text: Albaania lähiajalugu See artikkel käsitleb kommunistliku liikumise algust Albaanias ning Albaania ajalugu alates 1939. aastast. Kommunistliku liikumise algajad Sõdadevahelisel perioodil leidis kommunistlik liikumine Albaanias vähe pooldajaid, sest ühiskond oli kirjaoskamatu, talupoeglik ja islamiusuline ning salapolitsei poolt jälgitud. Kommunistlik partei tekkis alles Teise maailmasõja ajal. Kui Fan Noli 1924 põgenes Itaaliasse ja hiljem USA-sse, siis mõned tema vasakpoolsed pooldajad suundusid Moskvasse, kus nad ühinesid Kommunistlike Parteide Balkani Konföderatsiooniga ning seega ühtlasi Kommunistliku Internatsionaaliga (Kominterniga). 1930 lähetas Komintern Ali Kelmendi Albaaniasse kommunistlikke rakukesi organiseerima. Et aga Albaanias puudus nimetamisväärne töölisklass, leidis marksism väga vähe pooldajaid. Nendeks olid mõned riiakad läänemeelsed peamiselt toski intellektuaalid ning maata talupojad, kaevurid ja mõned teised Albaania mahajäänud ühiskonna ja majandusega rahulolematud inimesed. Kelmendi oli sunnitud Albaaniast põgenema. Hispaania kodusõja ajal võitles ta Garibaldi-nimelises rahvusvahelises brigaadis. Hiljem andis ta Prantsusmaal välja propagandistlikku ajalehte. Albaania kommunistide keskuseks jäi Pariis, kuni pärast Prantsusmaa langemist 1940 nad välja saadeti. Itaalia okupatsioon Kui Saksamaa annekteeris Austria ja ähvardas Tšehhoslovakkiat, leidis Itaalia, et ta on muutumas teljeriikide seas teisejärguliseks. Et Albaania kuningale oli sündinud troonipärija, tekkis oht, et tekib dünastia. Kui Hitler 15. märtsil 1939 tungis Mussolinit eelnevalt informeerimata Tšehhoslovakkiasse, otsustas Itaalia diktaator annekteerida Albaania. 17. märtsil teatas Saksamaa suursaadik Roomas Mussolinile, et Saksamaa on valmis Albaania annekteerimist toetama. Itaalia kuningas Vittore Emmanuele III kritiseeris seda plaani, sest pidas seda tarbetult riskantseks. Ent 25. märtsil 1939 esitas Rooma Tiranale ultimaatumi, nõudes, et see nõustuks Albaania minemisega Itaalia protektoraadi alla. Ettekäändeks oli see, et Albaania kuritarvitab Itaalia raha. Kuningas Zog keeldus vastutasuks Albaania täieliku ülevõtmise ja koloniseerimise eest itaallaste poolt raha vastu võtmast. Teise versiooni järgi pakuti talle ühe Itaalia kindrali poolt formaalse kuningliku staatuse säilimist. Varem oli Zog keeldunud legaliseerimast fašistlikku parteid. Kuningas püüdis aega võita. Aprilli alguses algas Albaanias mobilisatsioon. Zog esitas 5. aprillil abipalve demokraatlikele riikidele ja 6. aprillil Balkani Antandile. 6. aprillil evakueerusid Tiranast itaallased eesotsas saatkonnaga. 7. aprillil 1939 tungisid Mussolini väed Albaaniasse. 50 000 Itaalia dessantväelast maabus Albaania sadamalinnades Durrëses, Vlorës, Shëngjinis ja Sarandës, samal ajal kui linnu sõjalaevadest pommitati. Hoolimata visast vastupanust mõnel pool, eriti Durrëses, said itaallased Albaaniast kiiresti jagu. Itaallaste rünnak oli siiski halvasti korraldatud ning õnnestus ainult tänu albaanlaste vastupanu kaootilisusele. Kuigi kuningas Zog oli püüdnud vähendada Itaalia kontrolli relvajõudude üle, ei suutnud Albaania väed osutada Itaaliale olulist vastupanu. Reservväelasi, kes olid saanud väljaõppe ajateenistuses, oli küll vähemalt 50 000, kuid Albaania valitsus ei jõudnud neid mobiliseerida. Itaalial oli 40 000 meest Albaania 14 000 vastu, ning Albaania okupeeriti ja annekteeriti nädala ajaga. Tahtmata muutuda Itaalia marionetiks, põgenes kuningas Zog koos oma abikaasa kuninganna Geraldine Apponyi ja 5. aprillil sündinud väikese poja Lekaga Kreekasse ja lõpuks Londonisse. Ta saatis kõigepealt autoga teele naise ja lapse, ja kui need olid kindlas kohas, läks ta peaministri residentsi ja edastas sealt üleskutse Albaania rahvale võidelda okupantide vastu viimse veretilgani. Seejärel põgenes ta Kreekasse, väidetavalt ratsa. Ta olevat kaasa võtnud ka suure osa riigikassast. 8. aprilli hommikul kell 9.30 hõivasid Itaalia väed Tirana. Pärastlõuna jooksul jõudsid motoriseeritud kolonnid Shkodërisse ja Elbasani. Itaalia komandör kindral Alfredo Guzzoni maandus Tiranas ning veidi hiljem saabus samuti lennukiga Itaalia välisminister krahv Ciano ning teatas teda vastu võtnud Albaania delegatsioonile, et Itaalia väed on tulnud tagama korda, õitsengut ja progressi, sekkumata Albaania kui natsiooni olemasolusse. Albaanlastest moodustati Ajutine Administratiivkomitee, mis täitis 9. aprillist 12. aprillini valitsuse kohustusi. Selle eesotsas oli Xhafer Ypi, kes selles ametis oli ühtlasi riigipea kohusetäitja. Ajutine Administratiivkomitee kutsus 12. aprilliks Tiranas kokku Asutava Kogu, mis kiitis heaks personaaluniooni Itaaliaga: Albaania kuningaks pidi saama Itaalia kuningas Vittorio Emmanuele III. Samuti seadis Asutav Kogu itaallaste dirigeerimisel ametisse valitsuse, mida juhtis Shefqet Verlaci. Välisminister oli Xhemil Dino, rahandusminister Fejzi Alizoti, justiitsminister Xhafer Ypi, majandusminister Andon Beça ja haridusminister Ernest Koliqi. Kuni Itaalia kuninga troonileastumiseni oli riigipea kohusetäitjaks Shefqet Verlaci. 16. aprillil saabus Rooma Albaania delegatsioon, mis tegi Quirinales Itaalia kuningale ametliku ettepaneku võtta vastu Albaania kroon. Kuningas nõustus. 22. aprillil määrati Albaania asekuningaks Francesco Jacomoni di San Savino. Varsti sulatati Albaania sõjavägi ja diplomaatiline teenistus kokku Itaalia omaga. Kreeka avantüür Kui Saksa väed olid alistanud Poola, Taani ja Prantsusmaa, otsustas Mussolini teha Albaaniast hüppelaua Kreekase. Rünnak algas 28. oktoobril 1940. Kahe diktaatori kohtumisel Firenzes hämmastas Mussolini Hitlerit teatega sissetungist Kreekasse. Mussolini arvestas kiire võiduga, ent Kreeka vastupanuvõitlejad peatasid Itaalia armee ja jõudsid varsti Albaaniasse. Kreeklased vallutasid Korçë ja Gjirokastëri ning ähvardasid itaallased Vlorë sadamalinnast välja ajada. 1939. aasta jooksul olid itaallased allutanud osa Albaania relvajõududest oma üksustele. Ent Albaania sõduritest oli itaallastel vähe kasu, sest nad ei tahtnud okupeeriva riigi eest võidelda, isegi mitte traditsioonilise vaenlase Kreeka vastu. Nad deserteerusid massiliselt. Et albaanlased kartsid, et kreeklastel on nende maaga jälle omad plaanid, ei tulnud neil tõhusast koostööst Kreeka vägedega midagi välja ning Mussolini väed stabiliseerisid varsti rinde Kesk-Albaanias. Saksamaa kartis, et Balkani poolsaar hakkab ohustama tema ülemvõimu Euroopas, ning sekkus 6. aprillil 1941 koos Bulgaaria ja Ungariga, et purustada nii Kreeka kui ka Jugoslaavia. Kuu aega hiljem liitsid teljeriigid Itaalia poolt valitsetava Albaaniaga ka Kosovo. Nõnda täitus iroonilisel kombel albaania rahvuslaste unistus enamiku albaanlastega asustatud maa-alade poliitilisest ühendamisest siis, kui teljeriigid olid Albaania okupeerinud. Kommunistliku partei asutamine Sõjajärgse Albaania mõjuvõimsamateks isikuteks said Enver Hoxha ja Hispaania kodusõja veteran Mehmet Shehu. Albaania lähiajaloo tähtsaim tegelane Enver Hoxha tõusis tundmatusest Albaania kõige pikemaajaliseks valitsejaks. Ta sündis 1908. Tema isa oli moslemist toski maaomanik Gjirokastërist, kes pärast USA-s töötamist tuli Albaaniasse tagasi. Enver õppis Korçës Rahvuslütseumis, mis oli Albaania parim keskkool. 1930 õppis ta Prantsusmaal Montpellier' ülikoolis, kuid kaotas Albaania riigi stipendiumi, sest ta jättis õpingud hooletusse. Hiljem elas ta Pariisis ja Brüsselis. 1936 tuli ta ülikooli lõpetamata Albaaniasse tagasi. Ta õpetas oma endises lütseumis prantsuse keelt ja osales Korçës tegutsenud kommunistlikus rakukeses. Sõja ajal ühines Hoxha Albaania partisanidega. Ka Mehmet Shehu oli moslemi tosk. Ta õppis Tirana Ameerika Kutsekoolis. Shehu jätkas õpinguid Napolis kõrgemas sõjakoolis, kuid vasakpoolse poliitilise tegevuse pärast heideti ta sealt välja. Hispaanias võitles ta Garibaldi-nimelise rahvusvahelise brigaadi koosseisus. 1942. aastani oli ta Prantsusmaal interneeritud, seejärel läks ta Albaaniasse tagasi. Ta võitles partisanide poolel ja sai tuntuks oma julmuse poolest. Oktoobris 1941 saatis Jugoslaavia Kommunistliku Partei juht Josip Broz Tito Albaaniasse agente, et nad paneksid sealsetest hajutatud kommunistlikest kildkondadest kokku monoliitse partei. Kuu ajaga jõudsid nad rajada Jugoslaavia mõju all oleva Albaania Kommunistliku Partei, mida juhtis Enver Hoxha ning millel oli 130 liiget ja 11-liikmeline Keskkomitee. Parteil puudus esialgu ligitõmbavus masside jaoks ning isegi selle noorsoo-organisatsioon ei värvanud palju liikmeid. Ent 1942. aasta keskel tõstsid partei juhid oma populaarsust, järgides Tito korraldust panna marksistlik-leninliku propaganda asemel rõhk rahvusliku vabanemise loosingile. Vastupanu Itaalia okupatsioonile Septembris 1942 organiseeris kommunistlik partei rahvarindeorganisatsiooni Rahvuslik Vabastusliikumine, kuhu kaasati mitmeid vastupanurühmitusi, sealhulgas rangelt antikommunistlikke. Sõja ajal ei hoolinud Rahvusliku Vabastusliikumise partisanid kommunistide juhtimisel Itaalia okupantide hoiatustest, et sissirünnakutele vastatakse survevahenditega. Partisanide juhid kasutasid nende survevahendite poolt esile kutsutud kättemaksuiha just ära nekrutite värbamiseks. Natsionalistlik vastupanu Itaalia okupantidele tekkis oktoobris 1942. Ali Klissura ja Midhat Frashëri moodustasid läänemeelse ja antikommunistliku Rahvusliku Liidu (Balli Kombëtar). Seda liikumist pooldasid nii suurmaaomanikud kui ka talupojad. Balli Kombëtar oli vastu kuningas Zogi tagasitulekule ning nõudis vabariigi sisseseadmist ning mõningaid majanduslikke ja sotsiaalseid reforme. Balli Kombëtar<font<'i taktika oli siiski konservatiivne, sest nad kartsid, et okupandid kasutavad survevahendeid süütute talupoegade vastu või konfiskeerivad suurmaaomanike mõisad. Natsionalistlikud geegi hõimupealikud ja toski suurmaaomanikud püüdsid sageli itaallastega (ja hiljem sakslastega) kokkuleppele jõuda, et hoida ära oma rikkuse ja võimu kaotamist. Kommunistide ja rahvuslaste konflikt Kui 1943 Benito Mussolini fašistlik režiim kukutati ja Itaalia alistus, siis Itaalia sõjavägi ja politsei kukkus kokku. Albaania võitlejad alistasid viis Itaalia diviisi. Sissivägedesse voolas kokku entusiastlikke nekruteid. Kommunistid saavutasid kontrolli enamikku Lõuna-Albaania linnade üle, välja arvatud Vlorë, mis oli Balli Kombëtar 'i kants. Rahvusliku Vabastusliikumisega ühinenud natsionalistid said kontrolli suure osa Põhja-Albaania üle. Sõja ajal Albaanias töötanud Briti agendid informeerisid vabadusvõitlejaid, et liitlasväed kavandavad suurt sissetungi Balkani poolsaarele, ja kutsusid Albaania killustatud rühmitusi üles oma jõud ühendama. Augustis 1943 veensid liitlased kommuniste ja Balli Kombëtar'i juhte kohtuma Mukaj' külas Tirana lähedal ning moodustama Albaania Päästekomitee, mis nende sissitegevust koordineeriks. Ent need kaks rühmitust katkestasid lõpuks igasuguse koostöö, sest neil puudus üksmeel Kosovo sõjajärgse staatuse suhtes. Kommunistid, kes olid Jugoslaavia mõju all, toetasid Kosovo tagasiandmist Jugoslaaviale, kuna aga natsionalistlik Balli Kombëtar pooldas Kosovo jätmist Albaaniale. Mukaj' delegaadid leppisid kokku, et Kosovos tuleb selle küsimuse otsustamiseks korraldada rahvahääletus, kuid kommunistid taganesid peagi Jugoslaavia survel sellest kokkuleppest. Kuu aega hiljem kommunistid ründasid Balli Kombëtar'i vägesid, alustades kodusõda, mis kestis terve järgneva aasta, peamiselt Lõuna-Albaanias. Saksa okupatsioon Saksamaa okupeeris Albaania septembris 1943, heites langevarjurid Tiranase, enne kui Albaania sissid jõudsid pealinna vallutada. Varsti tõrjus Saksa armee sissid mägedesse ja lõunasse. Berliin teatas, et ta tunnustaks neutraalse Albaania sõltumatust ning organiseeriks Albaania valitsuse, politsei ja sõjaväe. Sakslased ei püüdnud Albaania haldamist kohmakalt kontrollida, vaid taotlesid rahva poolehoidu, toetades Albaania rahva püüdlusi, eriti Kosovo annekteerimist. Mõned Balli Kombëtar'i üksused tegid koostööd sakslastega kommunistide vastu ja mõned Balli Kombëtar'i juhid võtsid vastu ametikohad sakslaste poolt sisse seatud administratsioonis. Albaania kollaborandid, eriti SS-diviis Skanderbeg, ajasid ka välja ja tapsid Kosovos elavaid serblasi. Detsembris 1943 formeerus Albaania põhjapoolsetes mägedes veel üks vastupanuorganisatsioon, antikommunistlik ja Saksa-vastane rojalistlik rühmitus nimega Seaduslikkus (Legalitate). See rühmitus, mida juhtis Abaz Kupi, koosnes suurelt jaolt geegi sissidest, kes ei toetanud enam rahvuslikku vabastusliikumist, kui kommunistid ütlesid lahti Albaania pretensioonidest Kosovole. Kommunistide võimuletulek Kommunistlikud partisanid grupeerisid ümber ning saavutasid jaanuaris 1944 äsja saadud Briti relvi kasutades kontrolli Lõuna-Albaania üle. Mais kutsusid nad Përmetis kokku Rahvusliku Vabastusrinde (see oli Rahvusliku Vabastusliikumise uus nimi) liikmete kongressi, mis valis Rahvusliku Vabastuse Antifašistliku Nõukogu, mis pidi toimima Albaania valitsus- ja seadusandliku organina. Enver Hoxha sai selle Nõukogu täitevkomitee esimeheks ning Rahvusliku Vabastusarmee ülemjuhatajaks. Kommunistlikud partisanid said viimastest Balli Kombëtar'i vägedest Lõuna-Albaanias jagu südasuveks 1944 ning juuli lõpuks kohtasid Kesk- ja Põhja-Albaaniasse sisenedes Balli Kombëtar'i ja Seaduslikkuse poolt veel üksnes hajusat vastupanu. Briti sõjaväemissioon kutsus rahvuslasi üles kommunistide pealetungile mitte vastupanu osutama ning liitlased evakueerisid Abaz Kupi Itaaliasse. Enne novembri lõppu olid sakslased Tiranast taganenud ning kommunistidel, keda toetas liitlaste õhukate, polnud pealinna hõivamisega mingeid raskusi. Albaania vabastati lõplikult Saksa okupatsioonist 29. novembril 1944. Albaaniat haldas ajutine valitsus eesotsas peaminister Enver Hoxhaga, mille kommunistid olid Beratis oktoobris moodustanud. 