text: Karl XII (27. juuni/17. juuni 1682 Stockholm, Stockholmi loss – 11. detsember/30. november 1718 Fredrikshald, Fredriksteni kindluse juures) oli Rootsi kuningas aastatel 1697–1718. Karl sai peale oma isa, Karl XI, surma varajases eas Rootsi kuningaks. Karli valitsusajal oli Rootsi seoses 1700. aastal alanud Põhjasõjaga pidevalt sõjategevuses oma naabritega. Karl korraldas mitmeid sõjakäike, millega ta suutis alistada nii Taani, Vene kui ka Poola-Leedu vägesid. 1706. aastal suutis ta vallutada Poola, mille järel sai sellest Rootsi marionettriik. Peale seda tungis Karl oma vägedega Venemaale, kuid sai 1709. aastal Poltava lahingus lüüa ning põgenes Türki. Rootsi naastes kogus ta kokku uue armee ning tungis sellega Norra. Karl XII suri 1718. aastal Fredrikshaldi piiramisel. Karl XII on peetud Rootsi viimaseks absoluutseks monarhiks, peale tema surma muutus riigi valitsus vabariiklikumaks. Karli lapsepõlv Karl XII sündis 1682. aasta 17. juuni varahommikul. Tema vanemad olid Karl XI ja Ulrika Eleonora. Väidetavalt ümbritses tema hälli (mis on ise üks hinnalisemaid reliikviaid Rootsis) hulk märke ja endeid, mis pidid tema suursugust tulevikku ennustama. Karli noorem õde oli Ulrika Eleonora, kes sai pärast Karli surma kuningannaks. Temasse suhtus Karl eriti hästi, kutsudes Ulrikat kirjades "oma südameks". Karli varajases lapsepõlves mängis tema kasvatamisel suurt rolli ema, kes õpetas talle õiglust, kombekust ja religioossust. Juba siis tuli ilmsiks Karli kangekaelsus. Ema tegeles ise poisi õppetundidega ning palkas talle parimaid õpetajaid. Karli esimene õpetaja oli kuninglik nõunik ja krahv Erik Lindschöld ning hiljem Andreas Nordenhielm, keda Karl väga austas. Karlil oli suur keeltehuvi ja -anne. Nordenhielmi all õppis ta kiiresti selgeks saksa, ladina ja prantsuse keele. Keeli õppis ta peamiselt auahnusest ning tuleviku vajadustele mõeldes. Kord leidis Karl isa kabinetist kaks kaarti: ühel neist oli türklaste vallutatud Ungari linn ja teisel Riia linn, mille vallutasid rootslased. Esimese kaardi all oli lause: "Issand on andnud, Issand on võtnud, Issanda nimi olgu kiidetud." Teise kaardi alla kirjutas Karl ise: "Issand on selle mulle andnud ja Saatan ei võta seda ära." Karl tundis suurt austust ka Aleksander Suure vastu. 26. juulil 1693 suri Karli ema Ulrika Eleonora. Karl leinas ema väga ning haigestus palavikku ja rõugetesse. Järgmiseks aastaks olid ka Karli mõlemad õpetajad, Lindschöld (ta suri juba varem) ja Nordenhielm surnud. Noore troonipärija kasvatajaks hakkas Karl XI, kes teda jahtidele kaasa võttis ning valitsejakombeid õpetas. Karl õppis vaatamata kõigele väga kiiresti. 5. aprillil 1697 suri ka Karli isa, Rootsi impeeriumi päris 14 aasta ja 10 kuu vanune Karl, kuid kuna ta polnud veel täisealine, oli talle isa testamendiga määratud viieliikmeline regendinõukogu, mille eesotsas oli Karli vanaema, Holsteini Hedvig Eleonora. Siiski toimusid nõukogus sisevõitlused, mis ka rahva marru ajasid, samas oli noor Karl väga populaarne. Karli menukust oli suurendanud ka Tre Kronori kuningalossi põlemine, mille suitsevatest varemetest Karl vaid õukondlaste pealekäimise tõttu lahkunud oli. 1697. aasta novembris pidas Karl rügementide ülevaatust, temaga oli kaasas üks tema lemmikõukondlasi Carl Piper. Piper ja veel üks karjääriahne mees, Axel Sparre, tagasid paljude mõjukate inimeste toetuse, et Karl nõukogust vabaneks ja ise valitseda saaks. Nii ka juhtus ning 14. detsembril 1697 krooniti Karl kuningaks Karl XII nime all. Kroonimistseremoonia ajal haaras Karl Uppsala peapiiskopi käest krooni ja pani selle ise endale pähe.Karl tegeles vabal ajal jahiga, mida õhutas Holsteini hertsog, kes oli Karli õega abiellunud. Karl istus esimest korda hobuse selga nelja-aastaselt ning tappis esimese rebase 7- ja karu 11-aastaselt. Karli huvitas ka sõjandus. Kuueselt koostas ta ühe uue kindluse ehitusplaani. 13-aastaselt osales ta ratsaväelaste manöövritel, kus ka kergelt viga sai. Karl oli juba noorusest saadik harjunud sõjaväe raskustega. Lapsepõlves ronis ta põrandale magama ning veetis 17-aastaselt kolm detsembriööd heinaküünis. Karli osalus Taani sõjakäigul 1700. aastal Taani kuningas Frederik IV oli 1700. aasta märtsis oma sõjaväega Holsteini hertsogiriiki rünnanud. Stockholmi jõudis samal ajal ka uudis August II Tugeva juhitud Poola-Leedu pealetungist. Karl saabus Riiginõukokku, kus sõja kuulutusi arutati, karujahilt. Koosolekul paistis ta olevat hajameelne ja hoolimatu, kuid kui Riiginõukogu liikmed hakkasid välja pakkuma vastastega vaherahu sõlmimist, oli Karl kindlalt selle vastu ja soovis sõja lõpule viia. Sestpeale hakkas Karl elama askeetlikku elu, loobudes luksusest, hasartmängudest, puhkusest jms. See pööre kajastus ka tema riietuses: ta hakkas kandma lihtsat sõdurikuube, kaela ümber musta rätikut, peas viltkaabut ja jalas raskeid saapaid. Karl loobus ka naistest, millega ta tahtis sõdureid inspireerida. Karl lahkus Stockholmist 14. märtsil 1700. Karlskronas astus ta laevale Kuningas Karl. Tekile astudes võttis ta peast paruka ja viskas selle merre. Kopenhaageni dessandis osalevate Rootsi vägede suurus oli ligi 6000 meest. Karl juhatas ühte 300 grenaderist koosnevat löögirühma, kelle paati ta istus. Kui paadid kaldale lähenema hakkasid, hüppas Karl kärsitult rinnakõrgusesse vette ning sumas ise kaldani, tema sõdurid ja ohvitserid muidugi järgnesid talle. Tuli välja, et Karl polnud varem musketituld kuulnud. Ta küsis oma kõrval olevalt kindralkortermeistrilt Stuartilt, mis heli ta kuuleb. Kui too ütles, et see on musketikuulide vihin, olevat Karl lausunud: "Hästi, see olgu tänasest päevast saadik mu armsaim pillihääl!" Maabumine läks edukalt ning Rootsi väed hõivasid Kopenhaageni, mille elanikelt Karl kontributsiooni nõudis. Ülesseatud laagris peeti kaks korda päevas palvust, millest Karl innukalt osa võttis. 8. augustil sõlmiti Traventhali lossis Rootsi ja Taani vahel rahuleping, millega Taani väed Holsteinist ja Schleswigist lahkuma pidid. Karli see päriselt ei rahuldanud, kuna Taani kuningast polnud ta lõplikult jagu saadud. Siiski oli kogu see sõjakäik 17-aastasele kuningale väga edukas olnud. Vastasseis Peeter I-ga Narva lahingus Pärast Taani sõjakäigu lõppu kavatses Karl oma armee laiali saata ning August II pealetungiga hiljem tegeleda, kuid järsku jõudis temani uudis Peeter I armee pealetungist Eestimaale. Karl oli väga vihane ning asus 1. oktoobril oma 16 000-mehelise väega Liivimaa poole teele ning maabus hiljem Pärnus. Karl liikus Narva alla suure kiirusega, mille tõttu isegi mõni väeosa maha jäi. Ta kohtus Pühajõe lahingus Boriss Šeremetjeviga, keda ta ka võitis. 19. novembril jõudis ta Narva kõigest 8500 mehega. Kuigi ta armee oli arvulises vähemuses, oli noor Rootsi kuningas võidus kindel. Oma puhkamata sõdurid saatis Karl otsekohe rünnakule. Rünnakule aitas kaasa venelastele näkku sadav lumetorm ning seetõttu tuli rootslaste pealetung Vene vägedele (mille juhatajakoha oli Peeter juba varem Charles Eugene de Croyle jätnud ning armee juurest lahkunud) üllatusena. Vene ridades levis kiiresti paanika. Paljud Vene kindralid andsid end rootslastele vangi, Karl võttis neid kui külalisi lahkelt vastu. Kuigi venelased hoidsid rootslasi vapralt tagasi, alustasid teised väejuhid Karliga läbirääkimisi, kes lubas Vene sõduritel relvad alles hoida. Karl sisenes 21. novembril Narva linna. Narva lahing sai üheks Karli kõige suuremaks võiduks lahinguväljal ning teade rootslaste vägevast triumfist venelaste üle levis üle kogu Euroopa. Siiski põhjustas lahingu võit Karlile pikas perspektiivis rohkem kahju, kuna pani ta kuni 1709. aastani vaenlast alahindama. Talvelaager Laiusel Pärast võitu Narva all jäi Karl oma armeega Laiuse ordulinnuse juurde talvekorterisse. Laiuse ümbrus oli rüüstamisest pääsenud ning seega olid seal mugavad elamistingimused. Karl asus elama linnuseõue, kus oli kümnetoaline elamu, tema ohvitserid viibisid ümberkaudsetes mõisates. Laiuse periood oli noore Karli elus väga rahulik ning kuningal oli aega tegeleda jahindusega (Tooma kihelkonna Tarakvere metsades), osaleda mõnel peol ning ka loenguid anda. Laiusel kujunesid väga õnnelikeks 1700. aasta jõulupidustused, millest ka kuningas osa võttis. Karl sai ka kohaliku talurahva seas populaarseks. Ta oli mitme lapse ristiisa, kinkis ühele pruutpaarile Mõra mõisa ja käis isegi ühes talurahvapulmas. Osa ohvitsere käis vahepeal ka Tartus, Karl külastas tihti Laiuse kirikuõpetajat Brockmanni. Sellel ajal istutas Karl Laiuse kirikuaeda (mille kabeli ta oli enne jõule lasknud korda teha) kolm pärna, millest üks on siiani säilinud ning mida tuntakse Laiuse pärna või Kaarli pärna nime all. Krivere kihelkonnas Kooli talu lähedal paiknenud vana kivi, mille peal olevat Karl söönud. 1701. aasta mais korraldas Karl lumelahingu, kus armee oli jaotatud üheks ründavaks pooleks, mida juhatas kindral Stenbock. Teine pool (kus oli kuni 400 sõdurit) kaitses lumekindlust, mis oli veega üle valatud ja jäine. Kasutati ka püsse, kuid päris padrunite asemel tulistati papipadruneid, kasutati lisaks plahvatavaid miine. Lumesõjas hukkus üks sõdur ning mõned said viga, pärast lumelahingut toimus pidusöök. 1701. aasta kevadeks oli sõjaväe varustamine problemaatiliseks muutunud. Suurenes ka talupoegade vara konfiskeerimine sõdurite poolt, mille Karl lõpuks ära keelas. Sama aasta mais asus Karl oma sõjaväega Kuramaa poole. Sõjategevus Kuramaal, Poola-Leedus ja Saksimaal 1701.–1706. aastal Pärast Narva lahingut olid Karli ministrid ja nõunikud talle soovitanud August II-ga rahu teha ning vaid Venemaale keskenduda, kuid tema oli sellele tugevalt vastu. Venelastesse suhtus Karl põlgusega ning jäi oma arvamuste juurde. August II oli Karli sugulane ja sellepärast ei suutnud viimane talle Liivimaale tungimise eest andestada, tõotades sõdida niikaua, kuni ta on Poola troonilt tõugatud. 1701. aasta juulis ületas Karl Daugava jõe ning pidas Saksi-Poola vägedega lahingu maha. Pärast seda liikus ta oma armeega edasi Leetu. Sõjalised kaotused Leedus ja Kuramaal olid Augusti marru ajanud ning ta proovis Karliga rahu teha. Selleks saatis ta tema laagrisse oma armukese krahvinna Aurora von Köningsmarcki. Ta lootis, et krahvinna võlub Karli oma iluga ja keelitab teda Poola-Leeduga rahu sõlmima, kuid nii ei läinud. Krahvinna ja Karli vahel lepiti audients kokku, kuid Rootsi kuningas temaga kohtuda ei siiski tahtnud. Ta põlastas von Köningsmarcki ning temasuguseid naisi. Augustile oli krahvinna läbikukkumine üllatuseks ning nii oli sunnitud veel ühe saatkonna saatma, kuid ka see ei saavutanud midagi. Karl liikus oma armeega edasi Poola, kuid enne seda lasi ta üle selle riigi levitada oma manifesti, milles kutsus üles poolakaid teda toetama. Manifesti eesmärk õnnestus ning Poola senaatorid tunnustasid Karli enda protektorina. 1702. aastaks vallutasid Rootsi väed Varssavi. August liikus edasi Krakowi ja saatis Karli juurde rahu palumiseks järgmise saatkonna. Kuningas keeldus ka sellest ettepanekust. 1702. aasta 9. juulil kohtus Rootsi armee Kliszowi linna lähedal Augusti kogutud sõjaväega. Lahingu algul suri suurtükikuulist Karli sõber Holsteini hertsog. Karl kattis sellest kuuldes oma näo kätega, et pisaraid varjata. Need jäid ka tema viimasteks pisarateks, mida ta kellegi lähedase üle valas. Rootsi kuningas asus pärast seda siiski lahingumöllu ratsaväelasi juhtima. Lahing lõppes Rootslaste täieliku võiduga Augusti üle, kes oli sunnitud taganema algul Krakowisse ning siis Sandomierzi. 31. juulil jõudis Stenbocki 300-meheline avangard Krakowi linnaväravate ette ning nõudis linna üleandmist. Läbirääkimiste käigus ratsutas väravate ette Karl, kes oli Stenbockiga kaasas, ning käskis väravad avada. Linna kastellaan Wielopolski avas värava, et segajat näha, kuid kui ta pea välja poetas, sai ta Karlilt nuudiga hoobi näkku ning Rootsi väed tungisid linna. Nagu juhtus varem Kopenhaagenis ja Varssavis, nõudis Karl ka Krakowilt kontributsiooni. Karl korraldas Krakowi all sõjaväemanöövrid, milles osales tema uus Poola kergeratsavägi. Manöövrite ajal jäi Karli hobuse jalg telginööri kinni ning ta kukkus. Kuningas murdis reieluu ja oli kaks kuud arstide hoole all. Sellega levisid kuulujutud, et Karl on kukkumise tõttu surnud, mida August ära kasutas, kuulutades Sandomierzis välja seimi. Karl kuulutas Varssavis sellele vastukaaluks välja oma seimi. Karli nõunikud proovisid teda veenda, et ta Augustiga rahu teeks. Karl keeldus sellest ning olevat lausunud: "Kui ma peaksin siia jääma ka viiekümneks aastaks, ei lahkuks ma enne, kui olen Poola kuninga troonilt tõuganud!" 