text: Caligula (Caius Caesar Germanici Caesaris Augusti Augustus Germanicus; sünninimi Gaius Julius Caesar Augustus Germanicus; 31. august 12 Antium – 24. jaanuar 41) oli Vana-Rooma keiser 37. aasta 18. märtsist kuni oma surmani. Caligula tapsid tema enda ihukaitsjad. Caligula kaasaegsed kirjeldavad teda enamasti õela, lõbujanulise, ülimalt edeva ja vaimselt ebastabiilse valitsejana. Tänapäeva ajaloolased suhtuvad sellistesse väidetesse sageli skeptiliselt, sest säilinud ajalooürikute autoriteks on peamiselt senaatorid, kes olid Caligula poliitilised vastased. Võib siiski kindlalt väita, et kogu oma lühikese valitsusaja vältel püüdis Caligula suurendada keisri isiklikku võimu. Ta pööras palju tähelepanu ambitsioonikatele ehitusprojektidele ning tema elupaikade luksus oli kurikuulus. Roomas algatas ta kahe uue akvedukti ehitamise: Aqua Claudia ja Anio Novus. Tema valitsusajal annekteeris Rooma impeerium Mauretaania kuningriigi ja muutis selle Rooma provintsiks. Perekond Caligula oli Germanicuse ja Agrippina Vanema ellu jäänud kuuest lapsest kolmas. Tal olid vennad Nero ja Drusus Caesar ning õed Agrippina Noorem, Julia Drusilla ja Julia Livilla. Tulevane keiser Claudius oli tema onu. Agrippina Vanem oli Marcus Vipsanius Agrippa ja Julia Vanema tütar ning Augustuse ja Scribonia tütretütar. Noorus ja varane karjäär Kõigest kahe-kolmeaastase poisina saatis Gaius oma isa Germanicust sõjakäikudel Germaania põhjaossa. Ta kandis miniatuurset sõdurivormi, sealhulgas turvist ja saapaid ning see tegi sõduritele nalja. Tema vormi juurde kuulunud väikeste saabaste järgi anti talle hüüdnimi Caligula, mis tähendas ladina keeles "väikest (sõduri)saabast". Gaiusele endale saadud hüüdnimi ei meeldinud. Suetoniuse järgi mürgitasid Germanicuse Süürias Tiberiuse agendid. Tiberius olevat Germanicust oma poliitiliseks rivaaliks pidanud. Peale isa surma elas Caligula koos emaga, kuni viimase suhted Tiberiusega halvenesid. Tiberius ei lubanud Agrippinal uuesti abielluda, kartes, et viimase uuest abikaasast saaks tema rivaal. Agrippina ja Caligula vend Nero saadeti 29. aastal reetmises süüdistatuna pagendusse. Peale seda saadeti alaealine Caligula alguses oma vanavanaema (kes oli ühtlasi Tiberiuse ema) Livia juurde. Livia surma järel saadeti ta oma vanaema Antonia juurde. Tema vend Drusus Caesar pandi 30. aastal reetmises süüdistatuna vangi ja tema vend Nero suri pagenduses kas nälga või sooritas enesetapu. Suetonius kirjutab, et peale ema ja vendade pagendamist olid Caligula ja tema õde sisuliselt Tiberiuse vangid ja viibisid pidevalt sõdurite valvsa pilgu all. Aastal 31 viidi Caligula Capri saarele Tiberiuse isikliku valve alla ja ta elas seal kuus aastat. Paljude üllatuseks säästis Tiberius Caligula. Ajaloolaste sõnul oli Caligula hea näitleja ja varjas ohtu tajudes oma põlgust Tiberiuse vastu. Üks kõrvalseisja täheldas Caligula kohta: "Kunagi ei ole olnud paremat teenrit ja hullemat isandat!" Peale keisriks saamist väitis Caligula, et plaanis Tiberiuse pistodaga tappa kättemaksuks ema ja venna eest. Tal õnnestus pistoda Tiberiuse magamistuppa toimetada, kuid ta ei tapnud keisrit, vaid viskas pistoda põrandale. Tiberius teadis väidetavalt juhtunust, kuid ei olevat julgenud midagi ette võtta. Suetonius väidab, et Caligula oli juba siis julm ja pahatahtlik. Ta kirjutab, et Tiberius tõi Caligula Caprile elama, et ta "...põhjustaks tema enda ja kõigi inimeste hävingu ja ta kasvatas rästikut Rooma rahvale ja Phaethoni kogu maailmale." Aastal 33 tegi Tiberius Caligulast aukvestori. Seda ametit pidas ta kuni keisriks saamiseni. Vahepeal surid Caligula ema ja vend Drusus vanglas. Caligula abiellus 33. aastal Junia Claudillaga, kuid abielu kestis vaid lühikest aega, kuna Junia suri järgmisel aastal sünnitusel. Caligula kulutas palju aega, et sõbruneda Pretoriaanide Prefekti Naevius Sutorius Macroga, kellest sai tema oluline liitlane. Macro rääkis Tiberiusele Caligulast positiivselt, et vaigistada igasuguseid negatiivseid emotsioone, mis keisril Caligula suhtes olla võis. Caligula nimetati 35. aastal koos Tiberius Gemellusega Tiberiuse pärijaks. Keisrina Varajane võim Kui Tiberius 16. märtsil 37 suri, siis pärisid kogu printsipaadi valdused ja tiitlid Caligula ja Tiberiuse pojapoeg Gemellus ühiselt. Kuigi Tiberius oli 77-aastane ja surivoodil, oletavad mitmed vanaaja ajaloolased, et ta mõrvati. Tacitus kirjutab, et pretoriaanide prefekt Macro lämmatas Tiberiuse padjaga, et kiirendada Rooma rahva rõõmuks Caligula troonile pääsemist. Suetonius kirjutab, et Caligula võis mõrva ise korda saata, kuid teised antiikajaloolased ei ole sellest kirjutanud. Nii Philo, kes tegutses Tiberiuse valitsusajal kui ka Josephus kirjutavad, et Tiberius suri loomulikku surma. Caligula lasi Macro toetusel Tiberiuse testamendi Gemellust puudutavad osad tühistada, põhjendades seda Gemelluse hullumeelsusega, kuid täitis muud Tiberiuse soovid. Caligula võttis vastu senati poolt pidulikult antud printsipaadi võimu ja sisenes rahva juubeldamise saatel 28. märtsil Rooma. Caligulat on kirjeldatud kui esimest imperaatorit, keda imetles kogu maailma "päikese tõusust päikese loojanguni." Caligula meeldis paljudele, kuna ta oli populaarse Germanicuse poeg. ja kuna ta polnud Tiberius. Suetonius ütles, et kolm kuud kestnud uue võimu sissepühitsemisel ohverdati üle 160 000 looma. Philo kirjeldab Caligula valitsemisaja seitset esimest kuud õndsatena. Caligula esimesed teod olevat olnud vaimult suuremeelsed, kuid loomult poliitilised. Toetuse kindlustamiseks jagas ta preemiaid sõjaväelastele, sealhulgas Pretoriaanidele, linna üksustele ja armeedele väljaspool Itaaliat. Ta hävitas Tiberiuse reetmisdokumendid, kuulutas, et reeturite kohtuprotsessid on minevik ja kutsus tagasi pagendatud. Ta abistas neid, kellele keiserlik maksusüsteem oli liiga teinud, pagendas teatud seksuaalsete kalduvustega inimesi ja korraldas pillavaid avalike etendusi nagu näiteks gladiaatorite mänge. Ta kogus kokku oma ema ja venna luud ja tõi need Augustuse hauakambrisse paigutamiseks Rooma tagasi. Ta lasi oma nõo Tiberius Gemelluse hukata. See vihastas tema ja Gemelluse ühist vanaema, Antonia Minorat. Väidetavalt sooritas ta enesetapu, kuid Suetonius vihjab, et Caligula lasi ta mürgitada. Samuti lasi ta hukata oma äia Marcus Junius Silanuse ja küdi Marcus Aemilius Lepiduse. Ta säästis oma onu Claudiust, jättes ta endale narriks. Tema lemmikõde Julia Drusilla suri 38. aastal palavikku. Ülejäänud kaks õde, Livilla ja Agrippina noorem saadeti eksiili. Ta vihkas fakti, et oli Agrippa pojapoeg ja laimas Augustust, korrates valet, et tema ema oli Augustuse ja Julia Vanema vahelise intsesti tulem. Avalik reform Aastal 38 keskendus Caligula poliitilistele ja avalikele reformidele. Ta avalikustas riigi rahandust puudutavad andmed, mida Tiberiuse valitsemisajal polnud avalikustatud, ta aitas neid, kes olid kaotanud vara tulekahjudes, tühistas mõned maksud ja jagas spordiüritustel rahvale auhindu. Ta lubas uusi liikmeid ratsanike ja senaatorite klassi. Tema kõige olulisem tegu oli demokraatlike valimiste tava taastamine. Cassius Dio ütles, et see tegu "meeldis pööblile, kuid kurvastas mõistlikke inimesi, kes hakkasid mõtlema, mis juhtub, kui ametid langeksid taas paljude kätesse...palju õnnetusi tuleks selle tagajärjel." Samal aastal süüdistati Caligulat inimeste hukkamises ilma täieliku kohtuprotsessita ja oma abilise Macro enesetapule sundimises. Viited Vana-Rooma keisrid Vana-Rooma konsulid Sündinud 12 Surnud 41


Tarnime kaupu Euroopa tehastest vene klientide lattu või ehitusplatsile (door-to-door tarne tüüp) koos tollivormistusega.


18.07.10, pühapäev – Koht päikese all – Matkaleht 18.07.10, pühapäev – Koht päikese all Hommikul ärgates uuritakse kõikvõimalikke varustusse kuuluvaid imevidinaid nagu kepsud ja päikesepatareid ja tõdetakse neilt saadud lugemite nagu koordinaadid, kuupäev, kella- ning aastaaeg alusel, et kohta, kus me asume, peaks päike paistma. Tegelikkus erineb aparaatide poolt pakutust oluliselt, sajab vihma ja naabertelk on vaevu nähtav. Tõe huvides olgu öeldud, et päikesepatarei lülitas enese niisugusest ebakõlast heitudes peagi välja. Mingist Mestia kurule minekust pole juttugi. Kokanaat Einari ja Eva näol jobutab selle sõna kõige karmimas tähenduses. Peagi saab 11 tundi magatud. Midagi lõpuks siiski pika virisemise peale hommikusöögiks paista kui Eva ronib telgist välja ja asub askeldama. Väljas on vastik ilm. Samuti kokanaadis olnud Einar ajab pea kotist välja alles siis, kui tekib oht söömata jääda. Iseloomu kasvatamiseks ning siselihaste treenimiseks ta kotist tervenisti välja ei roni. Ainult keeramisega on väga ettevaatlik ning enese peal lösutada eriti ei lase. Nagu eile ennustatud, on täna kaardimänguks aega piisavalt. Jagame Kalle, Juhani ja Eva vahel kaardid, MeelisW kiibitseb niisama. Grupijuht magab ja ei kavatse mitte kõige vähemat väljas valitsevate olude vastu ette võtta. Vihmase ja tuulise ilmaga selguvad ka telgi seni varjatud olnud puudused. Nimelt ulatub sisetelgi tagaseinas võrk telgi põrandani välja ja see paneb jalad külmetama. Ennelõunal võtab üldise hüvangu eest hoolitsemise enda peale Olev, kes endale mitu magamiskotti selja taha laob ja läbi telgi vihiseva tuule tee oma kehaga tõkestab. Korraks jääb sadu järele ja parasjagu lehed lauda pannud Kalle ähvardab minna õue väljasulanud lumevaiu sügavamale kraapima. MeelisW, kellel telgis konutamisest ammu juba isu täis, lubab ise minna. Piisab tal aga saabaste jalgapanekust, et ähvardus mõjuma ja taas korralikult sadama hakkaks. Nüüd tuleb tal tükk aega saabastes esikus koti otsas istuda ja paremat ilma oodata. Lõunaks on kõigil taas selge, et halva ilma üleelamine on vähemalt sama raske kui kotiga ülesmäge jalutamine. Keha hakkab igalt poolt valutama ja jalad tõmbuvad krampi. Käies tavaliselt nii ei juhtu. Meenutame, kas matkaspordi käsiraamatu tervishoiu peatükis oli juttu sellest, et üks terviseriske matkal on oht saada lamatised. Ei meenunud kellelegi midagi ja ka hilisem raamatu registritest otsimine ei andnu tulemust. Lähima seosega termin oli laagripaik, täpsemaks aga käsiraamatus ei mindud. Grupijuhi seisund on veel halvem kui hommikul. See tähendab, et lisaks füüsilisele jõuetusele ja tahtejõuetusele on tema sisepinge suurenenud pea viimase piirini. Nii peab lõunaks jälle Eva kuidagi toitlustamist korraldama. Ülejäänud võtavad samal ajal ettevaatusabinõud tarvitusele ning lohistavad grupijuhi telgist välja ja talutavad allatuult telgi taha. See, nagu õhtuste kokkuvõtete ajal selgub, oli grupijuhi päeva kulminatsioon. Lõunasöögi soolase käigu ajal unistab Eva juba shokolaadist saiakuivikupuruga. Jätkame siiski etteantud korras. Kui kogu väljajagatu lõppedes ikka shokolaad nähtavale ei ilmu, pöördun juba konkreetselt. Selgub, et olin unistust liiga tõsiselt võtnud. Shokolaadi polevat selles toidukorras olnudki, aga Eva meelest oleks väga tore olnud kui oleks olnud. See kokanaat läheb Einari jaoks kõiki liigutusi kokku võttes ilmselt ajalukku kui vähima võimaliku energiakuluga kokanaat. Lõunasöök parandab mõnevõrra grupijuhi seisukorda ning see väljendub suures juustuisu tekkimises. Hea ju kui jõuetu inimene sööb. Kahjuks selgub, et ametlikust menüüst pole mitte kellelgi õigust mitte midagi eemalda. Einari ja Eva kokanaat on lõppenud, seega pole neil enam volitusi. Minu ja Olevi oma aga pole veel alanud ja nii puuduvad meilgi volitused juustu saamiseks midagi ette võtta. Kord on kord ja mitte mingit juustu keegi ei saa. Kogemus eelmisest Gruusia reisist on hoiatav, sest kergesti võib juhtuda, et igavusest sööma hakanud inimesed avastavad ilma selginedes, et edasiseks matkamiseks pole neil enam piisavalt toiduaineid. Teise nurga alt vaadates on see muidugi ka hea, sest eelmisel korral üle Bashilli minek ei oleks mitte kolme päeva tee olnud. Seda võis juba praegu öelda. Ja pole enam üldse selge, kas Tetnuldile minekuks on ikka vaja enne Bashillile ja Zabezi minna. Mestia kaudu tagasi minek tagaks kindla ajavaru ka siis, kui minu poolt pakutud lahkumisprognoos teisipäeva hommikul paika peab. Lepime kokku, et järgmise matkaplaani teeme siis kui päike paistab. Jagame kaardid ja jätkame poolelijäänut. Telgi tagaseina katab nüüd Eva. Kuna grupijuht on püsinud hommikust saadik praktiliselt liikumatult, on kõik temaga ära harjunud nagu mööbliesemega. Ainult vahel kui küünarnuki või põlvega väga ettevaatamatult nõjatuda, siis hakkab ta sibelema ja vahel kaasneb ka heli. Kergete asjade panipaigana on grupijuht aga asendamatu. Meelis W on niisama külitamisest loobunud ja ka mängima asunud. Kuna hommikupoolne ettevalmistus on olnud nõrk, siis pole tulemus just suurepärane. Grupijuht soovitab Meelis W-l ja Juhanil korduvalt kaardimäng sinnapaika jätta ja teiselt poolt ahelikku enesele mõni alpinistka tuua. Lõpuks nad siiski võidavad. Sellise ilmaga on parem ikka kehv kaart siinpool ahelikku kui alpinistka sealpool. Õhtuks on vesi telgi servast nii palju lund ära sulatanud, et homme tuleb ilmselt telk ümber panna. Minu külg on iseäranis kaldu. Suur osa vasakul nõlval paiknenud rippliustikust on viimase ööpäeva jooksul alla kukkunud. Viimasel ajal tulevad sealt jäälaviinid ca 2-3 korda tunnis. Meie pool küljes paiknev konglomeraat küll ei varise intensiivselt, aga kindlasti vettib oluliselt ja ei ärata usaldust. Nimelt asume parajasti ühe kuluaari suunal, kust senimaani allatulnud kivid on küll kaugel eemal pidama jäänud. Pelgasin, et nõlv liguneb läbi ja tuleb kaela. Kuna vana matkatarkus on, et usalda, aga kontrolli, siis jääme ka teiseks ööks samasse kohta paigale. Õhtul hakkabki sealt natuke pudisema. Õnneks jäin magama, kive olla tulnud öö otsa. Lisaks tuleb veel vasakul paiknevast kosest jäälaviine nii et hommikuks oli kosk päris katki.