1944. aasta lõpus saatis Hoxha Albaania partisanid Tito vägedele appi Albaania rahvuslasi Kosovost välja ajama. Kokkuvõte sõjaajast ja sõja tagajärjed Pärast Teist maailmasõda ei olnud Albaania seisund kadestamisväärne. Kreeka ja Jugoslaavia noolisid Albaania maid, mis nad olid kaotanud või millele nad pretendeerisid. Rahvusliku Vabastusrinde tugevad sidemed Jugoslaavia kommunistidega, kellel samuti oli Suurbritannia sõjaline ja diplomaatiline toetus, tõid kaasa Belgradi võtmerolli Albaania sõjajärgses korralduses. Liitlased ei olnud kunagi tunnustanud Albaania eksiilvalitsust ega kuningas Zogi ega tõstatanud Albaania piiride küsimust ühelgi suuremal sõjaaegsel nõupidamisel. Albaania sõjaaegsete kaotuste kohta ei ole usaldatavat statistikat, kuid ÜRO hinnangul hukkus sõjas umbes 30 000 inimest, hävitati 200 küla, lõhuti 18 000 maja ning umbes 100 000 inimest jäi kodutuks. Albaania ametliku statistika järgi on kaotused suuremad. Teise maailmasõja ajal oli Albaania Saksa ja Itaalia okupatsiooni all (1941–1944). Kommunistlikud partisanid ja natsionalistlikud sissid võitlesid okupatsioonivägede vastu ja veel rohkem üksteisega. Jugoslaavia kommunistide toetusel ning Briti ja Ameerika Ühendriikide relvade abil saavutasid partisanid pärast Itaalia [[kapitulatsioon|kapituleerumist septembris 1943 natsionalistide üle võidu. Pärast sakslaste taganemist 1944. aasta lõpus sai valitsusjuhiks kommunistliku vabastusliikumise juht Enver Hoxha. Albaania kommunistid tõusid esile tänu sõjalisele võidule, mitte tänu kommunismi ahvatlevusele. Albaania autorid on rõhutanud, et kommunistid "vabastasid" Albaania, ilma et ükski Nõukogude sõdur oleks oma jalga Albaania pinnale tõstnud, ent on sageli mainimata jätnud, et kommunistlikud väed Albaanias organiseeriti jugoslaavlaste poolt ning relvastati Lääne poolt ning et itaallased ja sakslased taandusid Albaaniast sõjaliste kaotuste tõttu väljaspool Albaaniat. Võimu kindlustamine ja esimesed reformid Käputäis võitlevaid kommuniste surus pärast Teist maailmasõda lühikese ajaga alla kõik potentsiaalsed poliitilised vaenlased Albaanias, murdis suurmaaomanikud ja väikesearvulise keskklassi ning isoleeris Albaania mittekommunistlikust maailmast. 1945. aasta alguseks olid kommunistid sõdadevahelise perioodi eliidi likvideerinud, diskrediteerinud või riigist välja saatnud. Siseminister Koçi Xoxe, Jugoslaavia-meelne endine plekksepp, juhtis tuhandete sõjakurjategijateks kuulutatud opositsioonipoliitikute, hõimujuhtide ning Albaania varasemate valitsuste liikmete üle peetud protsesse ning nende hukkamist. Tuhanded nende perekonnaliikmed pidid veetma aastaid töölaagrites ja vanglates ning hiljem pagendati nad aastakümneteks viletsas seisukorras riigimajanditesse, mis olid rajatud kuivendatud maadele. Kommunistide võimu kindlustumisega kaasnes ka poliitilise võimu üleminek Põhja-Albaania geegidelt Lõuna-Albaania toskidele. Enamik kommunistide juhte olid keskklassi toskid ning partei värbas uusi liikmeid peamiselt toskide aladelt, kuna aga geegid, kellel oli sajanditevanune võimudele vastuhakkamise traditsioon, ei usaldanud Albaania uusi valitsejaid ega marksistlikku teooriat. Detsembris 1945 valisid albaanlased uue Rahvakogu, end valimissedelitel figureerisid üksnes Demokraatliku Rinde (varasem Rahvuslik Vabastusliikumine ja Rahvuslik Vabastusrinne) kandidaadid. Kommunistid kasutasid opositsiooni vaigistamiseks propagandat ja terrorit. Ametlikel andmetel osales hääletusel 92% valijatest ja 93% valijatest andis hääle Demokraatliku Rinde kandidaadi poolt. Rahvakogu tuli kokku jaanuaris 1946, tühistas monarhia ning muutis Albaania "rahvavabariigiks". Pärast kuid kestnud ägedaid vaidlusi võeti vastu konstitutsioon, mis jäljendas Nõukogude Liidu ja Jugoslaavia konstitutsiooni. Kevadel valisid Rahvakogu liikmed uue valitsuse. Albaania Kommunistliku Partei esimene sekretär Enver Hoxha sai peaministriks, välisministriks, kaitseministriks ja sõjaväe ülemjuhatajaks. Koçi Xoxe jäi nii siseministriks kui ka partei organisatsiooniliseks sekretäriks. 1945. aasta lõpus ja 1946. aasta alguses puhastasid Xoxe ja teised range liini pooldajad välja mõõdukaid, kes olid pooldanud lähedasi kontakte Läänega, väikeses annuses poliitilist pluralismi ning rangelt kommunistlike meetmete edasilükkamist, kuni majandus jõuab areneda. Hoxha sõna jäi peale, kuigi ta kunagi oli pooldanud Itaaliaga sidemete taastamist ning isegi albaanlastel Itaalias õppida võimaldamist. Kommunistid võtsid oma võimu laiendamiseks ka majanduslikke meetmeid. Detsembris 1944 võttis ajutine valitsus vastu seadused, mis lubasid riigil reguleerida välis- ja sisekaubandust, äriettevõtteid ning riigis leiduvaid väheseid tööstusettevõtteid. Need seadused võimaldasid konfiskeerida poliitiliste pagulaste ja "rahvavaenlaste" varanduse. Riik eksproprieeris ka kogu sakslastele ja itaallastele kuulunud omandi, natsionaliseeris transpordiettevõtted ja tühistas kõik kontsessioonid, mis eelmised valitsused olid välismaa kompaniidele andnud. Valitsus astus pikki samme stalinlikule plaanimajandusele üleminekuks 1946. aastal. Kõik tööstusettevõtted natsionaliseeriti, väliskaubandus muudeti riigi monopoliks, peaaegu kogu turumajandus toodi riigi kontrolli alla ning maa müük ja üleandmine keelati. Vastasutatud Plaanikomisjoni planeerijad panid rõhku tööstuse arengule ning 1947 võttis valitsus kasutusele Nõukogude Liidus kasutatud kulupõhise arvestuse süsteemi. Augustis 1945 tegi ajutine valitsus esimesed suured maareformid Albaania ajaloos. Riigi 100 suuremat maaomanikku, kelle käes oli ligi kolmandik Albaania haritavast maast, olid enne sõda nurjanud kõik maareformikavad. Kommunistide reformide eesmärk oli ajada suured maaomanikud pankrotti, võita talupoegade poolehoid ja tõsta talude tootlikkust, et hoida ära näljahäda. Valitsus tühistas talude võlad, võimaldas talupoegadele juurdepääsu odavale niisutusveele ning natsionaliseeris metsa ja karjamaad. Maareformiseadusega, mis jaotas ümber umbes poole Albaania haritavast maast, konfiskeeris valitsus eemalviibivate peremeeste ning põllumajandusest mitte elatuvate isikute maaomandi. Nendel vähestel talupoegadel, kellel oli põllumajandusmasinaid, lubati omada kuni 40 hektarit maad. Usuorganisatsioonidel ja ilma masinateta talupoegadel lubati omada kuni 20 hektarit maad. Maata ja vähese maaga talupoegadele anti kuni 5 hektarit, kuigi nad pidid tasuma sümboolse kompensatsiooni. Nii asendusid kogu Albaanias suured eramõisad pisitaludega. 1946. aasta keskel harisid Albaania talupojad rohkem maad ja nende maisi- ja nisusaak oli suurem kui kunagi varem. Pinged Albaania ja Jugoslaavia vahel Kuni Jugoslaavia väljaheitmiseni Kominformist 1948 oli Albaania Jugoslaavia satelliitriik ja Tito kavatses kasutada oma kontrolli Albaania partei üle kogu riigi inkorporeerimiseks Jugoslaavia koosseisu. Kui Saksamaa oli 1944. aasta lõpus Kosovost taandunud, haarasid Jugoslaavia kommunistlikud partisanid selle provintsi oma valdusse ning korraldasid albaanlaste kallal kättemaksuveresaunu. Enne Teist maailmasõda oli Jugoslaavia Kommunistlik Partei toetanud Kosovo üleandmist Albaaniale, kuid Jugoslaavia sõjajärgne kommunistlik režiim nõudis riigi sõjaeelsete piiride säilitamist. Öeldes jugoslaavlaste survel lahti 1943. aasta Mukaj' kokkuleppest, olid Albaania kommunistid nõustunud pärast sõda Kosovo jugoslaavlastele tagasi andma. Jaanuaris 1945 kirjutasid mõlemad valitsused alla kokkuleppele, mis liidendas Kosovo autonoomse provintsina uuesti Jugoslaaviaga. Varsti pärast seda tunnustas Jugoslaavia esimese riigina Albaania ajutist valitsust. Juulis 1946 kirjutasid Jugoslaavia ja Albaania alla sõpruse ja koostöö lepingule, millele varsti järgnes rida tehnilise ja majanduslikke leppeid, mis panid aluse Jugoslaavia ja Albaania majanduse integreerimisele. Paktid nägid ette kahe riigi majandusplaanide koordineerimist, rahasüsteemide standardiseerimist ning ühise hinnasüsteemi ja tolliliidu loomist. Jugoslaavia ja Albaania suhted olid nii lähedased, et serbia-horvaadi keel sai Albaania koolides kohustuslikuks õppeaineks. Jugoslaavia kirjutas alla sarnasele sõpruslepingule Bulgaariaga ning marssal Tito ja Bulgaaria juht Georgi Dimitrov rääkisid plaanist luua Balkani föderatsioon, kuhu kuuluksid Albaania, Jugoslaavia ja Bulgaaria. Albaania riigiasutused ja sõjaväestaabid kubisesid Jugoslaavia nõuandjatest. Tirana vajas hädasti välisabi ja umbes 20 000 tonni Jugoslaavia teravilja aitas näljahäda ära hoida. Albaania sai kohe pärast sõda ka 26,3 miljonit USA dollarit ÜRO hädaabi ja rehabilitatsiooni administratsioonilt, kuid investeerimis- ja arenguabi osas oli ta sõltuv Jugoslaaviast. Jugoslaavia valitsus pidas ilmselt Albaaniasse investeerimist Jugoslaavia enda tulevikusse investeerimiseks. Asutati Albaania-Jugoslaavia ühisettevõtteid mäenduse, raudtee-ehituse, nafta- ja elektritootmise ning väliskaubanduse alal. Jugoslaavia investeeringute najal ehitati suhkrutöötlemisvabrik Korçës, toiduainete töötlemise tehas Elbasanis, kanepivabrik Rrogozhinës, kalakonservivabrik Vlorës ning trükikoda, telefonikeskjaam ja tekstiilivabrik Tiranas. Jugoslaavlased toetasid Albaania majandust ka sellega, et nad maksid Albaania vase ja teiste toorainete eest maailmaturuhinnast kolm korda kõrgemat hinda. Albaania ja Jugoslaavia vahelised suhted hakkasid aga alla käima, kui albaanlased hakkasid kurtma, et jugoslaavlased maksavad Albaania toorainete eest liiga vähe ning ekspluateerivad Albaaniat ühisettevõtete kaudu. Peale selle ootasid albaanlased investeeringuid kergetööstuse ja naftatöötlemise arendamiseks, ent jugoslaavlased tahtsid, et albaanlased keskenduksid põllumajandusele ja mäendusele. Jugoslaavia katseid Albaania majandust allutada kritiseeris kõige rohkem Plaanikomisjoni esimees Nako Spiru, kes kuulus Hoxha liitlaste hulka. Tito umbusaldas Hoxhat ja teisi intellektuaale Albaania parteis ning püüdis Xoxe ja temale ustavate isikute kaudu neid võimult kõrvaldada. 1947 korraldasid Jugoslaavia juhid otsustava rünnaku Jugoslaavia-vastaste Albaania kommunistide, sealhulgas Hoxha ja Spiru vastu. Mais teatas Tirana 9 Jugoslaavia-vastastena tuntud Rahvakogu liikme arreteerimisest ja riigivastases tegevuses süüdi mõistmisest. Kuu aega hiljem süüdistas Jugoslaavia Kommunistliku Partei Keskkomitee Hoxhat "sõltumatu" poliitika järgimises ja Albaania rahva pööramises Jugoslaavia vastu. Püüdes nähtavasti osta toetust Albaania Kommunistliku Partei liikmete seas pakkus Belgrad Tiranale 40 miljoni USA dollari ulatuses krediiti, mis moodustas 58% Albaania 1947. aasta riigieelarvest. 1948 põhines ligi pool riigieelarvest Jugoslaavia krediitidel. Suhted halvenesid sügisel, kui Spiru komisjon koostas plaani, mis rõhutas majanduslikku sõltumatust, kergetööstust ja põllumajandust. Jugoslaavlased ilmutasid suurt rahulolematust. Kui Spiru sattus kriitika alla ja keegi Albaania parteijuhtkonnast teda ei toetanud, sooritas ta enesetapu. Albaania väga madal positsioon kommunistlikus maailmas ilmnes selgelt, kui Albaania parteid ei kutsutud Kominformi asutamiskoosolekule septembris 1947, vaid Albaaniat esindas Jugoslaavia. Kuigi Nõukogude Liit lubas ehitada Albaaniasse tekstiili-, suhkru- ja muid vabrikuid ning varustada Albaaniat põllumajandus- ja tööstusmasinatega, ütles Stalin Milovan Djilasile, kes oli tollal Jugoslaavias kõrge parteiametnik, et Jugoslaavia peaks Albaania "alla neelama". Jugoslaavia-meelsel kildkonnal oli otsustav poliitiline mõjuvõim Albaanias kuni 1948. aastani välja. Partei Keskkomitee pleenumil veebruaris ja märtsis otsustas kommunistlik juhtkond Albaania ja Jugoslaavia majanduse ja sõjaväe ühendada. Hoxha, kes oli üdini oportunist, isegi häbimärgistas Spirut katse eest Albaania ja Jugoslaavia suhteid laostada. Ühel Poliitbüroo istungil kuu aega hiljem tegi Xoxe ettepaneku pöörduda Belgradi poole taotlusega võtta Albaania vastu Jugoslaavia seitsmendaks liiduvabariigiks. Kui aga Kominform 28. juunil Jugoslaavia välja heitis, tegi Albaania oma Jugoslaavia-poliitikas kiire kannapöörde. See käik päästis Hoxha hukkamisest ning määras Xoxe surmale. Kolm päeva hiljem andis Tirana Jugoslaavia nõuandjatele 48 tundi aega riigist lahkumiseks, tühistas kõik kahepoolsed majanduslepped oma naabriga ning vallandas mürgise Jugoslaavia-vastase propagandarünnaku, mis tegi Stalinist Jugoslaavia rahvuskangelase, Hoxhast välisagressiooni vastu võitleja ja Titost imperialistliku monstrumi. Albaania sattus Nõukogude Liidu lähedasele orbiidile ning septembris 1948 kompenseeris Moskva Jugoslaavialt saamata jääva välisabi. Moskval oli palju rohkem pakkuda kui Belgradil. Albaania režiimile oli meeltmööda ka see, et Nõukogude Liidul ei olnud ühist piiri Albaaniaga, sest see tegi Moskvale palju raskemaks Tiranale survet avaldada. Albaania Tööpartei (Stalini soovitusel sai see Albaania Kommunistliku Partei uueks nimeks) süüdistas Hoxha riigi hädades Jugoslaaviat ja Xoxet. Hoxha oli lasknud Xoxe siseministri kohalt maha võtta, asendades ta Shehuga. Pärast salajast kohtuprotsessi mais 1949 Xexu hukati. Järgneva titoismivastase puhastuse käigus likvideeriti 31-liikmelisest Keskkomiteest 14 isikut ja 109 Rahvakogu liikmest 32. Partei heitis välja 25% oma liikmetest. Jugoslaavia vastas propaganda-vasturünnakuga, tühistas sõpruslepingu Albaaniaga ja 1950 tõi Tiranast ära oma diplomaatilise esinduse. Suhete halvenemine Läänega Albaania suhted Läänega halvenesid, kui Albaania detsembris 1945 ei võimaldanud vabu valimisi. Albaania piiras USA ja Briti personali liikumist riigis süüdistades neid selles, et nad olid ässitanud kommunismivastaseid mässe Põhja-Albaania mägedes. Suurbritannia teatas aprillis, et ei saada Tiranasse diplomaatilist esindust. Ameerika Ühendriigid tõid novembris oma esinduse ära. Nii USA kui ka Suurbritannia olid vastu Albaania vastuvõtmisele ÜRO-sse. Albaania režiim kartis, et USA ja Suurbritannia, mis toetasid Kreeka kodusõjas kommunismivastaseid jõude, toetavad Kreeka pretensioone Lõuna-Albaaniale. Kartused suurenesid juulis, kui USA Senati resolutsioon toetas Kreeka pretensioone. Suurem intsident Albaania ja Suurbritannia vahel tekkis 1946, kui Tirana oli kuulutanud oma jurisdiktsiooni alla kuuluvaks kanali Albaania mandri ning Kreekale kuuluva Kérkyra saare vahel. Suurbritannia esitas Albaaniale väljakutse, saates kanalile neli destroierit. Nendest kaks sattusid 22. oktoobril miini otsa ja 44 meeskonnaliiget hukkus. Suurbritannia esitas kaebuse ÜRO-le ja Rahvusvahelisele Kohtule. Viimasele oli see üldse esimene kohtuasi. Ta otsustas Tirana kahjuks. Pärast 1946. aastat hakkasid Ameerika Ühendriigid ja Suurbritannia välja töötama detailset salaplaani Albaania kommunistliku režiimi kukutamiseks toetades riigis leiduvaid kommunismivastaseid ja rojalistlikke jõude. 