text: Vladimir Vladimirovitš Majakovski (19. juuli (vkj 7. juuli) 1893 Bagdathi – 14. aprill 1930 Moskva) oli vene luuletaja, vene futurismi silmapaistvamaid esindajaid. Ta oli ka oma aja väljapaistev näitekirjanik, stsenarist, režissöör, filminäitleja ja kunstnik. Vladimir Majakovski lõpetas elu enesetapuga, olles 36 aastat vana. Ta on maetud Moskvasse Novodevitšje kalmistule. Tema loomingu põhiteemaks oli uue maailma ehitamine ja uue inimese kujundamine. Kari tänav Tallinnas kandis aastatel 1953–1995 Vladimir Majakovski nime. Tema auks kandis Nõukogude ajal Majakovski nime tema sünnilinn Bagdathi. Elukäik Vladimir Majakovski sündis Gruusias Bagdathi külas Khuthaisi lähedal. Tema isa Vladimir Konstantinovitš Majakovski (1857–1906), kes töötas metsaülemana, pärines kuulsatest Zaporožje kasakatest. Isapoolsed sugulased oli pikad ja tugevad, nagu ka Majakovski ise. Ema Aleksandra Pavlenko (1867–1954) oli pärit Kubanimaalt, Kubani kasakate järeltulija. Tulevasel poeedil oli kaks õde: Ljudmila (1884–1972) ja Olga (1890–1949), ning kaks venda, kes surid väikelastena. Perekond kuulus väikeaadli hulka, aga elatus täielikult isa palgast, mis tähendas korralikku äraelamist, kuid mitte küllust. 1902. aastal asus Majakovski õppima Khuthaisi gümnaasiumi. Ta rääkis vabalt gruusia keelt, tal oli joonistamis- ja deklameerimisanne, kuid täielik muusikaline andetus. Juba lapsena ilmnes tema võistlushimu ja mängukirg, mis jäid kogu eluks iseloomu valitsevateks joonteks. 1906. aastal suri isa veremürgistusse: ta oli dokumente köites nõelaga sõrme torganud. Õe Ljudmila sõnul vapustas isa surm Majakovskit väga ning sellest sai alguse tema eluaegne bakterifoobia ja puhtusemaania. Ta kandis alati kaasas isiklikku seepi ja jooginõud, reisidel oli tal kaasas kokkupandav kummivann, ta vältis ühissõidukeid, ei andnud inimestele meelsasti kätt ja puudutas uksekäepidet ainult läbi pintsakutasku või taskuräti. Sama aasta juulis kolis Majakovski koos ema ja õdedega Moskvasse, kus ta asus õppima viieklassilise gümnaasiumi neljandasse klassi. Pere elas vaesuses ning 1908. aasta märtsis visati Majakovski õppemaksu tasumata jätmise tõttu viiendast klassist välja. Moskvas sai Majakovski tuttavaks revolutsioonimeelsete tudengitega ja 1908. aastal astus ta sotsiaaldemokraatliku partei liikmeks. Aastatel 1908–1909 arreteeriti ta kolm korda: kahtlustatuna seotuses põrandaaluse trükikoja ja anarhistliku rühmitusega ning naissunnitööliste põgenemisele kaasaaitamisega. Aastatel 1909–1910 kandis Majakovski 11 kuud karistust Butõrka vanglas üksikkambris nr 103. Seal tegeles ta esimeste luulekatsetustega, kuid ei olnud nendega rahul ja oli tänulik, kui tal vanglast vabanedes märkmik luuletustega ära võeti. 1911. aastal asus Majakovski õppima Moskva maalikunsti-, skulptuuri- ja arhitektuuriinstituuti. See oli ainus kool kus ei nõutud vastuvõtmisel tunnistust valitsusvastastesse organisatsioonidesse mittekuulumise kohta. Majakovski sai peagi tuntuks enesekindluse ja ülbuse poolest. Tal oli neurootiline komme pidevalt suitsetada – kuni sada suitsu päevas, kuid see ei olnud nikotiinisõltuvus. Tal oli pidevalt koni suunurgas, kuid ta ei tõmmanud kunagi suitsu alla. Pärast tutvumist futurist David Burljukiga (1882–1967), kellest sai üks tema parimaid sõpru, sattus Majakovski poeetide ringkonda ja liitus kubofuturistidega. Just Burljuk oli see, kes avastas Majakovski luuleande. 30. novembril 1912 toimus Majakovski esimene avalik esinemine. 1913.–1914. aasta talvel tegid futuristid Majakovski, Burljuk ja Kamenski Venemaal ringreisi esinedes frakis ja silinderkübaraga – selle kontrasti eesmärk oli ärritada seltskondlikku maitset. Paraku äratasid nende seisukohad autoriteetide vastu pahameelt ka kunstikoolis ning Majakovski ja Burljuk heideti koolist välja. See võimaldas Majakovskil nüüd täielikult luulele pühenduda. Majakovski tõmbas naisi ligi oma ilusa, meheliku ja enesekindla välimusega, hoolimata oma häbematusest või just selle tõttu. Aastatel 1913–1914 oli tal hulk armulugusid, mis väidetavalt lõppesid mitme neiu jaoks abordiga. Kuid Majakovski elu armastus oli juuditar Lilja Brik (1891–1978), kellega ta tutvus 1915. aastal ja kellele ta pühendas kõik oma teosed (v.a poeem "Vladimir Iljitš Lenin"). Lilja oli abielus Ossip Brikiga (1888–1954), kes Majakovskit palju aitas ja kellest sai tema hea sõber. 1917. aastal toimunud veebruarirevolutsioon äratas Majakovskis ja teistes loovinimestes lootusi, et edaspidi saab tegutseda tsensuurivabalt. Samas oli Majakovski maailmavaade romantiline ja sel puudus seos tegelikkusega. Tema värsskroonikast "Revolutsioon" ilmneb, et Majakovski pidas oma revolutsiooniks just veebruarirevolutsiooni. Oktoobrirevolutsiooni ta nii ülistavalt ei tervitanud, tema hoiak oli äraootav. Revolutsiooni kõige sõjakamal ajal tegeles Majakovski koos Burljukiga nn kohvikufuturismiga, see tähendas futuristide ja anarhistide koosviibimisi Poeetide kohvikus, kus lava oli kõigile avatud ja peale futuristide esinesid ka külalised publiku hulgast. Aastatel 1918–1919 elasid Majakovski ja Brikid kolmekesi koos, kuid see omapärane abielukartell ei olnud kunagi seksuaalset laadi. Lilja leidis, et nende kolmikabielus peab olema kõigil õigus armusuheteks väljaspool ühist kodu. Majakovski austas seda soovi, kuid oli väga armukade. Nende väike kahetoaline korter Peterburis muutus varsti kirjanduslikuks salongiks, mida külastasid Majakovski sõbrad futuristid ja teised tema kaasaja loovinimesed. 1919. aastal kolisid nad Peterburist Moskvasse. Majakovski ja Lilja töötasid koos ROSTA-s, Ossip töötas Tšekaas. Ka pärast väljakolimist oli Majakovski Brikkide juures igapäevane külaline. Sel ajal valis Majakovski pärast esimeste revolutsioonijärgsete aastate kõhklusi enamlaste režiimi täieliku toetamise. Kahjuks ei olnud entusiasm vastastikune ja ta pidi oma teoste väljaandmiseks pidevalt võitlema bürokraatiaga, see ajas teda meeleheitele. 1923. aastal oli Majakovski üks Kunstide Vasakrinde (LEF) organiseerijatest, mis andis välja ajakirja futuristide loominguga. LEF ühendas suures osas Vene avangardi poeete, kunstnikke, teoreetikuid, teatri- ja filmiloojaid. Futuristid lootsid, et suudavad selle koondumisega hankida endale nõukogude kultuurielus head positsiooni, mis muidugi ei õnnestunud. LEF-i viimane ajakirjanumber ilmus 1925. aastal, koos käidi 1927. aastani. Aastatel 1922–1924 käis Majakovski mitu korda välismaal: Lätis, Prantsusmaal, Saksamaal. Paar päeva viibis ta ka Tallinnas ja tegi Vene saatkonnas ettekande proletaarsest luulest. Ta ei tundud end välismaal hästi, kuna ei osanud võõrkeeli. Inimesele, kes oli harjunud end suuliselt väljendama, sellega muljet avaldama ja oma luulet ette lugema, oli see raske olukord. Ta sai vahetult suhelda ainult vene emigrantidega, keda oli tol ajal välismaal rohkelt. Kodumaale tagasi jõudes kirjutas ta muljete põhjal olukirjeldusi ja luulet, kuigi kaaslaste sõnul oli ta näiteks Berliinis veetnud kogu aja hotellis kaarte mängides. 1925. aastal sai teoks reis Ameerikasse. See ei läinud lihtsalt, kuna Majakovskile kui nõukogude propagandistile oli raske viisat saada. Mehhiko kaudu õnnestus tal lõpuks pääseda USA-sse. Majakovski võttis New Yorgis kohe ühendust oma sõbra Burljukiga, kes oli emigreerunud seitse aastat tagasi. Burljuk saatis teda kogu USA-s viibimise jooksul ja aitas organiseerida esinemisi. Majakovski esines kolme kuu jooksul New Yorgis, Clevelandis, Detroitis, Chicagos, Philadelphias ja Pittsburghis. Temast avaldati reportaaže ja intervjuusid enamasti kommunistlikes ajalehtedes, kuid ka New York Timesis. New Yorgis tutvus Majakovski Ellyga – tegeliku nimega Jelizaveta Siebert, saksa juurtega vene emigrandiga. Majakovski huvi Elly vastu oli algul arvatavasti eelkõige praktilist laadi, kuna Elly oli tema jaoks ideaalne tõlk, kuid suhe muutus varsti intiimseks. Nad kohtusid peaaegu iga päev. See oli tõenäoliselt kõige pikem ja intensiivsem naissuhe, mis Majakovskil oli olnud pärast Liljaga kohtumist. 15. juunil 1926 sünnitas Elly New Yorgis tema tütre Helen Patricia. Sellest teada saades üritas Majakovski USA-sse pääseda, kuid see ei õnnestunud. Tol ajal kirjutas ta palju lastele. Majakovski kohtus oma tütrega ühe korra: 1928. aastal Nice'is. Tema tütar Patricia J. Thompson on naisuuringute professor New Yorgi Bronxi linnaosas asuvas Lehman College'is. 1993. aastal andis ta välja raamatu "Mayakovski in Manhattan", mis põhineb tema ema mälestustel. 1928. aasta välisreisil tutvus Majakovski Pariisis vene emigrandi Tatjana Jakovlevaga, kes tänu oma heale välimusele ja pikkadele jalgadele töötas Chaneli modellina ning reklaamis tänavaplakatitel sukki. Nad armusid esimesest silmapilgust ja kohtusid iga päev. Majakovski tegi Tatjanale abieluettepaneku ja palus tal temaga koos Moskvasse tagasi pöörduda, kuid Tatjana ei julgenud Venemaale naasta. Majakovskil aga ei õnnestunud enam välismaale sõita. 1929. aasta detsembris abiellus Tatjana Bertrand du Plessix'ga. Ta on hiljem väitnud, et see oli teatud mõttes Majakovski eest põgenemine, mitte armastusel põhinev abielu. Aastatel 1925–1928 reisis Majakovski Nõukogude Liidus palju ringi, esinedes kõige erinevamale publikule. Esinemised tähendasid tohutut pinget, need kestsid keskmiselt kolm tundi, millele järgnesid publiku küsimused ja kriitika. Aastatel 1922–1926 tegi Majakovski ajakirjaniku ja toimetajana palju kaastööd ajalehtedele ja ajakirjadele, kirjutas agitatsioonitekste ja reklaami, mille eest teda kritiseerisid Pasternak, Katajev ja Svetlov. Kirjanikud leidsid, et Majakovski ei oska enam luuletada ja teeb ainult propagandistlikke tellimustöid. Majakovski viimane armusuhe oli 1929. aastal näitleja Veronika (Nora) Polonskajaga. Nagu alati, oli tal kohe vaja oma külgetõmbejõule kinnitust saada. Pärast Tatjana abiellumist suhe Noraga süvenes. Majakovski tegi Norale abieluettepaneku, kuid naine ei söandanud oma meest maha jätta ja end lõplikult Majakovskiga siduda, kuigi tema abielu oli muutunud puhtformaalseks. 1930. aasta veebruari alguses toimus näitus Majakovski loomingu 20. aastapäeva auks. See oli tema enda idee näitamaks võimudele, et eksivad need, kes kahtlevad tema patriotismis ja lojaalsuses nõukogude süsteemile. Vahelduseks süüdistustele ja kaklustele lootis ta saada tunnustust oma töö eest. Näituse korraldamiseks aga ei saanud Majakovski ametlikult mingit toetust, ta pidi tegema kõik ise ainult lähemate sõprade abiga, kusjuures pidevalt põrgati vastuseisule. Näituse avamisele olid kutsutud kõik nimekamad kirjanikud ning riigiametnikud ja parteifunktsionäärid, kaks piletit saadeti Stalini kantseleisse. Kutsututest tulid kohale ainult paar kirjanikku, kuid mitte ühtegi kõrget partei- ega riigitegelast. Näitus oli rahvast täis, kuid need olid kõik noored. Majakovski oli pettunud ja väsinud. Majakovski surm 14. aprill 1930 oli erakordselt ilus ja päikesepaisteline päev. Hommikul viibis Majakovski koos Noraga oma korteris. Majakovski meeleolu oli viimastel päevadel kõikunud äärmusest äärmusse ja neil oli järjekordne tüli, kuna Noral oli vaja minna teatrisse proovi, aga Majakovski ei tahtnud teda ära lasta. Lõpuks Majakovski rahunes ning saatis Nora rahulikult ja õrnalt uksest välja. Kohe pärast seda kuulis Nora lasku: Majakovski oli lasknud endale kuuli rindu ja ta suri mõne minuti jooksul. Temast jäi maha lahkumiskiri, mis oli kirjutatud juba kaks päeva tagasi. Seal palus Majakovski mitte kedagi süüdistada ning nimetas inimesed, keda pidas oma perekonnaks: Lilja, ema, õed ja Nora. Monument on Majakovski loomingus alati stagnatsiooni ja vana ühiskonna sümbol. Ta vihkas pronksi valamist ja monumentide püstitamist, kuid saatuse irooniana just seda temaga tehti. Majakovski biograafia riigistamine algas vahetult pärast tema surma. Talt võeti sealsamas korteris surimask ja eemaldati aju Aju Instituudi tarbeks. Aju Instituut oli loodud eesmärgiga uurida geniaalsete inimeste ajusid. Uurijatele tegi aga tõsist muret, et Majakovski aju oli 360 grammi raskem kui Lenini oma. Majakovski ärasaatmisele kogunes tänavatele umbes 60 000 inimest. Inimesi rippus akendel, puude otsas, laternapostide küljes ja majakatused olid neid täis. Trügimine oli nii pöörane, et selleks, et kirst krematooriumi väravast sisse kanda, pidi miilits õhku tulistama. Enesetapumõte jooksis pidevalt läbi Majakovski elu ja loomingu. Ta oli seda tõenäoliselt ka varem üritanud, tehes seda nagu tõeline mängur: ta laadis püstoli ainult ühe padruniga. Ametliku versiooni kohaselt olid enesetapu põhjused isiklikku laadi, kuid tegelikult oli põhjused eraelulised, tööalased, kirjanduslikud ja poliitilised. Viimane poolaasta oli olnud läbikukkumiste jada, millele lisandus psüühiline kurnatus ja pikaleveninud gripp, mis ei olnud Majakovski taolise hüpohondriku puhul vähetähtis. Esimestel aastatel pärast Majakovski surma oli suhtumine tema loomingusse väga jahe. Selle olukorra parandamiseks kirjutas Lilja Stalinile kirja, kus ta palus abi Majakovski pärandi säilitamiseks ja tunnustamiseks. Stalin andis oma heakskiidu, mille tulemusena hakati Majakovskit sunniviisiliselt juurutama ja sellest sai tema teine surm, nagu ütles Pasternak. Tema kanoniseerimisel oli ka positiivne külg, nimelt enamik tema lähikondlastest pääses 1930. aastate poliitilistest repressioonidest. Pärast Nõukogude Liidu kokkuvarisemist saabus Majakovski kolmas surm, kui talle sai osaks põlgus tervete nõukogude põlvkondade lugejate poolt, keda oli vägisi sunnitud tema luuletusi lugema. Majakovski ja Lilja Brik Peaaegu kogu elu armastas Majakovski ühte naist – Lilja Briki, kes oli tema muusaks. Lilja ei olnud klassikaline iludus, kuid juba väga noores eas avaldas ta meestele nõiduslikku mõju oma pimestava naeratuse, suurte tumedate silmade ja ilusa kehaga. Tal oli alati palju austajaid. Majakovski tutvus Brikidega 1915. aastal Lilja õe Elsa kaudu, kellega tal oli romaan. Elsa tõi ta ükskord Brikide juurde kaasa, kus Majakovski luges ette oma veel avaldamata poeemi "Pilv pükstes". Lilja ja tema mees Ossip reageerisid sellele vaimustusega, mõistes kohe Majakovski kui poeedi suurust. Lilja oli vabameelne naine, kes vihkas armukadedust, suhtus seksi pingevabalt ja kellel oli alati palju armusuhteid. Abikaasa Ossip võimaldas talle vabadust, millega enamik mehi poleks iial leppinud. Nende füüsiline suhe oli lõppenud juba enne Majakovskiga kohtumist. Seda suhet tuleb vaadelda ajastu kontekstis, kus vabameelsed suhtes olid levinud, eriti loovinimeste hulgas. Ka revolutsioonijärgse Venemaa abieluseadused olid väga liberaalsed. Majakovski ja Lilja hakkasid kohtuma, nad olid lahutamatud. Armastus Lilja vastu muutis ühe hoobiga kogu poeedi elu. Ta leidis Lilja ja Ossipi juures kokkukuuluvuse, mida oli otsinud alates isa surmast. Lilja hoolitses selle eest, et Majakovski sai korraliku välimuse ja elegantsed rõivad. See oli suur muudatus võrreldes tema hambutu suu, pikkade juuste ja boheemlasliku riietusega, mille juurde kuulus tavaliselt kollane särk. Lilja on kirjutanud, et Majakovski tunded olid hüperboolse tugevusega. Ta ei rääkinud nendest, aga kirjutas lakkamatult luuletusi, kus avaldub tema valu. Lilja väsis ja ärritus ülepingutatud tunnetest, nii intensiivne austamine mõjus rünnakuna. Liljal oli ka pärast Majakovskiga tutvumist mitu kavaleri, kellest ta ei teinud mingit saladust. Majakovski aga oli äärmiselt armukade ja piinles. 1919. aastal läksid konfliktid nii tõsiseks, et Lilja ei tahtnud enam Majakovskiga koos elada ja nende intiimsuhe lõppes. Peapõhjuseks oli ilmselt Majakovski armukadedus – tunne, mida Lilja sügavalt põlgas. 1923. aastal tegi Lilja ettepaneku uuesti kolmekesi koos elada, muidugi tema tingimustel, mis ei seadnud ohtu tema vabadust. Kõik pereliikmed pidi olema vabad pühenduma oma suhetele, kui see ei kõigutanud nende ühist elu. Majakovski sai aru, et kui ta sellega ei lepi, siis on tema ja Lilja suhe igaveseks läbi. Talle eraldati väike korter Gendrikovi põiktänavas, kuhu nad kolmekesi elama asusid. 1930. aasta veebruaris sõitsid Lilja ja Ossip välismaale. Aprillis koju tagasi pöörduma sundis neid sõnum, et Majakovski on endalt elu võtnud. Lilja oli veendunud, et kui tema ja Ossip oleksid olnud kodumaal, ei oleks Majakovski ennast maha lasknud. Lilja lõpetas 1978. aastal oma elu samuti enesetapuga. Looming Majakovskit saatis kogu tema karjääri jooksul kriitika arusaamatuse eest. Enne revolutsiooni sai ta selliseid etteheiteid tõrjuda kui kodanliku maitse ilminguid, aga hiljem, kui neid hakkasid esitama töölised, talus ta neid väga raskelt. Tema ja LEF-i arvates võitlesid töölised ja futuristid ühe ja sama asja eest, kuid innustus ei olnud vastastikune. Futurism jäi töölisklassile arusaamatuks. Majakovski kohandus: ta hakkas kirjutama ajakavalisi, propagandistlikke ja töölistele pühendatud luuletusi. Majakovski esimesed avaldatud luuletused olid "Öö" ja "Hommik", mis avaldati futuristlikus kogumikus "Kõrvakiil seltskondlikule maitsele" (1912). 1913. aastal andis Majakovski välja oma esimese luulekogu "Mina!", mis koosnes neljast luuletusest koos Lev Žegini ja 15-aastase imelapse Vassili Tšekrõgini illustratsioonidega. Aastatel 1914–1915 tegeles Majakovski poeemiga "Pilv pükstes", mille jaoks andis inspiratsiooni kirglik armumine 16-aastasesse Maria Denissovasse. Seda poeemi võib pidada tema parimaks lüüriliseks saavutuseks. Üks esimesi, kes seda Majakovski ettekandes kuulis, oli Maksim Gorki, kes puhkes liigutusest nutma. Hoolimata sellest oli raske poeemile kirjastajat leida. Appi tuli Ossip Brik, kes finantseeris trükkimist. 1915. ja 1916. aastatel väljendus Majakovski kohtumine Lilja Brikiga poeemis "Selgrooflööt" ning luuletustes "Lilitška" ja "Kõigele". Nendele on iseloomulik pendeldamine eufooria ja meeleheite vahel, armastuse rõõmu ja vastamata armastuse tunde vahel. Kõige tormilisemal kohvikufuturismi perioodil 1918. aastal andis Majakovski välja poeemi "Inimene", mis tekitas oma jõulisusega sensatsiooni Vene luule esindajate hulgas, kuhu kuulusid sümbolistid, futuristid jt. Selles teoses avaldub eksistentsiaalne temaatika, kus üksildane "mina" sõdib luule ja armastuse vaenlase vastu. Samal aastal valmis näidend "Müsteerium Buff", mille Majakovski pühendas revolutsiooni esimesele aastapäevale ja millega ta lõpuks valis poole, kuhu kuuluda – proletaarsete poeetide naiivse kujutlusmaailma. See teos ei leidnud tunnustust ei futuristide ega ka masside hulgas. 1918. aastal osales Majakovski näitlejana kolmes filmis, millele ta oli ise stsenaariumid kirjutanud. Üks neist oli "Filmi kütkes", kus ta mängis koos Liljaga. Film ei ole säilinud, on säilinud ainult mõned fotod ja suur plakat Lilja pildiga. 1919. aastal hakkas Majakovski tegema kaastööd Vene telegraafiagentuurile ROSTA, koostades agitatsioonilis-satiirilisi plakateid, mida kutsuti ROSTA akendeks. 1920. aastal valmis poeem "150 000 000". Arv väljendab Venemaa rahvaarvu, rahvale viidatakse kui poeemi autorile. Majakovski nime autorina ei mainita. Poeem ülistab revolutsiooni, kuid selle avaldamisega olid jälle suured probleemid. Lisaks nimetas Lenin seda jaburduseks ja halvustas futuriste. Lenini arvamus tähendas sel ajal juba partei arvamust. Majakovski oli andnud oma talendi revolutsiooni teenistusse, aga talle töötati igal sammul vastu. See viis teda ahastusse. 1922. aastal valmis Liljale pühendatud poeem "Armastan", mida võib pidada Majakovski kõige helgemaks luuleteoseks. See on tulvil armastust, vaba süngusest ja enesetapumõtetest. Samal aastal lõpetati ROSTA akende koostamine – agitatsiooniperiood oli läbi saanud. 1923. aastal ilmus poeem "Sellest" raamatuna koos A. Rodtšenko fotomontaažidega. Lembepoeem sündis Liljast lahkumineku tagajärjel ja kirjanike seas peeti seda geniaalseks, kuid sellele sai osaks ka tavapärane kriitika arusaamatuse eest. Samal aastal hakkas Majakovski kirjutama oma joonistustega illustreeritud reklaamvärsse, peamiselt kaubamajale GUM ja riiklikule hulgifirmale Mosselprom. Paari aasta jooksul kirjutas ta sadu reklaamtekste. Kirjanikud loomulikult kritiseerisid teda sellise tarbeluule vorpimise eest, kuid Majakovski leidis, et selline sõnamängude ja riimide loomine, mida ta armastas, oli poeetilise töö loomulik osa. 1924. aastal suri Lenin. See puudutas Majakovskit sügavalt ja ta kirjutas poeemi "Vladimir Iljitš Lenin", mis on tema kõige pikem poeem. Teos on ebaühtlane, eepilised ja ajaloolised lõigud on liiga pikad ja üksikasjalikud, leidub õõnsat retoorikat. Väärtuseks võib pidada hoiatust, et Lenin muudetakse pärast surma ikooniks, mis oli igati põhjendatud mõeldes ohjeldamatule Lenini kultusele, mis hiljem Nõukogude Liidus välja kujunes. 1925. aastal suri Sergei Jessenin. Ametliku versiooni järgi oli see enesetapp, mis põhjustas pidevalt enesetapule mõtleva Majakovski hingas piinava reaktsiooni. Ta üritas Jesseninist kirjutada, kuid töö edenes vaevaliselt. Lõpuks valmis luuletus "Sergei Jesseninile", millele sai osaks tohutu menu. Keerulised psühholoogilised protsessid, mida Majakovski läbi elas peegelduvad kahes luuletuses, mis ta kirjutas 1928. aastal nelja päeva jooksul. Luuletus "Mida jutustas metallist Ivan Kozõrev oma uuest korterist" on ülistus nõukogude võimule ja ei erine sadadest teistest omasugustest, mis Majakovski neil aastail kirjutas. Teine luuletus, "Imperaator", on vähetuntud. Luuletusest leiab vihjeid tsaariperekonna mõrvale ja selle hukkamõistmisele. 1928. aastal valmisid Tatjana Jakovlevast inspireeritud luuletused "Kiri Tatjana Jakovlevale" ja "Kiri seltsimees Kostrovile armastuse olemusest". Need olid esimesed lembeluuletused pärast 1915. aastat, mille objektiks ei olnud Lilja ja on ühed parimaid Majakovski lüürilistest luuletustest. Sama aasta lõpus valmis näidend "Lutikas", mis oli seni kõige vähem lüüriline teos Majakovski loomingus. Näidendis kujutatakse kommunistlikku tulevikku hingetu ja masinliku ühiskonnana, peategelane on vulgariseeritud variant nõukogude kodanikust. Näidend sai kriitikutelt üldiselt hea vastuvõtu. 1930. aasta alguses ilmus näidend "Saun", mis on "Lutika" järg, kuid sisaldab otsesemat kriitikat nõukogude ühiskonna suhtes. Paljud teatriinimesed põlesid vaimustusest "Sauna" üle, kuid publik jäi täiesti külmaks ning esietendused nii Leningradis kui ka Moskvas kukkusid läbi. Eesti keeles ilmunud Lasteraamatud (tõlkinud Feliks Kotta) "Lastele" (1946) "Kümme lugu lastele" (1950) "Mis on hea ja mis on halb" (1951, 1969) "Raamat-loomaaed" (1952, tõlkija Feliks Kotta; 1975, tõlkija Helvi Jürisson) "Kelleks saada? (1952, 1983) "Lugu meredest ja majakast" (1953) "Tulesäde – traavel" (1954, värssjutustus) "Lastele" (1962) Luulevalimikud, poeemid, näidendid, publitsistika "Pilv pükstes" (1930, poeem ja luuletused, tõlkija Ralf Rond) "Luuletusi" (1947, tõlkija Feliks Kotta) "Ameerikast" (1951, publitsistika; värsid tõlkis Feliks Kotta) "Poeemid" (1955, tõlkija Feliks Kotta) "Kuidas teha värsse?" (1958, publitsistika; tõlkija Aira Kaal) "Lutikas. Saun" (1968, näidendid; tõlkijad August Sang ja Otto Samma) "Vladimir Iljitš Lenin" (1970, poeem; tõlkija Uno Laht) "Luuletusi ja poeeme" (1980; tõlkijad Feliks Kotta, Uno Laht ja August Sang) "Armastan: kolm poeemi" (1981; tõlkija Arvi Siig) "Vladimir Majakovski: kahevaatuseline tragöödia proloogi ja epiloogiga" (1983, tõlkija Arvi Siig) "Mina ise" (autobiograafia, tõlkija Ülo Ojatalu) – Looming, 1973, nr. 7, lk. 1180–95 Majakovski näidendid Eesti teatris "Lutikas" (1963; Eesti Draamateater) Vaata ka Majakowskiring Viited Kirjandus Bengt Jangfeldt, "Mäng elu peale. Vladimir Majakovski ja tema lähikond". Rootsi keelest tõlkinud Anu Saluäär. Luulekonsultant Aare Pilv. Tõlked Majakovski teostest: Felix Kotta, Arvi Siig, Uno Laht, August Sang, Otto Samma, Aare Pilv. Varrak, Tallinn 2011, 600 lk; ISBN 9789985322017 Välislingid Majakovski muuseum R. Miller "Mandelštam ja Majakovski: sarnased motiivid ja intertekstuaalsed seosed", magistritöö Vikerkaar nr 3/2012 M. Väljataga "Elav sõna ja süsteemne sõna" Vene kirjanikud Futurism Vabasurmad Novodevitšje kalmistule maetud Sündinud 1893 Surnud 1930