brünett, suured tissid, mini, kiisu, kukk sõita, seks, pidu, moodne, stiilne, perse, big ass, rühm


Üleeuroopaline programmeerimisnädal Code Week (15.-23. oktoober) 15.-23. oktoobrini toimub juba neljas üleeuroopaline programmeerimisnädal Code Week, mille eesmärk on tutvustada programmeerimist lõbusal ja kaasahaaraval viisil. Kutsume kõiki, kel soov ja huvi edendada tehnoloogiaharidust andma oma panus ja korraldama programmeerimisteemalisi üritusi, et ka Eesti saaks programmeerimisnädala kaardil särada ning silma paista. ❶ Korralda oma üritus Programmeerimisalaseid üritusi on oodatud korraldama kõik, kellel selleks soov ja huvi on. Ürituse sihtgrupp ja vorm on iga korraldaja vaba valik – selleks võib olla koolitus, töötuba, loeng, avatud uste päev, võistlus või mõni muu programmeerimise ja IT-ga seotud ettevõtmine. Üritus lisage kindlasti ka Code Week kaardile: http://events.codeweek.eu! Tasub uurida Code Week’i kodulehte, sest sealt leiab hulgaliselt praktilisi näpunäiteid ning allikaid, kuidas üritusi paremini ette valmistada ja läbi viia. Koolide aktiivset osavõttu tunnustatakse, kui osa võtavad vähemalt pooled kooli õpilastest. Lisainfot leiab: CodeWeek4all challenge >> Ettevõtmisele on õla alla pannud ka Google, kes pakub mittetulundusühingutele ja koolidele kuni 4000 eurost stipendiumi. Kandideerimise tähtaeg 31. august! ❷ Osale Code Week üritustel Kõik programmeerimisüritused kantakse Code Week kaardile, kust leiab hõlpsasti ka enda kodukandis toimuvad tegevused. Eestis Code Week ́i tegevusi koordineeriv Hariduse Infotehnoloogia Sihtasutus korraldab nädala raames kaks suuremat üritust: 15.-21. oktoobrini korraldavad ProgeTiigri võrgustiku liikmed õpitubasid lastele ja noortele üle kogu Eesti, tutvustades erinevaid tehnoloogilisi võimalusi oma ideede elluviimiseks 3D-disainist robootika ja programmeerimiseni välja. ❸ Aita levitada sõna Eelmisel aastal osales Code Week’i üritustel üle 12 600 eestimaalase! Aita levitada sõna programmeerimisnädala kohta, et sel aastal saaks sellest osa veelgi rohkem inimesi! Kui teil tekib küsimusi või mõtteid programmeerimisnädala kohta, võtke aga julgelt ühendust! Käesoleva aasta programmeerimisnädala saadikud Eestis on ProgeTiigri programmijuht Mari-Liis Peets (mari-liis.peets@hitsa.ee) ning HITSA kommunikatsioonispetsialist Laura Vetik (laura.vetik@hitsa.ee). ☛ Programmeerimine vallutab nädalaks Eesti ☛ ProgeTiigri tasuta õpitoad lastele ja noortele ☛ Tagasi Kooli ja ITL kutsuvad IT-valdkonnas töötavaid inimesi Code Week ́i ajal koolides külalistunde andma ☛ Code Week avab huvilistele ukse digitaalmaailma ☛ Code Week EU 2016 – Skill up for the digital world with #codeEU! ☛ Kutsume õpetajaid programmeerimisnädalal ProgeTiigri toel õpitubasid korraldama


Ida-Virumaa meedia on viimasel ajal metadoonasendusravi teema aktiivselt üles võtnud ning vahendanud arvamusi, et teenus vajab ümberkorraldamist. Aeg-ajalt jõuavad ka mujale meediasse nii häiritud linnakodanike kui ka võimuesindajate pahameel narkomaanide ja nende abistamise teemal. Kas asub sõltlaste asendusravikeskus näiteks koolile-lasteaiale liiga lähedal ning kui see linnast välja viia, siis oleks hea muretu olla. Tegelikkuses tähendaks see hoopis kuritegevuse tõusu. Sama kinnitas Põhjarannikus avaldatud artiklis ka narkopolitsei esindaja Valdo Arula.


source: CulturaX

text: Esileht > SAHVER > Kaaned, korgid, kaanetajad > Purgikaas 66 mm tomat Purgikaas 66 mm tomat Tootekood: 5908277701949 Kategooriad: Kaaned, korgid, kaanetajad, SAHVER Värviline , keermega purgikaas. Läbimõõt 66 mm. Sa ei saa lisada toodet "Šampusepudeli korgid 20 tk" ostukorvi, kuna seda ei ole laos. Hoidistamine ja säilitamine on meie toidukultuuri olulised osad. Hoidistamisega tagame oma toiduainete puhtuse, tervislikkuse ning menüü mitmekesisuse ajal, mil värsket tootevalikut oma aiast pole võimalik saada.


(7) Vald korraldab oma haldusterritooriumil kodumajapidamises tekkivate ohtlike jäätmete kogumist jäätmejaamas või kogumisringi(de) ajal eelnevalt teavitatud vastuvõtukohtades ja nende üleandmist ohtlike jäätmete käitluslitsentsi omavale jäätmekäitlusettevõttele v.a probleemtoodetest tekkinud jäätmete kokkukogumine.


source: fineweb

text: Disainitud nii äri- kui ka puhkusereisideks, paikneb Airlie Waterfront Backpackers ideaalselt Airlie rand's; ühes linna populaarseimas paigas. Hotell asub 1 km kaugusel kesklinnast ja tagab juurdepääsu linna tähtsatele rajatistele. Mitte vähem erandlik pole ka lihtne juurdepääs hotellist linna lugematutele vaatamisväärsustele ja maamärkidele, nagu The Doctors Airlie rand, Whitsunday arstiabi, Boathaven rand. Kasuta ületamatute teenuste ja mugavuste küllust selles Whitsundays hotellis. Külaliste mugavuse ja heaolu eesmärgil pakub hotell baar, ekskursioonid, pesuteenus, restoran, parkla. Külalised võivad valida 20 toa seast, millest kõigist õhkub rahu ja harmooniat. Pealegi, hotelli vaba aja veetmise info tagab, et Sul siinviibimise ajal ettevõtmistest puudu ei tuleks. Oma ideaalse asukoha ja sobivate võimalustega tabab Airlie Waterfront Backpackers märki mitmel viisil.


https://www.weekendshoes.ee/naiste-mustang-poolsaapad-49119.html?___store=et https://www.weekendshoes.ee/media/catalog/product/cache/1/image/370x/9df78eab33525d08d6e5fb8d27136e95/u/n/untitled-0131_2.jpg Need naiste Mustangi poolsaapad on lisaks ilusale välimusele ka väga mugavad. Naiselikud saapad sobivad igapäevaseks kandmiseks. Saapad sobivad ideaalselt kevad/sügis hooajaks. Pealmine materjal on naha imitatsioonil, sisevooder tekstiilist ning välistald libisemisvastasest kummist. Saabaste ümber dekoratiivsed detailid, sääreosa naiseliku heegeldusega. Mustang logo kannaosal. Lukk-kinnitused. Kontsa kõrgus 2 cm. Värv: Sinine (Sky) Laokood: MTNC1157514875 50,00 € norm: 71,99 € Hinnavõit: 21.99€ UUS! Osta mobiilis ja maksa kauba saamisel Omniva automaadis kaardiga või kullerile sularahas! Vali suurus:*


source: wikipedia

text: Abašidze (gruusia keeles აბაშიძე) on Gruusia Imerethi vürstisuguvõsa. Eriti kuulsaks sai see 17. ja 18. sajandil. Legendi järgi pärinevad Abašidzed Abessiinia ohvitserist nimega Abaš, kes 8. sajandil saabus Gruusiasse koos Marwan ibn Muhammadi araablaste armeega. Abaš jäi Gruusiasse ja tõsteti aadliseisusse pärast seda, kui ta Gruusia kroonprintsi hundi käest päästis. Kuna esimesed ülestähendused Abašidzedest pärinevad 15. sajandi teisest poolest, on alust arvata, et see legend on igasuguse tõepõhjata. 1540. aastateks olid Abašidzed omandanud suure feoodi Imerethi idaosas. Seda feoodi kutsuti Saabašidzeoks 'Abašidzele kuuluvaks maaks'. Saabašidzo vürste hakatakse lugema Saabašidzo ja Sapalavando vürstist Paata Abašidzest (17. sajand – 1658). Abašidzed jõudsid oma võimsuse tippu 18. sajandi vahetusel, kui neile kuulus 78 küla, losse, kindlusi, kirikuid ja kloostreid, samuti 1500 pärisorjade majapidamist. Vürst Giorgi-Malakia Abašidze oli mitte üksnes Imerethi kuninga mõjukaim vasall, vaid laskis 1702 kuninga kukutada ja valitses 1707. aastani ise Imerethi kuningana Giorgi VI nime all. 18. sajandil omandasid Abašidzed valdusi ka Ida-Gruusias: kuningas Irakli andis selle 1774 oma äiale vürst Zaal Abašidzele ja tema meessoost järeltulijatele. Üks Abašidzede haru läks 18. sajandil üle Ottomani impeeriumi poolele ja asus Bathumisse, kus nende järglased omandasid sandžak-bei (sõjaväe kõrge ohvitseri ja piirkonna kuberneri) tiitli. Kui Venemaa liidendas 1810 Imerethi, siis kaotasid Abašidzed Saabašidzeo ja neid hakati käsitlema samadel alustel kui teisi Venemaa aadlisuguvõsasid. 20. septembril 1825 tunnistas Venemaa Abašidzede vürstistaatust ning nad kanti Tiflisi kubermangu aadlimatrikli V ossa. Välislingid Abašidzede genealoogia Aadlisuguvõsad Gruusia