1949. aastaks olid USA ja Briti luure töötamas kuningas Zogi ja fanaatiliste mägilastega tema ihukaitsest. Nad värbasid Albaania põgenikke ja emigrante Egiptusest, Itaaliast ja Kreekast ning õpetasid neid välja Küprosel, Maltal ja Lääne-Saksamaal. Neid infiltreeriti Albaaniasse. Sissiüksused sisenesid Albaaniasse 1950 ja 1952, kuid Albaania julgeolekujõud tapsid või vangistasid nad kõik. Nõukogude topeltagent Kim Philby, kes töötas sideohvitserina Briti luure ja CIA vahel, oli lekitanud infiltratsiooniplaani üksikasjad Moskvale. Julgeolekulünk nõudis umbes 300 infiltreeruja elu. Õõnestustegevuse laine, sealhulgas ebaõnnestunud infiltreerumine ja Tirana Nõukogude saatkonna pommitamine märtsis 1951 julgustas Albaania režiimi võtma karme sisejulgeolekualaseid meetmeid. Septembris 1952 kehtestas Rahvakogu kriminaalkoodeksi, mis nägi ette surmanuhtluse igale üle 11 aastasele isikule, kes mõistetakse süüdi riigivastases vandenõus, riigi omandi kahjustamises või majandussabotaažis. Hoxha ja Shehu duumviraat Pärast viieaastast parteisisest võitlust ja hävituskampaaniaid kommunismivastase opositsiooni vastu said Enver Hoxhast ja Mehmet Shehust riigi juhtivad tegelased. See duumviraat keskendus esmajoones oma võimubaasi tagamisele ja kindlustamisele ning teises järjekorras Albaania sõltumatuse säilitamisele ja riigi ümberkujundamisele ortodokkse stalinismi vaimus. Nende eesmärkide nimel pani kommunistlik eliit kogu elanikkonna pimedalt kuuletuma, koondades neid sunduslikesse "rindeorganisatsioonidesse", pommitades neid propagandaga ning distsiplineerides neid politseiga, mis ei tunnistanud midagi juriidiliste, eetiliste, religioossete ja poliitiliste normide taolist. Hoxha ja Shehu valitsesid Albaania üle ega võimaldanud Albaania rahvale kõige põhilisemaid inim- ja kodanikuõigusi, esitades ennast ning kommunistlikku parteid ja riikliku julgeoleku aparaati, mis oli nende kontrolli all, riigi sõltumatuse valvsate kaitsjatena. Kui Albaania oli 1948. aasta lõpus Jugoslaaviaga suhted katkestanud, sai temast Nõukogude Liidu sõltlane. Kui Nõukogude Liit pärast Stalini surma Titole lähenes, pööras Albaania Moskvale selja ning leidis uue heategija Hiina Rahvavabariigi näol. Kui Hiina isolatsioon 1970. aastate lõpus lõppes, pööras Albaania selja ka Hiinale ning hakkas ajama range autarkia poliitikat, mis viis riigi majandusliku laoseni. Hoolimata kõigest sellest hoidis Hoxha ülal viimistletud isikukultust, mis tõstis tema isiku jumalinimese staatusse. Kui Hoxha 1985 suri, oli vähe albaanlasi, kes poleks nutnud. Albaania ja Nõukogude Liit Pärast suhete katkestamist Jugoslaaviaga muutus Albaania sõltuvaks Nõukogude abist ja oskusteabest. Veebruaris 1949 sai Albaania Vastastikuse Majandusliku Abistamise Nõukogu liikmeks. Varsti sõlmis Tirana kaubanduslepped Poola, Tšehhoslovakkia, Ungari, Rumeenia ja Nõukogude Liiduga. Albaaniasse asusid Nõukogude ja Ida-Euroopa tehnilised nõuandjad ning Nõukogude Liit saatis Albaaniasse sõjalisi nõuandjaid ja ehitas Sazani saarele allveelaevade baasi. Pärast Nõukogude Liidu ja Jugoslaavia vahelist lõhet olid Albaania ja Bulgaaria ainsad maad, mida Nõukogude Liit sai kasutada Kreekas võitlevatele kommunistidele sõjavarustuse muretsemiseks. See väike strateegiline tähtsus, mis Albaanial Nõukogude Liidule oli, vähenes koos tuumarelvastuse arenguga. Stalini auks võtsid Albaania valitsejad kasutusele stalinistliku majandussüsteemi uued elemendid. 1949 võttis Albaania kasutusele Nõukogude rahandussüsteemi põhielemendid: riigiettevõtted maksid oma kasumi otse riigikassasse, jättes endale ainult osa, mis oli ette nähtud investeeringuteks omavahendite arvel ja muuks otstarbeks. 1951 kuulutas Albaania valitsus välja esimese viisaastakuplaani, mis nägi ette Albaania nafta, kromiidi, vase, nikli, asfaldi ja söe kasutamist, elektritootmise ja põhivõrgu laiendamist, põllumajandustoodangu kasvu ja transpordi parandamist. Valitsus tegi algust kiire industrialiseerimise programmiga pärast Albaania Tööpartei 2. kongressi ja talumaade kollektiviseerimise kampaaniat 1955. Sel ajal tootsid talud veel umbes 87% Albaania põllumajandustoodangust, 1960. aastaks aga tuli sama protsent kollektiiv- ja riigimajanditelt. Stalini eluajal jäid Nõukogude-Albaania suhted soojaks, kuigi Nõukogude Liidule tõi Albaania ainult väljaminekuid. 1949, 1950 ja 1951 moodustas Albaania kogu väliskaubanduse kauplemine Nõukogude bloki maadega, üle poole sellest Nõukogude Liidu endaga. Koos oma satelliitriikidega kattis Nõukogude Liit Albaania maksebilansi puudujääki pikaajaliste dotatsioonidega. Kuigi tervishoid ja haridus jäid Läänest tunduvalt maha, paranesid need Albaania 1,2 miljoni elaniku jaoks 1950. aastate alguses tunduvalt. Arstide arv kasvas kolmandiku võrra 150-le kümnendi alguses (kuigi patsientide arv ühe arsti kohta jäi enamiku standardite järgi vastuvõetamatuks). Riik avas uusi arstiteaduslikke õppeasutusi. Voodikohtade arv tõusis 1765-lt 1945. aastal umbes 5500-ni 1953. aastal. Parem arstiabi ja elutingimused alandasid Albaania masendavat väikelaste suremust 112,2-lt surmalt 1000 elussünni kohta (1945) 99,5 surmani 1953. Ka haridussüsteem, milles nähti vahendit kommunismi propageerimiseks ning sotsialistliku riigi ja ühiskonna ehitamiseks vajaliku akadeemilise ja tehnilise kaadri koolitamiseks, paranes tunduvalt. Koolide, õpetajate ja õpilaste arv kahekordistus aastate 1945 ja 1950 vahel. Kirjaoskamatus vähenes hinnanguliselt 85%-lt (1946) 31%-ni 1950. Nõukogude Liit jagas Albaania üliõpilastele stipendiume ning pakkus hariduse parandamiseks Albaanias spetsialiste ja õppematerjale. Tirana ülikool asutati 1957 ning 1973 rajati Albaania Teaduste Akadeemia. Hoolimata neist edusammudest kannatas haridus mõttevabaduse piirangute all. Näiteks said haridusasutustel vähe kaasa rääkida oma õppekava, õpetamismeetodite ja juhtimisviiside asjus. Stalin suri märtsis 1953, ning ei Hoxha ega Shehu ei läinud Moskvasse tema matusele, nähtavasti kartes, et Nõukogude juhi surm võib julgustada nende parteikaaslastest rivaale. Nõukogude Liidu järgnev lähenemine Jugoslaaviale valmistas Albaania juhtidele kibedust. Varsti oli Tirana Moskva surve all sunnitud vähemalt formaalselt jäljendama Nõukogude Liidu uut, kollektiivse juhtimise mudelit. Juulis 1953 andis Hoxha välis- ja kaitseministeeriumi portfelli üle lojaalsetele jüngritele, kuid jättis nii parteijuhi- kui ka peaministri koha endale, kuni 1954 sai peaministriks Shehu. Nõukogude Liit tõstis vastuseks oma diplomaatilise esinduse suursaatkonna tasemele. Hoolimata mõningatest esialgsetest vaimustusavaldustest umbusaldasid Hoxha ja Shehu Nikita Hruštšovi "rahuliku kooseksisteerimise" ja "sotsialismini viivate eri teede" programmi, sest need paistsid ähvardavat sellega, et Jugoslaavia võib uuesti püüda Albaaniat oma võimu alla saada. Hoxhat ja Shehut tegi ärevaks ka väljavaade, et Moskva võib Albaanias eelistada vähem dogmaatilisi valitsejaid. Tirana ja Belgrad taastasid detsembris 1953 diplomaatilised suhted, kuid Hoxha lükkas tagasi Hruštšovi korduvad üleskutsed žestina Tito suunas rehabiliteerida Jugoslaavia-meelne Xoxe. Selle asemel tugevdasid Hoxha ja Shehu haaret riigi siseelu ümber ning jätkasid propagandasõda Jugoslaaviaga. 1955 sai Albaania Varssavi Lepingu Organisatsiooni asutajaliikmeks. See oli ainus sõjaline liit, millesse Albaania kunagi on astunud. Kuigi Varssavi leping esitas esimese lubaduse Albaania piire kaitsta, mille Albaania kommunistlikelt riikidelt sai, ei teinud see leping midagi selleks, et leevendada Albaania juhtide sügavat umbusku Jugoslaavia suhtes. Kokkuvõte Albaania sõjajärgsest arengust 11. jaanuaril 1946 kuulutas Enver Hoxha välja rahvavabariigi ja sai ise selle juhiks. Eramaad konfiskeeriti ja tööstus natsionaliseeriti. Et Jugoslaavia kommunistid olid kaasa aidanud Albaania Kommunistliku Partei (1948. aastast Albaania Tööpartei) loomisele novembris 1941, jäi Albaania kuni Tito ja Stalini lõheni 1948 tegelikult Jugoslaavia kontrolli alla. Kui Jugoslaavia 1948 Nõukogude blokist lahkus, katkestas Albaania selle riigiga sidemed ning sai Nõukogude Liidu liitlaseks, astudes 1955 Varssavi pakti liikmeks. Suhete katkemine Nõukogude Liiduga Albaania stalinistlik ideoloogia tekitas järjest suuremaid probleeme Albaania suhetes Nõukogude Liiduga. 1961 mõistsid Nõukogude juhid parteikongressil Albaania avalikult hukka. Albaania katkestas samal aastal diplomaatilised suhted Nõukogude Liiduga ning jäi Varssavi paktist faktiliselt eemale, säilitades siiski formaalse liikmesuse selles aastani 1968, kui toimus sissetung Tšehhoslovakkiasse. Albaania ja Hiina liit 1960. aastatel sai Hiinast Albaania liitlane ning majandusliku ja sõjalise abi peamine allikas. Sidemed Hiinaga takerdusid 1970. aastatel, kui Hiina otsustas kasutusele võtta turumajanduse elemente ning läheneda Ameerika Ühendriikidele. Lõhe sai avalikuks 1978, kui Hiina valitsus lõpetas abiprogrammi Albaaniale ja katkestas kaubavahetuse. Isolatsionism Hoxha, kes oli endiselt võimul, võttis isolatsionistliku kursi, mille tagajärjel Albaaniast sai kõige vaesem riik Euroopas (nüüd on Moldova Albaaniast ette jõudnud). Isolatsiooni lõpp Enver Hoxha suri 1985. aastal kõige pikema staažiga kommunistliku riigijuhina. Võimule tuli Ramiz Alia, kes hakkas tasapisi vähendama Albaania isolatsiooni muust maailmast. Seati sisse diplomaatilised suhted paljude riikidega ning hakati Balkani asjades aktiivselt osalema. Muutused teistes kommunistlikes riikides hakkasid mõjutama ka Albaaniat. Valitsus püüdis riigi majanduslikku olukorda parandada tihedamate sidemete kaudu Läänega. Demokratiseerumine ja kommunismi langus Sügisel 1989 toimus poliitiline murrang ja algas demokratiseerumine. Septembris 1990 asutati Demokraatlik Partei. Märtsis 1991 peeti esimesed mitmeparteilised valimised pärast paljusid aastaid. Aprillis kiitis Rahvakogu heaks ajutise põhiseaduse. Juunis 1991 tuli streigi tulemusena võimule mittekommunistlik mitmeparteiline režiim, mis aga toidunappuse tõttu detsembris 1991 langes. Augustis 1991 põgenesid tuhanded albaanlased Itaaliasse, kuid ainult vähestel lubati sinna jääda. 1991. aasta jooksul alustati demokraatlike reformidega. Aprillis 1992 valiti Albaania esimeseks sõjajärgseks mittekommunistist presidendiks südamekirurg Sali Berisha. Tema ajal algas läbimõeldum programm turumajanduse sisseviimiseks ja demokraatia kehtestamiseks. Kuid 1995 progress takerdus. Majandus oli kriisis ja rahva usaldus valitsuse vastu vähenes. 1997. aasta anarhia ja sõjaseisukord Jaanuaris 1997 algas tormiline poliitiliste intriigide ja rahvarahutuste periood, kui mitme püramiid-investeerimisskeemi kokkukukkumisest raevunud protestijad põrkasid Tiranas kokku politseiga. Umbes pool Albaania elanikest olid investeerinud osa või kõik oma säästudest nendesse nurjunud püramiidskeemidesse, ning märatsemine ja anarhia levisid järgnevatel kuudel kogu Albaanias. Et paljud albaanlased süüdistasid oma rahalistes kaotustes otseselt Berisha valitsust, kes oli julgustanud albaanlasi investeerima nendesse riskantsetesse skeemidesse, siis avaldati presidendile peaaegu pidevalt survet, et ta tagasi astuks. Kodusõja ärahoidmiseks relvastas Berisha kodanikke, keda peeti valitsusele lojaalseks. Mitme linna tänavad vallutasid isehakanud maakaitseväelastest röövlid ning tuli ette lahinguid valitsusvägede, mässajate ja maakaitseväelaste vahel. Vägivald ja kaos jõudsid haripunkti märtsis. Mitmed Euroopa riigid saatsid Albaaniasse rahuvalvajaid, et taastada kord kuni valimisteni. Kuigi Berisha Demokraatlik Partei kaotas 1997. aasta juuni parlamendivalimistel veenvalt sotsialistidele, ei tahtnud president algul tagasi astuda, et uus parlament, kus olid enamuses kommunistid, saaks valida uue presidendi, nagu Albaania põhiseadus ette näeb. Enne valimistulemuste kinnitamist käskis Berisha armeel pealinna ümber piirata ning ajada laiali opositsiooni toetajate meeleavaldused. Sotsialistide juhid süüdistasid Berishat katses demokraatiat lämmatada. Berisha vastas, et ta ei astu tagasi enne valimistulemuste kinnitamist. Ta astus tagasi 23. juulil, peaaegu kuu aega pärast valimisi. Järgmisel päeval valis parlament presidendiks Rexhep Mejdani, Sotsialistliku Partei peasekretäri. Meidani nimetas peaministriks Sotsialistliku Partei juhi Fatos Nano ning kuulutas pärast kodusõja mahasurumist välja kuulutatud sõjaseisukorra lõppenuks. Ilir Meta valitsus Sotsialistist peaministri Ilir Meta (1999–2002) Albaania poliitiline olukord rahunes. Majandus kasvas 7% aastas. Makedoonlaste ja albaanlaste vaheline tüli Makedoonias lahendati. 2001. aasta suvel toimunud valimistel saavutas Sotsialistlik Partei selge enamuse. Demokraatlik Partei vaidlustas valimistulemused ja boikoteeris parlamenti. 2001 alustati amortiseerunud maanteede ja raudteede moderniseerimist. 2005. aastaks on kavas taastada kõik raudteeühendused välismaaga. Politsei hakkas inimkaubandusega võitlema. Albaania ametlikel andmetel müüdi 1993–2001 välismaale umbes 4000 last; umbes 8000 Albaania naist on Läänes prostituudiks. Võitlema hakati ka heroiinikaubandusega, sigarettide salakaubaveoga ja varastatud autode äriga. Majanduses on endiselt probleemiks suur väliskaubandusbilansi puudujääk ja raskused elektrienergiaga varustamisel. Külma talve tõttu oli 2002. aasta alguses Tiranas vahepeal kuni 20 tundi ööpäevas voolukatkestus. Pandeli Majko valitsus Seoses 2002. juuli presidendivalimistega ilmnesid Sotsialistliku Partei sees vastuolud. Meta soovis senise presidendi Mejdani jätkamist, kuid partei esimees Nano soovis ise presidendiks saada. Korruptsioonisüüdistuste abil mitme ministri vastu saavutas Nano valitsuse kukkumise. Läänes reageeriti Meta kukkumisele murelikult, sest teda peeti usaldatavaks. Uueks peaministriks sai Pandeli Majko, kes nagu Meta'gi kuulus partei pragmaatilis-reformistlikku tiiba. Riigi poliitilise ebastabiilsuse tõttu külmutasid IMF ja Maailmapank oma projektid 100 miljoni USA dollari mahus. Ka Euroopa Liit ähvardas samal põhjusel assotsiatsioonilepingu Albaaniaga edasi lükata. Albaanlased olid sunnitud kompromissile minema. Demokraatliku Partei arvatavaid rikkumisi 2001. aasta parlamendivalimiste ajal hakati uurima. Sotsialistliku Partei kaks tiiba leppisid omavahel ära. Päev enne presidendivalimisi leppisid kõik parteid kokku ühises kandidaadis. Selge enamusega määrati uueks riigipeaks ja vannutati 24. juulil ametisse 72-aastane erukindral Alfred Moisiu. Vahepeal oli Nano läbi surunud, et partei esimees tohib olla ühtlasi peaminister. Majko astus peaministrikohalt tagasi ning Nano moodustas uue valitsuse. Fatos Nano valitsus 28. juunil 2002 tuli Albaania kuningaperekond pärast 63-aastast eksiili Tiranasse tagasi. Vaata ka Albaania Sotsialistlik Rahvavabariik Albaania ajalugu Albaania Teises maailmasõjas