1703. aasta suvel jätkas Karl sõjategvust Poolas, pannes end ise selle käigus pidevalt ohtu. Toruńi piiramise ajal inspekteeris Karl koos Bernhard von Lieweniga linnamüüre. Saksilased asusid Lieweni, kes kandis uhkemaid riideid (Karli rõivastuseks oli kujunenud lihtne sõdurivorm), pihta tulistama. Liewen sai kahurikuulist surma, see kinnitas Karlis usku, et jumal hoiab teda suuremate tegude jaoks. Hiljem vallutati veel Danzigi ja Elbingi linn. 1703. aastal liitus Pultuskis Karli lähikonnaga Württenbergi prints Maximilian, kes oli 14-aastaselt tema vägitegudest kuulnud ning Karliga kohtuda tahtnud. Ta palus, et Rootsi kuningas teda õpetaks. Kuningas ja prints ratsutasid tükk maad mööda Rootsi eelposte, kuid viimane kannatas selle välja. Sellest ajast peale kuni Poltava lahinguni olid Karl ja Maximilian suured sõbrad. Maximiliani hüüdnimeks sai Väike Prints. 1704. aastaks oli Poola jagunenud kaheks: üks osa toetas Karli, teine Augustit. Viimasel olid kujunenud vaenlased, üks neist oli Jakub Sobieski, kellele Karl ning tema seim Poola kuningatiitlit pakkusid. August lasi pretendeerija kõrvaldada: ühel jahikäigul tungisid Jakubile ja tema kaaskonnale kallale 30 saksi ratsaväelast ning vangistasid ta. Jakubi vend Aleksander Benedykt Sobieski palus Rootsi kuningal tema venna röövi eest kätte maksta, millega Karl ka nõustus. Aleksandrile üllatuseks pakkus Karl talle Poola krooni. Nii Karl, Piper kui ka Poznani vojevood Stanislaw Leszczynski käisid talle peale, kuid Aleksander keeldus. Poola kuningaks sai hoopis Leszczynski. Too oli Karli juures audientsil olnud, kus ta valitsejale sügavalt muljet oli avaldanud. Rootsi kuningas pidas teda kõige õigemaks kandidaadiks Poola troonile. Leszczynski valimine üllatas seimi. Öeldi, et too on liiga noor, kuid Karli meelt see ei muutnud. 12. juulil 1704 kuulutati Stanislaw Leszczynski Poola kuningaks (kroonimine toimus 14. septembril 1705). Kuigi Leszczynskil oli Rootsi kuninga toetus, jäi ta ise jõuetuks valitsejaks. 1706. aastal marssis Karl oma vägedega Leetu ja Valgevenesse. Grodno all piirati aprillis ümber 20 000-meheline Vene vägi, mis rootslaste eest salaja ära lipsas. Karl asus vaenlast jälitama. Jälitamist aeglustasid kevadised ilmad, mille tõttu teed lagunesid ja sood laienesid. Nii jõuti lõpuks Pinskisse, mille Jesuiitide kloostri tornist ümbrust vaadeldes tunnistas Karl, et kaugemale ta oma armeega siit ei saa. Pärast lühikest puhkust asus Rootsi armee taas Poola poole. 4. augustil ületasid nad Wisla jõe. Karl kavatses oma armee Saksimaale viia, et seal Augustit (kes oli end seal kindlustanud) lõplikult võita. Rootsi armee sisenes Saksimaale 1. septembril 1706. Nagu varem Poolas, andis ka seal Karl välja manifesti, kus manitses inimesi temale kuuletuma. Karl viis oma peakorteri Altranstädti, mis polnud kaugel Lützenist, kus endine Rootsi kuningas Gustav II Adolf hukkunud oli. Kuningas külastas tema hukkumispaika ning ütles: " Ma olen püüdnud elada nagu tema, võib-olla saadab Jumal mulle ükskord samasuguse kuulsusrikka surma." Karlil oli Altranstädti vastu suur kiindumus ning ei tahtnud sealt lahkuda. Karl kutsus kokku Saksimaa Riigipäeva, et määrata kontributsiooni suurust. Nüüd nõudis kuningas kontributsiooni ka aadlikelt. Rootsi sõdurid paigutati inimeste kodudesse, sellega kaasnes ka majaomanike tagant röövimine ja sunniviisiliselt vara võtmine. Üks sellistest juhtumitest jõudis ka kuningani. Keegi saksi talupoeg kaebas Karlile, et Rootsi armee sõdur on temalt kana varastanud. Sõdur kinnitas seda ning ütles, et võttis küll talupojalt kana, kuid kuningas võttis ju Augustilt krooni. Karl ei osanud selle peale midagi öelda ning andis talupojale kompensatsiooniks kaks riigitaalrit. Pärast ütles ta sõdurile: " Mu sõber, teinekord pea meeles, et kuigi ma võtsin kuningas Augustilt ära terve kuningriigi, ei jätnud ma sellest mitte midagi endale. " Augustil polnud muud üle jäänud, kui Karliga rahu sõlmida. Kuigi Vene-Poola armee oli oktoobri lõpus Kaliszi all Rootsi armeed võitnud, pidi August Karli rangete tingimustega nõustuma. Tingimuste kohaselt jäi August ilma Poola kroonist, pidi tunnistama Leszczynskit ja rootslaste kätte andma Põhjasõja algataja, Johann Reinhold Patkuli. 17. detsembril 1706 kohtus August Karliga. Rootsi kuningas kui konflikti võitja oli ikka oma lihtsas sõdurikuues, jalas ratsasaapad, käsi toetamas mõõga peale, mida Karl oli kandnud juba Narva lahingust saadik. August II, endine Poola kuningas ja konflikti kaotaja, oli hoopis prantsusepärases kullaga tikitud kuues ning kandis peas uhket parukat. Vestluse käigus läks jutt Rootsi kuninga saabaste peale. August üllatus, kui sai teada, et Karl võtab oma ratsasaapad jalast vaid magama minnes. Kohtumisel muutis Karl lepingu tingimused aga veelgi karmimaks. Ühe uue tingimuse järgi tuli Augustil peale Patkuli üle anda ka mõned Poola kindralid ja Saksi ministrid. August pidi ka Leszczynskit kirja kaudu õnnitlema (kirja kirjutas August lõpuks 15. aprillil 1707). Karl oli oma lepingutingimuste ning hoolimatusega Augustit, kellele oli jäänud vaid Saksi kuurvürsti tiitel, täielikult alandanud. Patkulile mõisteti karistus rattale tõmbamise ja neljaks raiumise näol. Hiljem lisas Karl talle ka 16 hoopi raudvardaga. Hukkamise algul anti talle välja hoobid, iga hoobi vahele jäeti pikk paus. Esimesed hoobid murdsid Patkuli käe- ja jalaluud ning roided ja selgroo. Patkul anus timukat, et tal pea juba maha raiutaks. Rootsi ohvitser, kes hukkamist juhatas, andis timukale selleks käsu (Patkuli pea tuli otsast alles neljandal katsel). Karl oli Patkuli varajasest hukkamisest ning oma käskude eiramisest raevunud ja lasi ohvitseri degradeerida. Patkuli neljaks raiutud laip jäeti kuni 1713. aastani postide otsa, mil Poola kuningana naasnud August need maha võtta käskis. Karli sõjakäik Venemaale ja Ukrainasse 1709. aastal 1707. aasta septembris lahkus Rootsi armee Sileesiast. Armee liikus läbi Masuuria ja Leedu. 27. jaanuaril 1708 jõuti taas Grodnosse, kus pidavat Peeter I viibima. Karl asus kohe väikese üksusega rünnakule ning venelased taganesid järgmisel päeval. Sama päeva öösel tegi üks Vene ratsasalk vasturünnaku ning pimeduses puhkes võitlus, milles Karl oleks peaaegu surma saanud. Siiski liikus Rootsi armee edasi Moskva poole. 4. septembril 1708 toimus Golovcino juures kokkupõrge Karli armee ja Vene vägede vahel. Ka selles lahingus näitas kuningas oma kannatamatust ning asus kohe avangardiga rünnakule. Lahing lõppes Rootsi võiduga, kuid see tuli neile raske hinnaga. Karl sai aru, et selle 8 aastaga on Vene armee palju arenenud. Golovcino oli Rootsi kuninga viimane suurem edu, pärast seda hakkas Rootsi armee edukus aeglaselt alla käima. Karli edasine liikumine oli vaevaline. Kuningas ootas Adam Lewenhaupti vägesid, mis olid mai lõpus koos suure moonaga Liivimaalt teele asunud. Kahjuks liikus Lewenhaupti armee väga aeglaselt, kuu ajaga jõuti edasi vaid 230 kilomeetrit. Karl soovis Lewenhaupti oodata, kuid ei saanud, kuna venelased ründasid teda pidevalt. Augusti algul liikus Karli peaarmee kagusse. Karli tegevus augustist septembri keskpaigani oli aga kummaline ja sihitu. Liikudes Smolenski poole, proovis Karl taganevate Vene vägedega lahingut pidada. Mõnikord tormas ta hoogsalt venelastele peale, kuid mõnikord jäi ta oma armeega seisma, oodates mitu päeva ning pidades vaid väikesi kähmlusi Vene üksustega. 30. augustil toimus Doborje juures lahing rootslaste ja venelaste vahel. Lahingus osalenud Vene ratsavägi lõi Rootsi väed tagasi, kuid takerdus jälitamisel sohu. Karl vaatas seda lahingut oma ihukaitseväelastega (trabantidega) pealt, kuid ise võitluses ei osalenud. Karli õukonna kroonikud kirjeldasid lahingut kui suurt võitu, kuigi tegelikkus oli hoopis teine. Lahingu tõttu algasid Rootsi vägedes ka Vene vangide hukkamislained. Pärast lahingut hakkasid paljud Rootsi võidu võimalustes kahtlema. Karl hakkas nüüd oma õukonnga arutama varianti armeega Ukrainasse liikuda. Kuigi kuninga nõunik Piper oli selle vastu, alustas Karli armee 14. septembril marssi Ukrainasse. Lewenhaupti armee sai 28. septembril Lesnaja juures lüüa ning voor hävis. Tema järelejäänud väed ühinesid siiski Karli omadega. Rehnskiöld oli lubanud, et seal ootavad Rootsi armeed 20 000 kasakat hetman Mazepa juhtimisel, kuid tegelikult oli Mazepa Karli armeele vaid 4000 kasakaga vastu läinud ja kohtus kuningaga 29. oktoobril. Nüüd kiirustas Karli armee hetmani residentsi Baturinisse, kus neid oleksid oodanud moonalaod hädavajaliku varustusega. Vene armee vürst Menšikovi juhatusel oli neist aga kiirem ja jõudis Baturini enne rootslaste tulekut laostada ja maha põletada. Karli armee liikus aga edasi, lootes Ukraina viljakatelt põldudelt toitu koguda. Ukraina elanikkond oli rootslaste vastu vaenulik ning Rootsi väed eraldasid ka väesalku, et lähedalasuvaid külasid maha põletada. Mazepa alluvad hakkasid juba tema tapmist planeerima. Novembri keskpaigas jõudis Peeter I armee Lebedini juurde ja sulges rootslaste tee Kurskisse. Rootsi kaotused olid olnud väga suured, ligi 8000 meest. Mehi ei saadud ka nii kergelt asendada nagu Vene armees. Detsembrikuu talveilmad mõjus Rootsi armeele väga halvasti. Külma tõttu külmus mõlemal pool surnuks kokku tuhandeid mehi. Peeter I proovis hõivata Gadjatšit. Karl tahtis sealsele väesalgale appi minna ning asus oma vägedega sinna teele. Retke ajal külmusid paljud ratsanikud sadulas surnuks ning jalaväelased heitsid tee peal puude ja vankrite vastu toetama, sealt enam üles tõusmata. Kui Rootsi armee 28. detsembril Gadjatšisse jõudis, ei olnud kõikidele linnas korterit ning paljud pidid jääkülma ilmaga lageda taeva all magama. Paljud külmusid sadulate ja saanide külge. Poolpõlenud linnas muutusid mitmed majad laatsarettideks, mis täitusid külma käes kannatavate sõduritega, kellelt jäätunud jäsemeid ära saeti. Öömajata sõdurid hulkusid öösiti tänavatel. Ühe ööga külmus Rootsi armees surnuks 4000 meest. Kuningas ise jäi entusiastlikuks, kirjutades oma õele: "Siin, armees, läheb kõik hästi. Kuigi sõduritel tuleb taluda raskusi, mis ikka kaasnevad vaenlase lähedalolekuga. Peale selle oli talv väga külm, see tundus peaaegu ebatavalisena, nõnda et nii vaenlase juures kui ka meil paljud külmusid ära või jäid hoopis ilma jalgadest, kätest ja ninast. Kuigi meid tabas õnnetus kannatada külma käes, oli meil õnneks aegajalt ka lõbustusti, sest Rootsi väesalkadel oli kokkupõrkeid vaenlasega, kus me neile peksa andsime!" Siiski ei jäänud kuningas oma sõdurite kannatuste vastu ükskõikseks. Karl lohutas ja julgustas sõdureid tihti. Üks sõdur andis kuningale kord tüki halvaks läinud leiba, et näidata, kuidas armee kannatab. Karl hammustas sellest tüki ja ütles, et " Leib pole suurem asi, kuid süüa kõlbab." Sõdurid ei saanud kuninga peale ka eriti vihased olla, sest tema kannatas ju koos nendega. Karl liikus oma vägedega edasi Veprikisse, mida kaitses 1100-meheline garnison. Kuningas alustas kohe tormijooksu, mis ka pärast neljandat korda õnnestus. Tormijooks oli Rootsi armeele aga muserdavalt mõjunud, sest selles kaotati 1200 meest. Sõdurid ei mõistnud, miks on nende valitsejal vaja sellist väikest ja närust linna, millel isegi bastione pole. Vepriki vallutamise järel tahtis Karl mööda jäätunud jõgesid Moskva poole liikuda. Ta kutsus ka Poolast abivägesid. 11. veebruaril Krasnokutski all toimunud lahingus oli kuninga elu jälle ohus, kui oleks peaaegu Vene ratsaväe poolt ümber piiratud. Rootsi armee liikus edasi lõuna poole, kuid jällegi osutus ilm suurimaks vaenlaseks. 