source: wikipedia

text: Põhjasõda oli 1700.–1721. aastal Läänemere ülemvõimu pärast peetud sõda, milles osalesid ühel pool Rootsi, vastaspoolel Moskva tsaaririik, Taani, Saksimaa, Rzeczpospolita ning 1713. aastal liitusid nendega Preisimaa ja Hannover (Suurbritannia). Sõda lõppes Rootsi kaotusega, mis vormistati Uusikaupunki rahuga. Rootsi kaotas ülemvõimu Läänemere ja meretagused territooriumid, suurriigiks sai Moskva tsaaririik, uue nimega Venemaa keisririik. 16. sajandi lõpu ja 17. sajandi vallutuste tulemusel muutus Rootsi Euroopa suurriigiks Karl X ja Karl XI ajal. Rootsi oli vallutanud Karjala ja Ingeri (vallutused kinnitati Stolbovo rahuga 1617. aastal), Eestimaa, Liivimaa ning Kolmekümneaastases sõjas muuhulgas Lääne-Pommeri, Wismari, Bremeni hertsogiriigi ja Verdeni. Samuti oli Rootsi vallutanud maakondi Taanis ja Norras: Taanis Skåne, Blekinge ja Hallandi (vallutus kinnitati Roskilde rahuga 1658), Norras Jämtlandi, Härjedaleni, Trondheimi ja Bohusläni. Lisaks vallutas Rootsi Saaremaa ja Ojamaa. Naaberriikide rahulolematust põhjustas see, et Läänemeri oli muutunud justkui Rootsi sisemereks ning Hansa Liit oli oma mõju minetanud ja Rootsi hoidis enda kontrolli all olulisi sadamaid. Rahulolematus avaldus juba mõnes varasemas väiksemas sõjas, sealhulgas Skåne sõjas (1675–1679). Pärast Ingeri ja Karjala loovutamist Rootsile 1617. aasta Stolbovo rahuga jäi Venemaa ilma otsesest ligipääsust Läänemerele. Venemaa ainuke meretee Euroopasse oli Arhangelskist, mis oli jäävaba mõne kuu aastas. Ivan IV katse vallutada Baltimaad oli nurjunud (Liivi sõda 1558–1583). 17. sajandil oli Venemaal kodusõda ning polnud võimalik Rootsile kaotatud alasid tagasi võita. Vene tsaar Peeter I oli 1696. aastal vallutanud Azovi kindluse Musta mere ääres. Karlowitzi rahuga tagas ta rahu oma riigi lõunaosas. Järgmisena püüdis ta Läänemere äärde välja jõuda. Taani tahtis Rootsilt tagasi saada Skånet, Blekinget ja Hallandit, mis olid 17. sajandi sdades kaotatud. Samuti tahtis Taani, et Rootsi väed lahkuksid Rootsi satelliitriigist Holstein-Gottorpist. August II Tugev uue Poola kuningana tahtis vallutada Liivimaa, et kindlustada end kuningana. Ta soovis laiendada Poola territooriumi ning enda maksubaasi. 24. märtsil 1698 sõlmiti liit Saksimaa kuurvürstiriigi ja Moskva tsaaririigi vahel. Augustis 1698. aastal leppisid Peeter I ning Saksi kuurvürst ja Poola kuningas August II Tugev kokku Rootsi-vastases liidus Rava-Ruskas, väikelinnas Lvivist põhja pool. Liivimaa aadlik Johann Reinhold von Patkul lubas August II-le Liivimaa aadli abi Rootsi-vastases võitluses. Moskva tsaar Peeter I ja August II Tugev olid ühel meelel, et kogu Vana-Liivimaa peab jääma pärast Rootsi alistamist Rzeczpospolitale. 12. novembril 1699 ühines liiduga Taani kuningas Frederik IV, et võita tagasi Taani kaotatud positsioon Läänemerel. Taani mobiliseeris oma sõjalaevastiku ning koondas oma armee Rootsi liitlase Holstein-Gottorpi hertsogiriigi piirile. Hiljem ühines liiduga Brandenburg-Preisimaa. Liitlased eeldasid, et 1697. aastal Rootsis võimule tulnud noor kuningas Karl XII ei suuda neile sõjalist vastupanu osutada. Sõja algus Sõda algas 22. veebruaril (Juliuse kalendri järgi 12. veebruaril) 1700 Saksimaa kuurvürsti ja Poola kuninga August II Tugeva vägede ootamatu, ilma sõjakuulutuseta rünnakuga Riiale. Liivimaa aadel ei asunud Saksi poolele. Riia kindlust vallutada ei õnnestunud, Augusti sõjaline edu oli tagasihoidlik. Rzeczpospolita tundis end August II poolt petetuna ning kuulutas, et Poola ei ole Rootsiga sõjas. Kuningas August II Tugevaga liitusid alguses üksikud magnaadid, sealhulgas vürst Hieronim Augustyn Lubomirski. Kuulnud Riia ründamisest, otsustas Taani kuningas Frederik IV rünnata Rootsi liitlast Holstein-Gottorpi. 11. märtsil kuulutas Taani Rootsile sõja ja Taani väed marssisid Holstein-Gottorpi sisse, vallutades selle Schleswigi-osa. Rootsi esimesed võidud Võit Taani üle Rootsi kuningas otsustas saata Holsteini 17 000 sõdurit ning kuulutas välja mobilisatsiooni. Rootsi sõjavägi oli hea ettevalmistusega, sõjavägi oli paremini välja õpetatud kui naaberriikide omad ning suutsid nii lahinguväljal paremini manööverdada. William III, kes oli tollal nii Inglismaa, Iirimaa ja Šotimaa kuningas kui ka Hollandi provintside asehaldur, soovis säilitada Põhja-Euroopas rahu ning status quo-d. Et Taani oli ründaja, asus William Rootsi poolele ning saatis 25 liinilaevast koosneva Inglise-Hollandi eskaadri admiral George Rooke'i juhtimisel Rootsi toetuseks Göteborgi. Rootsil oli sõjalaevastik 38 liinilaeva ja 12 fregatiga, Taanil oli 33 liinilaeva ja 7 fregatti. Julge manöövriga õnnestus Rootsi laevastikul sõita läbi Sundi väiksema faarvaatri, jäädes Sundi kaldal asuvate Taani kindluste suurtükkide laskeulatusest väljapoole. Rootsi laevastik ühines Inglise-Hollandi eskaadriga. Nüüd oli 33 liinilaevaga Taani laevastik vastamisi rohkem kui 60 liinilaevaga, mistõttu Taani admiral ei julgenud merelahingut pidada. Taani sõjalaevad ei lahkunud sadamast. Karl XII maabus 23. juulil 1700. aastal koos liitlastega Taani peasaarel Sjællandil Humlebæki lähedal Kopenhaagenist põhja pool ning hõivas sealsed maa-alad. Augustis asusid Rootsi väed liitlastega Kopenhaagenit piirama. Taani laevastik oli vastamisi endast palju võimsamaga ning armee oli kaugel Holsteinis hertsog Friedrich IV vastu sõdimas. Kopenhaagenit ei vallutatud. Frederik IV tunnistas oma kaotust ja soovis alustada rahuläbirääkimisi. 18. augustil sõlmiti Holstein-Gottorpi ja Taani vahel Travendali rahuleping, mille kohaselt taastati status quo (rootslased lahkusid Sjællandist ja taanlased Gottorpist) ning Taani lahkus Rootsi-vastasest koalitsioonist. Taani ei tohtinud 9 aasta jooksul Rootsi vaenlasi toetada. Lepingu täitmist pidid jälgima Inglismaa, Holland, Lüneburg-Celle ja Hannover. Põhjasõja esimene sõjakäik lõppes kiiresti ja peaaegu veretult. Taani väljus (ajutiselt) sõjast, Rootsi põhivastaseks jäid Venemaa ja Poola-Saksimaa. Sõjategevus Liivimaal 1700–1701 1700. aasta mais jõudis Soomest Liivimaale 3200 Rootsi sõdurit, kes lõid Saksi väed Liivimaalt minema. Kuid juba augustis naasis Saksi kuurvürst koos 18 000 mehega Liivimaale, vallutas tagasi Rootsi alasid ning asus uuesti Riiat piirama. Vene-Türgi sõjas (1686–1699) ühines Venemaa Osmanite riigi vastase liiduga (sinna kuulusid Austria, Rzeczpospolita ja Veneetsia vabariik). Aastatel 1687 ja 1689 korraldas Moskva sõjaretki Osmanite riigi vasalli, Krimmi khaaniriigi vastu. Aastatel 1695 ja 1696 vallutas Venemaa Aasovi sõjakäikude tulemusena lõpuks Azovi kindluse ning allutas osa Aasovi merest rannikualaga Venemaa tsaaririigile. Osmanite riigiga vaherahu sõlminud Venemaa kuulutas 30. (vkj 19.) augustil (Rootsi kalendri järgi 20. augustil) Rootsile sõja ning ründas septembris Rootsile kuuluvat Soomet ja Ingerimaad. 23. septembril asusid 30 000 – 35 000 venelast Narvat piirama. Rootsi garnison suutis linna enda valduses hoida. Noor Rootsi kuningas otsustas oma vägede eesotsas Liivimaale suunduda. 8000-mehelise sõjaväega jõudis ta 16. oktoobril Pärnusse, sealt liikusid Rootsi väed edasi Narva suunas. Kuningat assisteeris vägede juhtimisel kindral Carl Gustav Rehnskiöld. 30. (vkj 19.) novembril (Rootsi kalendri järgi 20. novembril) 1700. aastal ründas 11 000-meheline Rootsi vägi Vene väge (Narva lahingus osales 24 000 meest). Paar päeva enne lahingut oli oma leerist lahkunud tsaar Peeter I, jättes vägede juhatamise oma alluvatele.Kuna Vene väed oli väheste kogemuste ja halva varustusega, saavutasid rootslased Narva all suure võidu. Oma osa mängis ka ilm, tihe lumelörts sadas venelastele otse näkku ja nende nähtavus oli praktiliselt olematu. Rootslased murdsid rinde keskosast läbi ja surusid tiivad vastu Narva jõge. Vene vägede ülemjuhataja hertsog Carl Eugen de Croy , kes on oli kaotanud kontrolli Vene vägede üle ning andis end koos kolmekümne kõrgema ohvitseriga lahingu algul vangi. Rootslased kaotasid langenute ja haavatutena 2000 meest. Venelasi langes lahingus ja eriti taganemisel 7000–8000. Peamiselt hukkusid kahe väeosa, Preobraženskoje kaardiväepolgu ja Šeremetevi ratsaväe sõdurid. Preobraženskoje polgu sõdurid koormasid taganemisel üle puusilla, mis nende all purunes ja praktiliselt kõik sillal olijad uppusid. Boriss Šeremetev lootis oma ratsaväega ületada jõe minnes otse läbi vee. Selleks valis ta madalapõhjalise jõeosa Narva koskedest ülalpool. Veevool oli kiire ja jääkülm vesi kangestas hobuste jalad, mille tagajärjel viis vesi ratsaväelased koos ratsudega kosest alla. Pärast Narva lahingut siirdusid rootslased Tartusse ja selle ümbrusse talvekorterisse. Kuningas ise talvitas endises Laiuse ordulinnuses. Talve jooksul suurenes rootslaste väliarmee 18 000 meheni. Kuramaa vallutamine August II Tugev, kelle liitlasi Rootsi väed olid löönud, pakkus Karl XII-le rahu, kuid viimane keeldus sellest. Veebruaris 1701. aastal kohtusid August II Tugev ja Peeter I uuesti Kuramaal Biržais, et oma liitu uuendada. Peeter I-l oli vaja aega oma armee reorganiseerimiseks ja relvastamiseks, August II vajas aga tugevat liitlast rootslaste selja taga. Lepingu kohaselt lubas Peeter Augustile 15 000–20 000-mehelise hästirelvastatud ekspeditsioonikorpuse, maksta talle kahe aasta jooksul 100 000 rubla ning eduka sõjalõpu korral anda Poolale Liivi- ja Eestimaa. 1701. aasta kevadel suundus jalaväekindral Anikita Apraksin Vene vägedega Riia alla, kus viibisid Saksimaa väed kindral krahv Adam Heinrich von Steinau juhtimisel. Suvel 1701. aastal liikusid Rootsi väed lõunasse. 19. (vkj 8.) juulil (Rootsi kalendri järgi 9. juulil) 1701 olid Saksi (20 000 meest) ja Rootsi sõjaväed Riia all Daugava ääres Spilve lahingus vastamisi. Saksi vägede ülemjuhataja krahv Adam Heinrich von Steinau laskis end kõrvalejuhtimismanöövrist ära petta ning killustas nõnda oma väeosad. Nii õnnestus Rootsi jalaväel jõgi ületada ja sillapea moodustada. Saksi armee kaotas, kuid kogus ennast ja taganes korrapäraselt. Karl hõivas oma vägedega Miitavi (praegu Jelgava), Poola vasalliriigi Kuramaa hertsogiriigi pealinna ning vallutas seejärel oktoobris kogu Kuramaa. Rootsi sõjakäik Poolasse Rzeczpospolita protesteeris Kuramaa kui Poola territooriumi osa hõivamise vastu, sest Rootsiga ei olnud sõjas mitte Poola, mida esindas Seim, vaid ainult Poola kuningas. August II Tugev pakkus Karl XII-le jälle läbirääkimisi. Karl XII kogenud nõuandjad soovitasid Poola kuningaga rahu sõlmida, ent Karl jäi kangekaelseks ning nõudis Seimilt uue kuninga valimist. Enamik Poola aadlist lükkas selle tagasi. Poola-Leedu pidas end neutraalseks ning tahtis olla Karl XII ja August II Tugeva vahendajaks. Rootsi rünnak Poolale tegi Poola neutraalsuse võimatuks. Jaanuaris 1702 nihutas Rootsi väed Leedus kaugemale lõunasse. 23. märtsil 1702 lahkus Karl XII Leedu talvekorterist ning marssis sisse Päris-Poolasse. 14. mail 1702 alistus Varssavi võitluseta. Enne kui Karl XII jätkas oma marssi Krakówi suunas, nõuti poolakatelt suurt kontributsiooni. Teel Krakówisse põrkus Karl XII vägi Poola-Saksi omaga. 9. juulil 1702 toimus Kielcest lõuna pool Kliszówi lahing. Poola ja Saksimaa jäid taas Rootsile alla. 2000 saksimaalast langes või sai haavata, üle 1000 langes rootslaste kätte vangi. Rootsi poolel sai surma või haavata 900 sõdurit. Rootslaste kätte langesid kõik Saksi suurtükid ja kogu voor koos August II Tugeva välikassaga, milles oli 150 000 riigitaalrit ning isegi tema hõbenõud. August II Tugev kogus oma sõjaväe järelejäänud üksused kokku ja tõmbus tagasi Poola idaossa. Pärast seda kaotust pakkus August II Tugev rootslastele jälle rahu, lubades nende nõudmistele igal võimalusel vastu tulla, kuid ainus tingimus oli, et August II Tugev jääks ise edasi Poola kuningaks. Ka kardinal-priimas esitas Poola nimel rahuettepanekuid. Ta pakkus Rootsile Poola alla kuulunud Liivimaad, Kuramaad ja suurt reparatsiooni, kui ainult Karl XII loobub kuninga tagandamise nõudest. Karl näitas veel kord üles kangekaelsust ja jäi August II Tugeva tagandamise nõude juurde. August tõmbus oma õukonnaga tagasi Sandomierzi. Seal moodustas Poola aadel konföderatsiooni August II toetuseks. Nad võitlesid Rootsi okupatsiooni vastu Poolas ja Rootsi poolt nõutud uue kuninga vastu. Nad sidusid Rootsi vägesid sissiaktsioonidega, kahjustades sellega nende võitlusvõimet. 