(1) Ehitusjäätmete hulka kuuluvad puidu, metalli, betooni, ehituskivide, klaasi ja muude ehitusmaterjalide jäätmed (sealhulgas need, mis sisaldavad asbesti), mis tekivad ehitamisel, lammutamisel ja remontimisel (edaspidi ehitamisel) ning mida ehitustööde tegemiseks enam ei kasutata.


Sõrmekas Minu Seksikas Aasia Sõber Heather Va...


source: wikipedia

text: Didius Julianus (Imperator Caesar Petronii Severi Marcus Didius Severus Iulianus Augustus; sünninimi Marcus Didius Severus Julianus; 30. jaanuar 133 – 2. juuni 193) oli Vana-Rooma keiser 28. märtsist 193 kuni 1. juunini 193. Mõrvati sõdurite poolt, olles tagandatud. Vana-Rooma keisrid Surnud 193 Sündinud 133


See kommentaar on sisestatud anonüümse kasutaja "WOTAN" poolt ja on seetõttu nähtav ainult anonüümsete kommentaaride kaustas See kommentaar on sisestatud anonüümse kasutaja "Maris Kurm" poolt ja on seetõttu nähtav ainult anonüümsete kommentaaride kaustas


text: Henrik Gabriel Porthan (8. november 1739 Viitasaari – 16. märts 1804 Turu) oli Soome haritlane, keda nimetatakse vahel Soome ajaloo isaks. Porthan oli Soome keeleteadlase ja piiskopi Daniel Jusleniuse õpilane. Juslenius oli fennofiil ja selleks sai ka Porthan. Porthan pühendas kogu oma elu teaduslikule tööle. 1754. aastal kaitses Turu Akadeemias magistritöö. Üsna pea pärast seda asus ta akadeemia juures tööle (algul dotsendina, siis töötas raamatukogus ja lõpuks oli professori ametikohal). 1777 sai ta ülikooli retoorika ja ladina keele professoriks. Porthan pani aluse soome rahvaluule, keele ja ajaloo uurimisele. Rahvaluule alalt on olulisim teos "De poësi Fennica" ("Soome luulest"; ilmus 5 osas 1766–1778). Šotimaa luuletaja James Macphersoni eeskujul hakkas ta koguma vanasõnu ja rahvalaule, näidates sellega soome rahvaloomingu rikkust. See teos aitas tekitada avalikkuse huvi Kalevala-legendide ja soome mütoloogia vastu ning oli aluseks kõigile hilisematele uurimustele soome rahvaluulest. Teda huvitas ka keelesugulus ja hõimurahvad. Ta õppis ungari keelt ning uuris ungari ja lapi keele sugulust. Porthan oli esimene, kelle jaoks Soome ajalugu oli iseseisev uurimisvaldkond. Ülikooli töötajana oli tal juurdepääs ülikooli raamatukogus olevatele ajalooallikatele, mida ta hoolega uuris. Ajaloolasena kirjutas ta teedrajava töö "Juusteni piiskopikroonika", mis ilmus aastatel 1784–1800 56-osalise väitekirjana. Porthan varustas selle põhjalike ja täpsete kommentaaridega ning seda võib seetõttu pidada esimeseks Soome teaduslikuks ajalooks. Porthan kirjutas ka rootsi- ja ladinakeelseid luuletusi, mis aga mingeid uuendusi luulesse ei toonud. Porthan oli Frans Mikael Frantzéni õpetaja ning inspireeris kogu järeltulevat põlvkonda, kelle seas olnud kirjameestest ja luuletajatest paljud asutasid 1831 Soome Kirjanduse Seltsi. Soome ajaloolased Soome professorid Sündinud 1739 Surnud 1804


Günekoloogiline Läbivaatus (8848)


Põlissoomlased kaotasid eelmiste valimistega võrreldes ühe koha, kuid suutsid taas teha „jytky“ ehk „paugu“, tõustes Eduskunta suuruselt teiseks erakonnaks 38 kohaga, vahedab YLE Uutistet. Koonderakond kaotas teise koha kõige napimalt: hääli said nad rohkem kui Põlissoomlased, kuid ühe koha vähem. Võrreldes eelmiste valimistega kaotas koonderakond seitse kohta. Valimiste suurim kaotaja oli sotsiaaldemokraatlik erakond, kes kaotas kaheksa kohta ja kellel on nüüd parlamendis 34 kohta. Valimiste võitjate hulka kuuluvad veel rohelised, kes kasvatasid oma kohtade arvu kümnelt 15-le. Vasakliit kaotas kaks kohta ja 12 peale. Rootsi rahvapartei säilitas eelmistel valimistel saadud üheksa kohta ning kristlikud demokraadid kaotasid ühe koha – neil on nüüd parlamendis viis esindajat. Valimiste häältekuningas oli keskerakonna esimees Juha Sipilä 30 733 häälega. 29 441 häält sai Põlissoomlaste esimees Timo Soini. Suuruselt kolmanda häältesaagi sai koonderakonna juht, senine peaminister Alexander Stubb. Valimas käis 70,1 protsenti hääleõiguslikest. Valimistulemus kinnitatakse kolmapäeval.


