasi ei väärtustata, kaasa arvatud sel teel, et seda ei arvata tööaja hulka ja järelikult ka ei tasustata. Pole ette nähtud, et õpetaja väljaspool koolitusi raamatuid loeks või et sel oleks seos tema tööga. Õppemasin eeldab, et õpetaja kui masina osa on pädevuse poolest algusest peale „valmis” – või kui endiselt plaadi kujundit kasutada, siis tema „plaat” peab olema valmis, soovitatavalt (õppemasina seisukohalt kõige ökonoomsemalt) omandatud ülikoolis õppimise ajal loengute konspekteerimise teel. Sellisel ökonoomsusel on ajaloolised põhjused. Esiteks, keskaegsetes kloostrikoolides põhines õppetöö printsiibil, et vähestel haritlastel oli teadmisi, mida tuli väljavalitud õpilastele suuliselt edasi anda, sest raamatuid oli vähe ja need olid kättesaadavad vaid vähestele. Teiseks, totalitaarse ühiskonna puhul peaks „plaadi valmiskirjutamine” ülikoolis tagama selle ideoloogiliselt õige sisu. Nõnda saab õppemasin ennast hälbimisohuta taastoota. Kuid mis põhjusel soosib õppemasin tänapäeval ikka plaadimängija printsiipi, kuigi enam ei kehti ei keskaegne põhjus (kättesaadava informatsiooni vähesus) ega ka totalitaarne põhjus (ideoloogiline kontroll)? Kõige määravam või vähemalt silmatorkavam põhjus võib peituda rahas, selle kokkuhoius. Seega ikkagi ökonoomsusprintsiibis. Teisele süvapõhjusele osutab Erich Fromm: „Nüüdisühiskonnas lähtutakse sellest, et omava eluviisi juured on inimloomuses ja seetõttu on praktiliselt võimatu seda muuta. Sama arusaama väljendab dogma, et inimesed on põhiliselt laisad, loomult passiivsed ja tahtetud tegema tööd ja üleüldse midagi, kui neid ei sunni selleks ainelise kasu tagaajamine või nälg või hirm karistuse ees. Selles ei kahtle peaaegu keegi, ja sama usk kujundab ka meie koolitus- ja töömeetodeid” (8). Järelikult pole kooliväline lugemine õpetaja töö ja kui see pole töö, ei kuulu see ka tasustamisele. Või siis eeldatakse varjatult, et olemata kohustatud süsteemsel koolitusel osalema, ei tegele õpetaja nagunii enesetäiendamisega. „Tükitööline” – huvitav on küsida, miks arvestatakse õpetajate tööaega enesestmõistetavalt ainult tundide arvu alusel (juba nimetus „tunnikoormus” sobib kokku Foucault’ õppemasina ideega). Toogem paralleeli teiste nn riigipalgaliste töötajatega: kuidas oleks, kui tuletõrjuja saaks palka ainult kustutatud tulekahjude arvu järgi? Politseinikud saaksid palka ainult nii palju, kui palju nende piirkonnas pannakse toime kuritegusid? Või kui kiirabiarst palgata jääks, juhul kui inimesed tema teeninduspiirkonnas juhtuksid nädal aega hea tervise juures püsima? See on mõeldamatu, vastaks tõenäoliselt iga terve mõistusega inimene. Sest sel juhul oleks arst huvitatud haigete, mitte tervete inimeste rohkusest, politseinik oleks huvitatud kõrgest kuritegevuse määrast ja tuletõrjujad võiksid viimases hädas ise põlenguid süütama hakata ... Nende ametialade esindajatele makstakse palka pädevuse (valmisoleku) eest, sõltumatult pädevuse rakendamise juhtumite arvust. Õpetaja aga ei kuulu meie ühiskonnas nende töötajate hulka, kelle tööd tasustatakse pädevuse alusel, vaid tundide kui „tükkide” arvu alusel. Sellesama loogika järgi on õpetaja „objektiks” õpilased, kes on rangelt paigutatud samasse ajalisse ja ruumilisse ruudustikku, kuhu on suletud ka õpetaja. Kool kui õppemasin võtab õpetaja puhul arvesse ainult oma ruudustiku piires toimuvat tegevust. Lisaks arvestatakse (tõsi küll, kuskil bürokraatlikus