13. veebruaril algas jube vihmasadu, nii et öökülmade käes muutusid sõdurite kuued jääkamakateks. 13. veebruaril toimunud kokkusaamise ajal ütles Mazepa, et Severski Donetski juurest, kus nad sel ajal asusid, on Aasia piirini vaid 13 kilomeetrit. Karl käskis oma õukondlasel Gyllenkrokil koguda andmeid Aasiasse viivate teede kohta, tahtes ka seal ära käia. Märtsi lõpupoole asus Rootsi armee Poltava lähistele laagrisse. Karl asus linna piirama, korraldades mitu tormijooksu, mis aga ei õnnestunud. Rootsi kindralid olid Ukraina sõjategevusest juba väsinud, kuid Karl jäi enesele kindlaks, isegi kui ta lähikondlased palusid, et kuningas piiramise lõpetaks. Rootslaste pidevad tormijooksud läksid armeele kalliks maksma ning lõppemas oli ka toidumoon. 17. juunil läks Rootsi armee olukord veel halvemaks, kui Karl ühel luureretkel haavata sai. Kuningas oli peale sattunud ühele kasakate luuresalgale ning nende pihta tule avanud. Kähmluse käigus sai kuningas jalga haavata. Karl ratsutas algul laagrisse tagasi kuni lõpuks tema kaaslased märkasid, et Karli nägu on kahvatu ja tema saapast tuleb verd. Siiski keeldus kuningas abist ja ratsutas ise laagrisse tagasi. Enne arsti kutsumist vaatas Karl veel rootslaste valvepostid üle. Selle viivitamisega oli haav paistetama hakanud, nii et kuninga saabas tuli lahti lõigata. Operatsiooni ajal näitas Karl üles suurt vaprust. Ta julgustas arste oma jalast kilde välja lõikama ning lõikas ka ise haavalt mädanenud liha maha. Kuningas pidi paar päeva voodis lamama, tema ülemteener jutustas talle meelelahutuseks saagasid. Karli lemmiksaagaks osutus Rolar Götrikssoni oma. Poltava lahing Juuni lõpuks oli rootslastel selge, et abi pole armeele kuskilt saada ning võidu võib saavutada ainult venelastega lahingusse minnes. Rootsi peaarmee oli peaaegu ümber piiratud, samal ajal suurenes ka sõdurite varustamise probleem. 26. juunil meelitas Lewenhaupt ühe kasakasalga varitsusse ja käskis siis Rootsi sõduritel tuld anda. Lewenhaupt avastas aga, et rootslaste laskemoon oli niiske, kuna lasud langesid vaid paarikümne sammu kaugusele ning kasakad muidugi viga ei saanud. Karl käskis laskemoone puudusest ja riknemisest rääkimise keelata. Samal päeval toimus ka sõjanõukogu, kus Karl otsustas venelaste peaarmeega lahingut pidada. Selle ülesande pani ta Carl Gustav Rehnskiöldi õlule, kuna ta ise ei oleks vägesid juhtida suutnud. Selle vastutuse, solvangute ja varem saadud haava tõttu oli Rehnskiöld kuni lahingu lõpuni pidevalt ärritunud. Nii kasvas ka tema rivaalitsemine Lewenhauptiga, kes ka ise oma kõhulahtisuse pärast heas tujus polnud. Ka kuninga reipus vähenes. Seda põhjustas haavast saadud palavik. Lisaks läks kuninga jutt aina süngemaks, nii et paljud ohvitserid arvasid, et ta nagu tahaks surma saada. Vägede paigutus ja ettevalmistus Rootslaste armee oli paigutatud Poltavast ida poole Jakovtsi kloostri juurde, lõuna poole jäi rootslaste moonavoor. Venelased olid paigutatud Vorskla jõe kaldale ning nende laager asus Jakovtsi kloostrist põhja pool. Mõlemat armeed (rootslastel umbes 24 000, venelastel 42 000 meest) eraldasid külgedelt Jakovtse ja Budištše metsad ning vägede ees asus kitsas läbikäik. Sinna läbikäiku oli Peeter I lasknud ehitada 10 reduuti, mis olid paigutatud T-kujulisse formatsiooni. Nende reduutide taga asus venelaste peaarmee. Karl oli ilmselt ette mõelnud vaid, kuidas reduutidest läbi murda ning Vene armee hävitamise lahinguväljal otsustada jätnud. Siiski polnud see minimaalne planeerimine Karli juures haruldane. Lahinguks olid Dalarna rügemendi sõdurid kuningale puust kanderaami meisterdanud, millele panid siidmadratsiga välivoodi. Kanderaam rakendati hobuse ette, kummalgi pool sammus 8 sõdurit. Lahingu käik 9. juuli hommikul algas rootslaste rünnak, millega prooviti venelasi üllatada. Siiski märkasid venelased rootslasi ning avasid tule. Üllatusmomendi kadumine pani Rehnskiöldi jällegi ärrituma ning Rootsi ülemjuhatuses levis kohe temavastane kriitika, Karl jäi kindralite sosistamises siiski erapooletuks. Lõpuks anti Rootsi kolonnidele korraldus rünnakut jätkata. Lahingu algul liikusid rootslased esimesest reduudist üle, kuid pärast seda kadusid väeosad üksteise silmist ning üksused hargnesid. See kõik viis Rootsi kindralid segadusse. Karl ise lahingu juhtimisest osa ei võtnud, vaid innustas sõdureid. Rootsi vägedel ei olnud kahuriväe toetust, mis sõdurites julgust veelgi vähendas. Siiski suutis Dalarna rügement ka teise reduudi vallutada. Nagu esimese reduudigagi, hukati ka siin kõik seesviibijad. Kolmanda reduudi juures ebaõnnestusid rootslaste rünnakud täielikult ning sellega hargnes armee veelgi. Osad läksid Lewenhaupti juhtimisel reduudist mööda ning osad hakkasid uueks tormijooksuks valmistuma. Rootslaste rivis suurenes kaos, kuid lõpuks suutis rootslaste ratsavägi jalaväe ette rühkida ning venelaste ratsarünnakud tagasi lüüa ja neid jälitama hakata. Järsku käskis Rehnskiöld tagaajamise lõpetada, ilmselt ei olnud ta lahingupaigaga eriti tuttav. Samal ajal sai ka Karl tunda venelaste laastavat kahurituld, mis tappis tema ümber sõdureid ning hobuseid. Osad Rootsi väeosad Lewenhaupti juhatamisel olid jõudnud venelaste laagri ette, kuid Rehnskiöld ei lubanud neil rünnakule asuda, vaid käskis neil läänes oleva ratsaväega ühineda. Rehnskiöld oli lisaks avastanud, et üks kolmandik tema jalaväest kindralmajor Roosi ja ooberst Siegrothi juhatusel oli kaduma läinud. Tuli välja, et nad olid armee vasakul tiival teises reduudis mõõgavõitlusse sattunud ning pärast selle võitmist ei osanud nad oma vägedega kuskile minna. Pärast ooteaega läksid nad kolmanda reduudi juurde, mille vallutamisel nad edutult osalesid. Selles kaoses olid venelased ka ühe rootslaste vallutatud reduudi tagasi võtnud. Sellegipoolest levisid Karli ümber õnnitlused. Tema kaaskondlased juba arvasid, et lahing on peagi võidetud. Lõpuks sai Rehnskiöld Roosi olukorrast teada ning saatis talle abivägesid. Ka venelased olid nüüd Rootsi vägede olukorrast teadlikud ning liikusid Roosi üksusi hävitama. Need piirati ümber, kuid kuskil 300-400 mehelisel salgal õnnestus pääseda. Sparre, kes oli Roosile appi saadetud, ei hakanud teda enam toetama. Rehnskiöld sai ka teate, et Vene peavägi lahkub oma kindlustustest. See tähendas, et pealahing on algamas. Karl arvas, et enne peaksid Rootsi väed hävitama venelaste ratsaväe, kuid Rehnskiöld pidas paremaks asuda ennem jalaväe kallale. Sel päeval oli Karl kuulekam kui varem ning nõustus Rehnskiöldiga. Jalaväe rivistamisel tekkis Lewenhauptil ja Rehnskiöldil järgmine vaidlus, kuid pärast seda leppisid nad kiiresti ära. Lewenhaupt viis Rootsi jalaväe siiski raske südamega lahingusse. Rootslaste rünnakule vastasid venelased algul tugeva kahuritulega, mis mõjus Rootsi armeele laastavalt. Kui rootslaste jalavägi lõpuks kogupaugu andis, oli sellel niiskunud püssirohu tõttu väike jõud. Siiski murdus venelaste vasakul tiival olnud Novgorodi polk, kuid seda edu säilitada saanud ratsarünnak jäi hiljaks. Pärast alla poole tunni kestnud käsitsivõitlust kukkus Rootsi armees kord kokku ning sõdurid jooksid rivist minema. Lewenhaupt proovis neid peatada, kuid asjatult. Rootslaste ratsavägi pidas jalaväest veidi kauem vastu. Sõdurite seas levisid juba kuulujutud, et Karl on surma saanud, see polnud siiski tõsi. Kuningas oli aga jalaväe taganemisest imestuses. Kuninga taganemine osutus vaenlase rünnakute ja kahuritule tõttu raskeks. Mitu korda tulistati Karli alt hobune, mille ta oli oma ihukaitseväelastelt võtnud. Lõpuks suutis Lewenhaupt osa sõdureid peatada. See salk läks nüüd maha jäetud kuningale vastu, kelle nad ka leidsid. Karl tahtis ka nüüd selle mitmesaja mehelise salga lahingusse viia, seda aga ei juhtunud. Taganemisel langesid vangi ka Rehnskiöld, Piper ja Maximilian, kes oli Skane ratsarügemendi jäänustega viimasena taganenud. Olenemata oma armee hävingust oli Karl siiski reibas ja lõbus. Kui ta kuulis, et tema lähikaaskondlased on vangi langenud, ütles ta: "Kuidas? Venelaste käes vangis? Parem siis juba surra türklaste seas. Edasi! " Siiski ei hakanud Peeter Karli armee jäänuseid edasi jälitama. Venelaste laagris algasid pidustused, milles osalesid ka osad Rootsi ohvitserid, kes olid vangi langenud. Lahing oli Rootsi armeele olnud siiski laastava mõjuga. Surnute või teadmata kadunutena kaotati 6900 meest ning haavatutena 2800 meest, kaotati peaaegu pool armeest. Pärast lahingut kirjutas Karl oma õele: "Siin läheb kõik hästi. Ainult... ühe erakordse juhuse pärast tuli sõjaväel õnnetuseks kanda kaotusi, mis saavad lähiajal parandatud, nagu ma loodan." Karli viibimine Türgis ja Rootsi naasmine Pärast ligi 40 päeva kestnud taganemist jõuti Türgi piiri äärde, Bugi jõe juurde. Rootsi väed said pärast väikesi läbirääkimise kohalike juhtidega üle jõe minna. Viivituste ajal ilmus kohale Vene ratsasalk, mis paljud allesjäänud sõduritest (enne seda kokkupõrget oli alles jäänud kuskil 2800, kuna Lewenhaupt oli peaarmeega Perevolotšina juures alla andnud) ära tappis. Kohalik Paša vabandas viivituste eest. Türgi sultan Ahmed III võttis Karli hästi vastu, kuninga kangelasteod olid ju üle Euroopa tuntud. Türgi riigikassa võttis rootslaste ülalpidamise enda peale. Karl koos oma kaaskonnaga viidi augusti lõpus Benderisse, kus talle suur vastuvõtt korraldati. Seal linnas, kuhu Karl oma laagri lõi, suri 22. augustil ka Mazepa. Kattudes Mazepa surmaga, jõudis Karlini uudis, et tema õde Hedvig Sofia on samuti surnud. Tema oli aga surnud jaanuaris ning kuller oli selle teatega kohale jõudnud juba enne Poltava lahingut, kuid siis otsustasid tema kaaskondlased kuningale seda uudist mitte edasi öelda, Karl kannatas oma haava pärast juba piisavalt. See uudis põhjustas kuningas suurt masendust, millest ta mitu päeva üle ei saanud. Detsembriks oli kuninga haav paranenud ning nüüd jätkas ta oma tavaliste tegevustega: jahti pidamine, ratsutamine ning sõjaliste manöövrite korraldamine. Puhkuseks harrastas Karl malemängu. Seal ta aga aina kaotas, kuna ründas alati kuningaga. Benderis sai ta rahuldada ka oma huvi lugemise vastu. Kuna ülalpidamise eest hoolitses Türgi riik, võis Karl enda riigikassat vabalt kulutada, sellega suurenes kuninga õukonnas raha laristamine ja selle kinkimine. Iga päev korraldati söömaaegu, kus esinesid ka mõned eksootilised Türgi road. Kuninga lemmikuks kujunes parun Grothusen, kes samuti nautis sellist pillavat elustiili. Kuningas määras ta isegi ülemvarahoidjaks, kuningale meeldisid ka Grothuseni lakoonilised aruanded raisatud summade kohta. Vahepeal olid Vene diplomaadid Türgi sultaniga kokku leppinud, et Karl peaks Poola kaudu Rootsi tagasi reisima, Poola piirini peaks teda saatma Türgi sõjaväesalk. Kuigi tema kaaskond hakkas uue leppe pärast muretsema, jäi Karl ise rahulikuks ning palus oma saadikul Istanbulis, Stanislaw Poniatowskil, sultanile palvekiri kirjutada ja teda Vene intriigidest teavitada. Sultan sai kirja kätte, kuid polnud lepingule, mille suurvesiir Tšorlula Vene diplomaatidega sõlminud oli, eriti vastu. Kuninga suhted suurvesiiriga halvenesid veelgi, kui Karl tema saadetud hobused hukata lasi. Siiski suutsid Karli saadikud ja Türgi õukonna toetajad suurvesiiri kõrvaldada. Uus vesiir oli Karli vastu palju sõbralikum ning meelitas sultanit Peeter I-le hoiatuse saatma. Ka see suurvesiir ei püsinud ametis kaua, peagi sai suurvesiiriks Baltadži. Lõpuks kuulutasid türklased venelastele sõja ning Peetri armee piirati Pruti juures ümber. Saanud sellest teada, ratsutas Karl kohemaid sinna. Kui ta lahinguplatsile jõudis, nägi ta, kuidas Vene armee takistamata türklaste piiramisrõngast lahkub, kuna mõlemad vaenupooled olid rahu sõlminud. Karl raevustus ja sattus suurvesiiriga vaidlusse. Olles Benderisse tagasi jõudnud, nägi Karl, et Dnestri jõgi on tema laagripaiga üle ujutanud. Nüüd otsustas Karl oma asupaiga üle viia Varnitzasse. Sinna lasi ta ehitada kolm kivihoonet. Seekord lasi ta oma maja ka luksuslikult möbleerida. Suurvesiir tahtis Karlist aga piisavalt kiiresti lahti saada. Karl ei tahtnud veel aga lahkuda ning ütles, et tahab enne lahkumist oma võlad ära maksta. Pikaaegne viivitamine ja suhete halvenemine viis selleni, et Karli laagri ümber kogunes 14 000 – 30 000-meheline Türgi armee. Kui Karli juurde saadeti janitšaridest delegatsioon, saatis ta nad minema. Tema põikpäisuse tõttu hakkasid janitšarid Karli "Raudpeaks" kutsuma. 