1703. aastal vallutasid rootslased Toruńi. Kuigi 1704. aastal saadeti Augustile appi ka Vene korpus, valiti 12. juulil (vkj 2. juunil) 1704. aastal enamiku Poola aadli tahte vastaselt Rootsi armee kaitse all August II Tugeva asemele uueks kuningaks rootslaste poolt seatud kandidaat Stanisław I Leszczyński, kes krooniti 24. septembril 1705. Rootslased olid sellega rahul ja kirjutasid 17. septembril 1706 Altranstädtis alla rahulepingule Poolaga (Altranstädti rahu). Venemaa võimsuse kasv ja sõjategevus Eesti- ja Liivimaal Pärast lüüasaamist Narva all 1700. aastal hakkas Peeter I tohutute pingutustega tugevdama oma sõjaväge: reorganiseeriti Venemaa regulaararmee, sõjalaevastik. Loodi sõjatööstus – manufaktuurid ja relvatehased, suurtükke valati kirikukelladest. Erilist rõhku pandi väljaõpetatud jalaväele. Kasutades ära Karl XII ja Rootsi peaväe seotust Poolas, kus püüti August II Tugevat troonilt tõugata, ründas Peeter I Eesti- ja Liivimaad. 1701.–1703. aastal rüüstasid Vene väed praegust Võru- ja Tartumaad, Viljandi- ja Kagu-Pärnumaad. Karli selja taga lõi Venemaa sõjavägi kaks korda väikest Rootsi väge, mis oli Balti provintside kaitseks maha jäänud. 9. jaanuaril 1702 (vkj 29. detsembril, Rootsi kalendri järgi 30. detsembril 1701) lõi Vene korpus Boriss Šeremetevi juhatusel Erastvere lahingus Wolmar Anton von Schlippenbachi juhitud Rootsi väliarmeed ning saavutas 29. (vkj 18.) juulil (Rootsi kalendri järgi 19. juulil) Hummuli lahingus võidu Rootsi vägede üle. Seejärel hõivasid Vene väed Liivimaal Mõniste, Valmiera ja Alūksne. Alates 1702. aastast hoidis Venemaa enda kontrolli all kogu Eesti- ja Liivimaad, välja arvatud Rootsi kindlusi. Ingerimaal vallutasid venelased 22. (vkj 11.) oktoobril (Rootsi kalendri järgi 12. oktoobril) Nöteborgi kindluse, mille nad nimetasid ümber Schlüsselburgiks, ja 12. mail 1703 Ohta jõe suudmes paikneva Nyeni linna, sellega oli kogu Neeva venelaste valduses. Neeva soises deltas asuti 27. mail 1703. aastal rajama rootslaste asutatud Nyeni asemele uusi kaitserajatisi ja linna, millest hiljem sai Venemaa keisririigi uus pealinn. 1703. aasta sügisel toimunud Šeremetevi rüüstetegevuse tõttu kannatasid Põhja-Eesti alad: Viru- ja Järvamaa, mõnevõrra Harjumaa, laastamata jäi ainult osa Harjumaast ja täielikult Läänemaa. 14. mail (vkj 3. mail) 1704 saavutasid Vene väed Rootsi vägede üle võidu Kastre lahingus, 24. juulil (vkj 14. juulil) alistus piiramise järel Tartu. 5. augustil (vkj 25. juulil; 26. juulil Rootsi kalendri järgi) 1704 toimus Kuramaal Jēkabpilsi lähedal Jakobstadti lahing. Lahingus osalesid Rootsi väed, mida juhtis kindralmajor Adam Ludwig Lewenhaupt, ja Vene-Leedu väed, mida juhtis suurhetman Michał Serwacy Wiśniowiecki. Lahingu võitis Rootsi. 20. augustil (vkj 9. augustil) vallutasid Vene väed Narva, mille järel 30. augustil (vkj 19. augustil) sõlmis Venemaa Rzeczpospolitaga Narvas liidulepingu (Działyński ja Golovini pakt), millega viimane astus ametlikult Rootsi vastu sõtta. Vene vägede katse Saksi vägedega ühineda ja Fraustadti lahing Detsembris 1705 ületasid Vene väed (20 000 meest) feldmarssal parun Georg Benedict Ogilvy juhtimisel Poola piiri, et ühineda Saksimaa kuurvürst August II Tugevat toetavate Saksimaa vägedega, mida juhtis jalaväekindral krahv Johann Matthias von der Schulenburg. Saksimaa väed asusid Sileesias, kuid Vene väed jäid talvituma Hrodna (Grodno) kindlusse. Karl XII tegi oma armee põhiosaga 250 km pikkuse kiirmarsi ja lõikas ära Vene vägede tee itta. 20 000-meheline vägi, mida juhtis Carl Gustaf Rehnskiöld, pöördus saksimaalaste vastu, kellel oli 19 000 sõdurit. Vene armee kindlustus Hrodna kindluses ja ootas vabastamist. 3. veebruaril 1706 kohtusid Rootsi ja Saksi väed Fraustadti lahingus. Rehnskiöldi alluvuses olid lahingutes karastunud suurtüki- ja ratsaväerügemendid. Saksi väed kindral von Schulenbergi juhatuse all koosnesid suurelt jaolt vägivaldselt värvatud ja halva väljaõppega sõduritest, paljud rügemendid olid Prantsuse ja Šveitsi sõjavangidest. Lahingurivi vasakul tiival oli preisi polkovniku Georg Heinrich von der Goltzi juhtimisel 10 Vene jalaväepolku, kuhu kuulus 6400 meest. Pärast rootslaste rünnakut varises Saksi vägede rinne kokku, šveitslaste ja prantslaste palgasõdurid jooksid rootslaste poole üle. Mõne tunniga oli lahing läbi. Ainult 3000 sõdurit sai end päästa, ületades Odra jõe. Vangi langenud umbes 500 Vene sõjavangi laskis kindral Rehnskiöld tappa. Lahingus tapeti 452 Rootsi sõjaväelast ja 1077 sai haavata. Karl XII edutas kindral parun Rehnskiöldi lahingu võidu eest feldmarssaliks ja andis talle krahvitiitli. Et Vene armee Hrodnas ei saanud enam abi peale loota, murdsid 14 000 mehe suuruseks jäänud Vene armee 4. märtsil 1706 rootslaste piiramisrõngast läbi soode välja. Venelased jõudsid jälitajate eest üle piiri minna ning tõmbusid juulis 1706 tagasi Kiievisse. Pärast vägede häbiväärset taganemist kõrvaldas tsaar Peeter I Georg Benedict Ogilvy sõjavägede juhtimisest ning määras sõjaväejuhtideks Boriss Šeremetevi ja Aleksandr Menšikovi. Karl XII mõistis, et tal tuleb otsustav lahing pidada Venemaal. Selleks vajas ta aga tagala kindlustamist. Suvel 1706 otsustas Karl XII tungida Saksimaale, et sundida August II Tugevat loobuma nõuetest Poola troonile. Rootsi sõjakäik Saksimaale Saksimaal oli vastuseis Saksimaa kuurvürst August II Tugeva Poola-poliitikale: kuurvürst kehtestas aktsiisi, et oma sõjakassat täita ja armeed relvastada. See meelestas Saksimaa seisustekogu tema vastu. Peale selle tekitasid rahva meelepaha agressiivsed meetodid, millega kuurvürst nekruteid värbas. 27. augustil 1706 marssis Rootsi armee Saksimaale. Saksimaa kuurvürstiriik vallutati joon-joonelt. Igasugune vastupanu lämmatati eos. Karl XII lubas saksimaalastele, et kui okupatsioonivõimude korraldusi järgitakse, siis ei toimu mingeid õiguste rikkumisi ega repressioone. Saksimaa sõjavägi taandus Austriasse, kus see interneeriti. August II, kellel pärast Fraustadti lahingut Poolas enam nimetamisväärseid vägesid polnud, pakkus Karl XII-le läbirääkimisi. August II Tugeva läbirääkijad allkirjastasid 24. septembril (14. septembril) 1706 Altranstädti rahulepingu, loobudes Poola troonist. Saksimaa salanõukogu andis Altranstädti separaatrahu kohaselt Johann Reinhold von Patkuli üle rootslastele, kes Rootsi sõjaväekohtu poolt riigireetmise eest hukati. Rootsi väed lahkusid Saksimaalt alles 1707. aastal. Rootsi vägede poolt Saksimaa okupeerimise järel ulatusid kuningas Karl XII kontrolli all olevad territooriumid Habsburgide Saksa Rahvuse Püha Rooma riigi piirideni. Saksa-Rooma keiser Joseph I sõlmis Karl XII-ga 1707. aastal Altranstädti lepingu, millega Joseph I garanteeris Sileesia protestantidele vastureformatsiooni ajal ära võetud kirikute tagastamise ning luterlike koguduste tegutsemise. Järeleandmistega luteri kiriku tegevusele hoidis katoliiklik Joseph I ära Rootsi sekkumise Habsburgide poolt Bourbonide ja Prantsusmaa kuningriigiga peetavasse Hispaania pärilussõtta. Sõja otsustavad aastad Sõjategevus Poolas Teate Altranstädti rahu sõlmimisest sai August II 15. oktoobril 1706. Vahepeal marssis 20 000 mehest koosnev Venemaa-Saksimaa-Poola vägi Aleksandr Menšikovi juhtimisel vastu Rootsi korpusele Poolas. August II püüdis võitlust takistada ja hoiatas Rootsi väejuhti, kuid tulemusteta. 29. oktoobril läks 5000 Rootsi sõdurit kindral Arvid Axel Mardefeldi juhtimisel Vene vägede vastu Kaliszi lahingusse. Venelased hävitasid nad täielikult. Poola ratsavägi, mida juhtis Stanisław I Leszczyński, pillutati laiali. Üle saja ohvitseri (sealhulgas Poola magnaate) langes vangi ning Vene poolel teeninud kindralleitnant von Rönne vangistas kindral Mardefeldi. Pärast seda võitu tegid nõuandjad August II-le ettepaneku rahuleping annulleerida ning Venemaa poolel edasi võidelda. August II keeldus ja naasis Saksimaale. 19. detsembril ratifitseeris ta Altranstädti rahulepingu. Kui Karl XII septembris 1707 maalt ida suunas lahkus, oli ta oma armee kasvatanud 44 000 meheni ning varustanud selle uue rõivastuse ja relvastusega. Poolas toetas teda Leszczyński 16 000 poolakat ja Kuramaal Lewenhaupti 16 000- meheline korpus. Poolas aga keeldus Sandomierzi konföderatsioon, mida juhtis Poola rikkaim mees ja vürst Lubomirski väimees Adam Sieniawski, August II tagandamisest ja Stanisław Leszczyński troonile tõusmist tunnustamast. Peeter I pakkus Poolale uusi troonikandidaate ja ka Leszczyński püüdis vastaseid enda poole võita. See nurjus, põhjuseks prebendide ja ametikohtade jaotamise küsimus. Konföderatsiooni sõjaline jõud oli väike, kuid nad suutsid segada Rootsi vägede varustamist. Nüüd seisis Peeter I oma vägedega praktiliselt üksinda Rootsiga vastamisi. Peeter I oleks 1707. aastal olnud valmis Rootsile loovutama kõik vallutatud alad peale Peterburi ja selle ümbruse, kuid Karl XII tahtis kõike tagasi saada. Aastal 1708 ilmusid Vene väed jälle Poolasse. Sõjategevus Valgevenes ja Ukrainas 1705. aastal hõivas Ivan Mazepa Venemaa liitlasena Poolale kuulunud alad Kiievi ümbruses ja Volõõnias. Hõivanud 6. veebruaril 1708 Hrodna, juhtis Karl XII oma väge Smolenski suunas, kuid pöördus seejärel lõunasse, Ukrainasse, lootes venelaste vastu võitlusse asunud Ukraina hetmanilt Ivan Mazepalt sõjalist toetust. Paraku ei liitunud enamik kasakaid Mazepaga. Poola–Türgi sõja (1672–1676) järel oli Kirde-Ukrainas säilinud Hetmaniriik, kus asusid linnad Kiiev, Tšernigiv, Nižõn, Perejaslav, Baturin, Gadjatš, Lubny, Poltava. Ida-Ukrainas, Dnepri keskjooksul säilis Zaporižžja Sitši territoorium. Lõuna-Ukraina Musta mere äärsed territooriumid liideti Osmanite riigiga ja Krimmis valitses Krimmi khaaniriik. Baltimailt Karl XII vägedega ühinema rutanud Adam Ludwig Lewenhaupti juhitud Rootsi korpus sai 9. oktoobril (vkj 28. septembril, Rootsi kalendri järgi 29. oktoobril) Lesnaja lahingus lüüa. Umbes 5000 meest kümnest tuhandest pääses ja ühines peaarmeega, kus oli 40 000 meest. Ka kasakad olid lüüa saanud, ent mõnisada kasakat ühines Rootsi vägedega. Venelased olid kogu aeg kasutanud põletatud maa taktikat, et hävitada kõik, mis võiks rootslastele kasulik olla. Väga külma Ukraina talve saatsid rootslased mööda talvekorteris Romnõs ja Gadjatšis, kus neil oli tõsine mure armee varustamisega, sest venelased olid kõik hävitanud. Kevade alguses 1709. aastal oli Rootsi armees lahinguvalmis vaid 27 000 meest ja 27 kahurit. Tuhanded rootslased ei pidanud külmale vastu. Ometi söandas Karl XII tungida sügavale Vene territooriumile. Poltava piiramisest alustasid Rootsi väed 14. aprillil 1709. Piiramine venis, kuna rootslastel polnud piiramiskahureid. Mai lõpuks jõudsid Poltava lähistele Vene armee peajõud (42 000 meest) Peeter I juhtimisel. Et Karl XII oli saanud piiramise käigus jalga haavata, ei saanud ta ise lahingut juhtida. Rootslased tungisid 8. juulil 1709 (Juliuse kalendri järgi 27. juunil, Rootsi kalendri järgi 28. juulil) Poltava lahingus Carl Gustav Rehnskiöldi juhatusel esimesena venelastele peale, kuid Vene väed purustasid nad. Rootslased kaotasid lahingus üle 9000 mehe.Juulis alistus Perevolotšna lähedal venelastele 20 000-meheline Rootsi väeüksus eesotsas kindral Adam Ludwig Lewenhauptiga. Kolmandik Rootsi vägedest oli kaotatud. Nendest 23 000 mehest, kes end Poltaava ja Perevolotšina all alla andsid, jõudsid koju vaid 4000. Venemaalt tagasitulevaid rootsi sõdureid oli veel 1729. aastal ning viimane sõdur, Hans Appleman, jõudis koju 1745. aastal. Mazepa liitumise järel Karl XII vägedega vallutasid Vene väed Aleksandr Menšikovi juhtimisel Hetmaniriigi pealinna Baturini kindluse ja tapsid selle elanikud. Karl XII ja Ivan Mazepa pääsesid Osmanite valdustesse, kuhu Karl jäi viieks aastaks. Karl XII hakkati türklaste poolt enda kangekaelsuse pärast ,,Raudpeaks" kutsuma. Seda hüüdnime kasutatakse ka Eestis. Need sündmused tähendasid sõjas murrangut Venemaa kasuks. Peeter I saatis oma saadiku İstanbuli ning nõudis Karl XII väljaandmist. Ahmed III laskis saadiku vangikongi heita. Seepeale tungis Peeter I oma vägedega Osmanite riiki. Türklased piirasid Pruti ääres asuvas Huşis Vene väed. Ent nad ei kasutanud oma üleolekut ning võimaldasid Peeter I-l auga taganeda. Pruti sõjakäik (1711), lõppes 23. juulil 1711 Pruti vaherahuga. Pruti rahuga oli Peeter I kohustatud loovutama Azovi kindluse, tõmbuma tagasi kasakate aladelt ja likvideerima Aasovi mere äärde ehitatud kindlused. Sõjaolukord kestis aastani 1713, siis sõlmiti samadel tingimustel Adrianoopoli rahu. Pärast rootslaste kaotust Poltava lahingus tühistas August II Tugev Altranstädti rahu. 20. augustil 1709 marssisid Saksi väed jälle Poolasse sisse. Rootsi väed (9000 meest) tõmbusid tagasi Szczecinisse ja Stralsundi. Stanisław I Leszczyński põgenes Prantsusmaale. Sõjategevus Taanis ja Preisimaal Samal aastal (1709) asusid ka Poola ja Taani jälle Rootsiga sõdima. 28. juunil 1709 uuendasid Taani ja Saksi oma liidulepingut. Sõtta sekkusid ka teised riigid. Hannoveri kuurvürstiriik pretendeeris Bremenile ja Verdenile. Preisimaa tahtis allutada Rootsi alasid Pommerimaal: Szczecinit, Usedomi saart ja Wolini saart. Venemaa ründas Rootsi valdusi Põhja-Saksamaal. Novembris 1709 hõivasid taanlased üle 10 000 mehega Skåne. See oli üks raskemaid lahinguid, mida Taani oli pidanud. Kiiresti vallutati ka Blekinge. Kuid kindral Magnus Stenbock võitis 28. veebruaril Helsingborgi lahingus Taani armeed ja sundis selle Rootsist lahkuma. Kopenhaagenis möllas samal ajal katk, millesse suri umbes kolmandik elanikkonnast (vt ka 1710. aasta katkuepideemia). Pärast seda keskendusid taanlased Rootsi valdustele Põhja-Saksamaal. Sõjategevus Liivi- ja Eestimaal Venelased vallutasid 24. juunil 1710 Viiburi, 15. juulil Riia, 23. augustil Pärnu, seejärel Paide ja Haapsalu, 26. septembril Kuressaare ja 10. oktoobril Tallinna. Balti aadelkond sõlmis Venemaaga kapitulatsioonilepingud, mis säilitasid nende eesõigused. 1711. aastal nurjus taanlaste, saksimaalaste ja venelaste rünnak Stralsundi ja Wismari linnale. Sõjategevus Taanis 1712. aastal püüdis Rootsi veel kord sõjaõnne enda kasuks pöörata. Rootsi väed läksid kindral Magnus Stenbocki juhatusel 16 000 mehega Rügenisse, et Poolasse marssida. Ent Taani laevastik purustas Hiddensee all Rootsi abieskaadri. Stenbock võitis 20. (vkj 9.) detsembril 1712 Gadebuschi lahingus Taani ja Saksimaa ühendatud väeüksust. Saksimaa kaotas 6000 sõdurit, ülejäänud sõdurid pidid põgenema. Jaanuaris 1713 laskis Stenbock Altona linna maha põletada. Pärast seda liikusid rootslased Tönningi kindlusse Holstein-Gottorpis, kus taanlased nad peagi ümber piirasid. Nälja ja haiguste tõttu suri 3000 Rootsi sõdurit, allesjäänud 9000 meest kapituleerusid 16. mail 1713. Karl XII keelde eirates tuli Rootsi seisustekogu 1713–1714 põhiseadusevastaselt kokku ning pakkus rahuläbirääkimisi. Kui Preisimaa kuningas Friedrich I 1713. aastal suri, astus tema poeg Friedrich Wilhelm I Rootsi-vastasesse liitu ja hõivas Szczecini. Liitlased vallutasid 1713. aastal kõik Rootsi valdused Saksimaal. Sõjategevus Soomes Peeter I kindlustas oma territoriaalsed võidud Läänemere piirkonnas. Suvel 1713 vallutas ta Lõuna-Soome. Merel olid rootslased oma suurte laevadega, mis võisid kanda palju suurtükke, olles Vene Balti laevastikust kaugelt üle. Peeter I ainuke šanss oli lahing kalda lähedal. Kõiki vahendeid mängu pannes kahekordistas ta oma Läänemere sõjalaevastikku ning pani seda juhtima kogenud veneetslased ja kreeklased. 5.–7. augustil (vkj 25.–27. juulil) 1714 olid mõlemad laevastikud vastamisi Hankoniemi ehk Hanko merelahingus. Kestva tuulevaikuse ajal tungisid väiksemad, kuid hea manööverdamisvõimega Vene väikelaevad Rootsi suurtükitule alt läbi ning abordeerisid liikumatud Rootsi laevad üksteise järel. Rootsi eskaader purustati. Nii saavutas Vene laevastik ülemvõimu Läänemere põhjaosas. Sõja lõpp Juunis 1715. aastal kuulutas Preisimaa Rootsile sõja, rünnates Pommerit ja asudes piirama Stralsundi, kus viibis parajasti Rootsi kuningas Karl XII. 1714. aastal Türgist naasnud kuningas jõudis linnast lahkuda just enne selle langemist vaenlaste kätte. Karl XII naasis 1715. aastal Rootsi ning otsustas 1716. aastal rünnata Taanile kuuluvat Norrat. Rootslased pidid aga taganema, sest Peter Wessel (Tordenskjold) hävitas Dynekileni lahingus nende varustuslaevastiku. 1716. aastal külastas Peeter I Taanit. 1717. aastal tegi Taani kaks ebaõnnestunud rünnakut Göteborgi ja Strömstadi juures. Samal aastal tegi Peeter I visiidi Prantsusmaale. 1718. aastal pidasid Rootsi ja Venemaa Ahvenamaal läbirääkimisi separaatrahu sõlmimiseks. Karl ründas 1718. aastal uuesti Norrat ning suri 30. novembril 1718 Norras Fredrikshaldi kindluse piiramisel. Pärast Karl XII surma taandusid Rootsi väed Norrast. 1719. aastal sai Rootsi valitsejaks Karl XII õde Ulrika Eleonora. Rootsi eesmärgiks oli saavutada rahu kõikide vaenlastega peale Venemaa. Sedasi loodeti liidus inglastega välja kaubelda paremad rahutingimused. Jaanuaris 1719 sõlmis August liidu Austria ja Inglismaaga, kes tagasid talle abi juhuks, kui Venemaa ründab Poolat. Novembris 1719 tühistas ta liidu Peeter I-ga ja sõlmis Rootsiga vaherahu. Ulrika Eleonora tunnustas teda Poola kuningana. 9. novembril 1719 sõlmis Rootsi rahu Hannoveriga (Stockholmi rahu 1719). Hannover sai Bremeni ja Verdeni. Vene väed rüüstasid 1719. aastal Rootsi rannikut. Peter Wessel (Tordenskjold) vallutas 1719. aastal Marstrandi. Preisimaa osalemist sõjas olid takistanud sisetülid ja Inglismaa sekkumine. Inglismaa tahtis iga hinna eest ära hoida Rootsi täielikku kokkuvarisemist. 21. jaanuaril 1720 sõlmis Rootsi Preisimaaga rahu (Stockholmi rahu 1720). Preisimaa sai Vorpommerni, Szczecini, Usedomi saare ja Wolini. 29. veebruaril 1720 sai uueks Rootsi kuningaks Ulrika Eleonora abikaasa Fredrik I. 3. juunil 1720 sõlmis Rootsi Taaniga Frederiksborgi lossis Frederiksborgi rahu. Inglismaa ja Prantsusmaa kandsid hoolt selle eest, et Taani võiks endale jätta Schleswigi Gottorpi-osa. See liideti ametlikult Taaniga 1721. aastal. Muidu jäi kõik nii, nagu oli olnud enne sõja algust. 7. augustil 1720 võitis Vene laevastik Grönhamni lahingus Rootsi eskaadrit. Põhjasõja lõpetas 10. septembril (vkj 30. augustil) 1721 sõlmitud Uusikaupunki rahu. Rootsi loovutas sellega Ingerimaa, Liivimaa kubermangu, Eestimaa kubermangu, Saaremaa, Hiiumaa, Lõuna-Karjala, Karjala kannase ja Viiburi. See-eest sai ta tagasi Soome, mille Peeter I 1714. aastal oli vallutanud. Poola ja Rootsi sõlmisid ametliku rahu alles 1732. aastal. Hinnang Karl XII tegevusele Karl XII juhindus soovist maksta kätte oma vaenlastele, mistõttu jättis ta kogu sõja jooksul soodsad rahutingimused vastu võtmata. Sõja tagajärjed Põhjasõja tulemusel sai Hannover Bremeni ja Verdeni, Preisimaa Vorpommerni, Taani sai õiguse võtta Rootsi laevadelt väinatolli ning Venemaa sai vaba pääsu Läänemerele; Eesti-, Liivi- ja Ingerimaa läksid Venemaa koosseisu. Venemaast sai Euroopa suurriik uue pealinnaga Läänemere ääres. Rootsi kaotas ülemvõimu Läänemerel, osa territooriumist ning Holstein-Gottorpi kui liitlase. Hiljem (Kübarate sõda, Gustav III sõda) püüdis Rootsi korduvalt Venemaalt kaotatud alasid tagasi võita. Preisimaa võimsus kasvas. Saksi-Poola nõrgenes. Põhjasõja lahingud Pühajõe lahing 26. novembril 1700, Rootsi kalendri järgi 16. novembril 1700 Narva lahing (30. (vkj 19.) novembril 1700, Rootsi kalendri järgi 20. novembril 1700) Reinbecki lahing (1700) Petseri lahing 13. veebruaril 1701 Spilve lahing (19. (vkj 8.) juulil 1701, Rootsi kalendri järgi 9. juulil 1701) Räpina-Lokuta lahing (Rappin) 4. augustil 1701 Vastse-Kasaritsa lahing (Neu-Kasseritz) 5. septembril 1701 Rõuge lahing (Rauge) (15. septembril 1701, Rootsi kalendri järgi 5. septembril 1701) Erastvere lahing 9. jaanuar 1702 (29. detsembril 1701, Rootsi kalendri järgi 30. detsembril 1701) Kliszówi lahing 9. juulil 1702 Hummuli lahing (29. (vkj 18.) juulil 1702, Rootsi kalendri järgi 19. juulil 1702) Pultuski lahing 21. aprillil 1703 Saladeni lahing 19. märtsil 1703 Kastre lahing 14. mail 1704 Narva lahing 10. juulist 27. augustini 1704 Tartu vallutamine 12. juulil 1704 Jakobstadti lahing 26. juulil 1704 Narva vallutamine 9. augustil 1704 Poseni lahing 9. augustil 1704 Punitzi lahing 28. oktoobril 1704 Gemäuerthofi lahing 16. juulil 1705 Fraustadti lahing 3. veebruaril 1706 Kaliszi lahing 19. oktoobril 1706 Hołowczyni lahing 4. juulil 1708 Vinni lahing 1708 Malatitze lahing 30. augustil 1708 Lesnaja lahing (9. oktoobril 1708, Juliuse kalendri järgi 28. septembril, Rootsi kalendri järgi 29. septembril 1708) Sokolki lahing (22. aprillil 1709, Juliuse kalendri järgi 11. aprillil, Rootsi kalendri järgi 12. aprillil 1709) Poltava lahing (8. juulil 1709, Juliuse kalendri järgi 27. juunil, Rootsi kalendri järgi 28. juunil 1709) Tallinna piiramine, Rootsi garnison Tallinnas alistus ning Tallinn läks Vene võimu alla, 15. augustist 29. septembrini 1710 Helsingborgi lahing 28. veebruaril 1710 Gadebuschi lahing 20. (vkj 9.) detsembril 1712 Tönningi lahing (mais 1713) Storkyro lahing 19. veebruaril 1714 Hankoniemi lahing (5.–7. augustil 1714, vkj 25.–27. juunil) Dynekileni lahing 8. juulil 1716 Saaremaa lahing 4. juunil 1719 Grönhamni lahing 7. augustil 1720 Põhjasõja rahulepingud Travendali rahu Altranstädti rahu Varssavi rahu Pruti rahu (ei kuulu otseselt Põhjasõja juurde) Stockholmi rahu 1719 Stockholmi rahu 1720 Frederiksborgi rahu Uusikaupunki rahu Sõdivad nõod Vaata ka Läsna-Valgejõe lahing Isoviha Põhjasõda Eesti alal Põhjasõjad 1710. aasta katkuepideemia Karoliinide surmamarss Viited Kirjandus Hendrik Sepp, Põhjasõja-aegsed operatsioonid Liivimaal 1707. a. lõpul ja 1708. a. I poolel., Ajalooline Ajakiri nr. 1 1939 "Eesti ajalugu. IV, Põhjasõjast pärisorjuse kaotamiseni." Tartu: Ilmamaa, 2003. Lk-d 18–44 (autor: Helmut Piirimäe). Robert Frost, "Põhjasõjad: sõda, riik ja ühiskond Kirde-Euroopas 1558–1721. Tallinn: Kunst, 2005. Kalle Kroon, Hoiatus minevikust. Eestlaste ja lätlaste massküüditamistest Põhjasõja ajal, Horisont 2005/5 Kalle Kroon, "Kolme lõvi ja greifi all Põhjasõjas" (alapealkiri "Eestlased ja lätlased Rootsi armees, nähtuna sotsiaal-majanduslike muutuste taustal 17. sajandi lõpul – 18. sajandi alguses"); kirjastus Argo, Tallinn 2007, 424 lk. Margus Laidre, "Dorpat 1558–1708: linn väe ja vaenu vahel". Tallinn: Argo, 2008. Margus Laidre, "Lõpu võidukas algus: Karl XII Eesti- ja Liivimaal 1700–1701". Tartu: Tartu Ülikooli kirjastus, 1995. Aleksander Loit, "Eesti talupojad Põhjasõjas" (Kalle Krooni raamatu "Kolme lõvi ja greifi all Põhjasõjas" arvustus) – Tuna 2008, nr 3, lk 142–144. Swenska Krigs-Omkostnaden ifrån år 1700 till 1710. 30. Mars 1710 / Gustaf Floderus: Handlingar hörande til Konung Carl XII:s historia, D. 3. Stockholm: Z. Hæggström 1824, Lk. 277–280 Just Juel (1664–1715), "En rejse til Rusland under tsar Peter; dagbogsoptegnelser af viceadmiral Just Juel, dansk gesandt i Rusland 1709–1711, med illustrationer og oplysende anmaerkninger ved Gerhard L. Grove., København Gyldendal (F. Hegel) 1893 (vene keeles, 1899) Andmed ESTERis Romaanid Enn Kippel, "Kui Raudpea tuli I-II". Noor-Eesti Tartus, 1937/ 1939 / Eesti Raamat 1996, ISBN 9985650727 / Athena 1996 / Eesti Päevaleht (sarjast Eesti lugu Nr. 13) 2008, ISBN 9789949431656 Välislingid Tallinna alistumine Vene vägede ees 29. septembril 1710 – Kapitulatsiooniakt Põhjasõja aegsed kaardid


VIDEO: Meeleavaldaja arvates peaks valitsus tagasi astuma aA Video:Tiit Blaat , Anna Põld 26.aprill 2015 15:52 Toompea lossi ees korraldatud kütsueaktsiisi vastasel meeleavaldusel kritiseeriti teravalt Taavi Rõivase valitsust. Keset sõnavõtte hüüdis üks kohale tulnud meesterahvas mitmel korral, et valitsus peab tagasi astuma. Seejärel uuris Delfi mehe käest täpsemalt, mida ta selle mõttekäiguga inimestele öelda tahab. Aktiivse EKRE meeleavaldaja sõnul tuleks moodustada uus valitsus, kuhu kuuluvad Eesti Konservatiivne Rahvaerakond, Eesti Vabaerakond ja Isamaa ja Res Publica Liit. Vaata lähemalt videost! EKRE juhtfiguurid Martin Helme, Henn Põlluaas ja Jaak Madison kritiseerisid teravas toonis valitsust ning selle valelikku poliitikat. "Kukutame selle lilla koalitsiooni!" hüüdis Madison, kutsudes IRLi ja Vabaerakonda looma uut võimuliitu. Ürituse korraldas Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna (EKRE) noorteorganisatsioon MTÜ Sinine Äratus. Toompea lossi esisele oodati vähemalt 3000 inimest, sotsiaalmeedias oli end kirja pannud 6000. Ilmselt kehva ilma tõttu tulu platsile siiski kordades vähem rahvast. Allikas: www.DELFI.ee


(1) Konkurss loetakse luhtunuks, kui:


source: CulturaX

text: Koolipäeva nõudeid vaaginud töörühma juht tõrjus haridusministeeriumi kriitikat | Eesti | ERR {{1548769860000 | amCalendar}} Tahvel. Autor/allikas: ERR Sotsiaalministeeriumis kooli päevakava puudutava määruse kohendamiseks kaks aastat koos käinud töörühma juht Triin Toomesaar ei olnud nõus haridusministeeriumi kriitikaga, et valmiv eelnõu tegeleb ülereguleerimisega. Tema sõnul lähtuti koolilaste tervisest ning muudatused peaksid koolidele palju paindlikkust pakkuma. Ühiskonnas vastakaid arvamusi esile kutsunud eelnõu kohaselt algab koolipäev kõige varem kell üheksa, välja arvatud siis, kui hoolekogu teisiti otsustab, kahes vahetuses õpet peaks üritama vältida, söögivahetund pikeneb 30-minutiliseks ning koolikoti raskuse eest jaguneb vastutus kodu ja kooli vahel. Haridusministeerium leiab aga, et plaanitavate muudatuste põhiprobleem on ülereguleerimine, sest koolid peaksid saama ise otsuseid teha. Lisaks teatas haridusministeerium, et sotisaalministeerium võiks oma määruses piirduda mõistetega, mida teised õigusaktid ei puuduta. Toomesaar ütles ERR-ile määruse vajalikkust põhjendades, et kooli päevakava on põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses defineeritud väga üldsõnaliselt. "Ühest küljest annab see koolidele vabad käed, väga palju autonoomiat otsustada, mis kell koolipäevaga alustada, kuidas tunde vaheldada, kuidas see koormus on jaotunud. See, mis on põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses kirjas, on väga-väga üldsõnaline," rõhutas ta. Sotsiaalministri praegune määrus kehtib juba 2001. aastast ja täpsustab just tervist puudutavaid kriteeriume, nagu tundide alguskellaaeg, koolikoti raskus ja lubatud kontrolltööde arv päevas, et laste tervis oleks kaitstud. "Töörühma liikmed on öelnud haridusministeeriumile, et kui nad soovivad ja suudavad panna need töörühma ettepanekud sisse mõnda oma haldusalas olevasse dokumenti /.../, siis oleme neile ettepanekutele avatud. /.../ Aga haridusministeerium pole nende kahe aasta jooksul, mis see töörühm on koos käinud, teinud ühtegi ettepanekut, kuidas teisiti edasi minna," lausus Toomesaar. Ülereguleerimise etteheite kohta märkis ta, et sihtasutuse Kiusamisvaba Kool juhina kuuleb ta haridusministeeriumilt sellist reaktsiooni pidevalt - ei ole võimalik rohkem reguleerida, koolid peavad olema autonoomsemad ja seepärast ei saa ka üht või teist sätet paremini sõnastada. Töörühmas osalenud tervisekaitsjad tõid aga Toomesaare sõnul välja, et kui üldse piirangud ära võtta, võib koolides, kus juba praegu valitseb suur ruumipuudus ja õpitakse kahes vahetuses, tekkida kiusatus alustada tunde näiteks 7.30, et teise vahetuse lapsi paremini kooli mahutada. Või kui kaotada koolikoti raskuse piirangud, vabastab see kooli üleüldse mõttest, kui palju see võiks kaaluda. "Ideaalses maailmas me suudame tõesti ise õpetajate, koolipidajate ja lapsevanematena need asjad paika panna, aga elu on näidanud, et mõnikord pole isegi määrusest kasu, on vaja muuta seda, täpsustada ja parandada," lausus töörühma juht. Seejuures tunnistas ta, et koolipidajatele on kahes vahetuses õppe kaotamine suur väljakutse. Töörühmas arutati isegi varianti, et selline asi üldse ära keelata, aga kompromissina pandi paika, et koolid saavad võimaluse oma eelistused siiski hoolekoguga läbi rääkida ning see võiks olla esimene samm panna koolid selles suunas mõtlema, et kahes vahetuses õpe võiks jääda ajalukku. "Tahaks rõhutada, et töörühm on oma ettepanekutes lähtunud väga tugevalt koolilaste tervisest, kuna erinevad uuringud näitavad, et meil on ülekaalulisuse, vähese liikumise, koolirõõmu ja unevaegusega väga erinevaid muresid. Töörühm alustas tööd nende mõtete ja murede kaardistamisest ja toetus oma töös muu hulgas uuringutele, soovitustele ja näidetele, mida on mujal katsetatud või kasutusele võetud," lausus Toomesaar. "Need ettepanekud peaksid võimaldama koolidele väga paljudele paindlikkust, soovi korral on võimalik jätkata täpselt nii, nagu seni on, võib-olla ainult mitte söögivahetundi puudutavas osas. Aga töörühm sooviks, et me liiguksime kaasaegsema koolikeskkonna poole, mis arvestab laste tervisega märksa rohkem," lisas ta. Haridusministeerium saatis ainsana eelnõule vastulause Haridusministeerium väljendas Toomesaare sõnul ka töörühma arutelude käigus oma pahameelt, aga kuna vastuseis oli pigem vähemuses, siis sai kokku lepitud kompromissid, mis enamikule töörühma liikmetest sobisid. Tagasisidet ootas töörühm oma ettepanekutele esmaspäevani ning teisipäevahommikuse seisuga on eelnõule tulnud ainult üks vastulause, mis pärineski haridusministeeriumilt. "Paar töörühma liiget võtsid selle peale omakorda vaevaks saata toetuskirjad, et neil parandusettepanekuid ei ole ja neid üllatab või tekitab neis segadust haridusministeeriumi reaktsioon," lausus Toomesaar. "Töörühm, välja arvatud haridusministeerium, näib olevat hetkel pakutud sõnastusega rahul." Nüüd liigub eelnõu kooskõlastusringile ning sotsiaal- ja haridusministeerium saavad selle üle veel edasi vaielda. Ka koolijuhtide ühendus on Toomesaare sõnul andnud mõista, et soovib kooskõlastusringil parandusettepanekuid teha. Seda, et eelnõu hakkaks kehtima juba 1. septembrist 2020, nagu sotsiaalministeerium kavandas, ei pidanud Toomesaar ebarealistlikuks, kuid märkis, et see sõltub edasistest parandusettepanekutest ja sellest, kas asi jääb pärast valimisi venima või mitte. "Ma usun, et tahtmise korral on see realistlik, aga kui vastuseis on ülisuur, peab natukene mõtlema," tõdes ta. Sotsiaalministeeriumis koos käinud töörühma kuulusid sotsiaalministeeriumi, haridusministeeriumi, Innove, Eesti Õpilasesinduste Liidu, Lastekaitse Liidu, Eesti Õpetajate Liidu, Eesti Haridustöötajate Liidu, õiguskantsleri büroo, Eesti Koolipsühholoogide Ühingu, Eesti Koolijuhtide Ühenduse, Tervise Arengu Instituudi, terviseameti, SA Kiusamisvaba Kooli, SA Noored Kooli ja Tartu Ülikooli liikumislabori esindajad.


Kui Palju Raha Teeb Kohtute Tõlgid? | Palk - 2019 Põhiline Palk Kui Palju Raha Teeb Kohtute Tõlgid? Palgakeskmised ja lepingulised tasud Kohtutõlg tõlgib kohtumenetluse teise keelde, sealhulgas viipekeele, huvirühmadele, kes ei räägi inglise keelt sujuvalt. Lisaks sellele, mida nad ütlevad, võivad nad lisaks teisele tõlkimisele lugeda ka teisi keeli, mida nimetatakse nägemisvahendiks. Sellisena on väga oluline, et tõlk mõistaks õigesti terminoloogiat mõlemas keeles. USA tööstatistika bürool ei ole kohtulike tõlkide jaoks eraldi ametikategooriat. Selle asemel hõlmab see neid laiemas kategooriasse tõlgid ja tõlkijad, kes töötavad erinevates valdkondades. Nende spetsialistide keskmine palk oli alates 2012. aastast 45,430 USA dollarit. Valitsuse jaoks töötanud inimesed olid keskmiselt 52 740 dollarit aastas. Kohtutõlgid, kes töötavad sõltumatult iga päev või tunnitasu eest. Ameerika Ühendriikide kohtute veebisaidi kohaselt oli sertifitseerimata kohtutõlkide päevamäär alates 2010. aastast 187 dollarit. Pooleks päevaks oli see määr 103 dollarit. Sertifitseeritud tõlgid said $ 388 terve päeva ja 210 $ pool päeva. Sertifitseeritud tõlgid on need, kes on läbinud haldusbüroo sertifikaadieksami. Video Juhiseid: John Lennon and Paul McCartney on the Beatles' Success, Their Influence, Becoming Rich, and Politics.


text: Inimese anatoomia on anatoomiateaduse allharu, mis uurib inimese anatoomilist struktuuri. Inimese anatoomia on tihedalt seotud fülogeenia, arengubioloogia ja bioloogilise antropoloogiaga. Inimese anatoomia jaotatakse uurimisvahendite ja meetodite kaudu: mikroanatoomiaks: uurimisse ja õpetusse on kaasatud mikroskoobid makroanatoomiaks: uurimisse ja õpetusse on kaasatud nägemismeel ja/või luubid. Makroanatoomia Makroanatoomia jaotatakse vajadusel ka anatoomilise struktuuri seisundi kaudu: normaalanatoomiaks patoanatoomiaks Makroanatoomia jaotatakse vajadusel ka anatoomilise struktuuri olukorra alusel: organismi elusstruktuuride uurimine: (elundid,elundkonnad, -süsteemid, organism) autopsia e lahang (sh kohtumeditsiiniline lahang) Mikroanatoomia Mikroanatoomia jaotatakse vajadusel anatoomilisest struktuurist lähtuvalt: organismi elusstruktuuride uurimine: (rakk, koed jne) autopsia e lahang (sh kohtumeditsiiniline lahang). Inimese anatoomia on tihedalt seotud anatoomia teiste allharudega, nagu süstemaatiline anatoomia, topograafiline anatoomia ehk topoanatoomia,plastiline anatoomia, funktsionaalne anatoomia, embrüoloogia, kliiniline anatoomia, patoanatoomia jt. Vaata ka Terminologia Anatomica Anatoomia ajalugu Viited Kasutatud publikatsioonid ja veebiversioonid A. Waldeyer, Jochen Fanghänel, Franz Pera, Friedrich Anderhuber, Robert Nitsch. Anatomie des Menschen, 17. Auflage, 2003, Walter de Gruynter GmbH & Co, ISBN 3-11-016561-9. Google`i raamatu osaline veebiversioon (vaadatud 24.05.2013) Enn Ernits, Esta Nahkur, Koduloomade anatoomia, Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 14-15, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8. Kirjandus Vladimir Tonkov, "Inimese anatoomia", (1. osa) . Üldosa, liikumiselundite süsteem. Õpik, tõlkinud Pavel Bogovski, Teaduslik Kirjandus, 1948 Nikolai Kolesnikov, "Inimese anatoomia", õpik, tõlkinud Pavel Bogovski, Eesti Riiklik Kirjastus, 1960 A. Lepp, E. Lepp-Kogerman, O. Maimets, Gerhard Rooks, K. Ulp. "Inimese anatoomia", (1. osa), Valgus, 1974 Juhan Aul. "Inimese anatoomia". Õpik bioloogidele. Teine, ümbertöötatud trükk, Valgus, 1976 Meeli Roosalu. "Inimese anatoomia", Kirjastus Koolibri, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9 Arne Lepp. "Inimese anatoomia", I osa. Liikumisaparaat, siseelundid, Tartu Ülikooli Kirjastus, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8 Välislingid Gray, Henry. Anatomy of the human body. Philadelphia: Lea & Febiger, 1918, ISBN 1-58734-102-6. Bartleby.com, 2000. www.bartleby.com/107/. [Date of Printout]. ON-LINE ED: Published May 2000 by Bartleby.com Bartleby raamatu veebiversioon (vaadatud 24.05.2013) Inimese anatoomia (inglise keeles) Herbert H. Srebnik.Concepts in anatomy,Springer, 2002, ISBN 978-0792375395. Google`i raamatu veebiversioon (vaadatud 24.05.2013) Anatoomia


text: 1366x768 Tapeet Krimm. 1366x768 - paeluv tapeet töölaua pildid 303571 1366x768 Tapeet Krimm, 1366x768 - kauneid fotosid taustapilte. 303571 Pilte töölaua taustapilti - 1366*768 tapeet pilte tasuta lae alla. Unistus oskus, 1366 * 768 tasuta taustapildid töölaual. 1366 - 768 köitev tasuta tapeet, 1366/768 HD wallpaper laadi. Odavad reisi-ideed üksikute jaoks. Ma armastan talve. Kingitus looduse. Krimmi poolsaarel on varakamber, mis täidab loodus ise. Puhkuse kõik hinnas. Troopika ja orkaanid. Reserv - maa territooriumi ja akvatooriumi, millest on säilinud oma loomulikus olekus, kogu looduslik kompleks, ja kus jahipidamine ja kalapüük on keelatud. Tapeet 303571: Lühidalt nädalavahetusel Getaways. Noorema reisija ekskursioonid. Teadmine on jõud. Värske külma õhu ei ole ainult uplifting, vaid ka tugevdab immuunsüsteemi ja suurendab söögiisu ja leevendab unetust. Loodus on hämmastav igal ajal aastas. Jalta. Vaatamisväärsused. Ilu lumi. Iga nurga Krimmi sõna otseses mõttes hingab ajalugu, legende ja traditsioone. Ai-Petri. Maastiku fotograafia. Jaanuar. Kõik hinnas pere kuurordid. Taskukohane puhkus. Koht nagu, et ei leia terves maailmas. Ekskursioonid on võrdselt kasulik nii lastele kui ka täiskasvanutele. Matkamine puhkus. Miskhor. Iseloomu tapeet taustaga. Iseloomu tapeet Full HD. 1366x768 - Tasuta töölaua tausta. Vaata hämmastav maailm. Veetlev fotogalerii tapeet, Hd taustapildid, Tasuta tapeet pilte - Võimu ime. Tasuta taustaga pildid, Tasuta tapeet pildid - Unistus Tulemuslikkuse. Tasuta töölauapiltide, Desktop pildid - Unistus Innovatsioon. Tasuta tapeet pildid, Vaata Cool maailm. Tapeet tasuta - Unistus arukus. Tasuta foto taustaga - Võimu oskus. Tapeet Krimm, Taustaga maastik · Tasuta taustaga pildid Investeeringud teadmistesse on parimad. Kust saada day seda terve elu? Põnev reisi laetakse meile erinevaid emotsioone, muljeid. Haridus on oluline edu võti elus iga inimene. Majesty suurepärane loodus, tema loomingut ja erakordne vaade on imeline ja hämmastav. Kui lumi langeb laadi kuulab. Arvukus päikeselise päeva aastas, mereäärsed rannad ja mägimetsad, mitmekesine taimestik, jõeorud, Kuru ja juga, palju kultuurimälestisi - kõik see on tõeliselt hindamatu rikkuse Krimmi. Tervis on kõige olulisem inimese rikkuse. Odav puhkus. Igaüks armastab unustamatu puhkust. Abiga ekskursioon õpime maailma. Taurica on klassikalise nimi Krimm. Teekonna, kuidas me mõtleme, juurdunud harjumusi, tunnused, saab läbi olulisi muudatusi. Kuidas veeta oma vaba aega kasulikult. Hingekosutavad kohad minna esimesel puhkusel. On rõõmsa reisi ajal voolab erinevalt - üks hämmastav päev võib olla eluaegne. Loodus on õnnistatud Krimmi vaatamisväärsusi looduslikku päritolu: juga, maastikke ettearvamatu vorme, piigid ja salapärane koobastes. Reisi-ideed: puhkused, ekskursioonid ja põgenikud. Digifotograafia ekskursioonid - Fotokunst galeriid. Digitaalse online-meedia, Web kunstigalerii - digifotograafia 303571: Parimad eluajalisi reise. Sellist laadi sa ei näe kusagil mujal, see on põnev mitte ainult silma, vaid ka hinge. Tauria kubermang oli osa Vene impeeriumist.


text: Forum Cinemas - Uhkus ja au Põnevusfilm 2h 13min Neli politseinikku langes varitsuse ohvriks. See paneb kihama kogu New Yorgi ning loo kaalukust arvestades määrab vanemuurija Francis Tierney (Jon Voight) juurdluse etteotsa oma poja, Ray Tierney (Edward Norton). Ray nõustub ülesandega vastumeelselt, teades, et jõhkralt tapetud kolleegid töötasid tema vanema venna Francis Tierney Jr. (Noah Emmerich) alluvuses ning koos ta õemehe Jimmy Eganiga (Colin Farrell). Pealtnäha oli tegu tavapärase vahistamisega, mis lõppes traagiliselt. Ent tegelikkus on midagi hoopis muud. Veelgi hullem, asitõendid näivad osutavat Ray venna ja õemehe peale. Vastuseta küsimuste kuhjudes mõistab Ray, et seisab varem või hiljem valiku ees: kas olla ustav oma ametile või oma perekonnale? "Uhkus ja au" on emotsionaalne põnevusfilm verisest vahejuhtumist, mis kisub lõhki mitme põlve vältel seadust kaitsnud perekonna. Osades Edward Norton ("Kaklusklubi"), Colin Farrell ("Palgamõrvarid Brügges"), Jon Voight ("Rahvuslik aare"), Noah Emmerich ("Mobiil"), Jennifer Ehle ("Uhkus ja eelarvamus"), John Ortiz ("Ameerika gangster"), Lake Bell ("Abielu Vegase moodi") jt. Lavastas Gavin O'Connor ("Miracle"), kes kirjutas stsenaariumi koos Joe Carnahaniga ("Narc", "Smokin' Aces").


Pidudelt naasvad venelased ummistavad Narva piiri(25) Venemaa infoagentuur Interfax teatab, et Eesti-Vene piiril Narvas tekkis esmaspäeva õhtul suur järjekord venelastest, kes sõidavad autodega pärast Eestis veedetud pühi kodumaale. Piiriületamist ootavatele venelastele organiseeritud parklas levivad teated, et järjekorras seisab üle 2000 auto ja piiriületamist tuleb oodata 110 tundi virtuaalselt. Parkla töötajad soovitavad venelastel sõita parvlaevaga Helsingisse ja ületada Soome-Vene piir või proovida piir ületada Petseri juures, kus järjekord on lühem, vahendab Interfax. Eesti politsei- ja piirivalveameti Ida prefektuurist teatati, et nende hinnangul on piiriületusjärjekord veninud enam kui nelja ööpäeva pikkuseks. Suured järjekorrad tekivad siis, kui paljud venelased sõidavad pühadeks Eestisse ja pöörduvad pärast täpselt ühel ajal tagasi Venemaale. ida prefektuuri pressiesindaja Mari-Riina Risti sõnul teevad piirivalve ja toll head tööd, kuid paraku on järjekorrad veninud 110 tunnisteks ja sõidukeid ootab üle 2000. Reaalselt on piiripunkti territooriumil sajakonna auto ringis. Järjekorrad on tingitud Ida-Virumaa elanike kaubareisidest Venemaale, millele lisandus nüüd ka turistidevoog naistepäeva puhul.


source: fineweb

text: Skype nüüd heade mõtete linnas Täna ava(si)me Skype’i kontori Tartus. Saime enda käsutusse kunagise polikliinikumaja viimase korruse, kus saame endale varsti naabriks linnaametnikud, nagu [Postimees](http://www.postimees.ee/090606/tartu_postimees/uudised/204790.php) kirjutas. Me ei plaani siiski saba ja karvadega Tallinnast ära kolida. Skype’i suurimaks kontoriks maailmas jääb ka edaspidi Tallinna oma. Meie Tartu pööningu eesmärk on pakkuda töökohta nendele eks-tartlastele, kes tahavad nüüd tagasi kolida. Või siis kutsuda tööle mõned inimesed, kellega tahaksime koos töötada, kuid kes ei soovi pealinna kolida. ]]>Siin ka esimesed pildid uuest kontorist. Natuke mööblit (ja seda kasutavaid inimesi) on veel puudu Piltmõistatus – leia pildilt Asko. Ja muuseas, tühjale pinnale pildi keskel juba tassitakse tugitoole. Marek, Ott ja teine Asko testivad uut kontorit. Otil on muuseas jalad laua peal kogu aeg, mitte ainult siin pildil.


Tõehetk: Indrek on viimase kolme kuu jooksul Ingat petnud | NordenBladet.ee Tõehetk: Indrek on viimase kolme kuu jooksul Ingat petnud Eilses Tõehetke saates käis saatest “Selgeltnägijate tuleproov” tuntust kogunud eksvang Indrek Leibur (32). Saatesse läks mees, et tasuda ära SMS-laen. Mida Indrekult küsiti? 1. Kas sa tõesti suudad teiste inimeste mõtteid lugeda? 2. Kas sa naudid seda, et oled Eesti kõige tuntum endine kurjategija? 3. Kas sa oled kasutanud selgeltnägija võimeid omakasupüüdlikul eesmärgil? 4. Kas sa arvad, et oled parem selgeltnägija kui Inga? 5. Kas sa süüdistad oma kasuisa selles, et sinust sai juba koolipõlves pätt ja varas? 6. Kas sa oled oma bioloogilisele emale andestanud, et ta pole sinu vastu huvi tundnud? 7. Kas sa sisimas kahetsed, et oled oma keha täis tätoveerinud? 8. Kas sa oled kunagi mõne vanglatöötaja ära ostnud? 9. Kas sind on kunagi tahetud tappa? 10. Kas sa oled proovinud vanglast põgeneda? 11. Kas sa tõesti kahetsed, et sa oled elanud sellist elu? 12. Kas sa abiellusid vanglas olles kaasvangiga seksi eesmärgil? 13. Kas sa oled Ingat viimase kolme kuu jooksul petnud? Indrek vastas kõikidele küsimustele ausalt ja kuna aeg otsa lõppes, siis jätkub saade järgmisel nädalal. Kas Inga andestab Intsule petmise ning mis edasi saab, seda näete juba järgmise nädala saatest. Indrek LeiburInga Kallberg


Taimsete õlide kasutamine kosmeetikas - Anne & Stiil - Delfi Lood Kosmeetika stardikomplekt sisaldab toorainet ja pakendeid ning nelja retseptiideed. Relumee Kui püüdled oma kosmeetikakotis selguse ja lihtsuse poole ning otsid tooteid, mis oleksid naturaalsed, mitmetoimelised ja lühikese koostisainete nimekirjaga, tasub tutvuda puhaste kosmeetiliste õlide maailmaga. Kui sul on kodus mõned taimsed õlid, saad ise kiirelt mitmesuguseid kosmeetikume kokku segada – nii saad täpselt valida, mida endale peale määrid. Ja kui valmis segatud toode sulle ei meeldi või ei sobi, saad järgmine päev juba midagi muud katsetada. Taimseid õlisid saadakse peamiselt erinevate taimede seemnete ja pähklite tuumadest pressimise teel. Taimsed õlid mõjuvad nahka pehmendavalt ja aitavad niiskust nahka lukustada. Nahahooldustoote koostises on taimsete õlide ülesanne teisi toimeaineid nahka transportida. Juuksehooldustoodetes aitavad taimsed õlid muuta juukseid siledamaks, paremini kammitavaks ja läikivamaks ning niiskust juustes hoida. Erinevatel õlidel on erinevad omadused ja need sobivad eri nahatüüpidele. Taimseid õlisid võib kasutada iseseisvalt või segada eeterlike õlide ja muude lisanditega. Vali sobiv õli Taimsete õlide ja võide peamine koostisosa on rasvhapped. Osa rasvhappeid toodab inimorganism ise, neid saadakse aga ka toidust ja välispidisel kasutamisel. Kuna naha pealmistes kihtides veresooni ei ole, saavad need kihid söödavast toidust vähem toitaineid kui alumised kihid. Seetõttu on vajalik naha pealmiste kihtide välispidine turgutamine. Rasvhapete koostist teades saab valida õli vastavalt soovitud eesmärkidele. Oomega-9-rasvhape aitab hoida naha pringi ja säravana, vähendades ka vananemise märke – see muudab väikesed jooned ja kortsukesed nahal siledamaks ning vähem märgatavaks. Oomega-9 toimib ka antioksüdandina. Rohke oomega-9-rasvhappe sisaldusega õlid on näiteks aprikoosituumaõli, avokaadoõli ja magusa mandli õli. Oomega-6-rasvhape aitab nahas niiskust säilitada ja sellel on ka põletikuvastaseid omadusi. Teised suurema oomega-6-rasvhappe sisaldusega taimsed õlid on kanepiseemneõli, kuningakepiõli ja viinamarjaseemneõli. Oomega-3-rasvhapped loovad naha pinnale antimikroobse kaitsekihi, vähendavad vananemise ilminguid, muutes naha pringimaks, vähendavad naha kaudu toimuvat veekadu ning parandavad naha ja juuste tekstuuri. Oomega-3-rasvhappeid sisaldavad teistest rohkem kanepiseemneõli ja kuningakepiõli. Õlide omadustest olenevalt sobivad mõned õlid paremini kuivale, teised põletikulisele nahale. Nagu iga kosmeetikumiga tasub esmalt sobivust testida väiksel nahapinnal, eriti kui tegemist on probleemse või põletikulise nahaga. Kui näonahk võib olla väga tundlik ja pretensioonikas, siis ülejäänud kehal saab rohkem mängida. Kuivale nahale sobivad õlid: mustköömneõli, aprikoosituumaõli ja porgandiõli. * Kuiva naha ketendust ja kihelust aitavad efektiivselt leevendada argaaniaõli, aprikoosituumaõli, porgandiõli ja mustköömneõli. * Vananeva naha puhul on oluline kasutada tooteid, mis sisaldavad rohkelt antioksüdante. Vananevale nahale sobivad näiteks argaaniaõli ja kibuvitsaseemneõli. * Põletikulisele nahale sobivad argaaniaõli, jojoobiõli ja vaarikaseemneõli. * Probleemse naha omanikud peaks pöörama tähelepanu õlide komedogeensuse näitajatele. Osa õlisid ummistab poore vähem kui teised. Madala komedogeensuse näitajaga on näiteks jojoobiõli, kanepiõli ja shea-või. Hoiduda tasuks aga näiteks kakaovõist. Taimsete õlide kasutamine Kui sobiv õli valitud, leiad altpoolt ideid, kuidas neid oma igapäevasesse ilurutiini sobitada. Kui sa ei soovi eraldi õliga mässata, lisa paar tilka õli oma kreemi sisse. Arvesta, et suurema õlide sisalduse tõttu imendub kreem tavapärastest pisut aeglasemalt. Õli muudab kuiva või ketendava naha siledamaks ja aitab jumestuskreemil paremini libiseda. Näol piisab kasutamiseks paarist tilgast. Parem on õli kerge sõrmedega tupsutamine nahale kui intensiivne masseerimine. Kuna õli lahustab õlipõhiseid kosmeetikatooteid, on see tõhus ka kergema meigi eemaldamiseks. Vala pisut õli vatipadjale ja eemalda selle abil kosmeetika nahalt. Naha õlijääkidest puhastamiseks kasta näorätik sooja vette ja pühi sellega nägu üle. Õli kasutamine keha-, näo- ja jalakoorijates Kiire kehakoorija saad valmistada, segades paar supilusikatäit õli kolme-nelja supilusikatäie pruuni suhkruga. Õrnematoimelise koorija jaoks kasuta peenemat suhkrut, suuremad terad annavad tugevama efekti. Selline koorija sobib ka näole. Masseeri nahka ringjate liigutustega (näol ettevaatlikumalt). Lase õlil veidi imenduda ja seejärel pese jäägid nahalt maha. Kandade tugeva naha surnud rakkude eemaldamiseks sobib kasutada efektiivsemat soolakoorijat. Sega õli suhkru asemel soolaga ja masseeri nagu eespool kirjeldatud. Sool on väga intensiivne koorija ja seetõttu ei ole soovitatav kasutada seda mujal kui ainult kandadel ja taldadel. Samuti ei ole soovitatav kasutada seda marrastuste või katkise naha korral, sest sool tekitab kipitust. Soolakoorijat kasuta mitte tihedamini kui kord nädalas, kuna soolal on ka nahka kuivatav toime. Õlide kasutamine juuksehoolduses Kui soovid katsetada juustel õlihooldust, pead esmalt selgeks tegema oma juuste poorsuse. Väikese poorsusega juuksekarva pealmised kihid on tihedasti suletud. Juuksed on tugevad ja märguvad aeglaselt. Erinevad kosmeetikumid ei taha tiheda pealispinna tõttu eriti juustesse imenduda. Suure poorsusega juuste puhul tuleks valida õlid, mis on kergemini imenduvad. Sobivad näiteks vaarikaseemneõli, aprikoosituumaõli ja jojoobiõli. Suure poorsusega juuksed on kuivad, katkevad ja murduvad kergesti. Suur poorsus on tihti intensiivse töötluse, nagu värvimise ja föönitamise tagajärg. Keskmise poorsusega juuste hooldamine on lihtsam, toimeained imenduvad hõlpsamini kui väikese poorsusega juustesse. Keskmise poorsusega juuksed võivad olla vastuvõtlikumad välistingimustele ja vajada erineva ilma korral erinevat hoolitsust. Juuste õlihooldus mõjub tõhusamalt paksudele, kuivadele ja töödeldud juustele. Kui juuksed on õhukesed, peenikese karvaga ja lähevad kiiresti rasuseks, on parem keskenduda üksnes juuste otstele, sest peanahk toodab ise piisavalt rasu juurte niisutamiseks ja toitmiseks. Üldiselt ongi õlimaski puhul parem keskenduda juuste otstele, et mitte segada peanaha rasunäärmete normaalset toimimist. See võib kaasa tuua rohkem kahju kui kasu. Sobiv kogus õli juuksemaski jaoks on kaks kuni neli supilusikatäit olenevalt juuste paksusest ja pikkusest, otste hoolduse puhul võib piisata ka supilusikatäiest. Riiete kaitsmiseks aseta õlgadele käterätik. Õli võib kanda nii märgadele kui ka kuivadele juustele. Soojenda õli veevannil ja kanna õli salkude kaupa juustesse. Kata juuksed kilega (toidukile, lahti lõigatud kilekott) ja seejärel mähi käterätikusse. Hoia nii 15–30 minutit. Pärast õlimaski kasutamist tuleb õlijäägid juustest korralikult välja pesta, et need juustesse ei kuhjuks. Vajaduse korral pese juukseid kaks korda. Loomulikult on üks osa kosmeetika kasutamise võlust toodete mõnus lõhn. Enamik taimseid õlisid on tagasihoidliku lõhnaga. Aroomielamuse saamiseks saad lisada oma kosmeetikumile mõnusa lõhna kas looduslike eeterlike õlidega või laia lõhnavalikuga, aga tehislikult valmistatud aroomiõlidega. Tilk lavendliõli mõjub rahustavalt, erinevad tsitruselõhnad annavad aga särtsakat energiat. Toodete lõhnastamisel tasub tähelepanelikult jälgida doseerimist – supilusikatäie toote kasutamisel piisab ühest tilgast või vähemastki. Lõhnaained on väga kontsentreeritud ja liiga suures kontsentratsioonis lausa ohtlikud. Tundliku naha omanikud peaksid lõhnastatud toodet igaks juhuks väikesel nahapinnal testima. Lõhnaaineid ei tohiks lisada toodetele, mis võivad silma sattuda. Näohooldustoodete puhul tasub samuti kasutada pigem maksimumsoovitusest väiksemat kogust. Kodus kosmeetika valmistamine on lihtne! Nagu eelnevast näha, ei ole kosmeetika valmistamine keeruline. Kosmeetika valmistamiseks mõeldud õlid ja muud komponendid leiad relumee.ee veebipoest, rohkem retsepte ja ideid aga Relumee blogist. Algajaile kosmeetikuile pakume ka kosmeetika valmistamise stardikomplekti sammsammuliste juhenditega. Kosmeetika stardikomplekt sisaldab toorainet ja pakendeid ning nelja retseptiideed.


RT IV, 12.12.2018, 26 Vastu võetud 29.11.2018 nr 33 Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 lõike 1 punkt 5 ja lõike 2, sotsiaalhoolekande seaduse § 17 alusel ja Häädemeeste Vallavolikogu 29.03.2018 määruse nr 9 „Sotsiaalhoolekandelise abi andmise tingimused ja kord“ § 27 lõike 2 alusel Käesolev määrus reguleerib rahvastikuregistri andmetel Häädemeeste vallas alaliselt elavatele isikutele koduteenuste osutamise tingimused ja korra. 1) Koduteenus – täisealise isiku abistamine kodu ja isikliku eluga seotud igapäevaeluks vajalike toimingute sooritamisel ja asjaajamisel, et tagada isiku iseseisev ja turvaline toimetulek kodustes tingimustes ja väljaspool kodu ning aidata kaasa elukvaliteedi säilitamisele ja parandamisele. 2) Sotsiaalhooldaja – täisealine isik, kes osutab koduteenust lepingu alusel hooldust vajavale isikule. 3) Teenuse taotleja – isik, kes soovib saada koduteenust. 4) Teenuse saaja – isik, kes saab koduteenust. 5) Teenuse osutaja – füüsilisest isikust ettevõtja, juriidiline isik või kohaliku omavalitsuse üksus või kohaliku omavalitsuse üksuse hallatav asutus. 6) Koduabi teenused – inimese abistamine igapäevaeluks vajalike tegevuste elluviimisel tema eluruumis. 2) kelle pereliikmed ei saa mõjuvatel materiaalsetel, tervislikel või muudel eespool loetlemata põhjustel isikule vajalikku hooldust kindlustada; 3) reaalselt kasutatava elamispinna korrastamine teenuse saajale kuuluvate vahenditega üldjuhul üks kord nädalas vastavalt hooldusplaanile, kuid mitte rohkem kui 51 m2; 4) suitsuanduri olemasolu ja korrasoleku kontrollimine, küttekollete töökorras oleku visuaalne hindamine, abivajadusest ning muudest ohukohtadest teenuse saaja ja vajadusel päästeameti 5) riiete ja jalanõude hoolduse ja pesupesemise korraldamine; 6) akende pesemise korraldamine; 10) sotsiaal- ja muu transporditeenuse korraldamine. 2) abistamine ravimite valmis seadmisel manustamiseks. 3) koduloomade eest hoolitsemist (v.a pimeda juhtkoer); 5) õendusabiga seotud tegevusi (nt haavade ja lamatiste hooldus, ravimite määramine jne). (1) Teenuse saamiseks esitab teenuse taotleja või tema esindaja vallavalitsusele kirjaliku taotluse. Taotluse võib esitada elektrooniliselt digitaalselt allkirjastatult. (3) Vajadusel võib vallavalitsus küsida täiendavaid andmeid teenuse taotleja majandusliku olukorra, terviseseisundi või tegevusvõime kohta. (4) Teenuse määramise korraldab sotsiaalvaldkonna ametnik, kes külastab teenuse taotlejat tema kodus vähemalt kahe nädala jooksul taotluse esitamisest ja hindab teenuse vajadust kinnitatud hindamisjuhendi abil. (6) Sotsiaalvaldkonna ametnik esitab teenuse taotluse koos hindamise tulemuste, täiendavate dokumentide ja omapoolse ettepanekuga valla pereabikomisjonile. Valla pereabikomisjon vaatab läbi laekunud avalduse koos lisadokumentidega ja teeb ettepaneku vallavalitsusele. (7) Teenusele määramise ja selle osutamise tingimused otsustab vallavalitsus oma haldusaktiga 30-ne tööpäeva jooksul taotluse esitamisest. (8) Sotsiaalvaldkonna ametnik teavitab teenuse taotlejat või tema esindajat teenuse määramisest 5 tööpäeva jooksul arvates otsuse tegemise päevast. Teenuse osutamisest keeldumisest teavitatakse teenuse taotlejat või tema seaduslikku esindajat kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis. (3) Eakad inimesed ja ajutist kõrvalist abi vajavad täisealised inimesed, kellel on olemas perekonnaseadusest tuleneva seadusjärgsed ülalpidajad või kes omavad piisavalt rahalisi vahendeid, tasuvad teenuse eest vastavalt vallavalitsuse poolt kehtestatud hinnakirjale. (4) Vallavalitsus võib põhjendatud otsusega vabastada isiku täielikult või osaliselt teenuse eest tasumisel, arvestades teenust vajava isiku sissetulekuid, seadusejärgsete ülalpidajate olemasolu ja nende sissetulekuid, teenuse kasutamise põhjust ning muid juhtumiga seotud asjaolusid. (5) Eakate ja ajutist kõrvalist abi vajavate täisealiste isikute, kes rahvastikuregistri andmetel ei ela Häädemeeste valla territooriumil, kuid asuvad selle territooriumil, tagab teenuse eest tasumise teenuse saaja elukohajärgne valla- või linnavalitsus vastavalt sõlmitud lepingule. (6) Koduteenuse eest tasumise arvestuse aluseks on kalendrikuu. Koduteenuse saaja tasub teenuse eest osutamise kuule järgneval kuu 10. kuupäevaks vastavalt raamatupidamise poolt esitatud arvele. (7) Arvestust koduteenuse osutamise üle teostab vallavalitsuse sotsiaalvaldkonna ametnik, kelle vastutusvaldkonnaks on vallas osutatavate sotsiaalteenuste korraldamine. (1) Teenuse osutamiseks sõlmitakse kirjalik leping, mille osapoolteks on teenuse saaja, vajadusel seadusjärgne ülalpidaja, sotsiaalhooldaja ja vallavalitsus. Kui teenuse osutajaks on füüsilisest isikust ettevõtja, juriidiline isik või hallatav asutus, sõlmib vallavalitsus lisaks teenuse osutamise lepingu juriidilise isikuga. Lepingu allkirjastab vallavanem või vallavanema poolt volitatud isik. (2) Leping sisaldab osutatavate teenuste loetelu, kestust, mahtu ja teenuste osutamise tähtaega. (7) Vallavalitsus lõpetab lepingu teenuse vajaduse lõppemisel, teenuse saaja avalduse alusel või sotsiaalvaldkonna ametniku ettepanekul kui: (2) Sotsiaalhooldajale esitatavad nõuded: 1) sotsiaalhooldaja on soovitavalt kutsealase ettevalmistusega isik. Koduteenust võib osutada vastava ettevalmistuseta sotsiaalhooldaja kutsestandardis kirjeldatud isikuomadustega isik, kes omab valmisolekut vajalike koolituste läbimiseks; 2) teenust ei tohi osutada isik, kelle karistatus tahtlikult toimepandud kuriteo eest võib ohtu seada teenuse saaja elu, tervise ja vara; 3) sotsiaalhooldaja lähtub koduteenuste osutamisel käesolevast korrast, sotsiaaltöötaja eetikakoodeksist, koduteenuste osutamise lepingust ja hoolduskavast ning sotsiaalvaldkonna ametniku seadusjärgsetest korraldustest; 4) võimaluse korral osutab sotsiaalhooldaja erandkorras ühekordselt (trauma, haigestumine jms) teenuse saajale teenuseid väljaspool hoolduskava kinnitatud mahtu, kuid teavitab muutunud olukorrast sellest koheselt sotsiaalvaldkonna ametnikku. (1) Tagab koduteenuste osutamise vastavalt lepingule; (2) algatab teenuse saaja olukorra muutumisel lepingu muutmist või koduteenuste osutamise lõpetamist; (3) kontrollib sotsiaalhooldaja tööd ja tegevust teenuse osutamisel; (4) omab õigus vahetada koduteenust osutavat sotsiaalhooldajat, töökoormuse reguleerimiseks või koduteenuse osutamise korralduslikust vajadusest lähtuvalt. (1) Tagab sotsiaalhooldajale kokkulepitud ajal sissepääsu oma majapidamisse ja turvalise töökeskkonna koduteenuste osutamiseks (sh ohutu kodutehnika); (2) kindlustab sotsiaalhooldaja teenuse osutamiseks vajalike vahenditega, kaasa arvatud raha sisseostude tegemiseks ja muudeks rahalisteks toiminguteks; (3) informeerib teenuse osutajat koheselt oma asukoha vahetusest, tervise või elukeskkonna muutustest ja muudest asjaoludest, mis mõjutavad teenuse osutamist; (4) teeb sotsiaalhooldajaga ja teenuse osutajaga koostööd teenuse osutamiseks; (5) on teenuse osutaja ja sotsiaalhooldajaga viisakas; (6) teeb ettepanekuid teenuse osutajale osutatud teenuste suhtes. (1) Koduteenuse osutamise korraldab ja osutatud teenuse üle peab arvestust sotsiaalvaldkonna ametnik (2) Teenuse kasutamise tulemusena säilib või suureneb teenuse saaja võimalikult iseseisev toimetulek. (3) Teenuse tulemuslikkust hindavad teenuse saaja, teenuse osutaja, teenuse pakkuja ja sotsiaalhooldaja. (4) Teenuse väljundiks on koduteenuse osutamise analüüs, mis koostatakse teenuse saajalt saadud tagasiside põhjal. (5) Kõik vaidlused mis tulenevad koduteenuste lepingu täitmisest, samuti küsimused, mis on seotud lepingus reguleerimata, lahendatakse lepingu poolte vahelisel kokkuleppel. Kui kokkulepet ei saavutata, lahendatakse vaidlus vastavalt seadusele kohtus. (6) Valla eelarvest osutatava teenuse rahastamise üle teostab järelevalvet vallavolikogu revisjonikomisjon. (1) Määrus rakendub alates 01. jaanuar 2019.


Põhja Riigikaitse Osakonna ees! :: Tanel118 piltide hindamine – Rate.ee Põhja Riigikaitse Osakonna ees! ajateenistus läbitud... nyyd piduceme. seisan paremalt teisena. pilt on lisatud: 14.09.2004 - 00:33 #2, 13.04.2005 - 00:26, clase Kifta naine on teil mitme peale :D #1, 17.09.2004 - 19:58, mannny


Rooma paavst jättis Dalai laamaga "humaansetel kaalutlustel" kohtumata - Eesti Ekspress Kuum 24. detsember 2014 Rooma paavst jättis Dalai laamaga "humaansetel kaalutlustel" kohtumata Jõulukuul külastas Roomat Dalai laama, et pühas linnas kohtuda Nobeli preemia laureaatidega. Paavst Franciscus keeldus aga tiibeti vaimuliku juhiga kohtumast. Paavst Franciscus Foto: Andrew Medichini, AP Selle praktilise žesti põhjendamiseks leidsid kõrged kristlased siiski humaanse ettekäände. Vatikani ametlik selgitus oli, et "otsust ei võetud vastu hirmu tõttu, vaid et vältida nende inimeste kannatusi, kes juba niigi kannatavad". Kirik peab silmas Hiina katoliiklasi, kes on paavstile truud. Nimelt mitte kõik Hiina territooriumil elavad katolikud ei tunnista üht ülemaailmset katoliku ülemvaimulikku, Rooma paavsti. Hiina kirik on poolitatud. Üks osa moodustas "patriootliku seltsi", mis on truud Hiina ametivõimule. Teised katoliiklased on aga nii-öelda põrandaalused, kes tunnistavad Rooma paavsti maapealset jumalikku autoriteeti. Neid Hiina punavõimud ka taga kiusavad. Aastal 1949, kui kommunistid Hiinas ainuvõimu haarasid, katkestas Vatikani linnriik suhted Hiina Rahvavabariigiga.