nähtamatuses) teatud aega, mis on ette nähtud „vihikute parandamiseks” või „klassi juhatamiseks”, aga see tegevus eeldab siiski otsest kokkupuudet „objekti” või „selle osaga” – õpilaste või vähemalt nende kirjalike tööde või vihikutega. Õpetaja kui õppemasina osa puhul pole ette nähtud, et tal oleks väärtus pädevuse kandjana, vaid ainult sedavõrd, kui ta on otseses kontaktis „materjaliga”, see tähendab õpilaste või „õpilaste osadega”. Selle mõtteviisi tagajärjel kiratsevad maakoolid, kus ainetunde on normkoormusest vähem, „peade” arvust rääkimata. Mõni haridusreformaator võiks vähemalt kaaluda seni veel utoopilist kontseptsiooni, et ka õpetajatele makstaks palka pädevuse eest: kui vastava haridusega isik leitakse väärivat usaldust, et teda lapsi harima lubada, siis võiks talle ka pädevuse-põhist palka maksta. „Käsitööline” – mõlemast eelmainitud punktist, nii „plaadimängijast” kui ka „tükitöölisest” tuleneb veel üks küsimus: kui õpilased on õppemasinas õpetaja töö objekt, siis millised on õpetaja töövahendid, tööriistad? Saamata siinkohal viidata mingitele sotsioloogilistele uurimustele, küsin lihtsalt iseendalt: mis on minu kui filosoofia õpetaja töövahend? Ja vastus ei ole mitte „kriit”, vaid – „raamat”. Tõsi, õpetaja ei pea ostma kriiti ja maksma koolimaja kütte eest, kuid raamatuid peab ta igatahes ise ostma. Ilma raamatuteta saab läbi ainult „plaadimängija”. Õppemasin ei tunnista õpetaja töövahenditena raamatuid, vaid „füüsilisi” vahendid nagu kirjutusvahendid, valgus, küte, ruumid jms. Töövahendite vaatepunktist paistab Eesti praegune projekt – õpetajatele sülearvutite annetamine – kuuluvat kindlalt õppemasina mehaanikasse. Sülearvuti on lihtsalt üks senisest tõhusam kriit, lisaks veel kaunistatud eesrindlikkuse ja helge tuleviku ideoloogiaga. Kuid sülearvuti sisaldab ainult ketast ja programmi, mitte teadmisi. Teadmised pärinevad tänapäeval siiski veel valdavalt raamatutest. Ometi pole kuulda kavatsusest, et õpetajatele võiks näiteks igal õppeaastal kompenseerida teatud summa eest erialakirjanduse või -ajakirjade ostmise. „Hindamismasin” – samuti üks õpetaja masinlikke rolle. Hinded (punktid, pallid, kraadid) kalduvad olema õppemasina liikumapanev jõud, „mootor”, eks ikka samal varjatud eeldusel, et miski muu ei saa sundida õpilasi liikuma lõppeesmärgi ehk lõputunnistuse poole; samuti pole millegi muu järgi võimalik õpetaja töö efektiivsusele objektiivset hinnangut anda. „Objektiivsus” on püha ja puutumatu märksõna. Õppemasina loogika järgi on see vaieldamatult hea asi. Ei ole ju võimalik väita, et õpetaja peaks hindama õpilasi subjektiivselt. Kuid väljaspool objektiivse-subjektiivse nõiaringi võiks ju kõne alla tulla individuaalne tagasiside? Pole sugugi kindel, et õpilased ilma hinneteta tingimata lolliks jääksid. Siiski eelistab õppemasin objektiivsuse saavutamiseks läbi viia testi vormis teadmiste kontrolli, küsimata, kas see on iga õppeaine puhul kohane. Näitena mainigem siin vaidlusi lõpukirjandi ärakaotamise üle. Kirjandile pannakse süüks, et selle hindamine pole piisavalt objektiivne, mistõttu see tuleks asendada testi vormis õigekeelsuseksamiga. Kui õppemasin tõepoolest küpsuskirjandist kui ebaobjektiivsest ettevõtmisest loobub, triumfeerib taas kord masinlikkuse printsiip. Kool ei ole ei mõtlemise ega sotsiaalsuse koht, vaid informatsiooni edastamise ja tagastamise koht. Testisüsteem oma ainuõigete vastustega teeb õpetajast