Komandode sulgemine perioodil 2005...2012 - Leht 11 - Eesti päästjate foorum Postitus Postitas Andreas.R » 11:15, 17 01 2012 No niimoodi küll piketti ei korraldata, et "kleepisin kuulutuse üles..." Tunnustus vähemalt üritamise eest. Kui üritus "kõhnaks" jääb on PA ́l jälle julgust juures. Oli kuulda ka päästjate uue ühingu korraldatavast marsist Toompeale. Minuarust isegi täna oli see päev? Ka kuidagi vaikselt aetakse neid asju - suure kella küljes peab kõik olema - et Raua tänava võlle vaevaks permanentne kõhulahtisus tingituna kartusest seoses palgavähenduse või koguni kohakaotusega! Postitus Postitas sosku » 19:31, 18 01 2012 Vallavanem on kaamera ees viisakas inimene. Valib hoolega sõnu, ent huulil on kindlasti palju vängemad sõnad. http://www.reporter.ee/2012/01/18/paast ... -komandot/ Postitus Postitas mrali » 21:13, 18 01 2012 No aga seal Reporteri lõigus mainitud tõsiasjad, et Timberg keeldus kaameriad laskmast saali jne, räägib veelgi enam, et Timberg ja co jäänuks oma argumentidega ilmselt naerualusteks (seekord Tammsalu ka oli erinevalt Leisist kaasa võetud)... Uuriks Lõuna asjadega rohkem kursis olijailt seda: LõEPK koosseisu käskkirjad reaalselt nägid Kanepis, Pukal, Värskas kuni viimase struktuurimuutuseni ette kokku 12-14 meest per komando (pealik kõikjal kaasa arvatud, seega vähemalt osaliselt 3-mehelised meeskonnad). Kas Lõuna poliitika oli aga selline, et mehi lihtsalt täitmata kohtadele ei võetud? Puhjas, Võnnus, Palamusel oli 11-ne koosseis kirjas juba nii mitugi aastat. Postitus Postitas kalifa » 22:05, 18 01 2012 Siim kirjutas: Leisi kogukond tervitab päästeameti pealikke piketiga - https://www.meiemaa.ee/index.php?conten ... rtid=46147 Delfi ülevaade piketist ja sellele järgnenud kohtumisest: http://www.delfi.ee/news/paevauudised/e ... d=63788436 Kohaliku ettevõtja hinnang Leisi analüüsile on üsna kriitiline: http://ajaleht.epl.ee/digi/267#:46808-1.html , http://ajaleht.epl.ee/digi/267#:46808-2.html Postitus Postitas kalifa » 13:46, 23 01 2012 Päästeamet ka ise tunnistab oma analüüside vigu ja pealiskaudset lähenemist: http://www.ohtuleht.ee/461256 Jõuliselt on asutud rünnakule vabatahtlikkuse propageerimisel. http://www.postimees.ee/711606/vaher-va ... ahtsusega/ , http://www.postimees.ee/711572/ministee ... suurenema/ , http://www.postimees.ee/711552/priitaht ... -tekitada/ Minu arvates on see vastutuse lükkamine vähekindlustatud omavalitsuste kaela, kes mingeid lisasoodustusi vabatahtliku komando toetamisest ei saa, kogu komandoga seonduv lisakulu kaetakse omavalitsuse elanike teiste võimaluste kokku tõmbamise arvelt. Selline rahastamine ei saa olla jätkusuutlik, uued varustuse hanked ei kompenseeri igakuistele ülalpidamiskuludele kuluvat raha puudujääki, vaja tõsiselt üle vaadata komandodele makstavate toetuste suurused või teha komandot toetavatele omavalitsustele muid lisatulu võimaldavaid soodustusi! On aeg jagu saada sellest olukorra konstateerimise valehäbist ja ajakirjandusega sündmuskohal suhtlemisel tuleks selgelt ka sündmuse kulgu kirjeldada - "Kui meie sealt komandost ... minuti pärast kohale jõudsime, oli vana talumaja katus juba sisse kukkunud!" Selline tegeliku päästetööde alguse reaalse ajakao välja toomine kummutaks avalikkuse silmis juhtkonna väited, et ka poole tunni pärast saabuv abi on suure efektiivsusega! Ma arvan, et siin ei ole vaja hakata arvutama tule leviku kiirust ja kandvate katuse konstruktsioonide läbi põlemiseks kuluvat aega, selge on see, et abi jõudis kohale liiga hilja ja elupääste võimekusega poleks siin enam võimalik kedagi päästa, samas olen ise olnud autojuhiks sündmusel, kus kaks teist meeskonna liiget tõid välja suitsusest korterist kannatanu ja andsid hiljem saabunud kiirabile üle. Lõpulõõk siis peadirektorilt: http://www.ohtuleht.ee/461366 Üks teemaväline küsimus ka: "Kas seal ordeni- ja medalilintide reas on koht juba kuldristile valmis pandud, mis seoses pensionile minekuga kindlasti tuleb ja mille lõppakordiks siis süüdimatu turvalisuse vähendamine juhtkonna suurenenud kulude katteks?" Postitus Postitas jõmm » 15:34, 23 01 2012 soskul õigus, vallavanemal "oli" tõesti vängemad sõnad aga kinniste uste taga. Meie PÄÄ karjus mitu korda kas ta peab end maha laskma. Selle Õhtulehe video komm kadus ka nigu õhk st.Meid kontrollitakse ikka kõvasti. Postitus Postitas Andreas.R » 18:46, 23 01 2012 Tänane Postimehe lugu on ikka uskumatu küünilisus millega Timberg on hiilanud... http://www.postimees.ee/712818/timberg- ... id-linnas/ Vaevalt, et härra julgeb lehesabast kommentaare lugeda (süda - saate isegi aru!) aga väidetavalt meie foorumit ikka loeb - kuigi kahtlen ka selles - eks vahel lakeid kannavad ette mis siin kirjutatakse... Lisan ühe kommentaari tänase leheloo juurest - ma kaugemale ei viitsinud lugeda - enam-vähem ühte auku olid kõik: Issand,see mees ju täitsa haige!!!!Tõesti must huumor ju!!!!Või et linnas saab vaid päästa???Kuradi mees selline,sina sitakas oledki süüdi inimpõlengutes,sest oled hävitanud kõik maa komandod ära.Kurrat,annaks sulle vasty molli selle jutu eest.Täissõõnud siga selline,vaata ennast peeglistmva lõust selline!!!!!Päästjate palga eest nuumadki ennast ja oma tallalakkujaid!Oh mees,su oinapäevad alles ees!!!! Kahju, kolleegid - paraku paneb tavakodanik meid kõiki ühte patta, nii, et varsti on piinlik öeldagi kellena töötad! Praegu on lihtsalt piinlik, et selliste ülemuste alluvuses tuleb hakkama saada! Postitus Postitas kalifa » 11:56, 25 01 2012 Ka riiklik meedia on juba teemat käsitlemas: http://uudised.err.ee/index.php?06244290 Tuletaks vist meele, et komandode paiknemise otsustamise päästeametile delegeeris sama seltskond ministeeriumis, kes Jüri Pihli soosingul ka muid reforme jõuliselt läbi viis, nad on siiani seal kõrgelt tasustaval palgal ja oma arust arendavad õiges suunas, samas vastutust ei mingit, kui vähe viltu läks! Postitus Postitas mrali » 15:45, 06 02 2012 Siseturvalisuse jultunud hävitamine saigi täna allkirja http://www.postimees.ee/729724/uheksa-p ... -allkirja/ Timbergi ja Tammearu aetav demagoogia on muidugi meistriklassist ka. Isiklikult jään kohtuavalduste lainet ootama, eeldan et Leisi teeb sellega algust... Ja sellele otsa ühest otsast mõtlemapanev, aga eelnenud lingi kontekstis suht bosside eneseõigustusliku suunitlusega artikkel: http://www.postimees.ee/729738/kulm-hal ... paakautod/ Postitus Postitas Innar » 17:19, 06 02 2012 Ma siiralt loodan,et Leisi alevik ei hakkaks kuuluma Orissaare teeninduspiirkonna alla! Isegi Kuressaare komando suudab aleviku Orissaare poolsele küljele jõuda 9.min varem kui esimene Orissaare auto. Vastavalt siis 27.min vs 36.min... Tean,et linnulennult ongi Orissaare lähemal Leisile,aga reaalsus on see... Ja kui need nn "elupäästevõimekusega" komandod kohale jõuvad siis selleks ajaks pole enam isegi hoonet mida päästa... Postitus Postitas keeletu » 21:04, 06 02 2012 Täna tekkis selline mõte, et tuleb sellelt uppuvalt laevalt lahkud a(no nagu see viimane itaalia laeva kapten kui laev oli juba kreenis......)uppuja päästmine uppuja enda asi. Vägisi tundub , et midagi on päästes väga kreenis. Möödund -lahkund M. Raidma käis veel hilja aegu enne valimisi L-Eestis. No mõnel mehel tekkis veel lootus, et üks mees suudab päästesüsteemi eest seista ja andis oma hääle endisele direktorile..tundub , et need antud hääled jäid mööda kõrbe tuult kadunuks. Aastaid tagasi oli veel lootus,et ikka läheb paremaks. No ehk kohati läkski, mehi tuli vahetusse juurde, siis jälle hakati kohti vähendama ja räägiti 100 komandost eestis. Osteti ilusaid kalleid autosid...........aga kui on nüüd vaja autole osta vilkuri pirni või sellele klaasi või peakraani mis läbi tilgub, siis nagu on see kallis. Ja nüüd on mõistus ja raha otsas. Vanasti öeldi, selle kohta, et mis sellest kasu kui ilus naine aga libu ! Protsente on lihtne meedias mullitada, et kõik aina paraneb ja loodame loodame..........(mõtleks korra viimastele sündmustele sel aastal .kurb ) Ja kui mõelda nagu tuleviku peale, siis tulevikku ei paista .Kahju, et niipalju aastaid sai oodatud ja loodetud , et kuskilt on mõistust veel tulekul........ .....kindlasti mitte raua tn,---------miks või?..nemad ju ei ela maapiirkondades. Tänud. ehk ei saand väga sitasti. Et nagu ütles Pavel Kortsagin Karastus terases : mul on häbi nende elatud aastate eest ( siin süsteemis. ) Postitus Postitas kalifa » 22:22, 06 02 2012 Paneks siis ka viited üles, et meediakajastus kaduma ei läheks, tänasest otsuse allakirjutamise päevast: http://www.delfi.ee/news/paevauudised/e ... d=63880166 http://www.ohtuleht.ee/463430 http://uudised.err.ee/index.php?06245295 http://uudised.err.ee/index.php?06245310 http://www.reporter.ee/2012/02/06/25-ko ... voimekuse/ Täiendaksin nimekirja 7.02.2012.a. "Eesti Päevalehes" ilmunud materjaliga, kus ka päästeameti kaart, mis näitab päästemeeskonna kohale jõudmise ajatsoone juhul, kui meeskond on komandos ja valmis koheselt reageerima! http://ajaleht.epl.ee/digi/286#:48541-1.html , http://ajaleht.epl.ee/digi/286#:48541-2.html , http://ajaleht.epl.ee/digi/286#:48541-3.html , Eks maakondlikud kajastused võiks ka veel lisada! Natuke suurtel väljakutsetel tekkivat meeskondade puudumist õnnetuse lähiümbruses selgitas Järvamaa OP. http://www.reporter.ee/2012/02/06/turi- ... maga-laut/ Ikka on need kohalesõidu ajad ja sündmused esitatud umbmääraselt! Ehk leidub ma meie e-riigis võimalus avaldada väga operatiivselt kõik väljasõidud selgitustega reaalajas, nagu on soome pool näha: Viimati muutis kalifa, 21:09, 07 02 2012, muudetud 1 kord kokku. Postitus Postitas tulehull » 09:24, 07 02 2012 Tere ka minu poolt.Kuigi ma ise enam ei tööta,läksin pensile,hoian end ikka kursis asjadega.Nagu näha ,on lood kehvad.Lõunas tehti päris tühjaks.Vaatasin eile telekat,ja ei saanud aru ,kes valetas.Timbu rääkis eelarve kärpest 20%,minister aga,et suurenes 10%.Kes siis udutab.Jõudu teile vastupidamisel. Postitus Postitas kalifa » 22:44, 07 02 2012 Postitus Postitas kert. » 14:44, 08 02 2012 tulehull kirjutas: Timbu rääkis eelarve kärpest 20%,minister aga,et suurenes 10%.Kes siis udutab.


Albutsiidi silmatilgad - kasutusjuhised. Nakkushaiguste raviks - Vigastused - 2018 Albutsidum: kasutusjuhised ja analoogid Ravimi Abcudi kasutamise juhend näitab, et need on silmatilgad, millel on antibakteriaalne toime. Ravimi teine nimi on sulfatsetamiid. Albucidi aktiivne toimeaine on naatriumsulfatsüül. See aine kuulub sulfoonamiididele, mis ei ole antibiootikumid, millel on väga tõhus bakteriostaatiline toime. Hoolimata asjaolust, et Albucid'i tilgad on oftalmoloogilised, määravad paljud ENT arstid neile külma ja isegi sinusiidi (sinus, eesnäärme sinusiit). Ära karda seda. Sellist Albuciidi kasutamist on testitud aastakümneid. Albutsidiin koos riniidiga (riniit) ja sinusiit, kus viibib arst, annab väga hea tulemuse. See on tingitud sellest, et patogeensed bakterid ei arenda vastupanu (resistentsust). Albutsiidi tuleks hoida jahedas kohas, kaitstuna otsese päikesevalguse eest. Pärast pakendi avamist tuleb tilgad kasutada kuu jooksul. Albucidi hinnad on rohkem kui taskukohased. Erinevates apteekides on need koguses 55 kuni 95 rubla pakendi kohta. Farmakoloogilise ravimi Albuciidi kasutamise juhend hõlmab selle kasutamist järgmistel juhtudel: sarvkesta põie haavad ja haavandid; Otolariingoloogid määravad külma ja sinusiidi (sinusiit, eesnäärme sinusiit) albutsid olukorras, kus on vaja resistentsust patogeensete (patogeensete) bakterite suhtes. See on tõhus selliste mikroobide vastu võitlemisel: Siiski tuleb meeles pidada, et see ei ole selle ravimi profiilikasutus. Praegu on tohutu hulga narkootikume levinud ja sinusiit. Soovitame teil neist valida. Silmatilkade vabastamise vormid Albutsid erineb toimeaine kogusest ja sisaldusest naatriumsulfatsüül. Ravim villitakse 5 või 10 ml plastpudelites. Naatriumsulfatsiili kontsentratsioon sulfatseetamiidis võib olla 20% või 30%. Rohkem kontsentreeritud ravim on mõeldud täiskasvanud patsiendile, vähem kontsentreeritud lapse raviks. Vastavalt Albucid'i silmahaiguste raviks kasutatavatele juhenditele tuleks 2-3 silma tilgut manustada iga silma 5-6 korda päevas. Vastsündinud beebi vältimiseks peab Albucid'i tilgutama 2 tilka igasse silma kohe pärast sündi. Pärast kahe tunni möödumist korrake protseduuri. Ravimi intranasaalseks manustamiseks on pikaajaline bakteriaalne nohu. Selle ravimi süstimise signaal ninas peaks olema rohelise või kollase limaskestuse väljanägemine. Lammaste põletikku kasutatakse ka albütsiinis ja see on üsna tõhus ravim. Arvestades, et see maksab üsna odavalt, soovivad lapsevanemad armastust lapsele riniidi raviks, kui need napsad langevad ninasse. Pidage meeles, et ravimi valimise võtmeteguriks peaks olema raviarsti ettekirjutus, mitte hinna või positiivne tagasiside. Lisateavet saate lugedes artiklist "Pikaajalise külma ravi lastel". Pikaajalise riniidi raviks tuleb nina kaudu manustada 3 korda päevas, iga ninasõõrmega 1-2 tilka ravimit. Ravikursuse kestus on 4-6 päeva. Vastavalt juhistele on Albucid'i võtmise peamine vastunäidustus suurem kui naatriumvasfatsüülide individuaalne tundlikkus ja talumatus. silmalaugude ja silmade punetus; silmalaugude ja silmade ärritus; Ravimi üleannustamine ilmneb eespool nimetatud negatiivsete mõjude ilmnemisest. Sellisel juhul peate lõpetama ravimi võtmise ja pöörduda arsti poole. Albucid'i kasutamine on rohkem kui efektiivne nii oftalmoloogiliste haiguste kui ka bakteriaalse riniidi ja sinusiidi ninosüstimisel. Uimastis on üldiselt positiivseid kommentaare. Lisaks on aeg testitud. Vaatamata sellele on keelatud kasutada Albucid'i ilma arstiga konsulteerimata. Ravimite kasutamine naistel, kes on asendus- või imetajates, on ilma arstiretseptita keelatud. Oftalmoloogiliste haiguste ravimite analoogid on: Kuna need tilgad on silma rääkida oma kolleegidega instillatsioonini ninasse, on väga raske. Teisi oftalmoloogilisi ravimeid ei saa ninasse sattuda. Sulfaatseetamiid, sulfatsüülnaatrium, sulfatsüüllahustuv, naatrium-sulfatsetamiid Oftalmoloogiline aine, mis on ette nähtud kohalikuks kasutamiseks koos antibakteriaalse toimega, sulfanilamiidi derivaat. Põhjustab bakteriostaatilist toimet. Toimemehhanism põhineb dihüdropteroaadi süntetaasi konkureerival inhibeerimisel ja konkureerivas antagonismis PABA-ga, mis aitab kaasa pürimidiinide ja puriinide sünteesiks vajalikule tetrahüdrofoolhappe tootmise häirimisele. Konjunktiivi mürgised haavandid; Gonorrhea silma kahjustused; Erinevate etioloogiate blifiriit; Bakteriaalse päritolu konjunktiviit; Gonobladeny vastsündinutel. Allergilised reaktsioonid; Viirushaigused; Tõsta blefariiti; Sulfac-resistentne mikrofloor. Sulfaatsetamiid (albutsiidi toimeaine) on sulfoonamiidide rühma antimikroobne toimeaine ja toimib peamiselt kohapeal, kergesti tungides silma kudedesse. Albutsidum on varustatud bakteriostaatilise toimega, mis võimaldab kahjulike mikroorganismide paljunemist peatada. Ravim võib ravida eesnäärme silma (belfariit, pankrease konjunktiviit ja sarvkesta haavandid) infektsioosne põletikuline haigus, mis on põhjustatud sulfatseetamiidi suhtes tundlikest bakteritest. Albutsidum sobib ka vastsündinutel lekkivate põletike vältimiseks. Albucidi vabastamise vorm Tilgad jagatakse steriilsetes plastpudelites, mille viaal on 5 või 10 ml. Hoidke tööriista lastele ja valguse eest temperatuuril alla 25 ° C. Pärast pudeli avamist on kõlblikkusaeg 28 päeva ja säilitustemperatuur 8-15 ° C. Täiskasvanud patsientide raviks kasutatakse albumiini 30% tilka, lastele kasutatakse 20% lahust. Annustamine sõltub põletiku raskusastmest. Põletikulise protsessi akuutses faasis kasutatakse albütsidiidi 2-3 korda tilkhaaval haigetele silmadele kuni 6 korda päevas, valulik seisund nõrgeneb, instillatsioonikiirus väheneb ja albütsidiidi kasutamine jätkub kuni täieliku taastumiseni. Vastavalt märkimised Albucidum sobivad sidekesta tilgutamist esinemise erinevate silmahaiguste kudet (koldeid silmale põhjustatud gonorröa vastsündinu kahjustusi sajandil ja sidekesta erinevad haigustekitajad, mädane sarvkesta haavandeid) mikroorganismide sulfatseetamiid. Samuti on albenülaam blenorröa vastsündinute profülaktikaks. Mõnikord võib albütsiili kasutamine põhjustada silmade ärritust (konjugatiivi pisaravool, turse ja hüpeemia, silmalau naha sügelus, põletustunne). Nende sümptomite ilmnemisel soovitatakse kasutada madalama kontsentratsiooniga lahust. Albutsidum on vastunäidustatud sulfoonamiidide talumatuse suhtes (varem või praegusel ajal). Rasedatel naistel ja naistel on ettevaatlik imetamise ajal. Albutsiidi kasutamise juhised: Kallutage pea tagasi ja tõmmake õrnalt silma alla ettevaatlikult, kuni see silmade ja silmalau vahele jääb; Pöörake silm veidi ülespoole ja pudeli otsa jättes nähtavale, viige see silmale lähemale (mitte liiga lähedal, välja arvatud kontakt silmamunaga); Pange 1-3 tilka eelnevalt moodustatud ruumis silma ja ala silma vahele; Sule silmad ja suruge sõrmedega valdkonnas interjööri nurgad silmad: sest uimasti kuivendatud õõnsusest konjunktiivist ninaõõnes, mis võimaldab kõige paremini tilka imbunud silmakoed. Albuquiidi üleannustamine võib põhjustada silmade ärritust. Sel juhul on vaja vähendada instillatsioonide arvu ja ravimi kogukontsentratsiooni. Vältige kokkupuudet sulfatsetamiidi pehmete kontaktläätsede lahusega, kuna selline kombinatsioon võib häirida läätsede läbipaistvust. Seetõttu tuleb kontaktläätsed enne albatsiidi kandmist alati eemaldada. Kui ravimit kasutatakse pankrease põletiku raviks, on soovitatav pehme tüüpi läätsede kandmine ajutiselt peatada. Albutsidum võib põhjustada ristallergiat patsientidel, kellel on tundlikkus glibenklamiidi, furosemiidi ja diureetikumide suhtes sulfonüüluurea derivaatide ja tiasiidide rühmas. Ravimi kasutamine koos kohalike anesteetikumidega (prokaiin, tetrakaiin) aitab nõrgestada selle antiseptilist toimet. Albutsidumit ei tohi kasutada koos ravimitega, sealhulgas hõbedaioonidega. Silmatilkade analoogid Albutsidiin: levomitsetiin, naatrium-sulfatsiil, tsipromiid, Normaks, Tobreks, Floksal, Oftakviks. Online-testide dekreetimine - uriin, veri, üldine ja biokeemiline. Mida tähendavad bakterid ja kaasamine uriinisisestes analüüsides? Kuidas mõista lapse analüüsi? MRI analüüsi eripärad. Erianalüüsid, EKG ja ultraheliuuringud. Raseduse määrad ja ebanormaalsed väärtused. AKE inhibiitorid (kasutatakse kardiovaskulaarsete patoloogiate ravis); mõned diureetikumid, näiteks furosemiid või hüpoklorotiasiid; diabeedivastased ained. Oftakviks; Floksal; Levomütsütiin; Normaks; Tobrex konjunktiviit (kaasa arvatud konjunktiviidi bakteriaalne infektsioon lastel); sarvkesta punduvad haavandilised kahjustused; mitmesugune blefariit; silmade kokkupuude võõrkehadega; täiskasvanute nägemisorganite klamüüdia ja gonorröa patoloogia; vastsündinutel (profülaktika ja ravi). põletustunne; valu / krambid; pisaravool; ärritus / sügelus; allergilised nähtused. Albutsidumi silmatilgad, kasutusjuhised Tobrex; Gentamütsiin; Azidrop; Kolbiotsiin; Nettaciin; Fuzzitalmic; Levomitsetiin; Erütromütsiin; Nettavisc; Tetratsükliin. Sulfatsüülnaatrium (Albucid-DF®) 30% 10 ml silma tilk Dosparm LLP (Kasahstan) Sulfatsüülnaatrium (Albucid-DF®) 20% 10 ml silma tilk Dosparm LLP (Kasahstan) Pange tÄHELEPANU! Teave narkootikumide kohta saidil on viide ja kokkuvõte, mis on kogutud avalikult kättesaadavatest allikatest ja ei saa olla aluseks otsuste tegemiseks ravimi kasutamise kohta ravi käigus. Enne Alubiidi kasutamist pidage kindlasti nõu oma arstiga. Mis saab välja valida väsinud ja punaste silmade korral? 17 parimat ravimit Võrkkesta makulaarse düstroofia ravi rahvatervisega Silmrisk - sümptomid Konjugatiivtsüsti välimuse ja ravi põhjused Üsna tihti võib inimest näha konstrueeritud õpilasi. Selle põhjuseks võib olla haigestumine või haiguse esinemine. Kui selline nähtus püsib pikka aega erinevates valgustustingimustes, tuleb sellele erilist tähelepanu pöörata.