1 veebruaril 1713 tormasid janitšarid Karli laagrile peale. Rootslaste pihta avati ka kahurituli ning maja, kus Karl oma sõduritega pesitses, katus läks põlema. Lõpuks langes Karl türklaste kätte vangi. 1. oktoobril 1714 alustas Karl teekonda tagasi Rootsi. 11. novembril 1714 jõudis ta Rootsi kontrolli all olevasse Stralsundi. Karli viimased aastad ja sõjategevus Norras Karli saabumisest linna said linnaelanikud kiiresti teada ning tänavatel levis suur õhin. Kindlasti üllatas Karli tagasitulek linna komandanti, Dückerit, kes võttis kuninga vastu oma voodis, kuna arvas, et tegu on vaid tavalise kulleriga. Kui ta aru sai, et tema ees seisab Rootsi kuningas, hüppas ta voodist välja ja embas teda pisarsilmi. Naasnud kuningas pani piiravatele taanlastele (kes olid enne sõlmitud rahulepingust lahti öelnud) vapralt vastu, sellest aga ei piisanud. Karl pidi 1715. aasta 20. detsembril linnast evakueeruma. Pärast 12-tunnist teekonda oli Rootsi kuningas esimest korda 15 aasta jooksul taas Rootsis. Rootsi Riiginõukogu valmistus kuningat Stockholmis vastu võtma, kuid Karlil polnud plaaniski sinna tagasi minna. Ta veetis talve Karlskronas, Vätterni kaldal kohtus ta ka üle pika aja oma õe, Ulrika Eleonoraga. Pärast suundus ta edasi Lundi, mis sai tema uueks peakorteriks. Maal alustati uuesti värbamist ning Karlil õnnestus koguda kuskil 60 000 meest, kellest vaid 36 000 olid regulaarväed, ülejäänud olid maakaitseväelased. Et armeele varusid saada, suurendati ka makse. Hakati välja andma "hädamünte". Kuninga õukonnas tõusis kõrgele kohale Holstein-Gottorpi minister Georg Heinrich von Görtz. Kuigi Görtzi algatatud rahareformid kukkusid läbi, oli Karl oma alluvas väga kindel, öeldes et kolme temataolisega vallutaks ta maailma. Puhkeajal jätkas Karl oma ekstreemset elustiili. Kuningas näljutas end tihti ning ratsutas tundide kaupa Norra lagendikel. Üks Karli harrastusi oli matemaatikaalane uurimistöö, mille raames ta tahtis Euroopa arvutussüsteemi aluseks võtta arvu 64. 1716. aastal alustas Karl taas sõjategevust, tungides seekord Norra. Pärast esimese pealetungi ebaedu alustas Rootsi armee 1718. aastal taas rünnakuid. Karl liikus oma peaarmeega Frederikshaldi. Nagu tavaliselt, näitas Karl piiramistel (Frederikshaldi piirati kaks korda) üles suurt hulljulgust, minnes pidevalt tule alla. Linnuse teine piiramine osutus eriti karmiks, kuna toimus talvel, mil sõdurid pidid oma kaevikuid jäätunud maa sisse kaevama. Paljud tunnimehed külmusid oma vahipostil surnuks. Ka Karl kannatas raskuste all, nagu oli Ukrainaski teinud. Surm 30. novembri hilisõhtul lahkus Karl koos väikese saatkonnaga laagrist ja läks piiramistöid vaatama. Kuningas ronis kaevikurinnatisele vaenlase kindlustusi vaatama. Tema kaaskond palus tal alla tulla, kuid ta neid ei kuulanud. Järsku kostis mingi veider heli ning siis pikk ohe. Rootsi kuningas Karl XII oli 36-aastaselt püssilasust hukkunud. Kui ohvitserid olid ta surnukeha leidnud, pani endise kuninga adjutant Sicre oma paruka surnud Karlile pähe, keha mässiti mantlisse. Lahkunut kutsuti kapten Carlbergiks. Sellest polnud aga kasu, sest surnukeha ära kandes libises see kanderaamilt maha ning sõdurid tundsid oma endise valitseja kohe ära, vägedes levis paanika. Üks uuem (2023) Oulu ülikooli teadlaste uurimus väidab, et lask tuli ikkagi Fredrikshaldi kindlusest, mitte mõne Karli lähikondlase poolt, nagu mõned on teoretiseerinud või arvanud. Karl XII Eesti rahvapärimuses Järgnevad on mõned näited noore Rootsi kuninga esinemisest Eesti rahvapärimuses: Karli surm Põhjasõja ajal toimus Tartumaal lahing, kus oli osalenud ka Karl XII, selles lahingu sai ta aga surma. Venelased otsustasid ta Tallinnast kaugemale matta, sellepärast matsid nad ta Võnnusse. Vene ohvitserid hakanud kartma, et kuninga surnukeha võib pärast matmist taas üles tulla. Nad otsustasid kuninga haua peale suure künka rajada, see küngas sai nimeks Kalliku mägi. Ajapikku mägi aga kahanes, inimesed lootsid, et kui mägi kaob, saavad nad orjaikkest vabaks. Vabadussõja ajal vallutasid eestlased mäe vaenlaselt tagasi, mis aitas neil pärast vabaks saada. Karli kaotatud saabas Räpina all toimunud lahingus olevat osalenud ka Karl XII. Pärast lahingu kaotust põgenes Karl ühte talumajja, kus perenaine ta leivaahju peitis. Kui venelased talu läbi otsima tulid, ei leidnud nad kedagi. Kui nad juba väljas olid, ütles keegi, et äkki on kuningas leivaahjus. Seda kuulnud, kutsus perenaine kuninga ahjust ära ja peitnud ta leivamõhesse. Pärast leivaahju läbiotsimist venelased lahkusid. Kuningas tänas naist suure rahasummaga. Sinna tallu jättis ta oma saapa maha. Saapa lugu pärineb sellest, et Karl olevat Narva lahingu ajal sohu kinni jäänud. Kuigi ta sai soost välja, unustanud ta sinna oma saapa ja mõõga. Selle loo variante seostatakse veel mitme kihelkonnaga (näiteks Kariste). Kõpu kihelkonnas olevat toimunud lahing, kus osales ka Karl XII. Pärast lahingu kaotust põgenes kuningas läbi Tanumaraba Kariste poole. Raba läbides olid kuninga saapad vett täis läinud. Karl veetis öö ühes Vana-Karistes asuvas talus, mille pere talle uued saapad andis. Seda talu kutsutakse nüüd Saapa taluks, varem kutsuti Kuivasaapa taluks. Tänutäheks andis kuningas selle talu perekonnale päriseks. Kohad, kus Karl olevat olnud Karula kihelkonnas asub n-ö Kuninga sild, mille alla Karl olevat kuulirahe eest varjunud. Karula kiriku lähedal asus Keldrimägi, kus Karl olevat lõunat söönud. Karl olevat elanud ka Vana-Antsla mõisa territooriumil olevas keldris. Karliga seotud puud Rahvajuttude järgi on Karl XII poolt istutatud puid kokku 65. Neist kindla pärimusega on vaid Laiuse pärn. Vahel kasvasid puud isegi Karli kraavi visatud jalutuskepist, sõjaväe seebikatla tiislist vms. Põlva kihelkonnas Mustahamba talus on tamm, mille olevat istutanud Karl XII. Vissi kirikust minnes Kaagjärve poole asub Jaska talu, kus kasvab iidne mänd. Selle olevat istutanud Karl XII, kes olevat öelnud, et kui see puu kasvama läheb, siis hakkab veel kord maksma nende võim Eestimaal. Põlva kihelkonnas Munamäe veerul asub suur seest õõnes tamm, mille sees olevat istunud Karl XII naine. Kernu vallas on vana kadakas, mille olevat Karl XII istutanud. Üks sarnase looga puu on veel Jakobi tamm, mis olevat kasvama hakanud Karl XII maa sisse torgatud tammekepist. Karl XII auks püstitatud ausambad ja monumendid Kuninga skulptuur Stockholmis Stockholmi on püstitatud kuninga skulptuur, mis asub kuningaaia (Kungsträdgården) lõunaosas. Skulptuuri rajas Johan Peter Molin ning paigaldati Karli 150. surmaastapäeval 1868. Rootsi lõvi 1936. aasta 18. novembril avati Narva lahingu tähistuseks Narva linna monument, mis kujutab lõvi. Monumendi avamisel osalesid Rootsi prints Gustav Adolf ja Johann Laidoner. Monumendi disain kopeeriti Stockholmi kuningalossi ees seisvate pronkslõvide pealt, mis paigaldati sinna aastatel 1702–1704. Monument hävis Teise maailmasõja ajal. Monument taasavati 2000. aastal. Viited Kasutatud kirjandus Tsvetkov, Sergei. (2005). Karl XII, Rootsi Raudpea. Tallinn: Kunst. Kotšinev, Jüri. (2018). Põhjasõda maal, merel ja eesti suulises rahvapärimuses. Grenader. Sitska, Jaan. (1928). Ajaloo algõpetus.Tallinn: Albert Orgi kirjastus. Välislingid Karl XII haud avatakse Postimees, 21. oktoober 2009 Rootsi monarhid Rootsi väejuhid Eesti ajalooga seotud isikud Sündinud 1682 Surnud 1718 Pfalzi-Zweibrückenid Põhjasõja väejuhid


source: fineweb

text: Oti esinemiskostüüm Eurovisiooni lauluvõistluse poolfinaalis on saanud kuhjaga kiitvaid kommentaare. Meie armastatud laulja seksika väljanägemise taga on andekas moelooja ja stilist Gely Tinn. Gerly Tinn: Mina pakkusin Otile välja visuaalse kuvandi, milline ta võiks suurel Eurovisioonilaval Bakuus välja näha. Tippfotograaf Toomas Volkmann oli suuresti abiks. Ta tegi Otist pilte erinevates kostüümides ning selle põhjal oli juba kergem ka Baltmanile, kes kogu asja teostas, juhtnööre jagada. Tihe koostöö käis ka moelooja Antonioga, kes vastutas kanga ja ülikonna lõike eest. Otil oli valida, kas pintsak või vest. Ott otsustas lõpuks vesti kasuks. Kõige tähtsam, et Ott ise jäi lõpptulemusega väga rahule. Meie võime siin kraaksuda palju tahame, et pane selga see või teine ülikond, aga lavale astub ju Ott ja tema peab lõppkokkuvõttes end mugavalt tundma. Me ei hakka ju talle vägisi selga toppima kärtspunast ülikonda ja kelladega mütsi! Eurovisioonilaval võib neid müstilistes kostüümides võimlevaid artiste näha piisavalt. Esinemiskostüüm peab toetama laulu ja seda see ka suurepäraselt tegi. Laval esitas supervinge loo seekord väga seksikalt stiilne mees! Kas Ott vahetab finaalis vesti pintsaku vastu, selgub juba homme õhtul. Kuidas meeldis Oti esinemiskostüüm sulle?


Lehesaju muusika | Eesti Rahva Muuseum 4. oktoobril avatakse kell 16.00 ERMi A-fuajees vene autorilaulu festival „Lehesaju muusika“. Vene autorilaulu festival “Lehesaju muusika” toimub tänavu Tartus juba 10. korda. Festival on Tartusse kokku toonud vene keelt kõnelevaid lauljaid ja kunstnike üle kogu maailma. Kunstnike seetõttu, et juba esimesel korral sai alguse traditsioon kinkida publiku lemmiklauljale auhinnaks kunstiteos. “Sellel kogul on kaks eripära. Esimene - kõik maalid on kingitud kunstnike poolt. Teine - suurem osa töödest on tehtud just Tartu festivalile ning on pühendatud Tartule”, ütleb kogu haldaja ja festivali peakorraldaja Ljudmilla Mesropjan. Lehesaju muusika kollektsioonis on tööd järgmistest riikidest - Eesti, Läti, Venemaa, Armeenia, Ukraina, Iisrael, Rootsi, USA ja Saksamaa. Need kunstnikud on olnud viimased 5 aastat Tartu festivali külalised ning mõned neist on festivali peaauhinna autorid. Ekspositsioon on täiendatud ka maalidega, mis on kingitud kunstnike poolt isiklikult projekti juhatajale. Näitusest on koostatud ka kataloog. Esitletakse meile peaaegu tundmatut vene kunsti, osad kunstnikud on nii Venemaal kui ka mujal väga tunnustatud. Lisaks saavad vaatajad valida näituselt enda lemmikpildi. Näituse lõpetamisel 13. oktoobril kell 12-14 toimub kontsert.


text: Walther Funk |Selles artiklis on õigekeele- või stiilivigu. Palun aita artiklit keeleliselt parandada. Funk sündis kaupmehe perekonnas Danzkehmenis Ida-Preisimaal (tänapäeval Sosnovka Kaliningradi oblastis). Õppis juurat, majandust ja filosoofiat Berliini Humboldti ülikoolis ja Leipzigi ülikoolis. Esimese Maailmasõja puhkedes mobiliseeriti jalaväkke, kuid 1916 arvati reservi kui teenistuseks kõlbmatu. Pärast sõda töötas ajakirjanikuna. 1920 abiellus Luise Schmidt-Sieben'iga. 1924 sai paremtsentristliku finantsajalehe Berliner Börsenzeitung toimetajaks. Natsionalistlike ja antimarksistlikke vaadete tõttu lahkus suvel 1931 ajalehest, ühines Natsionaalsotsialistliku Saksa töölisparteiga ja sai lähedaseks Gregor Strasseriga, kes korraladas Fungile kohtumise Hitleriga. Osaliselt majandushuvi tõttu valiti juulis 1932 Reichstagi saadikuks ning detsembris 1932 sai ta majanduspoliitika komitee juhatajaks. Kui Natsionaalsotsialistlik partei tuli Saksamaal võimule astus ta tagasi Reichstagist ja asus Kolmanda Reichi peapressiohvitseri ametikohale. Märtsis 1933 nimetati ta riigisekretäriks (Staatssekretär) avaliku propaganda ministeeriumis (Reichsministerium für Volksaufklärung und Propaganda). Veebruaris 1938 sai Hjalmar Schachti asemel Saksamaa majandusministriks (Reichswirtschaftsminister). Schacht vallandati vastuolude tõttu Hermann Göringiga. Jaanuaris 1939 nimetati Saksa riigipanga presidendiks. Pärast sõda vaatamata kehvale tervisele mõisteti Fungi üle Nürnbergis kohut. Teda süüdistati inimsusevastastes kuritegudes ja talle mõisteti 20 aasta pikkune vanglakaristus, mida asus kandma Spandau vanglas. 16. mail 1957 vabastati kehva tervise tõttu vanglast. Enne vabanemist tegi viimase hetke telefonikõned Rudolf Hessile, Albert Speerile ja Baldur von Schirachile.