hindamismasina isegi sedavõrd, et tema isiklik osalus polegi ehk lõpuks enam vajalik, sest õpilane võib saada tulemuse teada otse arvutist. Siin näib õppemasin selgesti vastavat Marxi kunagisele ennustusele, et üha täiuslikumaks muutuv masin hakkab asendama inimtööd ja iga uus tehnoloogiline läbimurre „muudab töölise tegevust üha enam ja enam mehaaniliseks tegevuseks, nii et teatud hetkel võib tema asemele astuda mehhanism. [...] See, mis oli töölise töö sisu, saab masina tööks” (9). Vaadelnud Michel Foucault’ antud „teoreetilist pilti” koolist, sai selgemaks tema „õppemasina” idee. Masina mõiste kasutamise tingib koolihariduse tendents muutuda mehaaniliseks masinavärgiks, mis eelistab kvantiteeti kvaliteedile, formaalsust ehedusele, distsipliini loovusele. Üks olulisemaid varjatud eeldusi õppemasina puhul on see, et õpilastel (ja ilmselt ka õpetajatel?) puudub soov harituks saada (harida) ja seepärast tuleb neid selleks kõrvalekaldumatult sundida. Oma soovi puudumise eeldust kinnitab kooli ruumi- ja ajakorraldus, ruudustik ja reastamise printsiip, mis võimaldab maksimaalset järelevalvet, kuid ei jäta võimalust iseorganiseerumiseks ega soodusta inimlikku kommunikatsiooni. Õppemasina suurim eelis on mõistagi efektiivsus, eriti massilise, üldkohustusliku hariduse puhul. Masin töötab oma seaduste järgi, kui ta on juba käivitatud, ega allu pinnapealsetele reformikatsetele, mida ajakohastamise sildi all püütakse alatasa läbi viia. Kuigi me ei ela enam mehaanikaajastul, vaid oleme väidetavalt astunud üle informatsiooniajastu läve, ei tähenda see, et „masina paradigma” oleks iseenesest kadunud. Nii mõnigi meie hariduselus planeeritav muudatus osutub arvatust rohkem seotuks või vähemalt sobivaks õppemasina ideega. Kui riik sooviks õpetajaameti mainet sisuliselt tõsta, siis võiks kaaluda nende varustamist väärtkirjanduse, mitte sülearvutitega, ning muuta senist tükitööpõhist tasustamisprintsiipi. Fromm tuletas oma raamatus „Armastuse kunst” (10) meelde veel üht liiglihtsat tõsiasja: kultuuritraditsioon „ei rajane põhiliselt teatud kindlate teadmiste, vaid hoopis teatud kindlate inimlike omaduste edasiandmisel. Kui järeltulevatele põlvedele jäävad kõnesolevad inimlikud omadused tundmatuks, siis laguneb ka viie tuhande aastane kultuur, isegi kui teadmised on edasi antud ja edasi arendatud”. Võib-olla toodab õppemasin peale kõige muu ka neid inimlikke omadusi? Ma pole selles siiski kaugeltki kindel. 1 Michel Foucault, Surveiller et punir. Gallimard, Pariis 1975, lk 138. 2 Ibid., lk 139. 3 Ibid., lk 169. 4 Ibid., lk 149. 5 Ibid, lk 155-156. 6 Ibid., lk 161. 7 Ibid., lk 17 8 Erich Fromm, Omada või olla, lk 96. 9 Jeremy Rifkin, Töö lõpp, lk 34. 10 Erich Fromm, Armastuse kunst, lk 80. Vaatamisi: 331 Jaak Kangilaski pälvis Paul Ariste medali Peosarja HoneyCombat klubiõhtu Tallinna Ülikooli teadlane avaldas põhjalikul uurimistööl põhineva raamatu seksist ja sotsiaalmeediast