text: Carus (Imperator Caesar Marcus Aurelius Carus Augustus); sünninimi Marcus Aurelius Carus; 224 – august 283) oli Vana-Rooma keiser septembrist 282 kuni surmani. Lisanimed: Germanicus maximus (283), Persicus Parthicus maximus (283). Suri pikselöögist. Valitsemisaeg Ta tungis 283. aastal koos poeg Numerianusega 260. aastast Pärsia võimu all olnud Mesopotaamiasse. Rooma armee jõudis Ctesiphoni linnani ning vallutas selle. Carus jätkas edasitungi, kuid suri segastel asjaoludel. Ajaloo allikates on väidetud, et ta sai surma, kui tema telki tabas pikselöök, kuid see võib olla ka väljamõeldis. Samahästi võis ta surra mõnda haigusse või langeda mõrva ohvriks. Pärast tema surma hakkasid Rooma väed vallutatud aladelt taanduma. Viited Vana-Rooma keisrid Sündinud 224 Surnud 283


text: Lääne-Pomorze vojevoodkond on 1. järgu haldusüksus (vojevoodkond) Poolas. See moodustati 1999. aastal Koszalini ja Szczecini vojevoodkonnast. Haldusjaotus Vojevoodkond jaguneb kolmeks maakonna õigustega linnaks: Koszalin Szczecin Świnoujście ja 18 maakonnaks: Białogardi maakond (keskus Białogard) Choszczno maakond (Choszczno) Drawsko Pomorskie maakond (Drawsko Pomorskie) Goleniówi maakond (Goleniów) Gryfice maakond (Gryfice) Gryfino maakond (Gryfino) Kamień Pomorski maakond (Kamień Pomorski) Kołobrzegi maakond (Kołobrzeg) Koszalini maakond (Koszalin) Łobezi maakond (Łobez) Myślibórzi maakond (Myślibórz) Police maakond (Police) Pyrzyce maakond (Pyrzyce) Sławno maakond (Sławno) Szczecineki maakond (Szczecinek) Stargardi maakond (Stargard) Świdwini maakond (Świdwin) Wałczi maakond (Wałcz) Vaata ka Pommeri Vorpommern Kõver mets Välislingid Vojevoodkonna valitsus Poola vojevoodkonnad


Heebel 610mm 38-24 sõiduautole, Gedore, gedore - › Käsitööriistad › Auto spetstööriistad › Heebel 610mm 38-24 sõiduautole, Gedore Heebel 610mm 38-24 sõiduautole, Gedore 6332910&GED , B EAN: 4010886633298 Universaalne ja äärmiselt robustne rehviheebel sõiduautodele. Pildid on illustreeriva tähendusega.


text: Butka [butk'aa] on küla Venemaal Sverdlovski oblastis Talitsa rajoonis, 36 km kaugusel Talitsast, umbes 250 km kaugusel Jekaterinburgist. Geograafilised koordinaadid on 56,7° põhjalaiust ja 63,8° idapikkust. Külas oli 4239 elanikku (1. jaanuar 1996), ja 3600 elanikku (2003). Butkas on 8-klassiline kool ja keskkool, kino ja kultuurimaja. Internaat-abikoolis õpib 100 vaimselt alaarenenud last kõige õnnetumatest perekondadest. Külas on 1993. aastal taastatud telliskividest kirik, mis on pühitsetud Moskva piiskopi Tihhoni auks. Butka oli enne 1917. aastat 37 perega kolkaküla keset metsi ja soid. Küla jäi karukolkaks kuni 1930. aastateni. Hiljem muutus suureks asulaks. Arenesid loomakasvatus, aiandus ja mesindus. Avati õli- ja tärklisetehas ning kunstilise vaibakudumise vabrik (asutati 1950). Enne 1990. aastat oli vaipade käsitsikudumise vabrikuid Nõukogude Liidus 158. Nüüdseks on see ainuke niisugune ettevõte Venemaal. Selles vabrikus valmistati vaipu riigi sümboolikaga ning presidentide ja kuberneride portreedega. Vaipu kasutati kingitustega riigiametnikele ning riputati üles riigiasutustes. Viimane suurem tellimus oli 2001. aastal, kui telliti Vladimir Putini portreega vaipu. Vaibakudujate arv vähenes tellimuste vähenemise tõttu 2002. aastaks 400-lt 8-le. Vabrik sattus sulgemise äärele. Tootmispinnad müüdi Sverdlovski raadiotehasele. Kaabli tootmiseks loodi 300 töökohta. Vaipu kooti ainult eratellimustel sünnipäevadeks. 1936. aastal ehitati esimene maantee, mis ühendas küla rajoonikeskuse Talitsaga. 1936. aastal näidati külas esimest helifilmi "Hukkunud laeva aarded". 1937. aastal avati Butkas esimene kool. 1941. aastal lõpetas esimene lend – 7 tüdrukut ja 5 poissi. Ükski 5 poisist ei tulnud sõjast tagasi. 1949. aastal ehitati rahvaehituse meetodil 50-kilomeetriline raudteeharu, mis ühendas Butkad Pokljovskaja sõlmjaamaga. Praegu seda raudteed enam ei ole, sest 1990. aastatel andsid kohalikud elanikud rööpad vanarauaks. Külavanem on Vassili Hlopotov. Külast on pärit Venemaa esimene president Boriss Jeltsin. Kui Boriss Jeltsin sai 1976 oblasti parteijuhiks, siis kõik küla tänavad asfalteeriti ning ehitati puhkekodud. Ka Venemaa presidendina aitas Jeltsin oma koduküla. Küla on nüüdseks väga viletsas seisukorras. Teed on katki, kolhoose ega sovhoose enam ei ole. 1997. aastal eraldas president Jeltsin Butkale miljard rubla. 2000. aastal Boriss Jeltsini külaskäigu ajal Sverdlovski oblastisse oodati Jeltsinit Butkas asjatult kaks päeva. Küla keskväljak puhastati kioskitest, et helikopter, millega Jeltsinit oodati saabuvat, saaks maanduda. Jeltsin ignoreeris küla juubelit 2001. aastal. Küla otsustas järgmisel sünnipäeval Jeltsinile õnnitluskaarti mitte saata. 2002. aasta lõpus sai küla Boriss Jeltsini heategevusfondilt abi 1,5 miljoni rubla ulatuses. Täiendati kohalike raamatukogude fonde. Saadi PAZ-buss õpilaste veoks ning 12 arvutit, mis paigaldati kooli arvutiklassi. Kool sai ka suuski. Jeltsini abiga oli varem rajatud Talitsa ja Butka vaheline asfalttee. 2003. aastal oodati, et Jeltsin oma külaskäigul Sverdlovski oblastisse külastaks ka Butkad. Viited Sverdlovski oblast Venemaa külad


source: fineweb

text: Ideaalne lõbuks ja lõõgastuseks, paikneb Kata Blue Sea Resort linna Phuket alal Kata. Siit võivad külalised nautida lihtsat ligipääsu kõigele, mida pulbitseval linnal pakkuda on. Käeulatuses on ka Kata vaatekoht, Kata rand, Dino Park. Kata Blue Sea Resort pakub paljusid võimalusi, et rikastada Sinu viibimist Phuket's. See hotell pakub arvukalt kohapealseid võimalusi, et rahuldada ka kõige nõudlikumat külalist. Kõigi majutuste tunnusjooneks on läbimõeldud valik mugavusi, et tagada külalistele võrratu heaolutunne. Hotellis on saadaval täielik loetelu puhkuseteenustest, sisaldades bassein (lastele), välibassein. Mis iganes on Sinu Phuket külastuse põhjus, on Kata Blue Sea Resort perfektne tegevuskoht virgutavale ja põnevale seiklusele.


Guleni vald – Vikipeedia koordinaadid: 61° 1′ N, 5° 7′ E norra Gulen kommune Guleni valla vapp Pindala: 597,16 km2 Elanikke: 2297 (1.01.2020) Guleni vald on vald Norras Vestlandi maakonnas Sogne fjordi suudme lõunakaldal. Gulen piirneb läänes Põhjamerega, põhjas Sogne fjordiga, idas Høyangeri vallaga ja lõunas Fensfjordeniga, mis moodustab piiri Masfjordeni vallaga. Valla pindala on 597,16 km2. Valla halduskeskus on Eivindvik. Teised suuremad asulad on Byrknes, Brekke, Eidsbotn ja Dalsøyra. Guleni asjaajamiskeel on uusnorra keel. 2019. aastani kuulus vald Sogn og Fjordane maakonda. Guleni piiridesse jääb umbes 1500 saart, laidu ja skääri. Suuremad saared on Sandøya, Hisarøya, Byrknesøya, Mjømna ja Hille saar. Valla alal on viis suuremat fjordi: Sogne fjordi haru Risnefjorden ning Gulafjorden, mis haruneb Nordgulfjordeniks, Austgulfjordeniks ja Eidsfjordeniks. Dingevatnet on sügavuselt Norra 18. järv. Valla idaossa jääb osa Stølsheimeni mägedest. Kõrgeim mägi on 878 meetri kõrgune Svadfjell Masfjordeni piiri lähedal. Valla mullad on toitainetevaesed. Suure osa vallast katavad nõmmed, mis on sageli kaetud kanarbikuga. Õitsemise ajal on nõmmed kanarbikuõite karva punased ja see on Guleni vallale iseloomulik. Metsad moodustavad valla pindalast umbes 19% ja haritav maa 4%. Enamik valla maa-alast on väga mägine ja seetõttu inimtegevuseks sobimatu. Sademete hulk on Guleni vallas väga suur. Seetõttu kasvab vallas rikkalikult samblaid ja samblikke. Elanike arv 1. aprillil 2010 oli 2294. 4080 3888 3822 3755 3375 2844 2734 2585 2473 2302 Kuni 1961. aastani on kirjas ka Losna saare elanikud. Saar läks 1964 Solundi valla koosseisu. Tollal elas seal 40 inimest. Gulen on traditsiooniliselt olnud põllumajandus- ja kalanduspiirkond. Valla tööstuse arengule andis tõuke naftatööstuse rajamine veidi lõuna pool asuvas Mongstadis. Guleni valla nõukogus on 21 saadikut, kes valitakse 4 aastaks. Aastail 2007–11 kuulus nõukogus 6 kohta Keskparteile, 5 kohta Kristlikule Rahvaparteile, 4 kohta Høyrele, 3 kohta Venstrele ja 3 kohta Norra Töölisparteile. Vallavanem oli Kristlikust Rahvaparteist pärit Trude Brosvik. Gulenit läbib piki Norra lõunaosa läänerannikut paiknev Euroopa maantee E39 ning maakondliku tähtsusega maantee Fylkesvei 57. Laevad sõidavad kolmel liinil: Leirvåg-Sløvåg-Skipavik, Rutledal-Ryskjedalsvika-Krakhella-Losna ja Oppedal-Lavik. 1801–06 ehitati Bergenist Trondheimi minev ajalooline postitee, mis läbib Guleni valda. Postitee ületab mitu kaunist kivisilda. Gulenis asub umbes tuhat aastat tagasi koos käinud tingi Gulatingi mälestusmärk. Selleks on skulptori Bård Breiviki skulptuuripark, mis avati 2005. aasta augustis. Ühtlasi kasutatakse seda skulptuuriparki vabas õhus toimuvateks tantsu- ja muusikaetendusteks sealse kauni looduse tõttu. Guleni kirik asub Eivindvikis. Byrknesøyal asub Guleni kalandusmuuseum. Aastatel 1899–1975 tegutsenud Sellevågi puukingavabrikus on muuseum. Vabriku tööks kasutati Sollevågi järve vett. Vabrikuhoones on töövahendid endiselt alles ja tellimisel korraldatakse seal giidiga ekskursioone. Skjerjehamnis asub Knut Steeni loodud kuningas Olav V kuju. Pildid, videod ja helifailid Commonsis: Guleni vald Vestlandi maakonna vallad Pärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Guleni_vald&oldid=5640226" Selle lehekülje viimane muutmine: 15:30, 24. mai 2020.


TV3: Politseireidil avastati 50 turvavööpõlgurit(33) Maanteeamet on koostöös politsei ja piirivalveametiga käivitanud kuu aega kestva liiklusohutuskampaania, mis keskendub turvavarustuse kasutamisele autos. Tänane reid tõestas, et turvavööst hoidujaid leidub meie liikluses veel piisavalt. Täna hommikul vaid kolm tundi kestnud kontrolli käigus avastati ligi 50 juhtumit, kus turvavööd ei kasutatud. Politsei karistab nüüd aga mitte autojuhti, kelle autos seadust rikuti, vaid isikut, kes turvavööd ei kasutanud, teatavad TV3 uudised.


text: Tallinna linnavolikogu võttis mullu 16. juunil vastu otsuse, millega kehtestati Tartu mnt 1 kinnistu ja lähiala detailplaneering, millega muu hulgas määrati ehitusõigus 16 maapealse ja kahe maa-aluse korrusega ülikooli õppehoone rajamiseks. Uue detailplaneeringu kehtestamisega muutus eelmine, 2001 aastal kehtestatud, detailplaneering kehtetuks. Kaebuse esitaja taotles nimetatud otsuse tühistamist ja põhjendas kaebust põhiliselt väidetega, et Tallinna linn ei ole detailplaneeringu kehtestamisel arvestanud kaebaja haldusmenetluses esitatud vastuväidetega ning detailplaneering rikub tema õigusi seoses insolatsiooni vähenemisega alla õigusaktidega ettenähtud normi kahes kaebajale kuuluvas korteris. Samuti oli kaebaja seisukohal, et EKA hoone rajamiseks kavandatud süvendamiste käigus võib kaebaja hoone vajuda kuni 10 cm. Vastustaja Tallinna linn pidas kaebust põhjendamatuks ning palus selle rahuldamata jätta. Vastustaja leidis muu hulgas, et kaevatav otsus on tehtud põhjaliku kaalutluse järel, see ei riku kaebaja õigusi ega piira kaebaja vabadusi ning kaebaja õiguste kaitse seoses insolatsiooni vähenemisega on tagatud sisuliselt samaväärselt 2001. aastal kehtestatud eelmise detailplaneeringuga. Lisaks on detailplaneeringus ette nähtud vajalikud ning põhjendatud meetmed ehitamise ohutuse tagamiseks naaberhoonete suhtes. EKA nõustus ja ühines Tallinna linna esitatud seisukohtadega ja põhjendustega, mis puudutasid otsuse, planeeringumenetluse ja detailplaneeringu õiguspärasust ning tõi eraldi välja, et haldusmenetluse käigus on kaebajale tehtud mitmesuguseid ettepanekuid insolatsiooni vähenemisega tekkiva kahju kompenseerimiseks. Kaebaja ei ole nendega nõustunud. Kohus leidis otsuses, et Tallinna linn on vaidlustatud haldusakti andmisel piisava põhjalikkusega, ratsionaalselt ja seaduslikult kaalunud kõiki huve ning langetanud õiguspärase planeerimisotsuse. Kohus selgitas, et planeerimismenetluse tulemuseks olev planeering ei rahulda linnaoludes paljudel juhtudel kõigi asjast huvitatud isikute vajadusi ja huvisid. Seadusest ja õiguspraktikast tulenevalt on kohus veendumusel, et planeerimismenetluse üheks peamiseks eesmärgiks on erinevate ja sageli üksteisele vastukäivate huvide vahel tasakaalu leidmine, et maksimaalselt suurendada üldist hüvet. Käesoleval juhul on vastustaja kohtu arvates õigesti kaalunud ja tasakaalustanud menetlusosaliste huvisid ja vajadusi arvestades nii era- kui ka avalike huvidega. Kohus leidis, et kaebuse üks põhilisi argumente, et vastustaja ei ole teostanud piisavalt kaalutlusõigust ja on ignoreerinud piirkonna elanike ning kaebaja huve, ei ole põhjendatud ja asjaolusid arvestades ka sisuliselt õige. Detailplaneeringu menetluse käigus tehtud insolatsiooniga seotud küsimuste analüüsi tulemusi kaebaja ei vaidlustanud, mis näitab, et ta nendega nõustus. EKA on kaebajale teinud korduvalt mitmesuguseid ettepanekuid insolatsiooniküsimusega seotud korterite probleemide lahendamiseks, kuid kaebajaga kokkulepet saavutatud ei ole. Käesoleval juhul kaaluvad üldised huvid kohtu hinnangul erahuvid üles ja seetõttu on vastustaja detailplaneeringus õiguspäraselt ette näinud võimaluse kaebaja kinnisomandi sundvõõrandamiseks, kui muud kokkulepet ei saavutata. Kohus märkis ka, et kuigi ükski ehituse ohutuse tagamiseks ettenähtud meetmetest ei anna ilmselt 100 protsendilist garantiid, et ehituse käigus kaebaja hooned ühel või teisel viisil kahjustada ei saa, võib detailplaneeringus ettenähtud meetmeid pidada asjakohasteks kaebaja ehitiste ohutuse tagamiseks ja nendele ehituse käigus võimalikult tekkivate kahjude minimeerimiseks ja kompenseerimiseks. Kohtuotsuse peale võib apellatsioonkaebuse Tallinna ringkonnakohtule esitada otsuse avalikustamisest 30 päeva jooksul.