Home / Eesti / Eesti linnad / Sinimäe Sinimäe on küla Ida-Virumaal. 2011. aasta rahvaloendusel oli elanike arv 319 elanikku, kellest 100 olid eestlased. Selle koha läbis palju sõdu, kuid 1944. aastal, kui suri 200 000 inimest, võideldakse siin eriti lahingute vastu. Tornimägi on Sinimäe lääne kõrgus Põhja sõja ajal tegi Peeter 1 tellimuse vaatetornile, kust avati ilus vaade ümbruskonnale. Sinimäel püstitati suur 12-meetrine metallist risti kõigi siin sõdurite auks, Vaivara matkarada algab kohaliku omavalitsuse administratsioon, raja pikkus on 22 km (võib osaliselt minna). Ida-Virumaa Vaivara elanike elanikud on juba aastaid spordis vabas õhus nii lume kui ka löögi all. Lõpuks avas tänapäevane spordihoone Sinimäel uksed, mille ehitus viie aasta jooksul venitati, "Tegelikku kaamerat". 2012. aastal põles Sinimäe Kool. Alates sellest ajast, väikese küla, mis on Vaivara valla keskus, ei olnud võimalik varustatud saalis aktiivset puhkust veeta. 8. septembril avati spordihoone mõeldud peamiselt spordimängude jaoks. See asub kooli kõrval, kus õpib 93 üliõpilast ja lasteaias kasvab veel 30 last, seega on see päevavalguses otsene eesmärk. Valla juhtkonna sõnul on see valla elanikele avatud. Kokku elab Sinimäe külas 400 inimest. Sillamae ja Narva spordiklubide juba ilmselge huvi võimaldab koguduse juhtkonnal loota, et spordisaali kasutatakse täielikult. Ehitustööde tellijaks oli Vaivaraska valla omanik Ka Vaiko AS. Hoone projekteerija on AS Amhold, ehitaja on AS Eviko. Sisemise seadmega eseme maksumus oli 1,35 miljonit eurot. Jõusaali kogupindala ülejäänud koolihoonete kompleksiga on 1100 ruutmeetrit. Hoone teisel korrusel paiknevad väljapanekud ja jõusaal. 20. oktoobril 2012 toimus 20. sajandi vältel tulekahju ajal Sinimäe endise koolihoone ehitamine 1958. aastal. Selle asemel otsustati ehitada uus koolihoone ja lasteaiad, mis vastavad kõigile kaasaegsetele nõuetele. Происшествия → Осквернены Мемориал эсэсовцам на Синимяэ и Немецкое кладбище в Ахтме Общество → В Синимяэ вспомнили сражения Второй мировой Общество → Слет ветеранов 20-й дивизии Ваффен-СС 14 octoober 2018 Администратор 461 view Tags: Синимяэ, Sinimäe


brünett, assfucking, sitapea, pärak, xxx, nahk, videod, buttfuck, buttfucking, lapsuke, perse suhu, eeslikeppimist


1. Kui I lisas nimetatud osalised on kokku leppinud, et nad teevad artiklis 3 nimetatud kohustuste täitmiseks koostööd, on kohustused täidetud juhul, kui lisas A loetletud inimtekkeliste kasvuhoonegaaside õhkuheite üldkogused, mis on ümber arvutatud süsinikdioksiid-ekvivalendile, ei ületa osalistele lubatud koguseid, mis arvutatakse lisas B nimetatud heitkoguste vähendamise kohustuse järgi artikli 3 kohaselt. Kokkuleppeosalisele heitkoguste tasemed nähakse ette kokkuleppes.


Presidendiballi roogade üle peeti neli kuud mõttetalguid(32) Pärast pea nelja kuud mõttetalguid ja degusteerimisi kostitab Toomas Hendrik Ilves (56) Eveliniga (41) aastapäevapidulisi eestimaisest toorainest roogadega. Toorainetena on kasutuses näiteks punapeet, Tallinna vürtsikilu, räim, metsseasült, õun ja kama. «Praegusele ajale kohaselt lähtume menüüd koostades ikka, et priiskamist ei ole,» sõnab Carmen Catering tegevjuht Relika Tiik Kroonikale. Menüü on kokku pannud Carmen Cateringi peakokk Dmitri Haljukov ja restorani Ribe peakokk Jevgeni Jermoškin ning Frens Catering Tartu peakokk Lauri Ülenurm. Kadalipp, mis tuli vastuvõtu toitlustaja kohale saamiseks läbida, käis otsekui «Tööotsija» saate stsenaariumi järgi. Peakokad hakkasid juba novembris koostama menüüd, mida pidid kaitsma jaanuaris Presidendi Kantselei peakoka Indrek Kivisalu ja teiste kantselei töötajate ees. President ja esimene leedi maitsmistel ei osalenud.


Purjus bemmimees purustas mitu tänavaposti(17) Eile hommikul kaotas BMW purjus juht Tartus oma auto üle kontrolli ning purustas teelt välja sõites kaks tänavaposti. Kella 10.05 ajal toimus liiklusõnnetus Tartus Aardla ja Ülenurme tänavate ristmikul. Sõiduauto BMW 520, mida juhtis alkoholijoobes 37-aastane Meelis, kaotas juhitavuse ja sõitis teelt välja, vigastades teeäärt tähistavat plastikposti ning purustades tänavavalgustuse posti. Juht toimetati vigastusega Tartu Ülikooli kliinikumi ning jäeti haiglaravile.


source: CulturaX

text: Mis on ajuisheemia - Vaskuliit - January Mis on ajuisheemia, on patoloogiline seisund, mis on põhjustatud närvikoe verevarustuse vähenemisest. Isheemia põhjustab rakkude hapnikuvaegust ja metaboolseid häireid, mis põhjustab neuronite kahjustusi ja nekroosi. Isheemia mõiste ei ole sama, mis hüpoksia. Viimane on hapnikuvaegus, mis on tingitud halvenenud gaaside transpordist või tajumisest. Isheemia on laiem mõiste, mis hõlmab kudede hüpoksiat ja vähenenud toitainete kohaletoimetamist.. Isheemiline blokaad on pöörduv dünaamiline protsess. Kui veresoonte läbilaskvus on taastatud, voolab veri tagasi näljutavatesse kudedesse ja närvirakud töötavad edasi. Pikaajaline isheemia põhjustab ägedaid häireid nagu isheemiline insult või südameatakk ja ajukoe pehmenemine. Samuti põhjustab krooniline isheemia tserebrovaskulaarset puudulikkust.. Vaskulaarset isheemiat on mitut tüüpi: Mööduv isheemiline veresoonte rünnak. See on äge ja pöörduv protsess, mida iseloomustab aju vereringe järsk häirimine. Seisund ei jõua insuldi tasemeni, seetõttu paistab see välja eraldi alamliigina. Reeglina ei ületa mööduva isheemilise ataki kestus 60-90 minutit. Peamiselt on mõjutatud aju ateroskleroosiga ja suurte arterite (unearteri, selgroolüli) kokkusurumisega patsiendid.. Krooniline veresoonte isheemia. Seda tüüpi peaaju patoloogiat iseloomustab aju verevarustuse aeglane progresseeruv halvenemine, mis põhjustab neuroloogiliste häirete järkjärgulist suurenemist. Varem nimetati seda haigust "discirculatory encephalopathy". Krooniline ajuisheemia esineb inimestel, kes põevad ateroskleroosi, verehüübeid ja haigusi, millega kaasnevad halvenenud vere omadused, näiteks viskoossus. Pika kursusega ajus moodustuvad kõigepealt glioosi väikesed ja seejärel suured kolded. Seda leidub peamiselt basaalganglionide piirkonnas.. Isheemiline veresoonkonna haigus on oma päritolu iseloomu järgi: Tihendamine. See tähendab, et arter on mõnes kohas tihendatud mahulise protsessi abil, näiteks kasvaja või hügroma. Obturatsioon. Veresoone valendik on osaliselt või täielikult blokeeritud, mis põhjustab obstruktsiooni. Verehüübed, emboolid, ateroskleroos ja arteriaalsete seinte põletik on obstruktiivse isheemia kõige tavalisemad põhjused. Angoopasstiline. Seda tüüpi isheemia on oma olemuselt funktsionaalne: sisemise (valu) või välise (eluohtliku objekti) stiimuli tõttu kitsendab arter. Seetõttu väheneb veresoonte maht iga minut, mis põhjustab isheemiat.. Isheemia tekke tõenäosust suurendavad tegurid: neerude, südame, ainevahetuse, vere olemasolevad haigused; Kui veresoon on seljaaju piirkonnas blokeeritud, tekivad inimesel järgmised sümptomid: autonoomsed häired: tugev higistamine, suurenenud vererõhk, külmad sõrmed ja varbad; elementaarsed visuaalsed hallutsinatsioonid, näiteks lühiajalised välgud silmade ees; langusrünnak - inimene langeb teadvust kaotamata; Kui unearteris on häiritud vereringe: ühe jäseme parees (lihasjõu nõrgenemine), poole keha parees isheemia küljel; samas kohas, kus lihaste tugevus kaob, väheneb tundlikkus; motoorne afaasia: patsient ei suuda liigendada helisid, selgub suus "puder"; nägemiskahjustus: selle teravus väheneb ja külgväljad kukuvad välja. psüühikahäired: mäluhäired, keskendumisvõime halvenemine, mõtlemise tempo aeglustumine; emotsionaalne labiilsus, meeleolu varieeruvus; Krooniline isheemia toimub kolmes etapis: Heaolu üldine halvenemine ja kognitiivsete protsesside vähenemine on kombineeritud väikeste fokaalsete neuroloogiliste sümptomitega, mis on tingitud glioosi tekkimisest kroonilise isheemia kohtades. Aju plastilisus on kahjustatud. Kõik intellektuaalsed protsessid on kiiresti languses. Vaatamata esimese etapi kliinilisele pildile elavad patsiendid endiselt samas tempos. Teist etappi iseloomustab juhtiva fokaalse neuroloogilise sündroomi moodustumine. Näiteks kui eesmises ajukoores on häiritud verevarustus, tulevad esikohale liikumishäired, krambid ja patsiendi halvenenud käitumine. Inimese üldine kohanemine ühiskonnaga halveneb. Kutseoskused unustatakse. Kliinilises pildis eristatakse juhtivaid sündroome. Võimalus iseteeninduseks on kadunud. Sageli täheldatakse spontaanset uriinipidamatust. Kriitika oma olukorra suhtes on kadunud. Emotsionaalne sfäär on ärritunud: patsiendid muutuvad kuumaks, plahvatusohtlikuks. Dementsus areneb. Tavaliselt on selles staadiumis patsiendid puudega ja sageli ei suuda nad oma tegude eest vastata. Isheemia diagnoosimisel on esiteks olulised kliinilised läbivaatused ja instrumentaalsed uurimismeetodid. Patsiendil pakutakse läbida üldine ja biokeemiline vereanalüüs, kus ta pöörab tähelepanu glükoosi- ja lipiidide tasemele. Kliinilise pildi kohaselt sarnaneb isheemia neurodegeneratiivsete haigustega, mille puhul on esikohal kognitiivsete funktsioonide halvenemine. Selleks peab patsiendi läbi vaatama meditsiinipsühholoog ja psühhiaater.. Ajuisheemia ravis on järgmised eesmärgid: Peatage intellektihäirete progresseerumine. Väldi veresoonte ummistumist ja isheemiat. Seetõttu on teraapia eesmärk vereringe normaliseerimine ja biokeemilise vereanalüüsi normaalsete näitajate taastamine. Selleks on ravimite hulgas ette nähtud antihüpertensiivsed, hüpolipideemilised, trombotsüütidevastased ja kombineeritud ravimid.. Kirurgilist ravi kasutatakse ägedates haigusseisundites, kui arter on tihendatud mahulise protsessi abil. Ravi rahvapäraste ravimitega kaotab traditsiooniline meditsiin kõigis aspektides. See on ebaefektiivne ja puudub tõendusmaterjal. Rahvapäraste ravimitega ravimisel puudub kontroll haiguse dünaamika üle, seetõttu on sellise teraapia üle otsustavatel inimestel oht saada tüsistusi ja tagajärgi dementsuse, isheemilise insuldi, ajuinfarkti ja surma kujul.. Kalorite sisaldus peaks vastama inimese energiatarbimisele. Terve päeva arvuti taga istudes ei saa palju süüa. Rasva vähendamine. Piira rasvase piima, hapukoore või juustu kogust. Välistage ka rasvane liha. Suurendage köögiviljade ja puuviljade kogust. Piirake suhkrut vähemalt kahele. Lisage dieeti putru, eriti tatar. Õhtusöögiks on soovitatav lisada mereande üks kord nädalas: krevetid, kala, rannakarbid. Ajuvereringe ebapiisavus põhjustab isheemia ilminguid. Haiguse alguse märk on ajukudede halb täitmine hapnikuga, mille tõttu toimub rakkudes hüpoksia (hapniku nälg). Aju võtab enda alla vaid 3% kõigist inimese süsteemidest, kuid rohkem kui teised vajavad ta hapnikuga varustatud vereringet. Kui neuroloogid diagnoosivad ajuisheemiat krooniliselt, tähendab see, et on oht mitte ainult vastsündinud või täiskasvanud patsiendi elutähtsatele funktsioonidele, vaid ka kogu nende elule. See haigus põhjustab hapnikupuudust, kuna verevool ajurakkudesse ei anna vajalikus koguses toitaineid. Ajuveresoonte isheemia tekib veresoonte ummistuse tõttu kolesterooliosakestega, mistõttu nad ei vea verd normaalsel tasemel. Aju hapnikuvaegus võib igale inimesele lõppeda surmaga, kuna ajurakke ei taastata. Kolesterooliga ummistunud anum ei suuda oma funktsiooni täita, seetõttu ilmnevad ajukoes isheemia tunnused. Riskitegurid on järgmised: Inimeste kroonilise ajuisheemia arengu peamine põhjus on aju ateroskleroos. Selle haigusega kogunevad veresoonte sisemistele seintele rasvavarud. Kolesterool ahendab valendikku järk-järgult, häirides verevarustust. Arterite täieliku ummistuse korral tekib verehüüve, mis viib ka isheemia arenguni. Haigust provotseerivad tegurid: Ateroskleroos võib provotseerida patsiendi ohtliku seisundi - aju isheemilise rünnaku. See ei mõjuta ajurakke, kuid on insuldi kuulutaja. Aju transistori isheemiline atakk areneb kiiresti, kuid kestab 2 kuni 30 minutit. Haiguse sümptomid on erinevad, sõltuvalt sellest, millist ajuosa see mõjutab: Kui unearter on blokeeritud, ilmnevad lihasnõrkus, pimedaksjäämine, tundlikkuse halvenemine. Selgroolüli anumate blokeerimise korral ilmneb silmade lõhe, mis on liikumise rikkumine. Kroonilise haiguse esimene sümptom on väsimus, nii et koronaararterite haigust saab tuvastada varajases staadiumis arsti õigeaegse visiidiga. Kui seda ei tehta, siis haigus progresseerub aja jooksul kiiresti, laiendades mõju ulatust. Olukorra halvenemisele viitavate sümptomite spekter: fokaalsed peavalud; Diskleeruva entsefalopaatia staadiumid Progressiivse kroonilise ajuisheemia sündroomi nimetatakse distsirkulatoorseks entsefalopaatiaks. Patoloogia jaguneb kolmeks astmeks: Subjektiivsed sümptomid: müra peas, unehäired, ebakindel kõndimine, peavalud. Visuaalsel kontrollimisel võib arst märgata sammu pikkuse vähenemist, kõõluste reflekside taaselustamist ja posturaalse stabiilsuse vähenemist. Psühhotroopsed uuringud näitavad kahjustatud kognitiivset aktiivsust, tähelepanu, mälu. Ajukahjustus on hajus, muutused on endiselt pöörduvad, patsient on sotsiaalselt kohanenud. Selgete