Nord Streami rajamine mõjutaks Eesti laevaliiklust(15) Nord Streami gaasitoru paigaldustöö mõjutaks Eesti laevaliiklust, kuid tegemist oleks vaid mõnemiiliste marsruudimuutustega. Veeteede ameti laevaliikluse korraldamise osakonna juhtaja Are Piel rääkis Kuku raadio saatele “Päevapilk”, et kõrgemal tasemel selleteemalisi kohtumisi seni olnud pole, kuid madalamal tasemel kokkusaamisi Soome laevaliikluse korraldajatega on toimunud ja Veeteede amet on kursis, mis toimuma hakkaks. “Kõigepealt on vaja õhata merepõhjas olevad miinid gaasitrassi teel ja hiljem kui gaasitrassi hakatakse rajama, siis ilmselt pannakse need piirkonnad laevaliikluseks osakaupa kinni,” rääkis Piel. “Meie asi on juhtida laevaliiklus nendest piirkondadest ringi.” Pieli sõnul tuleks gaasitoru enam-vähem keset Soome lahte, natuke rohkem Soome poole. “Keset lahte on vett nii palju, et ehitustööd laevaliiklust nii väga ei sega,“ kinnitas Piel lisades, et aeg-ajalt tuleb ikka ühel või teisel põhjusel laevaliiklust ringi suunata ja see on tavapraktika, kuigi antud juhul oleks tegemist pikemaajalise tööga Läänemerel. “Samas on ju kohad erinevad, toru pannakse ühte kohta ära ja siis liigutakse edasi ja tööpiirkond nihkub kogu aeg,” ütles Piel. Ta lisas, et tegelikult on praegu Soome lahe laevaliikluses seoses jääoludega analoogiline olukord, sest Soome pool on täiesti jääs ja enamus liiklust toimub Eesti poolel. Seda, et laevaliikluse ümberkorraldusi vedajatele kompenseeritaks, Piel ei usu. “Tegemist on tavapraktikaga ja vajalik ringisõit vaid paarimiilise ringiga, mis pole laeva jaoks suur,” kinnitas Piel.


text: 1993. aastal alustanud nõustamiskabinetti juhib selle algusaegadest peale naiste- ja lastekliiniku juhataja, naistearst Kadri-Liina Vahula. Peale naistearstide nõustavad noori ämmaemandad ja psühholoog. Noorte nõustamiskabinette hakati Eestis looma 1990. aastatel Eesti pereplaneerimise liidu eestvedamisel. Idee saadi Rootsist, kus sellises vormis oli noortega tegeldud aastaid. “Eestis oli tol ajal neiude abortide arvukus väga kõrge ja nõustamiskabinettide üks eesmärke oli rasestumisvastaste vahendite propageerimine,” meenutas Vahula nõuandla algusaegu. “Kabinetid pidid võimalusel asuma suurtest haiglatest eraldi, tagamaks noortele privaatse õhkkonna, et nad tunneksid end teretulnuna ega peaks pikas järjekorras ootama.” Praegu on noortekabinetid pea kõigis Eesti suuremates linnades. Meditsiiniliste tegevuste eest tasub haigekassa, psühholoogilist nõustamist rahastab Pärnus linnavalitsus. Kuni 25aastastele klientidele on kõik teenused noortekabinetis tasuta. Spetsialistid annavad nõu Noortekabineti naistearste külastavad nii 16-19aastased koolitüdrukud kui juba täiskasvanud noored naised. Soovitakse infot suguhaiguste vältimise kohta, koostöös arstidega püütakse leida sobivad rasestumisvastased vahendid, lahendada võimalikke terviseprobleeme. Kabinetis saab end testida seksuaalsel teel levivate haiguste suhtes. Kadri-Liina Vahula sõnade kohaselt on kabinetti külastavad noored üsna terved ja suguhaigusi sageli diagnoosida ei tule. Samuti on paranenud noorte teadlikkus raseduse planeerimise osas: rasestumisvastaste vahendite kasutamine on üsna populaarne. Arsti jutu järgi teab tänapäeval igaüks, mis on kondoom, kuid püsisuhte puhul eelistab enamik pille ja noored pole siinkohal erand. Ometi oli kuni 25aastaste noorte naiste abortide arv Pärnumaal 2010. aastal suurem Eesti keskmisest ning noortekabineti ämmaemandad ja naistearstid kutsuvad üles kõiki intiimelu alustavaid noori julgelt nende poole pöörduma, et sobiv rasestumisvastane meetod leida. Oluliselt on muutunud noorte suhtumine seksuaalsusega seotud teemadesse. Nõustamiskabineti töötajad peavad Pärnu koolide õpilastele sellealaseid loenguid ja näitavad videofilme. “Sageli leiavad noored iseseisvalt infot internetist või saavad seda sõpradelt, kuid kohati on info pinnapealne, noored on aktiivsed küsima