Majandusarenguministeerium peab koos projekti autorite, filmirežissööride Nikita Mihhalkovi ja Andrei Kontšalovskiga ning toetust lubanud ettevõtjatega 12. maiks läbi töötama võimalused krediidi andmiseks keti loomiseks, vahendab Lenta.ru. Venemaa tarbijakaitseorganile Rospotrebnadzorile, toiduainete ohutuse järelevalveorganile Rosselhoznadzorile ja eriolukordade ministeeriumile anti korraldus koos Mihhalkovi ja Kontšalovskiga läbi töötada kiirsöögiketi regionaalsete vabrikute ja köökide töölepanemise küsimus. Kaluga ja Moskva oblasti valitsustel soovitatakse arutada keti objektide paigutamist nendesse regioonidesse. Mihhalkovi ja Kontšalovski kavatsus avada McDonald'siga konkureerimiseks kodumaine kiirsöögikett Jedim Doma! sai teatavaks 9. aprillil. President Vladimir Putinilt küsisid nad selleks ligi miljard rubla (18 miljonit eurot). Valitsuses otsustati, et projekt ei vaja eelarvelist toetust ning konkureerib väike- ja keskmise suurusega ettevõtete toetusprogrammidest raha saamiseks tavapärases korras.


Bergvaldi ja Murru gängi ootab kohtuotsus(12) Harju maakohus kuulutab kohtuotsuse Murru vangla kahe endise ametniku ja seitsme vangi kohtuasjas 27. aprillil kell 10.00. Reedel ja esmaspäeval toimunud kohtuvaidluses palus riigiprokurör Steven-Hristo Evestus mõista Bergvaldile liitkaristuseks tingimisi 2aastane vangistus 3aastase katseajaga ning Põdrale liitkaristuseks tingimisi 2,5 aasta pikkune vangistus 3aastase katseajaga, teatas Harju maakohus. Prokurör süüdistab Gunnar Bergvaldi (35) ja Raivo Põderit (36) riikliku järelevalve ebaseaduslikus tegemata jätmises, millega on teisele isikule põhjustatud raske tagajärg, ja esimese astme kuriteo varjamises. Põderit süüdistab prokurör ka narkootilise ja psühhotroopse aine suures koguses käitlemises. Romeo Kaldale (36) palus riigiprokurör mõista mõrvale kihutamise ja piinamise eest liitkaristuseks 8aastane vangistus, mis loetaks kaetuks talle varem määratud eluaegse vangistusega. Sama pikka (s.o 8aastast) vangistust palus riigiprokurör karistuseks ka mõrvas süüdistatavale Karol Lükile (35). Mõrvas ja piinamises süüdistatavale Sergei Sokolovskile (39) ja mõrvas süüdistatavale Juri Stupakile (39) palus riigiprokurör mõista mõlemale karistuseks 10aastane vangistus. Rene Vainiku (34) palus riigiprokurör süüdi tunnistada mõrvale kaasa aitamises, kinnipeetava poolt narkootilise aine suures koguses valdamises ja pakendamises ning mõista talle liitkaristuseks 6aastane vangistus, mis loetaks kaetuks temale varem mõistetud eluaegse vangistusega. Vladimir Živolupi (47) palus riigiprokurör süüdi tunnistada kehalisele väärkohtlemisele kihutamises ja palus mõista talle karistuseks 6 kuud ja 21 päeva vangistust, mis loetaks kaetuks tema eelvangistuses viibitud ajaga. Andrei Tali (32) palus riigiprokurör süüdi mõista piinamises ja mõista talle karistuseks 6 kuud vangistust, mis loetakse kaetukse talle varem mõistetud eluaegse vangistusega. Süüdistatavate kaitsjad leidsid, et nende kaitsealuste süü ei ole tõendatud ja palusid kohtul nende kaitsealused õigeks mõista. Süüdistatavad ei ole end neile esitatud süüdistuses olevates kuriteoepisoodides süüdi tunnistanud ja palusid täna öeldud viimases sõnas end õigeks mõista. Riigiprokuratuuri esitatud süüdistuse kohaselt jätsid Murru vangla endine direktori asetäitja Bergvald ja endine julgeoleku osakonna juhataja Põder tähelepanuta mitmed vangide vahelised füüsilised arvete klaarimised, mille käigus tekitati raskeid tervisekahjustusi. Lisaks leiti Põderi töökabinetist läbiotsimise käigus suures koguses erinevaid narkootilisi ained. Živolupi süüdistatakse selles, et tema Murru vangla kinnipeetavana, tegi 4. augustil 2006 kaasvangile Kaldale ettepaneku peksta samuti Murru vanglas karistust kandvat Igorit, et lahendada Živolupi ja kannatanu vaheline konflikt. Kalda palvel toimetati samal õhtul Igor kambrisse, kus viibisid Sokolovski, Lük ja Stupak. Viimased peksid nende kambrisse toodud Igorit käte, jalgade ja raudkangidega, mille tulemusel tekkinud vigastustesse kannatanu hiljem suri. Murru vanglas karistust kandnud kinnipeetavaid Sokolovski, Lük ja Stupak süüdistatakse kaasvangi Igor grupiviisilises mõrvas, mis pandi toime piinaval viisil. Lisaks peksid Sokolovski ja Kalda koos kaasvangi Taliga 3. augustil 2006 kinnipeetavat Iljad. Kinnipeetav Vainik käis läbipekstud Igori kongis ja veendus, et kanntanu on raskes tervislikus olukorras, kuid ta ei teinud midagi, et teavitada vanglaametnikke kaaskinnipeetava abitust olukorrast. Samuti on esitatud Vainikule süüdistus suures koguses narkootilise aine valdamises ja pakendamises. Samas asjas kohtu ees olnud vanglavalvur Olafi Tšarnetski (59) osas eraldas kohus 5. märtsil toimunud kohtuistungil riigiprokurör taotlusel kriminaalasja eraldi kriminaalasjaks. See leht on trükitud DELFI internetiväravast Aadress http://www.delfi.ee/archive/article.php?id=29675331


On ravimtaimede kogumise aeg! | Harmoonikumi blogi ← Harmooniline päevitamine Sibula-porgandipirukas linaseemnetega → Pärnaõied niisutavad nahka ja soojendavad keha. Kui aias on roose, korjake nende õielehti. Nii saate luksusliku lõhna purki püüda ja läbi talve stressi peletada. Ja tegelikult korjake kõike, mis meeldib. Eks keha ise tea, mida talle tarvis. Ürte korjatakse päikeselise ilmaga lõuna paiku. Kuivatamiseks sobib õhurikas ruum, päike ei tohi peale paista. Kui tahate kiirkuivatust teha, pange taimed 40 kraadi juures tuulutusega praeahju ja paari tunniga ongi kraam valmis. Rubriigid: Looduskosmeetika, Ravimtaimed, Tervis, Traditsioonide tarkus, sildid: madar, pärnaõied, ravimtaimed, ristik, taimed, ürdid. Salvesta püsiviide oma järjehoidjasse.


Saada kiri: terviseinfo@tai.ee


1. - 2. PÄEV. KAPLINN Meie seiklus saab alguse Kaplinnast, meie lemmik- ja üleüldse ühest maailma ilusaimast linnast, mis pesitseb Atlandi ookeani ja mägede vahel. Reisi esimesel päeval saame kõigepealt tuttavaks ja pärast lühikest jalutuskäiku Kaplinna Waterfront'i piirkonnas (kohalik veeäärne melurajoon) suundume esimesele ühisele õhtusöögile. Lõuna-Aafrika lõunarannik on üldiselt väga chilled out vibe’ga koht, kus midagi eriti kiiresti ei toimu. Võtame aja maha, vaatame ookeanilaineid ja naudime seda mõnusat ootusärevust eelseisva road tripi ees. Järgmiste päevade jooksul külastame Lauamäge, kuhu saab nii matkates kui ka mugava mäetrammiga. Meie siiski ei sunni kedagi ronima :) Mäe otsas saame nautida vaikust, laia Aafrika taevast, vaadet linnale ja ookeanile ning jalutada mööda põnevaid matkaradu. Samuti teeme tiiru ümber Kaplinna mäeaheliku, mis pakub kauneid vaateid ookeanile ja randadele ning mis on hinnatud maailma üheks ilusaimaks teeks. Muuhulgas külastame ka üht tuntud randa, kus elavad pingviinid! Võime külastada ka Kaplinna kesklinnas asuvaid huvitavaid muuseume, mis jutustavad riigi kirevast ja kurvast ajaloost. 3. - 6. PÄEV HERMANUS Peale Kaplinnaga tutvumist sõidame mööda ilusat Aafrika kontinendi lõunarannikut ida poole, Charlene'i kaunisse väikesesse kodulinna Hermanusesse. Tee on kaunis viib meid kõrgele üle mägede, kust taaskord avanevad ilusad vaated rannikule ja ookeanile. Hermanus on väike kuurortlinnake, kus Charlene oma perega juba 8-aastaselt vanaema juures suvitamas käis. Hermanus on ka on üle maailma kuulus lõunavaalade vaatluskoht. Vaalad tullevad mõnikord rannikule üpris lähedale, nii et puudub vajadus minna eraldi paadituurile - võid neid märgata lihtsalt kohvikus istudes või rannal jalutades. Veedame siin mõned päevad ning selle aja jooksul saame rahulikult linnakeses ringi vaadata, tutvuda kohaliku käsitööturuga, kohvikute, mereandide restoranidega ja baaridega. Viime sind matkale ja piknikule kohalikus metsikus mäestikupargis, käime koos ookeanis ujumas, ja külastame meie lemmik-viinamarjaistandust. See on on tuntud veinipiirkond (Hemel en Aarde org) ja muidugi ei lahku me siit ilma parimaid veine maitsmata. Lisaks kõigele, Charlene isa ja ema korraldavad meile ühel õhtul täitsa eheda liharohke lõuna-aafrikaliku grilli (braai), mille sarnast Eestis kindlasti ei leidu. Vegan olla (või veganiks jääda) on siin küll kahjuks väga raske! 6. - 7. PÄEV. L'AGULHAS Järgmine sihtpunkt on Aafrika kontinendi kõige lõunapoolseim tipp L’Agulhas. Kas oled kunagi eneselt küsinud, et kas tahaksid vaadata otsa suurele valgele haikalale? Täna on selleks võimalus, kui julgust jätkub. Teel L’Agulhasi poole möödume maailmakuulsast valgehai vaatluskohast, kus kõige vapramad võivad osa võtta puurisukeldumisest, et piiluda lainete all olevasse maailma. Need meist (nagu Triin), kes ei soovi minna sellisele adrenaliiniretkele, suunduvad kohalikku kunstnike külakesse, et rahulikult lõunatada ja võibolla isegi kohalikku veini või õlut maitsta! Veedame öö L’Agulhases, kus vahetame sujuvalt oma igapäevase vaate dramaatiliselt Atlandi ookeanilt tunduvalt soojemale ja sinakamale India ookeanile. 7. - 10. PÄEV. WILDERNESS Järgmisel päeval jätkame oma retke Wildernessi suunas, mis võib täitsa vabalt olla üks tükike taevast maa peal. Pisike asula ookeani ääres mõnusate restoranide, valge liivaranna ja kanuumatkadega jõel, kus ümbritsev mets on tihe nagu brokkoli ja kus on peidus mitmed ilusad kosed. Kohalikus ilusas puutumata looduses elevad ka kirevad linnud, kes on nii mõnedki linnuvaatlejad ärevusse ajanud, ja mitte väga ammu jalutasid ka elevandid veel vabalt ringi. Siin veedame järgmised kolm päeva ja võtame aja veelgi rohkem maha. Soovi korral külastame lähedal asuvat Knysnat, aga põhieesmärk on nautida rahu ja vaikust ning ammutada ürgsest loodusest väge. 10.- 11. PÄEV. SWARTBERGI MÄED - OUDTSHOORNI JAANALINNUKASVATUS Jätkame seiklust. Ookeanile lehvitame natukeseks ajaks head aega ja sõidame rannast eemale põhja pool asuvate iidsete Swartbergi mägede suunas. Retke jooksul kogeme ümbritseva looduse muutumist - liigume vee- ja taimerikkalt rannikualalt avarusse ja tühjusesse. Läheneme kuivemale poolkõrbele, mida kutsutakse karoo'ks. Kõik tundub kivisem ja palavam. Just siin on geoloogide paradiis - kohalik mäestik on miljoneid aastaid vana ja kunagi väga ammu oli see üks osake mäeahelikust, mis laiutas üle Gondwana superkontinendi, millest tänaseks on moodustunud Lõuna-Ameerika, Austraalia ja Aafrika. Niisiis, maas on saladusi ja vastuseid, kui tead, kust otsida. Teel järgmisesse peatuspaika külastame piirkonna põnevaid paiku, mille üle kohalikud elanikud on väga uhked, nagu näiteks Oudtshoorni jaanalinnukasvatus. Charlene käis siin oma perega lapsepõlves päris mitu korda ning nüüd on ka meil võimalus kogeda farmi elu ja melu. Üle mägede sõites peatume tihti, sest vaated on lihtsalt fantastilised - mööda sõita oleks lihtsalt patt. Palju mõnusam on peatuda, jalutada natuke eemale, sügavalt hingata ja lihtsalt tunnetada mägede väge enda ümber. Ööbime väikeses külas keset karoo poolkõrbe, mis annab sulle hea ettekujutuse kohalikust Lõuna-Aafrika elust ja identiteedist. 11. - 13. PÄEV SAFARI Safari tähendab suahiili keeles teekonda. Me võtame asja tõsiselt ning veedame järgmised kaks päeva, otsides kogenud giidide abil metsikute aasade, põõsaste ja puude vahelt neid kõige kuulsamaid aafriklasi - lõvi, ninasarvik, elevant, pühvel ja leopard. Kahe päeva sisse jõuame mahutada tervelt neli safarit ja kui sul on vaja energiat juurde ammutada, siis on sul võimalus külastada kohalikku spaad, et end natuke turgutada. Täitsa võimatu on kirjeldada seda segu avastamisrõõmust ja ärevusest, kui seisad silmitsi näiteks lõvi või ninasarvikuga. Mis on kindel, on see tänulikkustunne, et Sinu ja metsiku looma vahel on siiski mõned meetrid maad ja paar sentimeetrit autoplekki. Selline kogemus täidab Su keha ja meele elujõuga ning arusaamaga, et me oleme kõik osake loodusest. Just siin, Aafrika metsikus looduses ja avaruses, oleme meie leidnud vastused oma suurtele elulistele küsimustele. 13. - 14. PÄEV. FRANSCHOEKI JA STELLENBOSCHI VEINIPIIRKONNAD Peale loomakuningriigi kuningaga nõu pidamist jätkame oma retke ning nüüd ootavad meid ees Franschoeki ja Stellenboschi veinipiirkonnad. Taaskord saad imestada looduse ja maastiku muutuva olemuse üle, sest meid hakkavad ümbritsema viinamarjaistandused ja mahlakas rohelus. Lõuna-Aafrika esimesed eurooplastest elanikud olid hollandlased, kes olid tuntud maadeavastajad. Natukese aja pärast järgnesid neile prantslased ja voila! veinikultuur hakkas arenema. Kui Franschoek on arhitektuuri ja õhkkonna poolt märgatavalt prantsusepärane külake, siis Stellenboschist kumab Hollandi ajalugu. Veedame siin paar päeva, uurime mis värk selle kohaliku ‘uue maailma’ veiniga ikka on ja kas ta ikka maitseb nii hästi, kui rahvas räägib. Usume, et meie kambast on nii mõnedki, kes avastavad enese jaoks midagi uut ja üllatavat. 15. PÄEV. KAPLINN Meie ringreis jõuab lõpule just sealt, kust me alustasime. Kaplinnas ootab meid ees veel viimane huvitav kultuuriretk kohalikku township’i - linnaosasse, kus elavad enamjaolt mustanahalised ja vaesemad elanikud. Township’id või squatter camp’id (Lõuna-Ameerikas tuntakse neid kui favela’sid) võib kirjeldata kui getosid, kuhu võõras jalutama tavaliselt ei kipu. Meie autoretke jooksul oli meil siiani võimalus kogeda elu suurlinnas, väikelinnas ja poolkõrbes asuvates külakestes. Tee peal möödusime mitmest sarnasest geto-piirkonnast, mille teket mõjutas väga tugevalt LAVis 1948-1991 valitsenud apartheidi rezhiim. Nüüd on meil võimalus kohaliku giidiga uudistada ja mõista, kuidas elu squatter camp’is sees käib ning mismoodi see raske periood ka tänasele elule oma pitserit vajutab. Õhtul ongi aeg hüvastijätu-õhtusöögiks. Tõstame klaasi kohalikku lemmikveini või õluga, muljetame ja naudime viimast õhtut ‘Emalinnas’ - Kaplinnas oma uute sõpradega. 16. PÄEV. LAHKUMINE AAFRIKAST Lendame tagasi Eestisse, targemana, emotsionaalsemana, rikkamana - sest ainuke ost, mis sind rikkamaks teeb, on reis.