kliiniliste sümptomite teke: vaimsete protsesside aeglustumine, halvenenud mõtlemine, võime kontrollida toiminguid, depressioon, apaatia. Võimalikud on häired öise urineerimise näol, patsiendi sotsiaalne kohanemine väheneb. Etapp vastab puude rühmale 2-3. Iseloomulikud on samad sündroomid nagu haiguse II astmel, kuid nende mõju suureneb. Kognitiivne kahjustus jõuab raskekujulise dementsuseni, millega kaasnevad rasked käitumuslikud patoloogiad. Areneb krooniline uriinipidamatus, väikeaju häired ja raske parkinsonism. Sotsiaalne kohanemine on täielikult häiritud, patsient kaotab võimaluse ennast iseseisvalt teenindada. Etapp vastab 1-2 invaliidigrupile. Tserebrovaskulaarsete õnnetuste diagnoosimine Patsiendi läbivaatusskeem lahendab korraga mitu probleemi: kahjustuse lokaliseerimine, tüüp ja ulatus, patoloogia tõenäoline põhjus ja kaasnevad haigused. Pärast patsiendi küsitlemist ja haiguse provotseerida võivaid tegureid tuvastades saadab arst ta diagnoosimiseks. Krooniline ajuisheemia tuvastamiseks kasutatakse MRI-d, mis visualiseerib probleemset piirkonda, ja dupleks skaneerimist, näidates mõjutatud laevade asukohta. Ajuveresoonte talitlushäired aitavad kaasa paljude isheemiliste haiguste arengule. Neist kõige raskem on tserebrovaskulaarne puudulikkus. Patoloogilise seisundi ravi pärast diagnoosimist määratakse individuaalselt. Sageli kasutavad nad ravimteraapiat, kohandavad elustiili. Insuldi arengu vältimiseks määratakse patsiendile mõnikord kirurgiline ravi. Krooniline ajuisheemia (CCI) on haiguse rahvusvaheline nimetus, mida tuntakse kui distsirkulatoorset entsefalopaatiat. Mõlemad nimetused kirjeldavad haiguse olemust väga hõlpsalt: krooniliste vereringehäirete tõttu kannatab aju pidevalt isheemia, see põhjustab ajukoe väikeste fookuskahjustuste esinemist ja mitmesuguste psühhoneuroloogiliste häirete ilmnemist. CCI arengu kõige olulisemad põhjused on tänapäeval ateroskleroos ja hüpertensioon, mis põhjustavad aju arterite kahjustusi. Venoosse voodi patoloogiliste muutuste, vere hüübimissüsteemi ja keha toimimise autonoomse reguleerimise põhjustatud haiguse juhtumid on palju vähem levinud. Lisaks peamistele põhjustele mängivad KKI arendamisel olulist rolli ka provotseerivad tegurid (riskifaktorid). Need võib jagada kahte suurde rühma: rühmadesse, mida saab korrigeerida, ja rühmadesse, mida ei saa parandada. Parandamata tegurite hulka kuuluvad: Pärilik eelsoodumus. Kui keegi perekonnast kannatas ajuveresoonkonna õnnetuste käes, on järeltulijatel CCI tekke oht palju suurem.. Eakas vanus. Mida vanem inimene on, seda tõenäolisem on, et neil areneb CCI.. Halvad harjumused. Kõik saavad suitsetamisest loobuda ja alkoholitarbimist piirata. Veelgi enam, kõige olulisem on loobuda sigarettidest, kuna just need kitsenevad ja muutuvad hapramaks.. Diabeet. On vaja selle haiguse õigeaegne tuvastamine ja selle ravi läbiviimine. Miks on CHEM ohtlik?? Võib-olla pole kroonilisest ajuisheemiast nii palju räägitud, kui see haigus pole üks juhtivaid inimesi, mis põhjustab puude. Inimesed, kellel on selle vaeva viimane staadium, muutuvad absoluutselt abituks, nad ei suuda ennast teenida, ei suuda ümbritseva maailmaga piisavalt reageerida ega saa mõnel juhul normaalselt liikuda (reeglina antakse neile esimese rühma puue). Lisaks võib krooniliste vereringehäirete ja ajuisheemia taustal areneda äge häire - isheemiline või hemorraagiline insult. Need patoloogilised seisundid on surmavad. Haiguse arengu algfaasis on sümptomid üsna soovimatu, kuna need esinevad ka teiste haiguste, aga ka banaalse ületöötamise korral. Näiteks: Nende märkide ilmnemist ei saa eirata, eriti kui esinevad kaasnevad haigused ja sellised patoloogilised seisundid nagu arteriaalne hüpertensioon, suhkurtõbi, rasvumine, düslipideemia, suurenenud verehüübimine, eelnevad insuldid jne.. Ajuisheemia kroonilises staadiumis on kolm etappi (kraadi): 1. astme CCI-d iseloomustavad mitmesugused subjektiivsed häired, see tähendab heaolu häired, mille üle patsient kaebab. See on pearinglus ja peavalud, mäluhäired ja müra peas, töövõime halvenemine ja motiveerimata nõrkus. Objektiivselt saab arst tuvastada patsiendil mõned neuroloogilised häired ja asteenilise sündroomi tunnused. II astme keemial on juba tõsisemad ilmingud - patsiendi töövõime mitte ainult ei halvene, vaid kaob täielikult. Kõik ülalkirjeldatud sümptomid on süvenenud ja neile lisanduvad emotsionaalsed ja tahtlikud häired. Lisaks muutuvad neuroloogilised häired väljendunud, neuropatoloog saab juba tuvastada domineeriva sündroomi - diskoordineeriv, amiostaatiline, püramiidne jne.. CCI 3. aste on dementsuse (dementsuse) staadium, mis ühineb kõigi ülaltoodud sümptomitega. Inimeste intellekt ja mälu on häiritud, kognitiivne aktiivsus on häiritud, kriitika väheneb. Üsna sageli on sellistel patsientidel minestamis- ja epilepsiahooge.. Haiguse esimesel etapil on keeruka ravimteraapia abil võimalik peatada patoloogia progresseerumine ja parandada patsiendi heaolu. Teise etapi prognoos on mõnevõrra halvem, kuid kolmas etapp on juba pöördumatuid muutusi, mida ei saa kõrvaldada isegi kõige kaasaegsemate meetoditega.. 3. astme CCI ravi toimub ainult sümptomaatiliselt, võimaldades patsiendi seisundit kuidagi leevendada. Selle põhjal võime järeldada, et heaolu halvenemist ei saa eirata, kuna ravida saab ainult aju õigeaegselt ilmnenud distsirkulatsioonipatoloogiaid.. Kui ilmnevad esimesed CCI nähud, on vaja pöörduda neuroloogi poole, kes saab uurida ja täpselt kindlaks teha, mis see on: ületöötamine või tõesti ajuvereringe rikkumine ja krooniline ajuisheemia. CCI arengu põhjuse väljaselgitamiseks määratakse patsiendile mitmeid uuringuid: Aju verd tarninud laevade Doppleri uuring. Pea CT. Täpsem biokeemiline vereanalüüs (koos lipiidiprofiili ja glükoosi kohustusliku määramisega). Lisaks suunatakse patsient CCI sümptomite esinemise korral konsultatsioonile psühhiaatri, silmaarsti, terapeudi, kardioloogi ja teiste spetsialistidega.. Ajuveresoonkonna haigused on tänapäevase meditsiini üks peamisi probleeme. On teada, et viimastel aastatel on aju veresoonkonna haiguste struktuur isheemiliste vormide suurenemise tõttu muutunud. See on tingitud arterite erikaalude suurenemisest Ajuveresoonkonna haigused on tänapäevase meditsiini üks peamisi probleeme. On teada, et viimastel aastatel on aju veresoonkonna haiguste struktuur isheemiliste vormide suurenemise tõttu muutunud. Selle põhjuseks on arteriaalse hüpertensiooni ja ateroskleroosi osakaalu suurenemine ajuveresoonkonna patoloogia peamise põhjusena. Ajuvereringe häirete üksikute vormide uurimisel võtab levimus esikohal krooniline isheemia.. Krooniline tserebraalne isheemia (CCI) on eritüüpi veresoonte peaaju patoloogia, mis on põhjustatud aju verevarustuse aeglaselt progresseeruvast difuussest häirest, mille järk-järgult suurenevad mitmesugused defektid selle toimimises. Mõistet "krooniline ajuisheemia" kasutatakse vastavalt 10. revisjoni rahvusvahelisel haiguste klassifikaatoril varem kasutatud termini "distsirkulatoorne entsefalopaatia" asemel.. Kroonilise ajuisheemia arengut soodustavad mitmed põhjused, mida tavaliselt nimetatakse riskifaktoriteks. Riskitegurid jagunevad korrigeerituteks ja parandamata väärtusteks. Parandamata tegurite hulka kuuluvad vanus, sugu, pärilik eelsoodumus. On teada, et näiteks vanemate insult või entsefalopaatia suurendavad laste veresoonkonnahaiguste tõenäosust. Neid tegureid ei saa mõjutada, kuid need aitavad eelnevalt tuvastada neid, kellel on suurenenud risk veresoonte patoloogia tekkeks, ja aitavad vältida haiguse arengut. Kroonilise isheemia arengu peamised korrigeeritud tegurid on ateroskleroos ja hüpertensioon. Suhkurtõbi, suitsetamine, alkohol, rasvumine, ebapiisav füüsiline aktiivsus, sobimatu toitumine on ateroskleroosi progresseerumise ja patsiendi seisundi halvenemise põhjused. Nendel juhtudel on vere hüübimis- ja antikoagulatsioonisüsteem häiritud, aterosklerootiliste naastude teke kiireneb. Selle tõttu on arteri luumenus vähenenud või täielikult blokeeritud (joonis). Samal ajal kujutab hüpertensiooni kriisi kulg erilist ohtu: see põhjustab aju anumate koormuse suurenemist. Ateroskleroosi poolt muudetud arterid ei suuda säilitada normaalset aju verevarustust. Laeva seinad muutuvad järk-järgult õhemaks, mis võib lõpuks põhjustada insuldi. CCI etioloogia on seotud oklusiivse aterosklerootilise stenoosi, tromboosi ja embooliaga. Teatud rolli mängivad selgrooarterite traumajärgne kihistumine, ekstravasaalne kokkusurumine lülisamba või kaelalihaste patoloogias, arterite deformatsioon nende avatuse pidevate või perioodiliste rikkumistega, vere hemorheoloogilised muutused (suurenenud hematokrit, viskoossus, fibrinogeen, trombotsüütide agregatsioon ja adhesioon). Tuleb meeles pidada, et kroonilise isheemiaga sarnaste sümptomite põhjustajaks võivad olla mitte ainult vaskulaarsed, vaid ka muud tegurid - krooniline infektsioon, neuroosid, allergilised seisundid, pahaloomulised kasvajad ja muud põhjused, millega tuleks teha diferentsiaaldiagnostika.... Kirjeldatud häirete väidetava vaskulaarse geneesi korral on vajalik kardiovaskulaarsüsteemi kahjustuste instrumentaalne ja laboratoorne kinnitamine (EKG, pea peaarterite ultraheli Doppleri sonograafia, MRA, MRI, CT, biokeemilised vereanalüüsid jne).. Diagnoosi tegemiseks tuleb järgida rangeid diagnostilisi kriteeriume: hemodünaamiliste häiretega ajukahjustuste põhjuslike seoste olemasolu (kliiniline, anamnestiline, instrumentaalne) koos kliiniliste, neuropsühholoogiliste, psühhiaatriliste sümptomite tekkega; tserebrovaskulaarse puudulikkuse progresseerumise tunnused. Kaaluda tuleks subkliiniliste ägedate aju düscirkulatoorsete häirete, sealhulgas väikeste fokaalsete, lakunaarsete infarktide, mis moodustavad entsefalopaatiale iseloomuliku sümptomatoloogia, võimalust. Peamiste etioloogiliste põhjuste tõttu eristatakse aterosklerootilist, hüpertensioonilist, segatud, venoosset entsefalopaatiat, ehkki on ka muid põhjuseid, mis võivad põhjustada aju kroonilist veresoonte puudulikkust (reuma, teise etioloogiaga vaskuliit, verehaigused jne).. CCI patoloogilist pilti iseloomustavad isheemiliselt muudetud neuronite piirkonnad või nende kaotus koos glioosi arenguga. Arenevad väikesed õõnsused (tühimikud) ja suuremad kolded. Lakunade mitmekordse olemusega moodustub nn lakunaarne olek. Neid muutusi täheldatakse peamiselt basaaltuumade piirkonnas ja neil on tüüpiline kliiniline ekspressioon 20. sajandi alguses kirjeldatud amiostaatiliste ja pseudobulbaarsete sündroomide, dementsuse vormis. autor prantsuse neuroloog P. Marie. Suures osas on arteriaalse hüpertensiooniga iseloomulik status lacunaris'e kujunemine. Sel juhul on veresoontes muutusi seinte fibrinoidne nekroosi kujul, nende plasma immutamine, miliaarsete aneurüsmide moodustumine, stenoosid. Hüpertensiivse entsefalopaatia muutustele iseloomulikuna eristatakse nn cribliure, mis on laienenud perivaskulaarsed ruumid. Seega kinnitavad protsessi kroonilist iseloomu ajuisheemia mitmed tsoonid, eriti selle subkortikaalsed piirkonnad ja ajukoored, patomorfoloogiliselt, millega kaasnevad atroofilised muutused, mis arenevad ajuveresoonte vastavate muutuste taustal. CT ja MRI abiga tuvastatakse tüüpilistel juhtudel mitmed mikrofookuskaugus, peamiselt subkortikaalsetes tsoonides, periventrikulaarselt, sageli kaasneb ajukoore atroofia, aju vatsakeste laienemine, leukoaraiosi nähtus ("periventrikulaarne fluorestsents"), mis peegeldab demüelinisatsiooniprotsessi. Kuid sarnaseid muutusi võib täheldada normaalse vananemise ja aju primaarsete degeneratiivsete-atroofiliste protsesside ajal.. CCI kliinilisi ilminguid ei tuvastata CT ja MRI uuringutega alati. Seetõttu ei saa neurograafiliste meetodite diagnostilist väärtust üle hinnata. Patsiendile õige diagnoosi seadmine nõuab arstilt objektiivset kliinilise pildi ja instrumentaaluuringute andmete analüüsi. Ajuisheemia patogenees on tingitud peaaju vereringe puudulikkusest selle suhteliselt stabiilsel kujul või korduvate lühiajaliste düsirkulatsiooni episoodide kujul. Veresoonte seina patoloogiliste muutuste tagajärjel, mis arenevad arteriaalse hüpertensiooni, ateroskleroosi, vaskuliidi jne tagajärjel, on ajuvereringe autoregulatsiooni rikkumine, suureneb sõltuvus süsteemse hemodünaamika seisundist, mis osutub ka südame-veresoonkonna samade haiguste tõttu ebastabiilseks. Sellele lisanduvad süsteemse ja aju hemodünaamika neurogeense reguleerimise häired. Aju sama hüpoksia põhjustab ajuvereringe autoregulatsiooni mehhanismide edasist kahjustamist. Akuutse ja kroonilise ajuisheemia patogeneetilistel mehhanismidel on palju ühist. Ajuisheemia peamised patogeneetilised mehhanismid moodustavad "isheemilise kaskaadi" (V. I. Skvortsova, 2000), mis hõlmab: kaltsiumi kogunemine ja laktatatsidoos; varase reageerimise geenide ekspressioon koos plastivalkude depressiooni arenguga ja energiaprotsesside vähenemisega; Aju neuronite kahjustuses mängib peamist rolli seisund, mida nimetatakse "oksüdatiivseks stressiks". Oksüdatiivne