ja probleemidele koos spetsialistiga lahendusi otsima,” tunnustas Vahula noorte julgust nõu küsida. Noored küpsevad varakult Maailmas on valdavalt mehe-naise vahelised seksuaalsuhted lubatud alates 16. eluaastast, mõnes riigis alates 18. eluaastast. Vahula väitel on see vanusepiirang Eestis maailma üks madalamaid: karistatav on seksuaalsuhe alla 14aastasega. “Eestis oli arutelu võimaliku seadusemuudatuse üle, kas meilgi peaks seda piiri kõrgemale nihutama,” kommenteeris Vahula. “Paljud huvigrupid olid muudatuse poolt, kuid vastu seisid noored ise, sellepärast jäi, nagu on.” Arsti väitel ei tähenda seaduses kirjas seisev number kaugeltki seda, et kõik 14aastased ülepeakaela suhetesse viskuksid. “Noored lihtsalt küpsevad tänapäeval varem ja uuringud näitavad, et seksuaalsuhteidki alustatakse nooremas eas,” tähendas Vahula ja lisas, et emotsionaalne ja sotsiaalne küpsus saabuvad siiski tunduvalt hiljem kui füüsiline suurekssaamine 14-15aastaselt. Seetõttu tuleks noortele teadmiste jagamist ja õigete hoiakute kujundamist alustada õige varakult, 10-12aastaselt. “Minule siiski tundub, et noored ei kiirusta intiimsuhetesse astumisega – see pole nende jaoks tabu, kuid soovitakse, et suhted põhineksid tunnetel ja sõprusel, juhusuhted noortekabineti külastajate hulgas ei domineeri,” ei näe arst põhjust noorte suunas manitsevalt näppu viibutada. Usaldus vanematega Enamik hingemuresid räägitakse noortekabinetis psühholoogile, aga taskurätikarp seisab ka naistearstide lauanurgal. “Varakult küpsemine toob kaasa mitmesuguseid psühholoogilisi probleeme, seotud ühelt poolt ühiskonna surve ja suure õpikoormusega, teisalt paarisuhetega, nende purunemisega, mida noorukid raskelt üle elavad,” teadis Vahula oma töökogemustest. Tülisid ja usalduse proovilepanekut tuleb ette noorte ja nende vanemate vahel, kes ei suuda alati aktsepteerida laste varasemat küpsemist. Usaldust ema ja tütre suhetes nõuab näiteks HPV-viiruse vastane vaktsineerimine, mis kaitseb sugulisel teel levivast viirusest areneva emakakaelavähi vastu. Vaktsiin on kallis ja süstid soovitatakse teha enne seksuaalelu alustamist. “Vanemad reeglina siiski muretsevad ja soovivad lapsi kaitsta. Sageli tulebki vanemaid nõustada ühe või teise meetodi või raviviisi vajalikkuse osas noortele,” rääkis arst ja lisas, et põhjust ja tagajärge ei maksa segamini ajada. Rasestumisvastaste pillide väljakirjutamine või HPV-vastane vaktsineerimine pole noorte halvale teele meelitamise trikk või seksuaalse lodevuse propageerimine. “HPV-viiruse võib saada oma elu ainsalt armastuselt, aga tõenäoliselt on noortel elus rohkem kui üks partner ja vaktsineerimine kaitseb üliohtliku haiguse vastu,” väitis Vahula. Pereprobleemid noorte elus Päris valusate muredega noorte elus puutub kokku psühholoog Aive Hirs. “Lastel on raske, sest vanematel on raske ja nende probleemid mõjutavad tugevalt lapsi,” näeb Hirs nii oma noortekabineti nõustajatöös kui koolipsühholoogi ametis. “Lapsed võtavad tihti pereprobleemid enda kanda.” Hirsil on tulnud nõustada noori, kes alustavad pärast kooli lõpetamist oma elu, aga neil pole pere või sõprade toetust ega ühtegi täiskasvanud tugiisikut kõrval. Vahel pole peresuhted toiminud juba kooliajal, vahel on sõbrad pärast kooli lõpetamist laiali lennanud ja noor inimene oma muredega päris üksi jäänud. “Tajun, et paljud pered on lõhenenud: täna on ema-isa, homme pole, ülehomme võib olla uus isa,” teadis