Seks pärast sünnitust tundub hirmutav? Need 5 üllatavat tõetera aitavad tagasi ree peale saada - Pere ja kodu Seks pärast sünnitust tundub hirmutav? Need 5 üllatavat tõetera aitavad tagasi ree peale saada Vihje: mõned muutused on väga head! Oled just väljunud günekoloogi kabinetist ja saanud sünnitusjärgses kontrollis rohelise tule kallimaga hullamiseks... aga sa ei tunne vähimatki soovi seda ka talle öelda, kuna küsimused nagu "mis saab siis, kui mul on väga valus?", "äkki ta tajub, et midagi on teistmoodi?" ja "aga kui laps ärkab?" panevad sul pea valutama. Nii tõmbadki igal õhtul teki kurgu alla ja luiskad mehele, et arst käskis veel veidi oodata. Tundub tuttav? Sünnitusjärgne seksipelgus on värsketel emadel äärmiselt sagedasti esinev nähtus. Rasedusega muutunud ja raskest katsumusest paranev keha, beebimasendus, magamatus, hormoonide möll — põhjuseid libiido languseks on lugematult. Väga mitmed uuringud on andnud aga rõõmustavaid tulemusi — tervelt 94% küsitletuist tunnistavad, et on oma sünnitusjärgse sekseluga väga rahul ning enam kui pooled väidavad, et pärast beebi tulekut on seks kallimaga isegi paranenud. Täpselt nii nagu inimesel tekib nälg, janu ning unevajadus, naaseb ka seksiisu, tuleb endale vaid aega anda, et paraneda nii kehalt kui vaimult. Rohkem lapsi ei tähenda vähem seksi ning pärast esimest last intiimsust taastada ongi kõige raskem. Kuna selle nimel tuleb nagunii palju vaeva näha, siis järgneva 5 ümberlükkamatu tõetera omaks võtmine aitab sind ree peale tagasi: 1. Sünnitusjärgne seks ongi esimestel kordadel ebamugav ja valus 7 tervist kahjustavat harjumust, mida vanemad oma lastele õpetavad ja mis tuleks kohe ära lõpetada (6) 18.08.2019 Kuigi arvatakse, et peamist valu põhjustavad paranevad vigastused, siis tegelikult on süüdlaseks östrogeeni madalast tasemest tingitud tupelihaste vähene elastsus. Kuniks last rinnaga toidetakse, püsib östrogeeni tase madalal ja kombineerituna kõrge oksütotsiini ja prolaktiini tasemega kogeb keha kahe kuni kolme kuu jooksul pärast sünnitust lausa menopausile sarnanevaid sümptomeid nagu tupe kuivus, öine higistamine, kuuma-külmahood ja valu. Kõik see puudutab muide ka keisrilõikega sünnitanuid, mis lubabki arvata, et sünnitusel tekkinud rebendid puutuvad asjasse kõige vähem. Seega, esimeste kordade vältimatud abimehed on libesti, romantika ja väga pikk eelmäng. 2. Loodus on asjad nii sättinud Magamatus, uue elukorraldusega kohanemine, enda muutunud kehaga leppimine ning hormoonide virvarr on looduse viis takistada järgmist potentsiaalset rasedust. Paljud naised, kellel on kogemus nii imetamise kui pudelitoiduga, kinnitavad, et seksielu elavnemine toimus rinnapiimaasendaja kasutamisel tunduvalt valutumalt ja kiiremini ning oma keha “tagasi saamise” üle tunti suurt kergendust ja rahuldust. 3. Seks on olulisem kui iial varem Kui suhtes puudub intiimsus, hakkavad partnerid varem või hiljem tundma ennast nagu ühikakaaslased. Sellest tõusevad omakorda tülid ja pinged ning kaob omavaheline side. Seega, kui hirm seksi ees on tõesti suur, siis puuduta ja paita, suudle ja kallista oma kaaslast, hoidke käest kinni ja lamage teineteise kaisus. Ja kui lõpuks seksini jõuate, siis ei maksa ootusi kõrgeks ajada. Igasugune lähedus aitab teil üksteisele meelde tuletada, et olete ikka veel mees ja naine, mitte lihtsalt emme ja issi. 4. Nii mõndagi võib olla muutunud Poolnaljaga võib väita, et sünnitanud naisele tundub, et mehe peenis on väiksemaks jäänud, kuid tegelikult on sünnitamine hoopis tupe mõõtmeid muutnud. Lisaks laiendavad rasedushormoonid vaagnapiirkonda ja puusi, mis on ka põhjuseks, miks paljud naised, kes on beebikilod küll kaotnud, ei mahu enam iial oma vanadesse teksadesse. Just seepärast ongi Kegeli harjutused tupelihaste treenimiseks sedavõrd olulised ning proovida võib ka pilatest, mis samuti vaagnapõhja tugevdab. Uuringud on näidanud ka, et rasedus ja sünnitamine äratavad meis midagi ürgset ning võimast, mis ergutab meeli ja parandab suguelundite verevarustust, suurendades oluliselt naudingupotentsiaali. Kui oled suutnud lisaks ka oma sünnitusjärgse kehaga leppida, võimaldab pingevabadus kogeda enneolematuid orgasme. 5. Avastad kähkukad ning laisad pärastlõunad Teadmine, et pole vaja pärast pikka päeva valmistuda kurnavaks seksmaratoniks, võib palju lohutust pakkuda. Siinkohal tulevadki appi nädalavahetuste laisad pärastlõunad, kui lapsed magavad. Kähkuka puhul jääb väga vähe aeg mõteteks nagu “millal ma viimati beebile süüa andsin?”, “kas peaks mähkmekonteineri välja viima” või “kas tõstsin ikka vankri autost tuppa?”. Keskendu hetkele ning otsi muid kohti kui magamistuba (sest seal magab ilmselt ka beebi). Vannituba, esik, auto, garaaž — lapsevanemad teavad! Allikas: Parents


lahe kus kohas see pilt tehtud on 01.11.2018 - 17:56, getu115 Haapsalu piiskopilinnuses ;-) 01.11.2018 - 18:50, mai55 11.10.2016 - 08:58, truu62 05.07.2016 - 20:22, kiisuke36 Neli tooli,aga vaid üks kes istub 15.01.2016 - 23:57, Rambo30 Vahel juhtub nii!!! *PARDON* 17.01.2016 - 17:06, mai55 MIKS NII KAUNIS DAAM END PEIDAB 14.08.2015 - 07:51, elve1948 Elu on selline ,pannakse peitu mis teha !!! 14.08.2015 - 11:57, mai55 jääkaru selja taga.lahe 17.05.2013 - 10:22, linzzu 10.04.2013 - 10:38, sonic-siil 10.04.2013 - 11:13, mai55 ...JULGE RUUTEL TULEMAS... 08.02.2012 - 16:01, nupena58 jään ootama :-) 08.02.2012 - 16:05, mai55 lahe pilt on (komm.) 27.05.2011 - 21:37, -OlenMarbs-


Kuidas kujuneb soojuse hind ning millised erinevused on hakkepuidu ja maagaasi katlamajadel? Uudisvoog \_ Kuidas kujuneb soojuse hind ning millised erinevused on hakkepuidu ja maagaasi katlamajadel? Kuidas kujuneb soojuse hind ning millised erinevused on hakkpuidu ja maagaasi katlamajadel? Viimasel ajal on taaskord palju juttu olnud hakkpuidu- ja maagaasi katlamajadest. Mis on siiski nende erinevus ja kumba eelistada? Kliendi jaoks on soojuse hind oluline Katlamajade erinevus seisneb eelkõige kütuses, mida kasutatakse ning sellest lähtuvalt ka seadmetest. Näiteks hakkpuidukatlamaja puhul on vaja kütuse ladustamiseks eraldi kütuseladu ja tuhaärastust, mistõttu on seadmete ja ehituse hind maagaasi katlamajaga võrreldes ligi kaks korda kallim. Samas aga on hakkpuidu hind kütusena üle kahe korra soodsam. Investeerimise otsuseid langetades on oluline aga soojuse hind, mida lõpptarbijal tuleb tasuda. Maagaasil toodetud soojuse hind koosneb 70% kütuse ehk maagaasi hinnast ning 30% investeeringu- ja opereerimiskuludest. Hakkpuiduga soojuse tootmisel on vastupidi – kütus ehk hakkpuit moodustab hinnast u 30% ning 70% on investeeringu- ja opereerimiskulud. Tänapäeval on mõlema kütusega töötavad katlamajad automaatsed. Tänu oma keerukamale seadmestikule on hakkpuidukatlamaja opereerimine küll veidi kulukam, kuid tänu kogu süsteemi kaugjuhtimise võimalusele on hinnad selles osas siiski optimaalselt madalad. Investeeringukulud jaotatakse tavapäraselt 20 aasta peale ehk selle osakaal igakuises makses pole kuigi suur. Seega soojuse hinnas saab määravamaks just kütuse hind. Adven Eesti tegevjuhi Urmo Heinami sõnul on maagaasi hind tulevikus jätkuvalt kasvav ning seda kiiremas tempos kui hakkpuit: “Maagaas on fossiilne kütus ning selge on see, et selle aktsiis ning hind kasvab tulevikus veelgi. Hakkpuit on Eestis kohapeal tekkivat puitjäätmeid suurepäraselt kasutav taastuv biokütus, mille hinda on Eestil paremad võimalused mõjutada kui maagaasi maailmaturuhinna puhul. Viimasel aastal on hakkpuidu hind küll tõusnud, kuid sellele vaatamata on hakkpuidul soojuse tootmine mõistlikum. Lisaks on hakkpuidu eeliseks see, et tegemist on kodumaise kütusega, mille tootmine annab tööd kohalikele inimestele.“ Adven Eesti on KIK-i toetusega mitmed oma maagaasil töötavad katlamajad hakkpuidu katlamajadeks ümber ehitanud. Eelmise aasta kütteperioodi alguses võeti näiteks Laagris kasutusele uus hakkepuidukatlamaja ning soojuse hinnavõit on märkimisväärne. „Nüüd selle kütteperioodi algusest on müüdava soojuse piirhind Laagri võrgupiirkonnale 54,58 €/MWh. Juhul, kui Adven oleks jätkanud maagaasil soojuse tootmist, oleks võrreldav soojuse piirhind olnud 64,05 €/MWh ehk 17% kõrgem,“ selgitas Urmo Heinam hinnavõitu Adveni klientide jaoks. Energia valdkonnas tuleb mõelda pikemale perspektiivile Arvestades olukorra tausta, tundub hiljutine Alutaguse vallavalitsuse otsus loobuda KIK-i toetusest hakkpuidu katlamaja rajamiseks, veidi mõistmatu. „Esmane investeering hakkpuidukatlamaja ehitamisse või rekonstrueerimisse võrreldes maagaasil töötava katlamajaga on tõesti pea kaks korda kallim, kuid peamiselt sellest lähtuda tundub siiski liiga lühinägelik. Pikemas perspektiivis tuleks siiski mõelda sellele, kuidas soojuse hind oleks tarbija jaoks võimalikult soodsana hoida,“ arutles Urmo Heinam. Heinam tõi välja asjaolu, et ka torustike rekonstrueerimiseks KIK-i toetuste taotlemiseks on tarvilik, et katlamaja oleks vähemalt 50% ulatuses viidud üle taastuvenergiale. Kui see nii pole, ei kvalifitseeruta toetusi taotlema ning sellisel juhul tuleb linnal endal kõik vajalikud ressursid leida. See tähendab, et täna tehtud otsused mõjutavad tarbija jaoks soojuse hinda järgmised 20 aastat. Soojuse hinda reguleerib konkurentsiamet tehtud investeeringute ning turul oleva kütuse hinna alusel. See tähendab, et tegelikult ei ole oluline, kes esmase investeeringu teeb, hind sellest ei muutu. Siinkohal mõte õhku omavalitsuste suunal taastuvenergial töötavate katlamajade ning kaugkütte osas – alati on võimalik leida endale sobilik energiapartner, kes sellises olukorras väga läbimõeldult ning efektiivselt olukorrale läheneb ning selle lahendab ja on valmis tegema ka pika tasuvusajaga investeeringuid nagu seda kaugküte on. „Oleme alati erinevatele koostöövõimalustele avatud ning anname endast alati parima, et olla oma klientidele pikaajaline ning usaldusväärne energiapartner,“ sõnas Urmo Heinam. Tegevjuht, juhatuse esimees Kas ja kuidas analüüsida ettevõtte vastutustundlikkust? Adven alustab Saue kaugküttevõrgu rekonstrueerimistöödega Rahvusvahelise finantsjuhi tiitel tuli sel aastal Eestisse “Tõhusa kaugkütte” märgis võib tõsta kinnisvara väärtust