text: Deontoloogiline eetika Deontoloogia on moraalifilosoofia suund, mis väidab, et osad moraalsed kohustused kehtivad absoluutselt. Deontoloogiline eetika omistab seesmise väärtuse teole endale, mitte selle tagajärgedele (nagu teleoloogilised süsteemid). Moraalne tegu on ajendatud teatud motiivist ehk kohusetundest. Tähtis pole mitte teo tagajärg, vaid hea tahe. Moraalireeglid kehtivad kõigile ühtemoodi, need on universaalsed. Deontoloogilised teooriad jagunevad teodeontoloogiaks ning reeglideontoloogiaks. Teodeontoloogia järgi on iga moraaliotsustus ainulaadne ning me peame otsuse tegemisel toetuma oma südametunnistusele või moraalsele intuitsioonile. Reeglideontoloogia kohaselt saame me eristada üldised moraalireeglid, mis on universaliseeritavad kõigi moraaliotsustuse jaoks. IMMANUEL KANTI EETIKA Tuntuim deontoloogilise eetika esindaja on Immanuel Kant (1724-1804). Kant uskus, et moraalil pole mingit seost sellega, kas ja kuidas me maailma kogeme. Moraal on kogemustevaba. Üksnes puhtale mõistusele toetudes oleme me võimelised teadma, mis on õige ja mis väär. Reflekteerides moraali üle, oleme võimelised sellest aru saama a priori. Kanti jaoks olid emotsioonid ning moraalne kohusetunne erinevad asjad. Moraalseid tegusid tehakse heast tahtest ja kohusetundest (sageli nimetatakse Kanti eetikat kohuse-eetikaks). Kui moraalse teoga kaasnevad muud emotsioonid, näiteks armastus, hool, õnnetunne vms, on need pigem head kõrvalproduktid, aga mitte moraalse teo põhjustajad. Moraali imperatiivid Kant sõnastas üldised moraaliprintsiibid, ta nimetas need hüpoteetiliseks ning kategooriliseks imperatiiviks. Hüpoteetiline imperatiiv on pigem soovituslik käitumisjuhis ning see ei kehti moraaliotsustustele. Hüpoteetiline imperatiiv on: kui tahad A, tee X. Näiteks: "Kui tahad olla terve, toitu tervislikult ning tee sporti". Kategooriline imperatiiv on absoluutne moraaliseadus, selle põhivorm on: toimi ainult sellise maksiimi kohaselt, mille kohta sa saad samal ajal soovida, et sellest saaks universaalne seadus. Selleks, et teada, milline otsus on moraalselt õige, peab see läbima kategoorilise imperatiivi testi. Oletame, et mul on vaja laenata raha ning selleks tuleb mul anda lubadus raha hiljem tagasi maksta, samas ei plaani ma oma lubadusest kinni pidada. Testime seda näidet kategoorilise imperatiiviga: alati, kui keegi vajab raha, peab ta andma võltslubaduse see tagasi maksta. Näeme, et väide ei läbi kategoorilise imperatiivi testi, sest väide kummutab iseennast – lubadus pole lubadus, kui poleks mingit ootust, et see lubadus ka täidetakse (Pojman 2005, 228-229). Kant pakkus välja veel kaks kategoorilise imperatiivi formulari. Esimene neist on eesmärkide printsiip, mis väidab: tegutse nii, et sa kohtleksid iseend ning teisi inimesi mitte ainult vahendina, vaid ühtlasi ka kui eesmärki. Selle maksiimi mõte on, et inimesed pole objektid või vahendid mingite (ühiste) eesmärkide saavutamiseks. Alati tuleb nii ennast kui ka teisi inimesi kohelda kui tingimusteta väärtuslikke. Kategoorilise imperatiivi teine formular on autonoomia printsiip, mis väidab: tegutse nii, et kohtled iga ratsionaalse olendi tahet kui universaalse seaduse andjat. See tähendab, et moraaliprintsiibid oleme me endale ise kehtestanud, neid ei määra mingi jumalik või väline autoriteet. Kanti eetika järgi jõuavad kõik inimesed, kui nad oma sisimas moraaliprintsiipide üle reflekteerivad, samasugustele tulemustele. Kanti eetika kriitika Alati ei pruugi testimine kategoorilise imperatiiviga olla kooskõlas meie moraalse intuitsiooniga. Näiteks võtame olukorra, kus teie uksele koputab naabrinaine, kes palub, et te teda vägivallatseva mehe eest varjaksite. Te peidate naabrinaise riidekappi. Siis murrab teie uksest sisse naise mees, kes küsib, kas naine on teie juures. Teil on alust arvata, et mees kavatseb oma naise tappa. Kanti järgi peaksite alati tõtt rääkima, sest tõerääkimine on kategoorilise imperatiiviga testitud absoluutne moraaliseadus. Kuid meie moraalne intuitsioon võib öelda, et naise elu tuleb kaitsta ning te ei peaks vägivaldsele mehele ütlema, kus naine on. Samas võib argumenteerida, et ehkki te püüate valetades kaitsta naise elu, võib mees vihastada ja teile haiget teha või isegi tappa ning seejärel ka oma naise üles leida ja tappa. Võib-olla mehe viha lahtub ja ta läheb hoopis minema. Kanti järgi kui te valetate ja mees teeb seepeale midagi halba, jääb see teie südametunnistusele. Samas, kui olete rääkinud tõtt, olete igal juhul süüst vaba. Teiseks heidetakse Kanti deontoloogiale ette liigset ratsionaalsust. Moraal põhineb loogilisel ja kiretul kalkulatsioonil, millel pole mingit seost moraalse motivatsiooniga. Kanti eetika heidab kõrvale emotsioonid ning tunded nagu sõprus, armastus, hool jms. Kirjandus Pojman, Louis P. Eetika. Õiget ja väära avastamas. EKSA: Tallinn, 2005, lk. 221-241. Hallgarth, Matthew W. Consequentialism and Deontology. – Encyclopedia of Applied Ethics. Volume I, A-D. San Diego: Academic Press, 1998. Foto: www.morguefile.com


text: Sudu Sudu on teatud tüüpi õhusaaste. Termin "sudu" on kokku pandud sõnadest 'suits' ja 'udu'. Eeskujuks sellise sõna leiutamisele on ingliskeelne termin "smog" (smoke + fog). Esineb vähemalt kahte tüüpi sudu, millest esimest – nn Londoni-tüüpi sudu – võib tõesti käsitleda kui niiskuse ja väävlirikka suitsu reaktsiooni saadust, kuid teise, fotokeemilise sudu, tekkeks ei ole vaja ei suitsu ega ka udu. Termini "smog" mõtles välja Harold Antoine des Voeux Suurbritannias aastal 1905. Sellega tähistas ta kivisöe põlemisel atmosfääri paiskuvate väävliühendite poolt tekitatud tumedat ja mürgist suurlinnade kohal hõljuvat pilve, mis tappis tuhandeid inimesi Londonis, Manchesteris, Glasgows ja mujal. Londoni-tüüpi sudu korral on tegemist peamiselt kivisöe põletamise tagajärgedega. Põletamisel satuvad atmosfääri tahmaosakesed ja väävli oksiidid, sest kivisüsi sisaldab väheses koguses väävlit. Kui õhk on veeaurust küllastunud, siis saavad tahm, väävli oksiidid ja vesi kombineeruda ning moodustada nähtavust halvendava ja inimeste tervist ohustava happelise reaktsiooniga pilve ehk sudu. Tänapäeval esineb seda tüüpi sudu harvem, sest kivisütt enam nii laialt kütteks ei kasutata. Fotokeemiline sudu ei teki mitte vihmase või niiske ilmaga, vaid pigem vastupidi, sest selle tekkeks on vaja päikesevalgust. Tegemist pole seega mitte udu, vaid nähtavust halvendava vinega. Fotokeemiline sudu tekib lämmastiku oksiidide ja lenduvate orgaaniliste ühendite vahelise reaktsiooni läbi. Saadusteks on aerosoolid ja osoon. Sellist tüüpi sudu tekib peamiselt suurlinnades, kus on palju mootorsõidukite heitgaase ja tööstuslikku atmosfäärisaastet. Sudu võib tekkida ka biomassi põle(ta)mise tagajärjel. Näiteks tekitavad suured metsapõlengud laialdastel aladel nähtavust halvendavat vinet. Biomassi põlemise tagajärjel tekkinud sudu on oma omadustelt tihti kahe peamise sudutüübi segu. Sudu võimendavaks asjaoluks on temperatuuriinversiooni esinemine atmosfääri alaosas. See tähendab seda, et vahetult maapinna lähedal olevas õhukihis on temperatuur madalam kui selle kohal olevas õhukihis. Seetõttu ei saa õhk kõrgele tõusta ja sudu hajumine on takistatud. Samuti on oluline, et ei esineks tugevat tuult, sest see puhuks sudu linnade kohalt minema. Tervisele on kõige ohtlikum nn Londoni-tüüpi sudu, mis on tapnud tuhandeid inimesi, kuid ka fotokeemilise suduga kokkupuutumine tekitab inimestel hingamisraskusi (sealhulgas astma puhul), ärritab silmi ja võib mõnikord põhjustada surma.


text: Teine reis suvisele Läänemaale 3.–4. augustini09.05.2012 | ek | Rubriik: Esileht, Uudised Vastu tulles lehelugejate palvele korraldab toimetus sel suvel ka teise reisi Läänemaale. Et 20.–21. juunil toimuv reis täitus väga kiiresti ja joone alla jäi palju soovijaid, korraldame samal marsruudil ja samadel tingimustel (vt marsruuti 7. märtsi lehest) teise reisi, mis toimub 3.–4. augustini, maksumusega 70 eurot. Kõik need, kes on end registreerinud ja esimesele reisile ei pääsenud, on kantud lisareisi nimekirja. Lisareisile on registreerimine avatud tel 733 7790 või e-posti teel email@example.com. Varem nimekirjas olnud saavad oma osalussoovist kinnitust anda rahaülekande tegemisega. Palun kanda SA Ajaleht Eesti Kirik pangaarvele 221024169298 pool summast ehk 35 eurot 20. maiks ja ülejäänud 35 eurot 10. juuniks. Sel ajal on Haapsalus Valge Daami päevad ja 4. augustil saame osa Pikavere palvemaja aastapäevast.