stress on vabade radikaalide liigne rakusisene akumuleerumine, lipiidide peroksüdatsiooni (LPO) protsesside aktiveerimine ja LPO-toodete liigne akumuleerumine, mis raskendab glutamaadi retseptorite ületäitumist ja tugevdab glutamaadi eksitotoksilist toimet. Glutamaadi eksitotoksilisuse all mõistetakse N-metüül-D-aspartaadi NDMA retseptorite ergastamise vahendajate hüperstimulatsiooni, mis kutsub esile kaltsiumikanalite laienemise ja selle tagajärjel kaltsiumi massilise sissevoolu rakkudesse, millele järgneb proteaaside ja fosfolipaaside aktiveerimine. See viib neuronaalse aktiivsuse järkjärgulise languseni, neuronite ja glia suhte muutumiseni, mis põhjustab aju metabolismi halvenemist. CCI patogeneesi mõistmine on piisava, optimaalselt valitud ravistrateegia jaoks vajalik. Kuna kliinilise pildi raskusaste suureneb, suurenevad patoloogilised muutused aju veresoonkonnas. Kui protsessi alguses tuvastatakse ühes või kahes põhianumas stenoosivad muutused, siis enamus või isegi kõik pea peaarterid on oluliselt muutunud. Samal ajal ei ole kliiniline pilt identne suurte veresoonte kahjustusega patsientide ajuverevoolu autoregulatsiooni kompenseerivate mehhanismide olemasolu tõttu. Koljusiseste veresoonte seisund mängib olulist rolli ajuvereringe häirete kompenseerimise mehhanismides. Hästi arenenud ja säilinud tagatise ringluse radade korral on võimalik rahuldav hüvitamine, isegi kui see kahjustab mitut suurt laeva. Vastupidi, peaaju veresoonte struktuuri individuaalsed iseärasused võivad olla dekompensatsiooni (kliinilise või subkliinilise) põhjustajaks, raskendades kliinilist pilti. See võib selgitada ajuisheemia raskema kliinilise käigu fakti keskealistel patsientidel.. Põhilise kliinilise sündroomi kohaselt eristatakse CCI mitut vormi: difuusse tserebrovaskulaarse puudulikkusega; unearteri või vertebrobasilaarsete süsteemide domineeriv veresoonte patoloogia; vegetatiivsed-vaskulaarsed paroksüsmid; domineerivad psüühikahäired. Kõigil vormidel on sarnased kliinilised ilmingud. Haiguse algfaasis kurdavad kõik patsiendid peavalu, mittesüsteemset pearinglust, müra peas, mäluhäireid ja vaimse võimekuse langust. Reeglina ilmnevad need sümptomid märkimisväärse emotsionaalse ja vaimse stressi perioodil, mis nõuab ajuvereringe märkimisväärset suurenemist. Kui kaks või enam neist sümptomitest korduvad või püsivad pikka aega (vähemalt viimase 3 kuu jooksul) ja puuduvad orgaanilise olemuse, kõndimise ebastabiilsuse, närvisüsteemi kahjustuse nähud, tehakse eeldatav diagnoos. CCI kliiniline pilt areneb järk-järgult ja vastavalt sümptomite raskusele jaguneb see kolmeks etapiks: esialgsed ilmingud, alakompensatsioon ja dekompensatsioon.. 1. etapis domineerivad subjektiivsed häired peavalude kujul ja peas raskustunne, üldine nõrkus, suurenenud väsimus, emotsionaalne labiilsus, pearinglus, mälu- ja tähelepanu kadu ning unehäired. Nende nähtustega kaasnevad, ehkki kerged, kuid üsna püsivad objektiivsed häired anisorefleksia, diskoordineerivate nähtuste, okulomotoorse rikke, suuõõne automatismi sümptomite, mälukaotuse ja asteenia kujul. Selles etapis reeglina eraldiseisvate neuroloogiliste sündroomide (välja arvatud asteenilised) moodustumist veel ei toimu ning piisava raviga on võimalik raskust vähendada või kõrvaldada nii individuaalsed sümptomid kui ka haigus tervikuna.. Teise astme CCI-ga patsientide kaebustes on sagedamini täheldatud mäluhäireid, puudeid, pearinglust, ebastabiilsust kõndimisel, asteenilise sümptomite kompleksi ilmingud on vähem levinud. Samal ajal muutuvad fookusnähud selgemaks: suuõõne automatismi reflekside taaselustamine, näo- ja hüpoglosside närvide tsentraalne puudulikkus, koordinaatori ja okulomotoorsed häired, püramiidne puudulikkus, amiostaatiline sündroom, suurenenud mnestic-intellektuaalsed häired. Selles etapis on võimalik eraldada teatavaid domineerivaid neuroloogilisi sündroome - diskoordineerivaid, püramiidseid, amiostaatilisi, düsentilisi jne, mis võivad aidata sümptomaatilise ravi määramisel.. CCI 3. etapis on objektiivsed neuroloogilised häired diskoordineerivate, püramiidsete, pseudobulbaarsete, amiostaatiliste, psühhoorganiliste sündroomide kujul rohkem väljendunud. Paroksüsmaalsed seisundid on sagedamini esinevad - kukkumised, minestamine. Dekompensatsiooni staadiumis on tserebraalse vereringe häired võimalikud "väiksemate löökide" või pikaajalise pöörduva isheemilise neuroloogilise defitsiidi vormis, mille fokaalsete häirete kestus on 24 tundi kuni 2 nädalat. Samal ajal vastab difuusse aju ebapiisava verevarustuse kliiniline pilt mõõduka entsefalopaatia korral. Veel üks dekompensatsiooni ilming võib olla progresseeruv "täielik insult" ja selle järel tekkinud mõjud. Hajusate kahjustustega protsessi see etapp vastab raske entsefalopaatia kliinilisele pildile. Fokaalseid sümptomeid kombineeritakse sageli peaaju puudulikkuse difuussete ilmingutega.. Aju kroonilise isheemia korral on neuroloogiliste sümptomite raskuse ja patsientide vanuse vahel selge korrelatsioon. Seda tuleb eakate ja seniilsete inimeste jaoks normaalseks peetavate individuaalsete neuroloogiliste tunnuste olulisuse hindamisel meeles pidada. See sõltuvus peegeldab südame-veresoonkonna ja teiste vistseraalsete süsteemide funktsioonihäirete vanusega seotud ilminguid, mis mõjutavad aju olekut ja talitlust. Vähemal määral saab seda suhet jälgida hüpertensiivse entsefalopaatia korral. Sel juhul on kliinilise pildi raskus suuresti tingitud põhihaiguse käigust ja selle kestusest.. Koos neuroloogiliste sümptomite progresseerumisega, kuna patoloogiline protsess areneb aju neuronites, suureneb kognitiivsed häired. See kehtib mitte ainult mälu ja intelligentsuse kohta, mis on 3. järgus nõrgenenud dementsuse tasemele, vaid ka selliste neuropsühholoogiliste sündroomide suhtes nagu praxis ja gnoos. Nende funktsioonide esialgseid, põhimõtteliselt subkliinilisi häireid täheldatakse juba 1. etapis, seejärel need intensiivistuvad, muutuvad, muutuvad eristuvaks. Haiguse 2. ja eriti 3. etappi iseloomustavad kõrgemate ajufunktsioonide erksad häired, mis vähendab järsult patsientide elukvaliteeti ja sotsiaalset kohanemist.. CHM-i pildil eristatakse mitut põhilist kliinilist sündroomi - tsefalgiline, vestibulo-ataksiline, püramiidne, amiostaatiline, pseudobulbaarne, paroksüsmaalne, vegetatiivne-vaskulaarne, psühhopatoloogiline. Tsefalgilise sündroomi tunnusjooneks on selle polümorfism, ebajärjekindlus, enamikul juhtudel puudub side spetsiifiliste vaskulaarsete ja hemodünaamiliste teguritega (välja arvatud peavalu hüpertensioonilises kriisis, kus on kõrge vererõhk), esinemissageduse vähenemine haiguse progresseerumisel.. Teine levinum on vestibulo-ataksiline sündroom. Patsientide peamised kaebused on: peapööritus, kõndimisel püsiv ebakindlus, koordinatsioonihäired. Mõnikord, eriti algstaadiumis, ei märka pearinglust kurdavad patsiendid koordinatsioonihäireid. Ka otoneuroloogilise uuringu tulemused pole piisavalt soovituslikud. Haiguse hilisemates staadiumides on subjektiivsed ja objektiivsed diskoordinatsioonihäired omavahel selgelt seotud. Pearinglus, ebastabiilsus kõndimisel võib osaliselt olla seotud vanusega seotud muutustega vestibulaarse aparaadis, motoorses süsteemis ja vestibulaarse cochlear närvi isheemilise neuropaatiaga. Seetõttu on subjektiivsete vestibulo-ataksiliste häirete olulisuse hindamiseks oluline nende kvalitatiivne analüüs patsiendi küsitlemisel, neuroloogilisel ja otoneuroloogilisel uurimisel. Enamasti põhjustab neid häireid krooniline vereringepuudulikkus vertebrobasilaarse arteriaalse verevarustuse basseinis, seetõttu tuleb tugineda mitte patsientide subjektiivsetele tunnetele, vaid otsida ajuosade difuusse kahjustuse märke, mille verevarustus toimub sellest vaskulaarsest basseinist. Mõnel juhul põhjustab 2. – 3. Staadiumi CCI-ga patsientidel ataksilisi häireid mitte niivõrd väikeaju varre funktsioonihäired, vaid eesmise varre traktide kahjustused. Parkinsonismiga patsientidel võib esineda frontaalset ataksiat ehk kõnnaku apraksiat, mis meenutab hüpokineesiat. CT uuring näitab olulist hüdrotsefaaliat (koos kortikaalse atroofiaga), see tähendab, et tekib normotensiivse hüdrotsefaalia lähedane seisund. Üldiselt diagnoositakse vertebrobasilaarse basseini vereringe puudulikkuse sündroomi CCI-ga sagedamini kui unearteri süsteemi puudulikkust.. Püramiidsündroomi tunnusjooneks on selle mõõdukas kliiniline manifestatsioon (anisorefleksia, miimiline asümmeetria, minimaalselt väljendunud parees, suukaudse automatismi reflekside taaselustamine, käte sümptomid). Reflekside eristuv asümmeetria viitab kas varasemale ajurabandusele või mõnele muule CCI varjus kulgevale haigusele (näiteks mahulised koljusisesed protsessid, traumaatilise ajukahjustuse tagajärjed). Sügavate reflekside hajunud ja üsna sümmeetriline taaselustamine, samuti patoloogilised püramiidsed refleksid, sageli koos suuõõne automatismi reflekside olulise taaselustamisega ja pseudobulbaari sündroomi väljakujunemine, eriti vanemas ja vanemas eas, viitab multifokaalsele veresoonte ajukahjustusele (kui muud võimalikud põhjused on välistatud).. Paroksüsmaalseid seisundeid täheldatakse sageli patsientidel, kellel esinevad vereringe puudulikkuse kliinilised ilmingud vertebrobasilaarses basseinis. Neid seisundeid võib põhjustada vertebrogeensete tegurite (kokkusurumine, refleks) kombineeritud või isoleeritud mõju selgrooarteritele, mis on seotud muutustega kaelalülis (dorsopaatia, osteoartriit, deformatsioonid). Vaimsed häired on KKI eri etappides üsna iseloomulikud ja vormilt erinevad. Kui algstaadiumis on need iseloomulikud asteenilistele, asteenodepressiivsetele ja ärevusdepressiivsetele häiretele, siis 2. ja eriti 3. etapis liituvad nad väljendunud düsmnestiliste ja intellektuaalsete häiretega, mis moodustavad vaskulaarse dementsuse sündroomi, mis sageli tuleb kliinilises pildis esikohale.. Elektroencefalograafilised muutused ei ole CCI spetsiifilised. Need koosnevad β-rütmi järkjärgulisest langusest, aeglase θ- ja δ aktiivsuse osakaalu suurenemisest, vahefääridevahelise asümmeetria rõhutamisest ja EEG reaktsioonivõime vähenemisest välisele stimulatsioonile.. CT omadused läbivad dünaamikat alates normaalsetest indikaatoritest või minimaalsetest atroofilistest tunnustest 1. etapis kuni aju aine selgemate väikeste fookustega muutusteni ja 2. etapi atroofiliste (väliste ja sisemiste) ilmingutes kuni järsult märgistatud kortikaalse atroofia ja hüdrotsefaaliani, mille poolkerades on mitu hüpodensi fookust. - 3. etapis. CCI aterosklerootilise, hüpertensioonilise ja segavormiga patsientide kliiniliste ja instrumentaalsete omaduste võrdlus ei ilmne selgeid erinevusi. Hüpertensiooni raske käigu korral on võimalik neuropsühhiaatriliste häirete kiirem kasv, peaaju häirete varajane avaldumine ja lakunarinfarkti suurem tõenäosus.. CCI ravi peaks põhinema teatavatel kriteeriumidel, sealhulgas patogeneetilise ja sümptomaatilise ravi kontseptsioonidel. Patogeneetilise ravistrateegia korrektseks määramiseks tuleks arvestada: haiguse staadiumiga; tuvastatud patogeneesi mehhanismid; kaasuvate haiguste ja somaatiliste komplikatsioonide esinemine; patsientide vanus ja sugu; aju verevarustuse kvantitatiivsete ja kvalitatiivsete näitajate taastamise vajadus, aju kahjustatud funktsioonide normaliseerimine; võimalus korduvate peaaju düsheemiate ärahoidmiseks. CCI ravi kõige olulisem valdkond on mõju olemasolevatele riskifaktoritele, nagu arteriaalne hüpertensioon ja ateroskleroos. Ateroskleroosi ravi viiakse läbi vastavalt üldtunnustatud skeemidele statiinide kasutamisega koos patsientide toitumise ja elustiili korrigeerimisega. Hüpertensioonivastaste ravimite valimist ja nende määramise protseduuri viib läbi üldarst, võttes arvesse patsientide individuaalseid omadusi. CCI kompleksravi hõlmab antioksüdantide, trombotsüütidevastaste ainete, aju ainevahetust optimeerivate ravimite, vasoaktiivsete ravimite määramist. Haiguse raskete asthenodepressiivsete ilmingute korral on ette nähtud antidepressandid. Antiasthenilised ravimid on ette nähtud samal viisil.. CCI ravi oluline komponent on antioksüdantse toimega ravimite manustamine. Praegu kasutatakse kliinilises praktikas järgmisi selle seeria ravimeid: Actovegin, Mexidol, Mildronaat. Actovegin on kaasaegne antioksüdant, mis on noorte vasikate deproteiinist vabastatud vereekstrakt. Selle peamine tegevus on hapniku ja glükoosi kasutamise parandamine. Ravimi mõju all on hapniku difusioon neuronite struktuurides märkimisväärselt paranenud, mis võimaldab vähendada sekundaarsete troofiliste häirete raskust. Samuti on veresoonte seinte parema aeroobse energiavahetuse ning prostatsükliini ja lämmastikoksiidi vabanemise taustal aju- ja perifeerse mikrotsirkulatsiooni oluline paranemine. Sellest tulenev vasodilatatsioon ja perifeerse resistentsuse vähenemine on sekundaarsed veresoonte seinte hapniku metabolismi aktiveerimisele (A. I. Fedin, S. A. Rumyantseva, 2002). CCI korral on soovitatav kasutada Actoveginit, eriti kui teiste ravimeetodite