Rate.ee on Eesti interneti suurim keskkond. See on sotsiaalne võrgustik, mis pakub sulle võimalust suhelda oma sõpradega ja tutvuda uute inimestega. Saidi kasutamiseks palun logi sisse või registreeri! Reede, 24. veebruar, 20:06 | Kasutajaid kokku: 88604 | Hetkel online: 337 » Eesti -jaanika24- Sõnum ilmub Rate.ee pealehel ja seda näevad sajad inimesi. Pildi info -jaanika24- 17.12.2016 - 23:03 sõtsa sa oled kena :))#2, 06.12.2007 - 22:35, hipi-boy Kommentaari vastus on kustutatud.ega ma ei saagi oma kaunist vennaraasust kehvem olla:))) kenad;)#1, 06.12.2007 - 21:40, grisli23 lehed: 1 Kasutaja -jaanika24- pildid:


source: CulturaX

text: Ärianalüütika kaasaegses ettevõttes — CHK Alates 2016. aastast on loodud rohkem kui 90% inimkonna andmetest ning andmeid tekitatakse iga aastaga järjest rohkem juurde. Prognoositakse, et käimasoleva aasta jooksul luuakse 59 zettabaidi (5.9 *1016 megabaiti) mahus andmeid, mis on 44%-line kasv aastast 2019, mil loodi ligikaudu 41 zettabaiti. See on endaga kaasa toonud nõudluse suurenemise andmelugemise valdkonnas. Erinevad institutsioonid ning ettevõtted vajavad ühe enam kvalifitseeritud spetsialiste, kes suudaksid töödelda, analüüsida ning visualiseerida keerulistest andmerägastikest koosnevat väärtuslikku informatsiooni, mille abil on võimalik langetada informeeritud äriotsuseid. Tekkivaid andmeid peab väärindama spetsialiseeritud tarkvara kaudu. Üheks selliseks programmiks on Power BI, millest me ka lähemalt räägime. Power BI on ärianalüütika lahendus, mis on loodud 2011. aastal Microsofti poolt. Selle eesmärk on pakkuda interaktiivseid visualisatsioone ning äriintelligentsi võimalusi koos liidestega, mis on piisavalt lihtsad, et ka lõpptarbija on võimeline ise koostama enda raporteid. CH Konsultatsioonid OÜ finantsanalüütikud on võimelised looma tarkasid juhtimisotsuseid toetavaid aruandeid, analüüse ning töölaudasid, võttes arvesse kliendi soove ning iseärasusi. Valminud lahendused kujundatakse täpsete vajaduste järgi ning tehakse kliendile lihtsasti mõistetavaks ja hallatavaks. Power BI on võimeline paljuks enamaks, kui andmete visualiseerimine ning raportite koostamine. Probleemi korral naturaalkeeles küsimuste küsimisest kuni kasutatavate teenuste analüüsimiseni - järgmisena kirjeldame, mida on võimalik Power BI-ga ettevõttes korda saata ning mis on selle eelised teiste sarnaste programmide ees: 1. Integreeritus teiste rakendustega Power BI üks põhitugevustest on võime haarata andmeid pea igast rakendusest või andmeallikast. Tänu sellele on võimalik Power BI-d rakendada erinevatel aladel tegutsevates ettevõtetes kiirelt ja efektiivselt. 2. Rikkalikud personaliseeritud aruanded Üheks tähtsaimaks Power BI omaduseks on võime luua täpselt ettevõtte soovidele ning iseärasustele vastavaid raporteid ning analüüse, mis võimaldavad klientidel saada ülevaadet nende ettevõtete kõige tähtsamatest näitajatest. Samuti saab paigaldada töölauad ettevõtte enda keskkonda kiireks ja mugavaks ligipääsuks. 3. Raportite turvaline avaldamine Microsoft rakendab Power BI juures enda turvatehnoloogiad, muutes internetiga andmeühendused mõlemalt poolt krüpteerituks. See tähendab, et konstantse andmeühenduse puhul, kus andmed pidevalt liiguvad, ei ole võimalik kõrvalistel isikutel nendele ligi pääseda või neid näha/muuta. 4. Võimalus minna üle pilveteenusele Hallates ning töödeldes eriti suuri andmestikke võivad kohalikku süsteemi kasutades tekkida mälu- ning kiirusepiirangud. Viies teenuse pilve on võimalik kasutada piiramatut jõudlust ning kiirust, garanteerides, et informatsioon on kiiresti kättesaadav. 5. Puudub vajadus spetsialiseeritud tehnilise toe järele Programmi on sisse ehitatud lihtsad ja informatiivsed soovitused ning juhised veateadete tekkimisel. Vea ilmumisel kuvatakse automaatselt selle tekkimise põhjus, lahendus ning viide Microsofti enda kataloogile, kus asub tüüpvigade lahenduse skeem. 6. Tasakaal lihtsuse ja jõudluse vahel Mälusisene analüüsitehnoloogia ning skripteerimiskeel DAX on mõlemad suurepärased näited, tõestamaks, et ka lõppkasutaja on võimeline ise koostama lihtsamaid raporteid. Vajadusel on võimalik luua ka detailsemaid ja keerulisemaid analüüse, kasutades Power BI oma skripteerimiskeeli DAX ja M Query. Nõudlus reaalaja-töölaudadele on suurenemas. Kiiresti muutuvas ärikeskkonnas soovivad ettevõtjad üha enam omada võimalust luua endale hetkega ülevaade tähtsamatest mõõdikutest, mis neile korda lähevad. Selle tulemusel on äriintelligents liikunud staatilistest aruannetest, mis annavad teada mis on juhtunud, interaktiivsetele töölaudadele, mis võimaldavad süveneda ka detailidesse. Sellised töölauad aitavad ka mõista, miks midagi on juhtunud. Sõltumata andmete mahust või tüübist, töölaudade detailsus- ja keerukusastmest, võib nimetada Power BI-d suurepäraseks tööriistaks nii suurtele kui ka väikestele ettevõtetele, mis aitab firmat järgmisele tasemele viia.


text: Roolijoodikust naistepeksjat ootavad rootsi kardinad - Saarte Hääl Eile algas Kuressaare kohtumajas üldmenetluses protsess Riho Koka (36) üle, kelle ülalpidamisel on kaheksa-aastane laps. Kokka süüdistatakse korduvalt kriminaalses joobes autojuhtimises, raske tervisekahjustusega lõppenud liiklusõnnetuse põhjustamises, varastatud vara varjamises kui ka korduvates peksmistes, mida mees on toime pannud eranditult naisterahvaste vastu. Eilse seisuga oli tema kontol neli kehtivat kriminaalkaristust ja kaks väärtegu. Üldmenetluses alanud istung jätkus osapoolte nõusolekul kokkuleppemenetluses. Liitkaristusena ootab Kokka süüdimõistmisel kolme aasta pikkune reaalne vanglakaristus ja talt võetakse aastaks ja kolmeks kuuks mootorsõiduki juhtimisõigus. Lisaks peab ta tasuma menetluskulud ja maksma tsiviilhagid, mis on kokku ligi 5000 eurot. Prokurör Svetlana Maripuu ette loetud süüdistuse järgi tabati Riho Kokk 2013. aasta 14. juulil Pärnus, 2014. aasta 31. detsembril Haapsalus ja 2015. aasta 15. märtsil Saare maakonnas autoroolist alkoholijoobes. Kõigil kordadel oli mees kriminaalses joobes. 2013. aasta 4. augustil põhjustas ta Tallinna–Pärnu–Ikla maanteel liiklusreegleid eirates ja peateel liikunud mootorratturile kõrvalteelt otsa sõites ettevaatamatusest eluohtlikke tervisekahjustusi. Ajavahemikus 14. september kuni 4. oktoober hoidis ta enda juures oma tuttava poolt Soomest varastatud sõidukit. 20. detsembril 2013. aastal lõi Kokk Helsingist Tallinna suunduva reisilaeva pardal sõnavahetuse käigus laeva naisadministraatorit näkku, tekitades ninaluumurru. 12. juulil 2014. aastal peksis ta käte ja jalgadega Kuressaares Privilege'i klubi sissepääsu juures üht naist, keda ta lõi viiel korral rusikaga ja mitmel korral jalaga. Rusikaga vastu huult äsas Kokk ka pekstavale naisele appi rutanud teisele naisele. 2015. aasta 26. veebruaril virutas Kokk Tallinnas avalikus kohas naisterahvale rusikaga vastu põske, tekitades peavigastuse. Kõigi nende "vägitegude" eest küsis prokurör Riho Kokale kohtult kolme aastat vangistust, mille kandmist hakataks lugema Koka kinnipidamisest selle aasta 15. märtsil. Ühtlasi võetaks talt 1 aastaks ja 3 kuuks mootorsõiduki juhtimisõigus. Riigi poolt määratud kaitsja Sulev Raudsepp avaldas lootust, et Kokk on oma tegudest õppust võtnud ja parandab ennast. Kaitsjatasud palus ta osaliselt riigi kanda jätta. Kohtunik Kristel Pedassaar kuulutab otsuse välja esmaspäeval. Olen esimene kommeteerija Lisatud: 04.09.2015 / 10:32 Jumal tänatud, et lube kolmeks aastaks ära ei võetud. Muidu ei saaks üldse kinniistumise ajal autoga sõita :D :D


1) vaba ametikoht täidetakse sisekonkursi korraldamisega;


(4) Jäätmevaldaja, kes ei esita lõikes 3 nimetatud tähtajaks kinnitust, loetakse korraldatud jäätmeveoga liitunuks 21. jaanuarist arvates.


Heldur-Valdek Seeder: pensioni võiks tõsta pea 830 euroni - ärileht.ee Heldur-Valdek Seeder: pensioni võiks tõsta pea 830 euroni Eesti vanaduspensioni tõstmise tehniline piir on 2022. aastal 828 eurot, leiab finantsanalüütik ja IRLi liige Heldur-Valdek Seeder ajalehes Äripäev. Kui Eesti kulutaks Euroopa Liidu riikide keskmise protsendi – 9,8% – SKPst vanaduspensionidele, pidanuks Eesti keskmine vanaduspension 2017. aastal olema 631,19 eurot kuus. Kui lisaks tõsta miinimumpalk Saksamaa tasemele, siis pidanuks keskmine pension olema 707,61 eurot kuus. Registreeritud (21) Anonüümne (164)


text: Kana-köögiviljawok 0.75 dl Kanapuljong Kuumuta wok-pannil õli, kuumuta selles 2 minutit tükeldatud sellerivarsi, rohelisi ube, porgandeid ja ratasteks lõigatud sibulat. Lisa puljong ja hauta 3 minutit. Lisa tükeldatud kanafilee, ribadeks lõigatud suvikõrvits, õisikutena lillkapsas ja tükeldatud paprika. Kuumuta 3 minutit. Maitsesta sojakastme, suhkru, ingveri, musta pipra ja hakitud küüslauguga. Lisa hakitud spinat ja kuumuta veel 1 minut. Sega maisitärklis veega ja kalla pannile. Kuumuta 1-2 minutit, kuni vedelik pakseneb.


„Reformierakonna, SDE ja IRLi valitsus on seni silma paistnud ainult ootamatute maksutõusudega ning ilmselgelt unustanud valimiste eel antud lubadused. Näiteks seisis sotsiaaldemokraatide valimisprogrammis must-valgel lubadus tõsta koolitoidu toetus ühe euroni. Samas teatas rahandusministeerium eile, et ei toeta Keskerakonna poolt riigikogus esitatud samasisulist eelnõu ning toetus jääb senise 78 eurosendi tasemele,“ lausus Ratas. „Omavalitsusliitude Koostöökogu on teinud riigieelarve läbirääkimistel korduvalt ettepaneku tõsta koolilõuna toetus 1,3 euro tasemele, mis vastab ühe toiduportsjoni tegelikule maksumusele. Keskerakonna poolt pakutud üks euro oli mõõdukas kompromissettepanek juba viis aastat paigal püsinud toetuse suurendamiseks. Valitsuse jäik lähenemine tähendab, et omavalitsustel ja lapsevanematel tuleb ka järgnevatel aastatel ligi pool toiduportsjonist ise tasuda,“ lisas Ratas. „Laadne poolik lähenemine paistab olevat kolmikliidu poliitika läbiv joon. Riigikogu valimiste eel lubas Reformierakond kahekordistada tulumaksuvaba miinimumi ehk viia see 300 euroni. Koalitsioonilepingusse jõudis aga märksa tagasihoidlikum 205 eurot. Sotsiaaldemokraadid seevastu kinnitasid, et tõstavad alampalga nelja aastaga 390 eurolt 800 euroni. Samas näeme valitsusleppes ainult mõtet viia miinimumpalk 45 protsendini keskmisest palgast, mis tähendaks ka optimistliku prognoosi kohaselt kuni 600 eurot,“ selgitas Ratas. „Mis puudutab IRLi laiapõhjalise maksureformi lubadust, siis enne valimisi lubati aidata enam kui 300 000 inimest. Viimaste uudiste põhjal suurendab kavandatav maksutagastuse süsteem parimal juhul 75 000 inimese sissetulekut, ehk kuni 25 protsenti lubatust,“ tõi Ratas välja vastuolu.