Rüditalgud Abruka saarel25. - 28. august 2018 Viimane on Eesti saartel leiduvatest üks väiksemaid. Uuema aja hõngu kohtab aga endiste kolhoosihoonete läheduses jaanalinde seirates. Troopilistest jaanalindudest on aga palju tähtsam meie oma kodumaine lind niidurüdi, kes vajab elamiseks avatud rannaniite. Abruka on niidurüdile väga sobiv paik, kuid vahepeal hoolduseta jäänud rannaniidud on hakanud võsastuma ning vajavad seetõttu talguliste abikätt avaruse taastamisel. Niidurüdi on väikest kasvu kahlaja, kelle arvukus on seoses rannaniitude kadumisega drastiliselt langenud. Rannaniidul kasvavad puud ja kadakapõõsad loovad rebastele, kährikutele ja varestele võimaluse niidurüdile ja tema järelkasvule jahti pidada. Seetõttu on tarvis hoida rannaniidud võsast puhtana, et nii niidurüdide kui ka teiste rannaniitudel elutsevate veelindude populatsioon saaks taastuda. Tööst vabal ajal tegeleme Abruka saare avastamisega. Saare kaunite laialehiste metsade alusrindes leidub ohtralt viinamäetigusid ja siksakilisi rästikuid. Kohata võib rebaseid ja jämedaid ning muhklikke põlispärnasid. Abrukalt pärit kaksikvendadest kirjanikud Jüri ja Ülo Tuulik on oma teostes värvikalt kirjeldanud kohalikke inimesi ja kultuuri. Enne talguid nende lektüüriga tutvudes omandab külavahel jalutuskäiku tehes kõik silmaga nähtav kahtlemata hoopis teistsuguse mõõtme. Üks saareelanik ütles kirjanik Jüri Tuuliku sule läbi nõnda: “Ilmas oo jo igatsugu inimesi, alvemaid ning paremaid, koos peavad keik oma aja ää olema, metsa’p saa kedagid visata. Peame aga oma Abruka peale keik ää mahtuma, vesi ümberringi, meretagune asi, küll valjud tuuled viha jahutavad. Jah.” Selline on see saarerahva elu. Tule sinagi Abrukat kaema – ikkagi ju meretagune asi. Ööbimine: Abruka sadamas siseruumides. Hinna sees: Öömaja, söök. Registreerumine lõpeb: Reede, 24. augusti õhtul või grupi täitumisel. Kogunemine: Laupäeva, 25. augusti pärastlõunal Roomassaare sadamas. Kiirematel on võimalik saada Tartust ELFi minibussiga küüti. Üksikasjade täpsustamiseks võtab talgulistega ühendust talgujuht. Vaata lisaks: Abruka ja Vahase saarte eluolud on oma teostes palju käsitlenud kirjanikud Jüri Tuulik ja Albert Uustulnd. Uuri lisaks ka Saarehullu päevaraamatut.


Tallinna Ülikooli Kirjastus - Unioonpeedia, mõiste kaart 30 suhted: Airi Värnik, Airi-Alina Allaste, Anna Verschik, Ülar Ploom, Ålborgi Ülikool, Bibliotheca, California Ülikool Los Angeleses, Gigantum Humeris, Hannes Palang, Heili Sibrits, Heli Allik, Indrek Ibrus, Inglise keel, Jaan Puhvel, Jaan Valsiner, Karsten Brüggemann, Katrin Niglas, Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituut, Kirjastus, Kristjan Port, Marek Tamm, Marju Kõivupuu, Mihhail Lotman, Peeter Torop, Raivo Stern, Rebekka Lotman, Rein Raud, Tallinna Ülikool, Tartu Ülikool, Tõnis Põder. Airi Värnik (sündinud 26. oktoobril 1939) on Eesti psühhiaater ja suitsidoloog. Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Airi Värnik · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Airi-Alina Allaste · Näe rohkem » Anna Verschik (sündinud 31. mail 1968 Peterburis Õpetajate Leht, 23. veebruar 2007) on Venemaalt pärit juudi rahvusest Eesti keeleteadlane, Tallinna Ülikooli professor. Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Anna Verschik · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Ülar Ploom · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Ålborgi Ülikool · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Bibliotheca · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja California Ülikool Los Angeleses · Näe rohkem » "Gigantum Humeris" on Tallinna Ülikooli kirjastuse poolt välja antav raamatusari, kirjastuse üks kolmest põhisarjast. Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Gigantum Humeris · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Hannes Palang · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Heili Sibrits · Näe rohkem » Heli Allik Mihhail Lotmanile pühendatud sümpoosionil 3. septembril 2012 Heli Allik (sündinud 27. novembril 1973) on eesti tõlkija, 2009–2014 Tallinna Ülikooli kirjastuse peatoimetaja. Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Heli Allik · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Indrek Ibrus · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Inglise keel · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Jaan Puhvel · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Jaan Valsiner · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Karsten Brüggemann · Näe rohkem » Katrin Niglas (1990. aastani Katrin Nurme; sündinud 27. jaanuaril 1970 Tallinnas) on Eesti pedagoogikateadlane. Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Katrin Niglas · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituut · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Kirjastus · Näe rohkem » Kristjan Port (2014). Kristjan Port (sündinud 9. mail 1960 Tallinnas) on Eesti spordibioloog. Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Kristjan Port · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Marek Tamm · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Marju Kõivupuu · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Mihhail Lotman · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Peeter Torop · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Raivo Stern · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Rebekka Lotman · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Rein Raud · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Tallinna Ülikool · Näe rohkem » Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Tartu Ülikool · Näe rohkem » Tõnis Põder (sündinud 28. septembril 1948 Tartus) on Eesti keskkonnateadlane. Uus!!: Tallinna Ülikooli Kirjastus ja Tõnis Põder · Näe rohkem » TLU Press, TLÜ Kirjastus, Tallinn University Press, Tallinna Ülikooli kirjastus.


Täiesti mõttetud abimehed - Jooksja Täiesti mõttetud abimehed Moodsa Eesti aja jooksjad, isegi kõige tavalisemad harrastajad, lööks pahviks kõik halli nõukaaja väledaimad tipud. Paraku, nagu näitavad tulemused – ja need on ainsad näitajad, mis spordis maksavad –, panustavad nüüdisaja sportlased liiga palju tühistele, olgugi pealtnäha paljulubavaile asjadele. Kolmkümmend kaks aastat tagasi ehk ajal, mil ükski mehepoeg, kes kuulub tänavu 800 meetri jooksus Eesti edetabeli esikümnesse, polnud veel sündinudki, käisin sügisel Viljandis noorte jooksjate treeningulaagris. Olin siis 18. Ühel õhtupoolikul, kui väljas juba pimenes, tegin endast kolm aastat vanemale Raivo Raspelile, kogu grupi vanimale ettepaneku, et teeme järve ääres väikse jooksuotsa. Raspel heitis korraks pilgu minu jalatseile ning ütles: «Ei tea, kas tasub sinuga koos minna – sul ju isejooksjad jalas.» Suursugused nimega jalatsid ei taga tulemust Jah, mul olid tuliuued heledad nahast botased (just nii neid toona kutsuti). Vaat et lumivalged. Ei, mitte nn firmakaup. Täiesti tundmatu tootja toodang. Aga mis kõige tähtsam: need olid hästi paksu tallaga, et jalgu ei põrutaks. Mu isa oli käinud Tšehhis teaduskomandeeringus ja sealt, välismaalt, ta need tõigi. Need olid tollal n-ö kõva sõna. Vähestel noortel jooksumeestel – ja sinna laagrisse oli omaaegne 1.49,8-mees Raimond Luts kutsunud ikkagi Eesti lootustandvaimad ja parimad – oli trenniks midagi võrdväärset jala otsa tõmmata. Aga sellest polnud lugu. Nigelast varustustest hoolimata jooksid toonased noored mehed – näiteks Valdek Apivala ja Tiit Paalberg, Heiki Sarapuu ja Margus Kirt – mõne aja pärast tulemusi, milleni nüüdisajal küünivad väga vähesed. Kui üldse. Vaatamata sellele, et niisuguste omaaegsete haruldaste «tipp»jooksujalatsitega, nagu olid mul, ei nõustuks tänapäeval keegi isegi pilkases pimeduses trenni minema. Kui üldse. Sest need oleks moodsate Asics Gel-Kayano 21 Lite-Show või Nike LunarGlide 7 Flash iD ning teiste udupeente nimetusega tossude kõrval nagu pastlad või kalossid. Raivo Raspel, kes Viljandis mulle õhtupoolikul siiski kaaslaseks tuli, jooksis lõpuks 800 meetri distantsil Eesti kõigi aegade kaheksanda aja 1.48,96. Kui õigesti mäletan, olid tal trennis jalas sinakad päevinäinud nn vene adidased. Tema tippajast on käesoleval kümnendil suutnud Eestis kiiremini joosta vaid Nikolai Vedehin (1.48,48), kes, küllap mäletate, sai tänavu kevadel dopingu kasutamise eest nelja-aastase võistluskeelu. Videomakk kui imeasi Nüüdisaja noored ei kujuta ettegi, kuidas nõukaaja lõpus jooksjaks saadi. Viljandi laagris oli suursündmuseks, kui sinna ilmus tollal NSV Liidu keskmaajooksjate eksperimentaalrühma treenerina tegutsenud Andres Nirk. Tal oli kaasas videomakk, millelt näitas suviste Helsingi MM-võistluste 800 meetri jookse. Kõik õgisid pilguga ekraanilt, kuidas maailma ässad omavahel võitlevad. Need olid tol ajal unikaalsed kaadrid. Ent veel suurem ilmaime oli Nirgi õlale seatav videokaamera, millega ta metsavahel igaühe jooksustiili jäädvustas, et seda hiljem lahata. See, mida Nirk oma tehnikaga tegi ja pakkus, oli kõigile seninägematu. See oli otse öeldes täielik kosmos. Otse loomulikult polnud tollal mitte kellelgi sellist riistapuud nagu pulsikell, ilma milleta tunneb nüüdisajal enamik keskpäraseidki harrastajaid, kohalikest tippudest rääkimata, end sama hästi kui jalutuna. Ei mäleta, et keegi oleks mingitest pulsitsoonidest rääkinud. Samuti ei mäleta, et kui Apivala ja Sarapuuga Venemaal Sotšis laagris mäkkejooksu tegin, oleks keegi meist randmelt pulsisagedust lugenud. Või kui, siis ehk mõnel üksikul korral pelgalt huvi pärast. Teadmata tegelikult, mida selle näitajaga peale hakata. Pulsist sai täpsemalt aimu vaid kahel korral aastas, kui Tartu Ülikooli õppejõud Ants Nurmekivi, endine tippstaier, noored jooksumehed rattasadulasse pani ning siis järjest raskema koormusega vändata lasi. Lõpus tuli teha pooleminutiline spurt, kus keegi pidi tulema Nurmekivile appi vändapöördeid lugema. Mäletan, et kuulusin nii pöörete arvult kui ka pulsi taastumise kiiruselt absoluutsesse tippu, mille üle vist sisimas väikest uhkustki tundsin. Kuid mida see mõõtmine näitas ja andis? Mitte tuhkagi. Kui naelikuis jalad tuli joonele panna, kadusid nii Raspel kui ka Aivar Ojastu, kes oma näitajailt mulle alla jäid, minu ees püüdmatult kaugusse. Varustus paremat tulemust ei too Kui ikka veel kellelegi kohale ei jõua, siis olgu otse öeldud: esiteks, elu näitab – edetabelite kujul –, et tehnilise varustuse paranemine ja täiustumine ei aita jooksutulemuste paranemisele kaasa; ja teiseks, mis asja ainult hullemaks teeb – isegi kui moodsate abivahenditega fikseeritud andmed räägivad paljulubavast vormist, ei tähenda see mitte üks põrm, et sportlik vorm ongi hea ning seda õnnestub realiseerida. Puust ja punaseks, et kõik aru saaks: mis tähtsus on näiteks pulsi erakordsel taastumisel, kui teiste meeste samm on 400 meetri jooksus pikem, liigutused kiiremad ning võimsust lihastes rohkem. Paraku näeme harrastusspordis viimastel aastatel üha suuremat varustuse ja abivahendite tähtsustamist. Õigemini ületähtsustamist. Kui mitte koguni jumaldamist. Näiteks jooksutossude tootmine on muudetud vaat et raketiteaduseks – mida rõhutavad tossude ekstravagantsed nimed, mis on sageli isegi pikemad ja uhkemad kui luksusautode nimed – ning inimesed usuvadki, et võidavad järjekordse 170-eurose uudismudeliga 10 km kohta kohe kümme sekundit. Pulsikellad, rattakompuutrid ja nutitelefonid pakuvad harjutajale nii palju andmeid, et nonde hulga kõrval kahvatuvad isegi vereanalüüsi vastused, mis on arusaadavad üksnes eriharitud asjatundjaile. Aga mida rohkem andmeid, seda rohkem peaks olema neist kasu, ütleb ahvatlev, ent pealiskaudne tavaloogika. Tagatipuks konkureerivad omavahel kümned toitumisprogrammid, millest igaüks esineb mitmeid kordi kõlavamate lubadustega kui ükski Eesti tippsportlane enne elutähtsalt tiitlivõistlusele siirdumist. Teadagi, millest selline hullus tuleb. Inimesed loodavad – kui mitte suisa pimesi, siis igal juhul alateadlikult –, et kui ostavad eelmisest palju erilisema pulsikella või tõmbavad nutitelefoni värskeima rakenduse või paigaldavad rattale elektroonilise käiguvahetaja või soetavad suusatootja uusima mudeli, aitab see neil tulemusi paremaks saada. Justkui võiks kõiksugu tehnoloogia ja vidinad kompenseerida seda, et enam ei jõua, ei saa või ei viitsi nii palju trenni teha, nagu varem. Aga noist ei ole kasu, vähemalt enamasti. Või on see kasu nii minimaalne, et ei ole kõneväärne. Toon lihtsa näite. Kujutame ette, et kogute treeningul oma mõõtevahendiga suure hulga andmeid, millest võite lasta arvutil koostada kõikmõeldavaid diagramme. Muidugi on neid ilus vaadata. Silm lausa puhkab peal. Aga edasi? Mida te nende kaunite piltidega peale hakkate? Vaadake endale ausalt otsa: mida te oskate saadud andmetest järeldada ja mis veelgi tähtsam, mida te oskate nende põhjal edasiseks kavandada? Liiati, olgu meelde tuletatud (enda näite varal): ega pulsi kiire taastumine, mille pulsikell välja toob, taga kaugeltki seda, et te aeglasema taastumisega rivaalile kandu näitate. Tulemusteni viib vaid treeningule pühendumine Küll on aga väga lihtne ja ilmselge selle kirjutise järeldus: see, kes tahab tulemusi parandada, pühendugu ja keskendugu trenni tegemisele, mitte varustuse ja abivahendite viimse vindini timmimisele. Too timmimine ei ole ainult lapsik, vaid on ka tulutu. Kahtlejail soovitan soojalt vaadata dokumentaalfilmi «Born to Run» («Sündinud jooksma») Inglise 1980. aastate jooksuimest Sebastian Coe’st. See on YouTube’is üleval. Filmis näeb rohkelt kaadreid, kuidas Coe teeb trenni. Aga kuskil ei näe te pulsikella, rääkimata muudest erilistest abivahenditest. Kõige kõnekamad on kaadrid, kuidas autoga sõitev papa Coe teatab pojale sõiduteel tehtava intervalltrenni lõikude aega lihtlabaselt stopperilt. (Noorem põlvkond vist ei teagi, mis on stopper?) «That’s your time» – «See on sinu aeg» – ütleb isa pojale pöidlaga plõksitavat seieritega kella näidates. Ei mingit juttu südamelöögisagedusest. Muidugi võib siin protestida, et pulsikellad olid tollal haruldane uudiskaup ning nutiseadmeist ei osanud keegi undki näha. Aga mis siis? Oluline on see, et Coe, nagu ka tema põlvkonnakaaslased Steve Ovett, Steve Cram, Peter Elliott jpt, saavutasid tänu tugevaile ja pühendunud treeninguile jooksurajal ajad, milleni lääne ultramoodsa varustuse ja muinasjutuliste abivahenditega nüüdisaja jooksjad kuidagi küündida ei suuda. Nagu ei ole Eesti selle sajandi jooksumehed suutnud küündida Raivo Raspeli ega ka Raivo ja Taivo Mägi, Sergei Sokolovi ja Rein Tölbi halli nõukaaja trööstitul foonil joostud 800 meetri tulemusteni. Mis siis, et praegusaja jooksumehed, nagu juba eemalt vaadates silma paistab, trumpavad omaaegseid jooksumehi üle absoluutselt kõiges. Kõiges, peale ühe – tulemustes. Artikkel on ilmunud ajakirjas JOOKSJA Detsember 2015 Tekst: Priit Pullerits


text: || See artikkel räägib imetajate perekonnast; alamperekonna kohta vaata artiklit Manis Soomusloom (Manis) on soomusloomaliste seltsi soomusloomlaste sugukonda kuuluv imetajate perekond. Praegusajal on teada 8 liiki, kellest neli elavad Aafrikas ja neli Lõuna- ja Kagu-Aasias. Soomuslooma perekonda klassifitseeritakse järgmised liigid: Aafrikas: Aasias: Perekond ühendab imetajaid, kes meenutavad tohutu suurt kuusekäbi. Loomade kehad on kaetud serviti üksteise peal asetsevate hallikaspruunide sarvainest soomustega. Kere ja käppade alakülge ning koonu katavad karvad. Eesjäsemed on varustatud tugevate kaeveküünistega. Koon on pikk, suu väike, lõuad hammasteta, keel kuni 40 cm pikk, väga suurte süljenäärmete eritis on kleepub. Soomusloomad toituvad peaaegu eranditult sipelgatest ja termiitidest. Nende süljel on putukaid ligimeelitav meelõhn. Toitu otsivad nad öösiti. Enamik soomusloomi elab ühekaupa. Poegimine võib toimuda igal aastaajal. Tiinus vältab üle 5 kuu. Soomusloomade liha on söödav, soomustele omistab idamaade rahvameditsiin ravitoimet. - "Loomade elu", 7 köide, Tallinn, Valgus, lk 99 - 101, 1987


Tule LHV ,,Investeerimiskooli'' tasuta seminaridele - Artiklid - Uudised - LHV finantsportaal Tule LHV ,,Investeerimiskooli'' tasuta seminaridele LHV ,,Investeerimiskool" on pakkunud investeerimisalaseid seminare üle 19 aasta ning eelmisel aastal külastas meid ligi 6000 investeerimishuvilist. 2020. aasta ei möödu teisiti ning seminare leidub igale maitsele. Oleme pakkunud oma seminaridega teadmisi ja uusi ideid nii algajale kui ka edasijõudnutele, mis on aidanud lõplike investeerimisotsusteni. Järgnevalt tutvustame, mida osalejatele jaanuaris ja veebruaris aastal 2020 pakume. Alustaval investoril on enamasti kaks probleemi – puudu on nii suurtest summadest kui ka ajast. Seminaril võtame vaatluse alla just need probleemid. Milliseid instrumente valida kui investeeritavad summad ei ole suured? Kas üldse on mõtet väikeste summade investeerimisega vaeva näha? Mis on alustava investor peamised vead? Mis on erinevate toodete plussid ja miinused? Lisaks vaatame üle peamised infokanalid, millega iga investor peaks kursis olema. Seminar toimub nii Tallinnas kui ka Tartus. Samuti toimub venekeelne seminar Tallinnas. Sel aastal tutvustame Tallinnas kauplejate peamisi töövahendeid LHV Traderit. Seminaride käigus räägime kauplemisplatvormi üldistest võimalustest ja erinevatest moodulitest. Lisaks vaatame, kuidas programme alla laadida ja seadistada, seadeid serverisse salvestada ning programmi probleemideta töös hoida. 04.02 LHV Groupi investoresitlus algusega 18:00 Seminaridel osalemine on kõigile tasuta! Märtsi seminarid avalikustatakse veebruari algul.


text: Gala Éluard [elü'aar] (sünninimi Jelena Dmitrijevna (või Ivanovna) Djakonova [dj'akonova] (Елена Дмитриевна Дьяконова); arvatavasti 7. september 1894 Kaasan – 10. juuni 1982 Portlligat (Port Lligat)) oli Paul Éluard'i ja Salvador Dalí abikaasa. Jelena isa oli ametnik, ema oli Moskva intellektuaal, kes kirjutas muinasjutte. Hiljem levisid Gala kohta kuuldused, et ta on pärit Karpaatide mägikülast, kus inimesed toituvad jogurtist ja elavad saja-aastaseks. 1913 saadeti ta tuberkuloosihaigena Šveitsi Clavadeli sanatooriumi. Davosis tutvus ta prantsuse luuletaja Paul Éluard'iga, kes oli tema esimene suur armastus. Esimene maailmasõda lahutas nad. 1916. aastal saabus Gala Moskvast Pariisi. 1917 nad abiellusid. Gala sattus Pariisi sürrealistliku liikumise keerisesse. Selles osalesid tema abikaasa ning selle sõbrad André Breton, Louis Aragon ja Max Ernst. Suvel 1929 külastasid Éluard ja Gala koos René Magritte'i ja teiste sõpradega noort maalikunstnikku Salvador Dalíd tema Portlligati peidupaigas Cadaquési lähedal. Gala kehastas Dalí jaoks tüdrukukuju Dullitat tema lapsepõlve unenägudest. Dalí tundis ta ära palja selja järgi. Samasugune kehaehitus on enamikul naisfiguuridel tema joonistustel ja maalidel. {{tsitaat2|"Tema kehaehitus oli lapselik, tema abaluudel ja nimmelihastel oli noorukitele omane pinge. Seljakõverus seevastu oli äärmiselt naiselik ning ühendas graatsiliselt energilise ja uhke torso oivaliste tuharatega, mille tema herilasepiht tegi veel ihaldatavamaks.|Salvador Dalí}} Dalí püüdis ekstravagantsel viisil Gala tähelepanu võita: ta võttis kõige ilusama särgi ja tegi selle lühemaks, nii et naba paistis, siis käristas selle käiste ja rinna kohalt katki ning võttis ka krae ära. Ta pööras püksid pahempidi, raseeris oma kaenlaalused ja värvis need siniseks. Et ta ei olnud tulemusega rahul, siis ta eemaldas punase värvi, raseeris kaenlaalused uuesti ja värvis need veripunaseks. Et tal ei olnud muud parfüümi peale odekolonni, siis ta keetis kalaliimi, millesse oli segatud kitsemustust ja želatiini. Kui ta nägi aknast, et Gala tuleb, läks ta ruttu pesema, püüdes haisvat segu eemaldada nii hästi, kui sai. Ta vahetas riided ja jooksis Galale vastu, viskudes naeruhoos tema jalge ette. Galale tundus Dalí algul vastik ja talumatu, kuid ometi said nad sõpradeks. Iga kord, kui Dalí tahtis Galaga rääkida, haaras meest naeruhoog, ja niipea kui Gala end pööras, väänles Dalí maas, püherdades naerust. Ühe jalutuskäigu ajal Creusi neemele avaldas Dalí ühes lahesopi käärus Es Cayalsis Galale armastust. Dalí jutustab: "Ta oleks olnud minu Gradiva (edasitõukaja), minu võidujumalanna, minu naine. Selleks pidin ma terveks saama. Ja see ravis mind terveks tänu tema armastuse võitmatule ja põhjatule jõule, milles mõttesügavus ja praktiline oskus ületasid kõige auahnemad psühhoanalüütilised meetodid." Dalí küsis Galalt vabisedes: "¿Qué-quie-res-que-ha-ga?" (Mis sa tahad, et ma teen?). Gala vastas moondunud, kalgi ja türanliku näoga: "Tahan, et sa mind tapad!" Dalí mõtles: "¿Ja kui ma viskaksin ta Toledo katedraali kõrguselt alla?" Dalí jutustab edasi: "Gala vabastas mind minu roimast ja ravis mind terveks minu hullusest. Aitäh! Tahan sind armastada! Abiellun sinuga. Minu hüsteerilised sümptoomid kadusid üksteise järel nagu võluväel ja ma sain jälle oma naeratuse, oma naeru, oma näoilmete peremeheks. Uus tervis puhkes minu peast nagu roos." Gala tegi kindla otsuse: "Enam me ei lähe kunagi lahku." ("Ya no nos separaremos nunca más.") Kui teised külalised, sealhulgas Éluard, läksid Pariisi tagasi, jäi Gala koos Dalíga Cadaquési.Sürrealismi lühendatud sõnaraamatus, mille autorid on Breton, Dalí ja Éluard, on Gala kohta öeldud: "Vägivaldne ja steriliseeritud naine". Dalí: "Gala andis mulle sõna tõsises mõttes struktuuri, mis minu elul oli puudunud. Varem ma ei eksisteerinud rohkem kui auke täis kott, lõtv ja ähmane, alati tugesid otsides. Gala näol leidsin selgroo ja temaga armastades täitsin uuesti oma naha. Kuni selle hetkeni läks mu sperma masturbatsiooniga asjatult kaotsi, Galaga sain selle tagasi ja see trööstis mind. Alguses uskusin, et ta neelab mu alla; aga vastupidi, ta õpetas mind sööma seda, mis on tõeline. Kui ma signeerin oma pilte Gala-Dalí, siis ma ei tee midagi muud kui annan nime eksistentsiaalsele tõele, sest mind ei oleks olemas ilma minu kaksiku Galata". Gala oli Salvador Dalí modell, muusa ja lahutamatu kaaslane, kes saatis teda reisidel kogu Euroopas ja Ameerika Ühendriikides. Dalí hakkas isegi oma maale signeerima "Gala-Dalí". Nad elasid koos 52 aastat. Dalí isa ei kiitnud tema suhet Galaga heaks ja katkestas suhted temaga. See jättis nad sissetulekutest ilma. Nad asusid elama hurtsikusse väikeses Port Lligati külas. 1934 sõlmisid Gala ja Dalí ilmaliku abielu. Teise maailmasõja ajal põgenesid nad 1940 Acheronist (Prantsusmaa) Ameerika Ühendriikidesse. Laevapiletid tellis ja maksis kinni Pablo Picasso. Pärast sõda (1948) naasid nad Hispaaniasse. 1949 käisid Gala ja Dalí paavst Pius XII audientsil. Nad kinkisid paavstile ühe Dalí lõuenditest teemal "Port Lligati madonna". Sellel oli kujutatud Gala madonnana. Inspiratsiooni selleks maaliks sai Dalí Piero della Francesca maalilt Neitsi ja laps inglite ja pühakutega. Samal audientsil küsisid nad paavstilt luba kiriklikult abielluda. See oli väga raske, sest Gala esimene abikaasa Paul Éluard oli elus ja abielu tühistamiseks ei olnud põhjust. Igatahes nad kuidagi nõusoleku said, sest 8. augustil 1958 sõlmisid nad kanoonilise abielu Gerona Mare de Déu dels Àngels 'i kirikus. Dalí toonasel sekretäril kapten John Peter Moore'il oli Vatikanis sidemeid. Gala ja Dalí vaheline armastus, mida iseloomustas täielik sõltuvus, andis ainet spekulatsioonideks kunstniku vaimse tervise teemadel. Kui Dalíl käis Pariisis külas holograafia leiutaja Dennis Gabor, olevat Dalí öelnud: "Ma tahaksin lasta Galast hologrammi teha, rebida selle tuhandeks tükiks ja ära süüa, et ma tunneksin, et olen teda täis, nagu armulaua puhul." Gabor vastas: "Ma ei soovita teil seda teha, sest emulsioon, mida hologrammide valmistamisel kasutatakse, on väga mürgine." Dalí vahetas ruttu teemat. Aastatel 1971 kuni 1980 elas Gala hooti keskaegses Púboli lossis, mille Dalí talle ostis ja korda tegi. Sellesse lossi Gala ka maeti. Alates 1996. aastast asub seal Gala-Dalí loss-majamuuseum (Casa-Museo Castillo Gala-Dalí). Gala suri 10. juunil 1982 pärast pikka agooniat Port Lligatis. Dalí viis koos oma autojuhiga Gala surnukeha salaja Púboli lossi, kuhu nad mõlemad tahtsid, et neid maetaks. Nad tahtsid jätta mulje, et Gala suri lossis, kuhu talle keldris oli valmistatud haud. Selles hauas ta puhkab üksi, sest Dalí on maetud Figuerese muuseumi. Dalí veetis üle kahe aasta, väljumata Púboli lossist, kuhu ta Gala eluajal polnud kordagi sisenenud. Kirjandus Dominique Bona, "Gala". Prantsuse keelest tõlkinud Margot Endjärv; toimetanud Tiiu Viirand. Kirjastus Kunst, Tallinn 2008, 456 lk Välislingid Fotod koos Dalíga ja Dalí maalid Galast Galarina ja Sfääride Galatea Oluline allikas; foto; Dalí maalid Galast Gala angelus (El Ángelus de Gala), Minu alasti naine kontempleerimas oma enda keha muutudes trepiks, samba kolmeks lüliks, taevaks ja arhitektuuriks (Mi mujer desnuda contemplando su propio cuerpo convirtiéndose en escalera, tres vértebras de una columna, cielo y arquitectura)) Fotod: koos Dalíga 1930. aastatel; New York 1942: Gala vajutab vatipintslitega Dalí silmadele, et nägemusi esile kutsuda; koos Dalíga 1978. aasta talvel New Yorgis) Dalí maal Gala Vahemerd kontempleerimas Dalí graafiline leht "Gala taevaminek" Dalí graafiline leht "Gala kevad" Sündinud 1894 Surnud 1982 Hispaania inimesed


text: Kosovo on osaliselt tunnustatud riik Euroopas Balkani poolsaare lääneosas. See asetseb Balkani poolsaare keskosas ja hõivab 10 909 km2 ala, piirneb läänes Montenegroga, põhjas ja idas Serbiaga, lõunas Põhja-Makedooniaga ja edelas Albaaniaga. Kosovo kuulutas end ühepoolselt Serbiast sõltumatuks 17. veebruaril 2008. Kosovol puudub merepiir ning riigipiiri kogupikkus on 602 km. Serbia ei tunnusta Kosovo iseseisvust ning peab seda Serbia koosseisu kuuluvaks Kosovo ja Metohija autonoomseks piirkonnaks (serbia Аутономна Покрајина Косово и Метохија / Autonomna Pokrajina Kosovo i Metohija; albaania Qarku Autonom i Kosovës dhe Metohisë). Kosovo iseseisvust on tunnustanud 97 ÜRO liikmesriiki 193st, sealhulgas koos Eestiga 22 Euroopa Liidu liikmesriiki 27st. Nimi Nimi "Kosovo" (serbia keeles Косово/Kosovo, albaania keeles Kosovë, Kosova) pärineb nähtavasti slaavi sõnast kos ('musträstas'). See kohanimi on slaavi maades levinud. Seda nime esineb muuhulgas Valgevenes, Bosnias, Bulgaarias, Horvaatias ja Venemaal. Mõned albaania uurijad väidavad, et tegemist on serbiapärase vormiga vanast albaania kohanimest, mis tähendab kõrgtasandikku. "Metohia" või "Metohija" tuleb kreeka sõnast μετόχια (metokhia). See sõna tähendab maad, mis on antud õigeusu kirikule. Kirikumõisad asusid rohkem Lääne-Kosovos. "Metohija" ei ole praegu mingi haldusüksus. Rahvastik 2007. aastal oli Kosovos kohaliku statistikaameti andmeil 2 126 708 elanikku. Rahvastiku tihedus oli 195,34 in/km2. 2011. aastal korraldatud rahvaloenduse esialgsete andmete põhjal oli Kosovos 1 733 872 elanikku ja rahvastiku tihedus 220 in/km2. Reutersi teatel oli mehi Kosovos 50,4% ja perekonna keskmine suurus 5,9 inimest. Loenduses keeldus osalemast 60 000 Kosovo serblast, kes ei tunnusta Kosovo iseseisvumist Serbiast. 6. detsembril 2021 oli Kosovo rahvaarv 1 768 869 elanikku. Suur osa Kosovo albaanlastest elab välismaal, mistõttu on rahvaloendus ebakorrektne: hinnanguliselt on neid kodanikke 700 000 – 850 000. Kosovo suurimad linnad on Kosovo Vabariigi pealinn Priština (162 000 elanikku) ja Prizren (95 000) Kosovo edelaosas. Rahvuslik koosseis 2007. aastal moodustasid albaanlased Kosovo rahvastikust 92%, serblased 5,3% ja teised rahvused 2,7%. Albaanlased on moodustanud enamuse 19. sajandist, varasem etniline koosseis on täpsustamata. Kosovo albaanlastest koosnevat elanikkonda nimetatakse muudes keeltes ka kosovarideks. Kosovo piir ei ühti (albaanlaste) etnilise piiriga. Kosovo põhjaosas ja väiksemates enklaavides on serblaste ülekaal. Endises Jugoslaavias on ka väljaspool Kosovot (Põhja-Makedoonia loodeosa, Preševo Lõuna-Serbias) albaanlaste enamusega piirkondi. Linnad Rahvusvaheline staatus Kosovo vabariigi alasid haldab ÜRO ilma Serbia osaluseta vastavalt ÜRO Julgeolekunõukogu 10. juuni 1999 resolutsioonile nr 1244. 2001. aasta novembris valiti parlament ja 2002. aasta märtsis valiti presidendiks Ibrahim Rugova, kuid julgeolek, õigusemõistmine ja välisasjad on endiselt ÜRO kontrolli all. Kosovo eriline staatus kujunes Kosovo sõja (1999. aasta märts kuni juuni) tõttu. Sõja peamiseks põhjuseks sai Račaki massimõrv 15. jaanuaril 1999, milles Serbia politsei tappis 45 Kosovo albaanlasest tsiviilisikut ja selle järgnenud Rambouillet's toimunud NATO ja Jugoslaavia vaheliste läbirääkimiste ebaõnnestumine. Kosovo sõjas ründasid NATO väed ilma ÜRO mandaadita Jugoslaavia Liitvabariiki, et peatada Serbia politsei ja armee poolne etniline puhastus. Selle tulemusena pidi Jugoslaavia alla kirjutama Kumanovo leppele, mis nägi ette selle vägede väljatõmbamise Kosovost ja provintsi okupeerimist ÜRO protektoraadina NATO juhitud rahvusvaheliste vägede (KFOR) poolt, kuhu 2003. aasta juulini kuulusid ka Venemaa üksused. Pärast 1999. aastat on paljud serblased provintsist lahkunud ning kohalikud albaanlased ei soovi Serbia võimu taastamist Kosovos. Teisalt ei ole Serbia valmis tunnustama Kosovo iseseisvust, ning Kosovo iseseisvaks kuulutamine ilma Serbia nõusolekuta rikuks territoriaalse terviklikkuse ja siseasjadesse mittesekkumise printsiipi. Seetõttu jätkub praegune olukord tõenäoliselt kaua. 20. veebruaril 2006 algasid Viinis läbirääkimised Kosovo tulevase staatuse üle. Läbirääkimisi juhtis ÜRO erisaadik Kosovos Martti Ahtisaari. 2007. aasta veebruaris tõdes Ahtisaari, et läbirääkimised on ebaõnnestunud. Oli küll valminud ÜRO julgeolekunõukogu resolutsiooni eelnõu, mille järgi oleks Kosovo saanud Euroopa Liidu järelevalve all piiratud riikluse, kuid sellega ei olnud nõus kumbki pool. Venemaa lubas resolutsiooni vetostada. Ban Ki-moon seadis kokkuleppele jõudmise lõpptähtajaks 10. detsembri 2007. 17. veebruaril 2008 kuulutas Kosovo end iseseisvaks. Juba esimestel päevadel tunnustas seda mitu riiki, nende hulgas kolm vetoõigusega ÜRO Julgeolekunõukogu riiki: Ameerika Ühendriigid, Prantsusmaa ja Suurbritannia. Eesti tunnustas Kosovot iseseisva riigina sama aasta 24. aprillil. 2020 seisuga tunnustas Kosovo iseseisvust 97 ÜRO riiki ja Hiina Vabariik (Taiwan). Kosovo lähinaabritest tunnustavad selle iseseisvust kõik peale Serbia (Montenegro, Albaania ja Põhja-Makedoonia). Seevastu muud maailma riigid, sealhulgas kaks ÜRO Julgeolekunõukogu vetoõigusega riiki (Venemaa ja Hiina Rahvavabariik) ei ole tunnustanud Kosovo iseseisvust ja on pidanud seda Serbia haldusalasse kuuluvaks Kosovo ja Metohija provintsiks. Euroopa Liidu liikmesriikidest oli 2013. aasta juuli seisuga tunnustanud Kosovo iseseisvust 22 ning ei olnud tunnustanud viis riiki. NATO riikidest on tunnustanud Kosovo iseseisvust 24 riiki ja ei ole tunnustanud neli riiki. Praeguse seisuga ei tunnusta EL, NATO ega ÜRO organisatsioonidena Kosovo iseseisvust ja tegutsevad seal jätkuvalt ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1244 alusel. 2008. aasta detsembrist on tegutsenud Kosovos Euroopa Liidu õigusriigi missioon (EULEX). Missiooni eesmärk on toetada Kosovo võimude pingutusi õigusriigi saavutamisel, eelkõige politsei, õiguse ja tolli alal. EULEX toimib ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1244 raamistikus ja on Kosovo staatuse suhtes neutraalne. Serbia nõudis iseseisvusdeklaratsioonile Rahvusvahelise Kohtu mittesiduvat hinnangut. 30. septembril 2008 rahuldas ÜRO Peaassamblee Serbia nõude resolutsiooniga 63/3; häältega 77 poolt ja 6 vastu, 74 ei osalenud hääletusel. 22. juulil 2010 tegi Rahvusvaheline Kohus mittesiduva kohtuotsuse, mille järgi Kosovo ühepoolne iseseisvusdeklaratsioon ei ole vastuolus rahvusvahelise õigusega. Haldusjaotus 2007. aastani jagunes Kosovo 30 vallaks. Kosovo seaduste kohaselt on Kosovos praegu 38 valda, millest kümnes on enamuses serblased (kokku ligi 90% Kosovo serblastest). Vallad tegutsevad Kosovo seaduste järgi. Serbia ei tunnusta seadusi, mida Kosovo parlament on välja andnud pärast Kosovo iseseisvuse väljakuulutamist, seega ka mitte uute serblaste enamusega valdade seaduslikkust. Vallad Vald (albaania keeles komuna, serbia keeles opština (општина)) on Kosovo väikseim haldusüksus.Esimene nimi on albaania, teine serbia keeles.Tärniga tähistatud vallad on moodustatud või laienenud pärast 2008. aastat, kui iseseisvus kuulutati välja; Serbia ei tunnusta neid. Ajalugu Kosovo varajane ajalugu on vaidlusalune küsimus. Serblaste esivanemad rändasid Kosovo aladele kirdest 7. sajandi algul pKr. Keskajal oli Kosovo Serbia kuningriigi keskus. 1389. aastal võitsid Murat I väed serblasi ja bosnialasi Priština lähistel aset leidnud Kosovo lahingus. Piirkond läks pooleks tuhandeks aastaks Osmanite riigi koosseisu. Serbia ajaloolaste väitel kujunes Kosovo praegune albaanlastest elanikkond põhiliselt edelast, Albaania praeguselt territooriumilt sisserännanutest. See migratsioon toimus Türgi võimu ajal, eriti alates 17. sajandist, kui enamik albaanlasi võttis vastu islami. Albaanlased väidavad, et nemad on Kosovo algasukad, sest nad on illüürlaste järeltulijad. Albaania ajaloolaste väitel tõrjuti illüürlased 6. sajandi paiku sisserännanud slaavlaste, serblaste esivanemate poolt lõuna poole praeguse Albaania territooriumile. 1870. aastatel asutasid albaanlased Türgi võimule vastupanuks Prizreni liiga ja 1881 moodustati ajutine valitsus. 1912 oli Kosovo lühikest aega vastiseseisvunud Albaania riigi koosseisus. Ent 1913 sundisid suurriigid (Suurbritannia, Ameerika Ühendriigid, Prantsusmaa ja teised) loovutama piirkonna Serbiale, sest sel ajal olid umbes 60% piirkonna elanikest serblased (vaata Kosovo rahvaarvu dünaamika). Aastal 1918 sai Kosovost vastmoodustatud Jugoslaavia osa. 1941–1945 oli Kosovo Itaalia okupatsiooni ajal moodustatud Suur-Albaania koosseisus. Pärast sõja lõppu sai Kosovo Josip Broz Tito poolt juhitud Jugoslaavias 1946 Serbia liiduvabariigi autonoomse piirkonna ja 1963 autonoomse provintsi staatuse. 1974 võeti vastu Jugoslaavia uus põhiseadus, mis andis Kosovole peaaegu täieliku omavalitsuse peamiselt albaanlastest parteijuhtide juhtimisel. Näiteks oli koolides sama õppekava ja õpikud mis Albaanias Enver Hoxha võimu ajal. Need säilisid isegi pärast seda, kui Albaanias oli neist loobutud. 1980. aastatel albaania ja serbia kogukonna vahelised pinged provintsis kasvasid. Albaanlased pooldasid Kosovo suveräänsust, serblased seevastu pooldasid tihedamaid sidemeid ülejäänud Serbiaga. Serblaste politiseeritud ja tõestamata väidete kohaselt albaanlased diskrimineerisid Kosovos elavaid serblasi. Tegelikult olid need väited Jugoslaavia keskvõimu julgeolekutöötajate välja mõeldud ja levitatud selleks, et suurendada Kosovos Jugoslaavia keskvõimu ja Serbia haaret. Augustis 1987, Jugoslaavia kommunistide juhitud režiimi nõrgenemise ajal külastas Kosovot Slobodan Milošević, kes oli tollal tõusev täht poliitikataevas. Oma karjääri edendamiseks apelleeris ta serbia natsionalismile. Kõneldes rahvahulkadele, ütles ta: "Mitte keegi ei tohi söandada teid peksta," ning sai kohe Kosovo serblaste kangelaseks. 1987. aasta lõpuks hoidis Milošević Serbia valitsust enda kontrolli all. 1989 toimus üleserbialine referendum, mis kiitis heaks Serbia uue põhiseaduse, sest see oli demokraatlikum, kuna ta võimaldas mitmeparteisüsteemi, kehtestas tegeliku sõnavabaduse ja nägi ette inimõiguste austamise. Uus konstitutsioon kärpis provintside õigusi, jättes ka Kosovo autonoomiast ilma. Ka seda tajusid serblased demokraatliku sammuna. Kosovo albaanlased aga protesteerisid selle vastu, keeldudes referendumil osalemast. Albaanlaste boikott ei mõjutanud siiski referendumi tulemust, sest nende osatähtsus kogu Serbias oli liiga väike. Ent uue konstitutsiooni pidi ratifitseerima Kosovo esinduskogu. Kui see kogu märtsis 1989 kogunes, et ettepanekuid arutada, ümbritsesid hoonet tankid ja soomusautod, sundides esinduskogu konstitutsiooniparandusi vastu võtma. Põhiseaduse muudatustega läks kontroll Kosovo politsei, kohtusüsteemi, majanduse, haridussüsteemi ja keelepoliitika üle Serbia valitsuse kätte. Uue konstitutsiooni järgi ei olnud provintsidel enam oma ametlikku ajakirjandust ning kogu ametlik ajakirjandus integreeriti Serbia ametliku ajakirjanduse alla. Kosovo albaaniakeelne ajakirjandus suruti alla. Albaaniakeelset ajakirjandust enam ei finantseeritud, ja kuigi eraajakirjandus oli teoreetiliselt lubatud, tegid spetsiaalselt kõrgeks aetud rendid ning seadused selle levitamise keeruliseks, nii et albaaniakeelne eraajakirjandus oli suhteliselt toimimisvõimetu. Ka albaaniakeelne televisioon ja raadio Kosovos keelustati. Ka kontroll riigiettevõtete üle (tol ajal ja praegugi olid enamik ettevõtteid riiklikud ning de iure on seda praegugi) läks Serbia valitsuse kätte. Septembris 1990 vallandati kuni 123 000 albaanlastest riigiametnikku, ajakirjanikku, õpetajat, arsti ja riigiettevõtete töötajat. See kutsus esile üldstreigi ja massilised rahutused. Ka albaaniakeelset haridust kärbiti. Pärast Kosovo autonoomia kaotamist standardiseeris Serbia valitsus õppekava kogu Serbias. Koolides lõppes albaaniakeelne õpe (algkoolides see taastati 1994) ning seda kärbiti ka Priština ülikoolis. Ka albaania õpetajaid vallandati massiliselt. Albaanlased hakkasid riigikoole boikoteerima ning püüdsid sisse seada "paralleelse" albaaniakeelse hariduse. Pärast albaanlaste massilisi rahutusi kuulutati veebruaris 1990 välja erakorraline seisukord ning rahutuste mahasurumiseks suurendati tunduvalt Jugoslaavia armee ja politsei kohalolekut provintsis. 1992 peeti sanktsioneerimata valimised, millel valiti ülekaalukalt presidendiks Ibrahim Rugova, kuid neid valimisi ei tunnustanud ei Serbia valitsus ega ühegi välisriigi valitsus. 1995 asusid Kosovosse elama tuhanded serbia põgenikud Horvaatiast, mis halvendas veegi kahe kogukonna vahelisi suhteid. Albaanlaste vastuseis Jugoslaavia ja eriti Serbia ülemvõimule oli varem (1968 ja märts 1981) viinud märatsemiseni Kosovo halduskeskuses Prištinas. Ibrahim Rugova pooldas vägivallatut vastupanu, kuid hiljem sai ilmseks, et see ei toimi, ning vastupanu võttis alates 1996. aastast separatistliku agitatsiooni ja Kosovo Vabastusarmee (Ushtria Çlirimtare e Kosovës; UÇK) relvastatud aktsioonide vormi. Serbia politsei ja UÇK aktsioonid olid 1998. aastaks tekitanud väheintensiivse sõjategevuse seisundi, milles enne 1999. aasta Kosovo sõda hukkus üle 2000 inimese. UÇK ründas korduvalt Serbia politseid. Märtsis 1998 hakkasid UÇK separatistidega võitlema ka Jugoslaavia armee üksused. Järgnevatel kuudel tapeti sadu inimesi ja üle 200 000 inimese põgenes kodudest. Rahvusvahelise ajakirjanduse teatel sunniti inimesi relva ähvardusel kodudest lahkuma. ÜRO hinnangul põgenes märtsist 1998 aprillini 1999 kodudest umbes 640 000 albaanlast. Enamik põgenikke läks Albaaniasse, Põhja-Makedooniasse ja Montenegrosse. Lääne ajakirjanduses on teatatud juhtumitest, et Serbia ametnikud on hävitanud albaania perekondade isikut tõendavaid dokumente piiripunktides. ÜRO on süüdistanud Slobodan Miloševići ja teisi kõrgeid Serbia ametiisikuid Serbia vägede toime pandud sõjakuritegudes Kosovos. NATO ja UÇK ametiisikuid ei ole ÜRO sõjakuritegudes süüdistanud. 17. novembril 2007 peetud parlamendi- ja kohalike omavalitsuste valimistel võitis Kosovo Demokraatlik Partei, mis lubas provintsi iseseisvaks kuulutada. Enamik serblasi boikoteeris valimisi. Kosovo kuulutas end iseseisvaks 17. veebruaril 2008. Välissuhted 2013. aasta 11. juuni seisuga on Kosovo iseseisvust tunnustanud 101 ÜRO riiki ja Taiwan. 19 riigil on Kosovos välisesindus. Kosovo on IMFi ja Maailmapanga liige 10. juulist 2008. 17. detsembrist 2012 on Kosovo ka Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga liige. Loodus Kosovo läänepiirile Albaaniaga Dinaari mägedesse jääb endise Jugoslaavia kõrgeim tipp Daravica (2656 m/ GPSi järgi 2667 m). Oma kõrgemaks tipuks peab seda seni ka Serbia, kuigi tema "laeks" jääb nüüd 500 meetrit madalam Midžor idapiiril Bulgaariaga (2169 m, Stara planina aheliku lääneotsas). Albaanias on nende keeles Gjeravicast 100 m kõrgem vaid Korab. Hoolimata mägedest piiril on Kosovo lääneosa Metohija siiski kõige madalam ala (400–600 m), mida läbib riigi suurim jõgi Valge Drin. Maa idaosa on jällegi kõrgem ja künklikum, ulatudes põhja- ja idapiiril 1500–2000 meetrini (Kopaonik). Ka Kosovo lõunapiirile jääv Šar Planina massiiv ulatub siin 2640 meetrini, kuigi mägiala kõrgeim tipp Titov Vrv (2748 m) jääb pisut lõuna poole (Põhja-Makedooniasse). Samas Šari mägedes asub ka riigi ainus rahvuspark. Kogu Kosovo alal on tugevate maavärinate oht. Samas on tektooniline aktiivsus loonud maale rikkalikud maavarad – leidub paljusid metallimaake, sh hõbedat ja haruldasi metalle. Ligi 40% maast on kaetud segametsaga. Rohkem kui kolmandik territooriumist on haritav maa ning kuuendik karjamaad. Valitseb mandriline kliima soojade suvede ja suhteliselt jahedate talvedega. Mägedes püsib lumikate 3–4 kuud. Sademeid on 800–1200 mm aastas, millega Kosovo on varasema suure Serbia kõige sademeterikkam ala. Vaata ka ÜRO Kosovo missioon (UNMIK) Kosovo Eurovisiooni lauluvõistlusel Kosovo Teaduste ja Kunstide Akadeemia Kosovo vilajett Kosovo albaanlased Lääne-Balkani riigid Eesti-Kosovo suhted Viited Välislingid Kosovo turismiportaal Kosovo parlamendi koduleht Kosovo serblased lõid rahvusliku assamblee, Eesti Päevaleht, 29. juuni 2008 Eesti toetab Kosovot 10 miljoni krooniga, Eesti Päevaleht, 11. juuli 2008 Kosovos hakatakse passe välja andma, Eesti Päevaleht, 22. juuli 2008 Kosovo tähistab vabariigi esimest aastapäeva Postimees, 16. veebruar 2009 Kaivo Kopli. Kosovo esimene sünnipäev: riik on ebakindlalt ja lõhenenult olemas EPL, 17. veebruar 2009 Liisi Poll. Euroopa noorim riik sõltub peamiselt välisabist Postimees, 17. veebruar 2009 Riigid Euroopa maad Balkan


FOTO: Liiklusõnnetuse tõttu seiskusid Kadriorus trammid(6) Tallinna Linnatranspordi AS-i infotelefonile tulnud teadete kohaselt toimus täna õhtupoolikul Poska trammipeatuse lähedal avarii. Õnnetuses inimesed kannatada ei saanud. Kokku põrganud tramm ja sõiduauto paiknesid tänaval nii, et trammid ei pääsenud edasi liikuma, mistõttu võis Kadriorus näha seisvat trammide rivi. "Trammid seisavad nii kaua, kui kohapeal on olukord klaaritud," teatati infotelefonilt. Praeguseks on trammiliiklus taastatud. See leht on trükitud DELFI internetiväravast Aadress http://www.delfi.ee/archive/article.php?id=71323469


text: 12. september 2014 kell 11:53 Ameeriklased esitavad endale igal juhul küsimuse, mis on nende jaoks kaalul Narvas, et selle nimel elu anda, leiab Eesti Välispoliitika Instituudi analüütik Ahto Lobjakas. Kaitseminister Mikser ja teised jõuministeeriumite ametnikud süüdistavad Teid ebakonstruktiivses paanikaõhutamises. Vastamisi ei tundu siin seisvat aga mitte arvamused, vaid faktid. Faktid on väga lihtsad. NATO artikkel 5 – ühiskaitse tagaja – on konsensuslik. See tähendab, et iga NATO riigi valitsus peab artikli rakendamisega nõus olema. Kui kõik on nõus, siis igaüks ise otsustab, millega aidata agressiooni ohvrit. Palju olulisem – ja meie poolt vaadates kogu kurja juur – on asjaolu, et artikli 5 väljakuulutamine Eesti kaitseks tähendab iga riigi jaoks sõja kuulutamist Venemaale. See ongi see, mis teeb selle teema tundlikuks ja küsitavaks. Ja kindlasti otsused mitteautomaatseks. Sest sõda tähendab ühe riigi jaoks palju asju: alates laevade arestimisest vaenlase sadamates ja kodanike interneerimisest kuni võimaluseni saada rünnatud tuumapommiga. Venemaa on ju maailma suuremaid tuumariike. Sõja kuulutamine on iga riigi põhimõttelisemaid otsuseid. Keegi ei tee seda lihtsalt, nupulevajutusega. Demokraatlikes riikides toimub vältimatult parlamendidebatt. Meedia võib nõuda aega laiemaks aruteluks. Küsimuse all on ühiskonna tulevik ja võibolla elu ja surm. Ilmselgelt on igas riigis eri arvamusi, huvide kaalumist, riskide vaagimist. Meie liitlased on vabad ühiskonnad ikkagi. Teeme selle asja Eesti jaoks piltlikuks. Lätis Latgales võtab grupp rohelise mehikesi üle kohaliku omavalitsuse hoone. Läti valitsus nõuab liitlastelt artikli 5 väljakuulutamist. Mida teeb Eesti? Kuulutab kohe Venemaale kõigi jõududega sõja? Ilma igasuguse avaliku aruteluta? Kusjuures meil on see võimalik, oleme uue NATO liikmena lubanud artikli 5 rakendumist kiirendatud korras. Kõik pilgud oleksid muidugi suunatud USA-le. USA peab otsustama, kas minna sõtta, mis võib lõppeda tuumaholokaustiga. USA, mille esindajad presidendist diplomaatideni ütlevad alati avalikult ja varjamatult, et riigi otsused määrab lõppkokkuvõttes see, mis on rahvuse huvides. See seletab ka, miks liitlaste väed Eestis ei lähe Venemaa kallaletungi korral kohe Narva rindele. Neil ei oleks selleks ei ettevalmistust ega varustust, rääkimata logistilisest toest jms. Aga olulisemalt: neil ei ole mandaati. Nad alluvad tsiviilkontrollile. Ühelgi komandöril pole õigust sõda kuulutada. Seegi on elementaarne põhimõte – peale demokraatliku otsustusprotsessi –, mida tahame oma hädas keelata liitlastele. Need põhimõtted kehtivad USAs, Suurbritannias jm igal juhul, sõltumata sellest, mida meie nendest arvame. Need on rahvusvahelise elu põhitõed 21. sajandil. Vaevalt on see Teie kriitikutele teadmata. Miks on tekkinud olukord, kus üks räägib aiast ja teine pool aiaaugust? Kõige lihtsam võimalus on, et ei anta endale piisava detailsusega aru, kuidas toimib demokraatlik otsustusprotsess meie liitlaste seas ja NATO artikkel 5. Kaitseministrist ma seda ei usu. Küll näib probleeme olevat kaitseministeeriumi ametnikel ja riigikogu väliskomisjoni esimehel Marko Mihkelsonil, kes näivad arvavat, et kui USA 150 merejalaväelast ei torma sõjaolukorras Eesti piirile, siis NATO artikkel 5 ei toimi ja kõik ongi läbi. Ma loodan, et USA suursaadik on olukorda diskreetselt selgitanud. Paanikaõhutamise süüdistus viitab murele Eesti ühiskonna moraali (tuntud ka kaitsetahte nime all) pärast ja on sellisena ilmselt laiem probleem. Tundlikes teemades ei taluta arvamuste paljusust. See osutab kahjuks meie demokraatia ja vabadusharjumuse noorusele. Unustatakse Obama sõnumi teine pool: Eesti väärib kaitsmist vaba ja demokraatliku ühiskonnana. Ka alavääristatakse Eesti enda elanikke, keda ei peeta võimeliseks faktide alusel õigesti enda eest otsustama. Võimalus, et ma selle avalikest allikatest pärit faktide ja käibetõdede loeteluga midagi sellist ütlen, mis Venemaad üllatab, on kaduvväike. Lahendusi, mida näen, on kaks. Esiteks demokraatlikust otsustusprotsessist ja riiklikust suveräänsusest loobumine NATOs nii, et ühised väed paisatakse kohe iga agressori vastu. Teine oleks Iisraeli stiilis kahepoolne liitlassuhe USAga. Need ei ole konstruktiivsed mõtted tänases maailmas – aga ma ei näe ka muid ideid. Niisiis, uus julgeolekupoliitiline olukord tähendab demokraatia kriisi? Kui oleks päris kriis, siis me sellest ilmselt ei räägiks. Aga mikropraod on kindlasti, mis võivad kiiresti laieneda. Võimude suutmatus näiteks vastu panna kiusatusele kohelda praegust julgeolekukriisi kui sõja eelmängu. Viimaseks näiteks on sotside raskused arvamusvabadusega, Nestor paar päeva tagasi Kohvri kaasuses ja nüüd Mikser. Paati pääsenuna on nad avastanud, et tüüri juures püsib kõige paremini etteantud kurssi hoides. Küsimuste küsijais nähakse automaatselt probleemi. Küsimuste küsimine ongi ehk meie demokraatia peamine test. Küsimus, mis põhimõte on ameeriklaste jaoks kaalul näiteks Narvas, et selle nimel ohverdada oma heaolu ja potentsiaalselt elu, kõlab pühaduseteotusena. Aga mis on siin püha, mis teotab ja miks? Need on küsimused, mida tuleb endalt küsida ratsionaalsete inimestena, kes pole kariloomad. Ameeriklased küsiksid neid endalt igal juhul, tahame me seda või mitte. 19. november 2015 kell 13:57 Narva volikokku kuuluvad 15 Keskerakonna liiget lahkusid erakonna fraktsioonist ning moodustavad valmisliidu Ühtne Narva, kirjutab ERR uudisteportaal.


Amigo-video hävitamist mahitanu karistus jäi jõusse(2) Ööklubi Amigo klientide peksmise videosalvestise hävitamist mahitanud mehe rahakaristus jäi jõusse, sest riigikohus ei võtnud tema kaebust arutusele. Riigikohus tagastas Silver Lausile (28) kaebuse, sest riigikohtusse saab pöörduda ainult advokaadi vahendusel, vahendas ERR Uudised. Mullu novembris jättis Tallinna ringkonnakohus muutmata ööklubi vahetuse ülema Lausi süüdimõistmise süütõendi hävitamisele mahitamises nnig jõusse selle eest määratud rahalise karistuse 18 720 krooni. Koos Lausiga süütõendi hävitamises süüdimõistetud AS-i Pristis videovalvesüsteemide hooldustehnik Tarmo Naarits (28) maakohtu otsust ei vaidlustanud. Talle määras maakohus rahalise karistuse 11 960 krooni. Süüdistuse järgi kustutasid Laus ja Naarits Viru keskuse videovalvestaabi arvutist 2007. aasta 15. septembri hilisõhtul 26-minutilise video, millele oli salvestatud ööpäev varem Viru hotelli turvaruumis toimunud Amigo klientide peksmine.


text: ...tervis pole parim. ja vein pole hea. aga siiski sai seda eile õhtul võetud. paras niiduk oli. kirss, puine, kuid mitte kuiv, pigem just selline mahlane. kerge mulliga. ja siis kella kolmeni lolli juttu ja muud möllu. ja tuttu. hommikul käis keegi, tõi mulle jäätisekokteili öökapi peale. kahjuks ärkasin ma natuke hilja, et seda juua, sest see näeb ikka korralikult rõve välja.