Hirs noorte muresid. “Mõnikord on mõlemal vanemal uus pere ja noor tunneb end hüljatuna, ta ei kuulu justkui enam kuskile.” Samuti peegeldavad noored psühholoogi sõnade järgi tugevasti kogu tänapäeva ühiskonna muutlikkust ja ebastabiilsust. Igaüks ei jaksa tempoga kaasa minna, vähem paindlikud võivad jääda haigeks: tekivad ärevushäired, ei saa süüa ja magada, mis võib omakorda viia tajuhäirete ja paanikahoogudeni. “Ennasthävitavat käitumist on noortel juurde tulnud: suitsiidimõtted, enese lõikumine ja põletamine, et hingevalule füüsilise valu kaudu leevendust leida,” tõi Hirs näite. “Mina psühholoogina saan inimest suunata probleeme natuke teisest suunast vaatama, näidata teisi võimalusi. Raskematel juhtudel olen kliente psühhiaatri juurde saatnud.” Vigadest õpitakse Pilvitult ei pruugi kulgeda noorte esimesed kiindumused ja suhted. Hirsi jutu järgi pole sugugi ime, kui intiimsuhteid luuakse juba 13-14aastaselt. Enamasti otsivad verinoored tüdrukud suhtest pigem lähedust ja hingelist tuge, millest oma peres on vajaka jäänud, poisse aga huvitab rohkem suhte füüsiline pool. Vanemad võivad šokeeritud olla, paraku ei aita rääkimine ja keelamine, kui noored on teineteist leidnud. Üritades armunuid lahutada, võib see tundeid hoopis kuumemaks kütta. Keskkoolis luuakse psühholoogi ütlust mööda suhteid vähem. Siiski tulevat ette, et neiu jääb rasedaks ja sünnitab, vanemate toel aga saadakse pereelu ja kooliga kenasti hakkama. Veel on Hirs kogenud, et paljusid tüdrukuid tõmbab pahade poiste poole, kel kiired autod, uljad maneerid ja palju austajannasid ümberringi. “Tüdrukud ei lase end häirida poisi susserdamistest ja teenitud karistustest, nad ootavad ja igatsevad, kui poiss pool aastat vangis istub, mõtlevad talle “kuu selga”,” rääkis Hirs tüüpilisest käitumismustrist. Nõu küsima juhtub neidki tüdrukuid, kes pidudel mäluauku jõudnud. Ärgates pole mingit aimu, mis vahepeal nendega toimunud on, tekib hirm, et võib-olla on neiut vahepeal ära kasutatud. Kuidas peaksid aga käituma vanemad, kelle meelest nende lapsed liiga vara ülepeakaela täiskasvanuellu sukelduvad ja papa-mamma keelde kuuldagi ei taha? Ultimaatumi “kui sa mu sõna ei kuula, mine minema ja ära tagasi tule” esitamine on suur viga, enamasti pole noorel inimesel kuskile minna ja nii võetakse lapselt üldse võimalus ja soov koju tulla. “Me ei saa keelata lastel vigu teha, vähe on ju neid, kes teiste vigadest õpivad,” arvas Hirs. “Noori peaks rohkem usaldama, et häid suhteid hoida. Kui me vanemana näeme, et lapse valikud ei vii kuskile, peame talle andma võimaluse ise sellele järeldusele jõuda. Jõuga pressimine stiilis “meie teame paremini, mis sulle hea on” ei tööta,” tõdes psühholoog. Kadri-Liina Vahula, naistearst: “Varakult küpsemine toob kaasa mitmesuguseid psühholoogilisi probleeme, seotud ühelt poolt ühiskonna surve ja suure õpikoormusega, teisalt paarisuhetega, nende purunemisega, mida noorukid raskelt üle elavad.”


text: Pariisi meeskonna Katarist pärit omanikud on tüdinenud, et suurte mängijate meeskonda toomine on niivõrd keeruline. Seega plaanitakse nüüd teha Manchester Unitedile selline pakkumine, mida on väga raske tagasi lükata, kirjutab Hispaania väljaanne Sport. Profikarjääri Evertonis alustanud ja 2004 aastal Manchester Unitediga liitunud Rooneyt on varem seostatud ka üleminekuga Manchester City meeskonda. See saaga lõppes sellega, et Rooney pikendas Unitediga lepingut.