mõju puudub (EG Dubenko, 2002). Ravimeetod seisneb 600-800 mg ravimi tilgutamises 10 päeva jooksul, millele järgneb üleminek suukaudseks manustamiseks. CCI teraapia raviskeemis on pidev tserebraalset vereringet optimeerivate ravimite kasutamine. Kõige sagedamini kasutatavad ravimid on: cavinton, galidor, trental, instenon. Halidor (bensüklaan) on mitmesuunalise toimemehhanismiga ravim, mis on tingitud fosfodiesteraasi blokeerimisest, antiserotoniini toimest, kaltsiumi antagonismist. See pärsib trombotsüütide agregatsiooni ja adhesiooni, hoiab ära erütrotsüütide agregatsiooni ja adhesiooni, suurendades nende elastsust ja osmootset vastupidavust. Halidor vähendab vere viskoossust, normaliseerib glükoosi, ATP rakusisest metabolismi, mõjutab fosfokinaasi ja laktaatdehüdrogenaasi, suurendab kudede hapnikuvarustust. On tõestatud, et selle ravimi kasutamine 8 nädala jooksul kõrvaldab kroonilise ajuveresoonkonna puudulikkuse kliinilised ilmingud 86% -l patsientidest. Ravimil on positiivne mõju inimese emotsionaalsele keskkonnale, vähendab unustamist ja tähelepanu hajutamist. Halidori määratakse päevases annuses 400 mg 6-8 nädala jooksul. Instenon on kombineeritud neuroprotektiivse toimega ravim, mis hõlmab puriini derivaatide rühma kuuluvaid vasoaktiivseid aineid - ainet, mis mõjutab tõusva retikulaarse moodustumise olekut ja kortikaalseid-subkortikaalseid suhteid, ja lõpuks kudede hingamisprotsesside aktivaatorit hüpoksilistes tingimustes (S. A. Rumyantseva, 2002; B) V. Kovalchuk, 2002). Instenoni kolm komponenti (etofilliin, etamivan, heksobendiin) toimivad koos aju isheemilise kahjustuse patogeneesi erinevatel seostel. Puriini seeria vasoaktiivne komponent etofülliin aktiveerib müokardi metabolismi, suurendades insuldi mahtu. Hüpokineetilise vereringe liikumisega normokineetiliseks tüübiks kaasneb peaaju verevoolu suurenemine. Komponendi oluline toime on neerude verevoolu suurenemine ja selle tagajärjel dehüdratsioon ja diureetiline toime.. Heksobendiin stimuleerib selektiivselt ainevahetust, suurendades hapniku ja glükoosi kasutamist tänu suurenenud anaeroobsele glükolüüsile ja pentoositsüklitele. Samal ajal on aju ja süsteemse verevoolu autoregulatsiooni füsioloogilised mehhanismid stabiliseerunud.. Instenoni manustatakse intramuskulaarselt 2,0 ml, kursus on 5-10 protseduuri. Seejärel jätkatakse instenon-forte suukaudset manustamist, 1 tablett 3 korda päevas kuu jooksul (S. V. Kotov, I. G. Rudakova, E. V. Isakova, 2003). Neuroloogiliste sümptomite selget taandarengut täheldatakse 15. – 20. Ravipäeval. Eriti hea efekt ilmneb Actovegini (tilguti) ja instenoni (intramuskulaarne süstimine või suu kaudu manustamine) kombineeritud kasutamisel. Asterooniravil on positiivne mõju kognitiivsetele funktsioonidele, eriti mnesetilise aktiivsuse ja psühhomotoorsete funktsioonide reguleerimisele. CCI kompleksravis pööratakse suurt tähelepanu nootroopse toimega ravimitele, mis suurendavad ajukoe vastupidavust mitmesugustele kahjulikele metaboolsetele mõjudele (isheemia, hüpoksia). Piratsetaami derivaadid (nootropiil, lutsetaam), entsefabool on tegelikult "nootropiilsed". Piratsetaam suurendab kõrge energiasisaldusega fosfaatide (ATP) sünteesi, võimendab hüpoksilistes tingimustes aeroobset ainevahetust, hõlbustab impulsside juhtivust, normaliseerib rakumembraanide fosfolipiidide ja nende läbilaskvuse suhet, suurendab retseptorite tihedust ja tundlikkust, parandab peaaju poolkerade vastastikmõju, parandab kesknärvisüsteemi ainevahetusprotsesse, hõlbustab närvisüsteemi edasikandumine. Piratsetaam parandab trombotsüütidevastaste omaduste tõttu mikrotsirkulatsiooni, hõlbustab närviimpulsside juhtimist ja parandab aju poolkerade vastastikmõju. Ravim normaliseerib rakumembraanide fosfolipiidide suhet ja suurendab nende läbilaskvust, hoiab ära erütrotsüütide adhesiooni, vähendab trombotsüütide agregatsiooni, vähendab fibrinogeeni ja VIII faktori taset, leevendab arteriooli spasme. Ravim on ette nähtud päevases annuses 2,4-4,8 g 8-12 nädala jooksul. Encephabol on püritinooli derivaat. Ravim suurendab retseptorite tihedust ja tundlikkust, normaliseerib neuroplastilisust. Sellel on neuroprotektiivne toime, stimuleerib õppeprotsesse, parandab mälu, meeldejätmist ja keskendumisvõimet. Entsefabool stabiliseerib neuronite rakumembraane, pärssides lüsosomaalseid ensüüme ja takistades vabade radikaalide teket, parandab vere reoloogilisi omadusi, suurendab erütrotsüütide konformatsioonivõimet, suurendades nende membraanis ATP sisaldust. Täiskasvanute jaoks on keskmine päevane annus 6–8 nädalat 600 mg. Trombotsüütidevastaste ravimite hulka kuuluvad atsetüülsalitsüülhape ja selle derivaadid (kardiomagnyüülrühm, trombootiline ACC). Arvestades atsetüülsalitsüülhappe määramise vastunäidustusi, kasutatakse sageli muid trombotsüütidevastase toimega ravimeid (curantil, tiklid, plavix). CCI sümptomaatiline ravi hõlmab selliste ravimite kasutamist, mis vähendavad haiguse erinevate sümptomite ilmnemist. Kõigil patsientidel, kellel on 2. – 3. Staadium, on soovitatav välja kirjutada ärevusvastased või antidepressandid. Pikaajalise kasutamise korral on kõige ohutumad bensodiasepiinide sarja ravimid. Grandaksiin on ebatüüpiline bensodiasepiini derivaat, selektiivne anksiolüütikum. Ravim kõrvaldab tõhusalt ärevuse, hirmu, emotsionaalse stressi ilma sedatsiooni ja lihaste lõdvestamiseta. Ravimil on vegetatiivselt korrigeeriv toime, mis võimaldab seda kasutada raske vegetatiivse-veresoonkonna sündroomiga patsientidel.. Aju kroonilise vaskulaarse patoloogia levimus, kursuse kulgemine, patsiendi suur puue määravad CCI-ravi probleemi sotsiaalse ja meditsiinilise tähtsuse. Praegu on kliinilises praktikas kalduvus suurendada mittemedikamentoossete ravimeetodite kasutamist. Selle põhjuseks on asjaolu, et patsientidel puudub pikaajalise terapeutilise järelmõjuga ravimite sõltuvus.. Arvestades CCI patogeneetiliste mehhanismide keerukust, on ravi käigus vaja saavutada süsteemse ja peaaju vereringe normaliseerimine, korrigeerida ainevahetust ajukoes, hemorheoloogia seisundit. Praegu on CCI ilmingute farmakoloogilise korrigeerimise võimalused üsna ulatuslikud, need võimaldavad kasutada erinevaid ravimeid, mis mõjutavad närvikoe postiseemiliste ja posthüpoksiliste kahjustuste patogeneesi kõiki seoseid.. Seega nõuab põhjuste tuvastamine, riskifaktorite väljaselgitamine ja seega ajuveresoonte kroonilise patoloogia arengu tõhusa sihipärase ravi ja ennetamise reaalne võimalus täpseid teadmisi haiguse manifestatsiooni struktuuriliste, füsioloogiliste ja kliiniliste tunnuste kohta. See muutub võimalikuks tänu süstemaatilisele lähenemisele etioloogia, patogeneesi, kliiniku ja kaasaegsete ravimeetodite uurimisel.. Tserebraalne isheemia on peaaju ateroskleroosist põhjustatud verevoolu langus (ladina aju juurest - aju). töötleb meeli käsitlevat teavet; Selle töö ebaõnnestumine ohustab kogu organismi elutähtsat tegevust. Tuimus kui ajuisheemia üks sümptomeid on tingitud asjaolust, et sensoorseid andmeid töödeldakse valesti või ei edastata neuronite kaudu. Need on ajutise pimeduse põhjused. Aju osaleb otsuste tegemises, seetõttu täheldatakse kroonilise ajuisheemiaga CCI-ga patsientidel mõtteprotsesside pärssimist. Kesknärvisüsteemi ülemise osa - kesknärvisüsteemi - mis tahes patoloogia mõjutab negatiivselt paljusid elutegureid. Sümptomeid saab peita - see on tüüpiline haiguse algfaasis. Mida heledamad nad ilmuvad, seda rohkem haigust alustatakse.. Esimene areneb vastavalt mööduva isheemilise ataki põhimõttele - TIA, mikrolöök või ägeda ajuveresoonkonna õnnetuse rünnak - insult. See on mööduv isheemia, vastasel juhul - ajuvereringe mööduv rikkumine - PNMK või isheemiline insult. Ägeda seisundi põhjustajaks on verevoolu blokeerimine embooli või haiguse kaugelearenenud kroonilise vormi tõttu. Viimane areneb omakorda järk-järgult, kui vereringe kitseneb.. Kolesterooli naastud on madalama tihedusega lipoproteiinid. Just nad "kägistavad" elundeid, põhjustades vereringe hüpoksiat. Need võivad tekkekohast lahku minna ja veresoonte kaudu ringlema. Emboli võib olla kolesterool või veri. Verehüübed on ohtlikud põletikulise protsessi tekkimise võimalusega. Isheemia ennetamine, nagu paljude teiste haiguste puhul, seisneb tervisliku eluviisi hoidmises. Vajalik on vältida stressi, võimaluse korral mitte üle süüa, pidada kinni kolesteroolivastasest dieedist, sportida, loobuda alkoholist ja suitsetamisest, olla värskes õhus. närvisüsteemi talitlushäired, põhjustades kõnehäireid või nägemisprobleeme; külmatunne peopesades ja jalgades. Haiguse süvenedes võivad sümptomid süveneda. See edeneb järk-järgult. Eksperdid eristavad 3 isheemia staadiumi või kraadi. Mõni tõstab esile ka neljanda. Isheemilise ataki sümptomid tuleks eraldi loetleda: tundlikkuse kaotuse tsoonide rünnakud; kehaosa või poole halvatus; Silmaprobleemid tekivad seetõttu, et nende signaalid lähevad visuaalsesse ajukooresse, mis asub kuklaluus. Lokaalne tuimus on tingitud asjaolust, et mõjutatakse parietaalkeha somatosensoorse ajukoore neuroneid, kus edastatakse kombatavat teavet. Ajutüve punane tuum, basaalganglionid, väikeaju ja mitte ainult vastutavad inimese motoorse aktiivsuse eest. Kui eesmise laugude ajukoore motoorsetes piirkondades toimuvad protsessid on häiritud, on patsiendil raskusi liikumiste reguleerimisega kuni halvatuseni. Aju erinevad osad vastutavad elutähtsa aktiivsuse erinevate tegurite eest. Emotsioone kontrollib amügdala, tähelepanu - retikulaarse moodustumisega, mälu - hipokampusega. Mõne ajuhaiguse diagnoosimisel on raskusi see, et nende sümptomid on sarnased eakate inimeste heaolu "standardsete" muutustega. Ajuisheemia teine tunnus on see, et selle sümptomid on väga individuaalsed, kuna erinevatel inimestel mõjutavad kesknärvisüsteemi peaorgani erinevad osad. Diagnoosimisel mängib olulist rolli patsiendi sugulaste vaatlus. Nad oskavad toimuvaid muutusi täpsemalt kirjeldada. Letargia ja teadvuse segaduse tõttu ei saa täielikult tugineda patsiendi sõnadele.. On olemas põhilised ja täiendavad eeltingimused. Esimeste hulgas on aju vereringe ebapiisav, mis põhjustab hüpoksia - hapniku nälgimist. See tekib arteri valendiku ahenemise või selle täieliku ummistuse - obstruktsiooni tõttu. Ilma hapnikuta ei saa rakud täielikult funktsioneerida. Kui see protsess viibib, võib alata nekroos - kudede nekroos, mida muidu nimetatakse südameinfarktiks. Aju hüpoksia on iseloomulik selliste patoloogiate korral nagu arteriaalne hüpertensioon ja ateroskleroos, mis on tingitud ajuveresoonte siseseinale kogunenud rasvavarudest. Ajuarteri valendiku sulgemist trombi abil nimetatakse tromboosiks. Verehüüve moodustub otse ajus või toimub verega teisest kehaosast. "Rändavat" trombi nimetatakse embooliks. See moodustub seina peal, kuid mis tahes tegurite mõjul puruneb ja liigub vereringesüsteemi kaudu, kuni see takerdub arteriaalse kanali kitsamasse ossa. Valendiku ahenemist võib täheldada mitte ühes kohas, vaid mitmes. Ajuisheemia täiendavad põhjused on järgmised: südame-veresoonkonna haigused, millega kaasneb häiritud keskne hemodünaamika. Näiteks äge südamepuudulikkus müokardiinfarkti taustal, bradükardia, tahhükardia; vaskulaarsed kõrvalekalded nagu kompressioon, lokaalne arteri spasm; EKG ja EchoCG: milles on erinevus? Düstoonia relapsi viitavad sümptomidVSD on häirete kompleks, mis põhjustab ohutute, kuid valulike sümptomite ilmnemist. Mõnedel inimestel kestavad haiguse rahulikkusperioodid (remissioon) mitu kuud, teised tunnevad ebamugavustunnet iga paari nädala tagant.


text: Hea teada Aktsepteerime järgmisi krediitkaarte: VISA, MasterCard, EuroCard, American Express. Lähim rahaautomaat on Baltijaamas 200 m kaugusel Hansapanga kontoris. Hommikusöök serveeritakse hotelli restoranis St. Michael's: E - R 7:00-10:00; L - P 8:00-11:00 Külalised, kes ei ööbi meie hotellis, saavad osta hommikusöögi hinnaga 17,50 EUR hotelli vastuvõtust. Toateenindus: toidud, suupisted ning joogid numbrituppa - 07:00-23:00. Tellimine hotelli vastuvõtust. Auto parkimine hotelli valvatavas siseõues 15 EUR/24h. Palume ette tellida. Aktsepteerime järgmisi liikmekaarte: Baltic Hotel Group Client Car Hotell Express Card Hotel Vip Club Pure Upgrades Card Hotel Golden Card (Zolotaja Karta) Kasulikke linke: Baltic Hotel Vana Wiru Tallinnas Baltic Hotel Promenaadi Haapsalus Baltic Hotel Group koostööpartnerid: Eesti esimene ja ainus juusturestoran St. Michael Tallinna ainus õllerestoran-pruulikoda Beer House Info Eesti kohta: Eesti Instituut koduleht - infot inglise ja eesti keeles Eesti Välisministeerium - välisesindused, konsulaarinfo jne. Ekspress Hotline infoliin - aadressid, telefoninumbrid, lahtiolekuajad jms. Info Tallinna kohta: Tallinna ametlik turismilehekülg - sündmuste kalender, vaatamisväärsused, linna plaan jms. Lapshoidmisteenus - T&V Koduabi lapsehoidmisteenus hotellis või spetsiaalses lastekeskuses Reisitranspordi info: Reisilaevade sõidugraafik ja online müügisüsteem Lennupiletite andmebaas Amadeus Turismiajakirjandus inglise keeles: