source: wikipedia

text: Aleksandríja (arabsko الإسكندري, Iskenderia) je mesto in glavno morsko pristanišče v Egiptu ob Sredozemskem morju. Imenuje se po Aleksandru Velikem, ki je ob zasedbi Egipta leta 332 pr. n. št. kraj, kjer je od 16. stoletja pr. n. št. stalo mesto Rakotis, izbral za prestolnico. Postala je pomembno središče helenistične civilizacije in je ostala prestolnica ptolemajskega (grškega) Egipta ter rimskega in bizantinskega Egipta skoraj 1000 let, do muslimanske osvojitve Egipta leta 641, ko je bila v Fustatu ustanovljena nova prestolnica (pozneje absorbirana v Kairo). V mestu se je rodil grški matematik Evklid. Več kot tisoč let od ustanovitve je bilo glavno mesto države in sedež Ptolemajske dinastije. Kmalu je postalo eno od najuglednejših mest grškega sveta. Vseskozi je ostalo največje in najpomembnejše mesto Egipta. Dandanes je drugo največje mesto in še vedno pomembno središče helenizma. Mesto leži na zemljepisni širini 31° 13,2' severno in zemljepisni dolžini 29° 57,0' vzhodno, 208 km (129 milj) severozahodno od Kaira. Nilovo ustje, ki je sedaj suho, je ležalo 19 km (12 milj) vzhodneje, blizu antičnega mesta Kanopus. V antiki je bila Aleksandrija znana po svetilniku, ki je bil eno od sedmih čudes sveta, po knjižnici, tedaj največji na svetu in nekropoli (katakombe Kom El Shoqafa). Podmorska arheološka raziskovanja v pristanišču Aleksandrija, ki so se začela leta 1994 odkrivajo podrobnosti mesta iz obdobja Ptolemajskega kraljestva. S pomočjo Združenih narodov so zgradili veliko novo knjižnico Bibliotheca Alexandrina. Od konca 18. stoletja je Aleksandrija postala glavno središče mednarodne ladjarske industrije in eno najpomembnejših trgovskih središč na svetu, saj je imela korist od povezave med Sredozemskim morjem in Rdečim morjem ter donosno trgovino z egipčanskim bombažem. Zgodovina Antično obdobje Aleksandrija naj bi ustanovil leta 332 pr. n. št. Aleksander Veliki kot Ἀλεξάνδρεια ('Aleksandrija'). Aleksandrov glavni arhitekt za projekt je bil Dinokrat. Nadomestila naj bi Naucratis kot helenistično središče v Egiptu in postala povezava med Grčijo in bogato dolino Nila. Čeprav že dolgo mislijo, da je bila tam le majhna vas, nedavna radiokarbonska datacija odlomkov iz školjk in onesnaženja s svincem kažejo pomembno človeško aktivnost na mestu, ki je obstajalo dve tisočletji pred ustanovitvijo Aleksandrije. Aleksandrija je bila intelektualno in kulturno središče antičnega sveta. Mesto in njegov muzej so privabili številne največje učenjake, med njimi Grke, Jude in Sirce. Mesto je bilo kasneje opustošeno in izgubilo svoj pomen. V zgodnji krščanski dobi je bilo mesto središče Aleksandrijskega patriarhata, ki je bil eden od glavnih središč zgodnjega krščanstva v vzhodnem rimskem cesarstvu. V sodobnem svetu Koptska pravoslavna cerkev in Aleksandrijska grška pravoslavna cerkev trdita, da sta naslednici. Vzhodno od Aleksandrije (kjer je zdaj zaliv Abu Qir), je bilo v antiki močvirje in več otokov. Že v sedmem stoletju pred našim štetjem sta obstajali pomembni pristanišči Kanopus in Heraklejon. Slednji je bil nedavno ponovno odkrit pod vodo. Egipčansko mesto, Rakotis je že obstajalo na obali in pozneje je dalo ime Aleksandriji v egiptovskem jeziku (egipčansko * Raˁ-Ḳāṭit, napisano rˁ-ḳṭy.t, 'tisto, kar je zgrajeno'). Še obstaja kot današnja mestna četrt. Nekaj mesecev po ustanovitvi je Aleksander zapustil Egipt in se nikoli vrnil v svoje mesto. Po njegovem odhodu je njegov namestnik, podkralj Cleomenes nadaljeval širitev. Po boju z drugimi Aleksandrovimi nasledniki je njegov general Ptolemaj Lagides uspel prinesti Aleksandrovo telo v Aleksandrijo, ki je bilo verjetno izgubljeno, potem ko je bil ločeno iz tamkajšnjega grobišča. Čeprav je bil Cleomenes v glavnem zadolžen za nadzorovanje razvoja Aleksandrije, se zdi, da sta Heptastadion in celinska četrt prvenstveno delo Ptolemajcev. Z upadom trgovanja z uničenim Tirom in prihajajočim središčem nove trgovine med Evropo ter arabskim in indijskim vzhodom se je mesto povečalo v manj kot eni generaciji, in bilo večje od Kartagine. V stoletju je Aleksandrija postala največje mesto na svetu in je bila nekaj stoletij druga za Rimom. Postala je glavno grško mesto Egipta z grškimi ljudmi iz različnih okolij. Aleksandrija ni bila le center helenizma, temveč je bila tudi domovina največje mestne judovske skupnosti na svetu. Tam je bila izdelana Septuaginta, grška različica Tanake. Zgodnji Ptolemajci so jo obdržali v odredbi. Spodbujali so razvoj svojega muzeja v vodilni helenistični center učenja (Aleksandrijska knjižnica), vendar so skrbno ohranjali razliko med tremi največjimi etničnimi skupinami prebivalstva: grškim, judovskim in egipčanskim. V letu 115, v času Kitosove vojne, je bil uničen velik del Aleksandrije, kar je Hadrijanu in njegovemu arhitektu, Decriannusu omogočilo, da sta jo ponovno zgradila. Leta 215 je cesar Karakala obiskal mesto in zaradi nekaterih žaljivih satir, ki so jih prebivalci izrekli o njem, je ukazal svoji vojski, naj pobijejo vse mlade, ki so sposobni nositi orožje. 21. julija 365 je Aleksandrijo opustošil cunami (Kretski potres 365) , dogodek, ki se ga letno spominjajo kot »dan groze«. Mohamedovo obdobje Prvi stik islamskega preroka Mohameda z ljudmi iz Egipta se je zgodil leta 628 med ekspedicijo Zaid ibn Haritha v Hismo. Poslal je Hatib bin Abi Baltaeha s pismom k egiptovskemu kralju (v resnici cesarju Herakliju) in Aleksandriji, imenovanem Al-Muqawqis . V pismu Mohamed piše: »Vabim vas, da sprejmete islam, Alah vzvišeni, vas bo nagradil dvojno. Če pa to zavrnete, boste nosili breme prestopka vseh Koptov«. Med to ekspedicijo je bil napaden eden od Mohamedovih odposlancev Dihyah bin Khalifa Kalbi. Mohamed je poslal Zayd ibn Haritha na pomoč. Dihyah je prestopil k Banu Dubayb (pleme, ki je prešl v islam in imelo dobre odnose z muslimani). Ko je novica prišla do Mohameda, je takoj odposlal Zayd ibn Haritha s 500 moškimi v boj. Muslimanska vojska se je borila z Banu Judhamom, nekaj jih je ubila (povzročila velike žrtve), vključno z njihovim glavnim, Al-Hunayd ibn Aridom in njegovim sinom ter ujeli 1000 kamel, 5000 govedi in 100 žensk in fantov. Novi vodja Banu Judham, ki je sprejel islam, je pozval Mohameda, naj izpusti člane plemena in ta jih je izpustil. . Islamsko obdobje Leta 619 je Aleksandrija padla pod Sasanide. Čeprav jo je bizantinski cesar Heraklij pridobil nazaj leta 629, so jo 641 Arabci pod generalom Amr ibn al-'As zasedli med muslimanskim osvajanjem Egipta po obleganju, ki je trajalo 14 mesecev. Po bitki pri Ridaniii leta 1517 so mesto osvojili osmanski Turki in je ostalo pod osmanskim vladanjem do leta 1798. Aleksandrija je v devetem in osemnajstem stoletju izgubila velik del svojega nekdanjega pomena kot egiptovsko pristaniško mesto Rosetta in povrnila pomembnost z gradnjo kanala Mahmoudiyah leta 1807. Aleksandrija se je uveljavila v vojaških operacijah Napoleonove ekspedicije v Egipt leta 1798. Francoska vojska je 2. julija 1798 napadla mesto in ga zadržala do prihoda britanske ekspedicije leta 1801. Britanci so zmagali nad francosko vojsko v bitki za Aleksandrijo 21. marca 1801, v kateri so oblegali mesto, ki je padlo 2. septembra 1801. Mohamed Ali, osmanski guverner Egipta, je začel obnovo in sanacijo okoli leta 1810, do leta 1850 pa se je Aleksandrija vrnila v nekaj podobnega svoji nekdanji slavi . Julija 1882 so mesto bombardirale britanske pomorske sile in ga zasedle . Egipt se je obrnil na Evropo v prizadevanjih za modernizacijo države. Grki, ki so jim sledili drugi Evropejci in ostali, so se začeli seliti v mesto. V začetku 20. stoletja je mesto postalo dom za romanopisce in pesnike. Julija 1954 je bilo mesto tarča izraelske bombne akcije, ki je kasneje postala znana kot Lavonova afera. 26. oktobra 1954 je bil trg Mansheya kraj neuspešnega atentata na Gamal Abdel Naserja. Evropejci so zapustili Aleksandrijo po Sueški vojni leta 1956, ki je privedla do izbruha arabskega nacionalizma. Naserjeva nacionalizacija premoženja, ki je dosegla višek leta 1961, je izgnala skoraj vse ostale. Ibn Battuta v Aleksandriji Zgodaj spomladi 1326 je Ibn Battita prišel v Aleksandrijo, ki je takrat spadala v Mameluški sultanat. V mestu je srečal dva asketska pobožna moža. Eden od njiju je bil šejk Burhanudin, ki je Ibn Batuti domnevno napovedal, da bo postal svetovni popotnik: »Zdi se mi, da si zaljubljen v potovanja v tujino. Obiskal boš mojega brata Faridudina v Indiji, Rukonudina v Sindu in Burhanudina na Kitajskem. Prenesi jim moje tople pozdrave.« Drugi pobožni mož je bil šejk Muršidi, ki je svoje sanje o Ibn Batuti razlagal tako, da bo Ibn Batuta postal svetovni popotnik. V Aleksandriji je preživel nekaj tednov in se nato odpravil v notranjost sultanata v Kairo, veliko in pomembno prestolnico Mameluškega sultanata. Časovnica Najpomembnejše bitke in obleganja Aleksandrije so: Obleganje Aleksandrije (47 pr. n. št.), državljanska vojna Julija Cezarja Bitka za Aleksandrijo (30 pr. n. št.), končna vojna rimske republike Obleganje Aleksandrije (619), bizantinsko-perzijske vojne Obleganje Aleksandrije (641), Rašidunovo osvajanje bizantinskega Egipta Aleksandrijski križarji (1365), križarska vojna pod vodstvom Petra de Lusignana na Cipru, kar je povzročilo poraz Mamelukov in plenjenje mesta. Bitka za Aleksandrijo (1801), napoleonske vojne Oobleganje Aleksandrije (1801), napoleonske vojne Pohod na Aleksandrijo (1807), napoleonske vojne Lega antičnega mesta Grška Aleksandrija je bila razdeljena na tri enote: Brucheum; kraljevo ali grško četrt, najbolj veličasten del mesta. V rimskih časih je bil Brucheum razširjen z dodatkom uradne četrti, ali dodatne štiri enote. Mesto je bilo postavljeno kot mreža vzporednih ulic, od katerih je vsaka imela pripadajoč podzemni kanal: Judovska četrt; formacija severovzhodnega dela mesta, Rakotis; staro mesto Rakotis, ki je bilo absorbirano v Aleksandrijo, so zasedli predvsem Egipčani. Dve glavni ulici, obkroženi s kolonadami in za katere je bilo rečeno, da so bile vsaka približno 60 metrov široke, sta se sekali v središču mesta, blizu točke, kjer se je dvigala Aleksandrova Sema (ali Soma) (njegov mavzolej). Ta točka je zelo blizu sedanje mošeje Nebi Daniel; črta vzhod-zahod velike "ulice Canopic", se je le malce razlikovala od položaja sodobnega bulvarja de Rosette (zdaj Sharia Fouad). Sledove tlaka in kanala so našli v bližini Rosettinih vrat, vendar so ostanke ulic in kanalov leta 1899 izpostavili nemški bagri izven vzhodnih utrdb, ki ležijo znotraj območja antičnega mesta. Aleksandrija je bila prvotno sestavljena iz malo več kot otoka Faros, ki je bil s celino povezan z 1260 metrov dolgim pomolom in se imenoval Heptastadion ("sedem stadijev" - grška enota dolžine, ki meri približno 180 metrov). Konec tega se je naslonil na kopno na čelu sedanjega Velikega trga, kjer so se dvigala "Lunina vrata". Vse to leži med to točko in sodobno četrtjo "Ras al-Tin", ki je zgrajena na mulju, ki se je postopoma razširil in izbrisal pomol. Četrt Ras al-Tin predstavlja vse, kar je ostalo od otoka Faros, mesto dejanskega svetilnika, ki je bil odplaknjeno v morje. Na vzhodu je bilo veliko pristanišče, zdaj odprt zaliv; na zahodu je ležalo pristanišče Eunostos, s svojo notranjo laguno Kibotos, ki se je zdaj močno povečala, da bi oblikovala sodobno pristanišče. V času Strabona (v drugi polovici 1. stoletja pred našim štetjem) so bile glavne stavbe naslednje, naštete kot so bile vidne z ladje, ki je vstopila v Veliko pristanišče: Kraljeve palače so zapolnjevale severovzhodni delt mesta in zasedale Lochiajev rt, ki je zapiral Veliko pristanišče na vzhodu. Lochias (sodobni Farillon) je skoraj v celoti izginil v morje, skupaj s palačami, "zasebnim pristaniščem" in otokom Antirrhodus. Tu je bilo kopno, kot na celotnem severovzhodni obali Afrike. Veliko gledališče, na modernem bolnišničnem hribu blizu postaje Ramleh. To je uporabil Julij Cezar kot utrdbo, kjer je začel obleganje mestne mafije po tem, ko je zavzel Egipt po bitki pri Farsalusu Posejdonij ali tempelj boga morja, blizu gledališča Timonij, ki ga je zgradil Mark Antonij Emporium (menjalnica) Apostaze (skladišča) Navalia (pomoli), zahodno od Timoniuma, ob morski obali Za Emporiumom je stal Veliki cezarej, kjer sta stala dva velika obeliska, ki sta postala znani kot »Kleopatrine igle« in sta bila odpeljana v New York in London. Tempelj je nekoč postal patriarhalna cerkev, čeprav so odkrili nekaj starih ostankov templja. Aktualni cezarej, del, ki ga valovi niso porušili, leži pod hišami, ki tvorijo nov zid ob morju. Gimnazij in palestra sta v notranjosti, blizu Boulevard de Rosette v vzhodni polovici mesta. Saturnov tempelj; zahodna Aleksandrija. Aleksandrov mavzolej (Soma) in Ptolemis v eni obročni ograji, blizu točke presečišča dveh glavnih ulic. Muzej s svojo znano knjižnico in gledališčem v isti četrti; mesto neznano. Serapeum, najbolj znan iz vseh templjev v Aleksandriji. Strabon nam pove, da je stal na zahodu mesta in nedavna odkritja segajo tako daleč, da bi ga postavili v bližino "Pompejevega stebra", ki je bil neodvisen spomenik, postavljen v spomin na Dioklecijanovo obleganje mesta. Imena nekaj drugih javnih zgradb na kopnem so znana, vendar je malo podatkov o njihovem dejanskem položaju. Vendar pa nobena ni tako znana kot stavba, ki je stala na vzhodni točki otoka Faros. Tam je bil velik svetilnik, eno od sedmih čudes starega sveta, ki naj bi bil visok 138 metrov. Ptolemaj I. Soter je začel projekt, Ptolemaj II. Filadelf pa ga je zaključil s skupnimi stroški 800 talentov. 12 let je bilo treba za dokončanje in je služil kot prototip za vse poznejše svetilnike na svetu. Svetlobo so proizvajali s pečjo na vrhu. Stolp je bil zgrajen predvsem iz blokov apnenca. Svetilnik Faros je uničil potres v 14. stoletju. Hefajstov tempelj je stal na Farosu na koncu krta. V 1. stoletju je imela Aleksandrija več kot 180.000 odraslih moških , po popisu iz 32. leta, poleg velikega števila svobodnih, žensk, otrok in sužnjev. Ocene celotnega prebivalstva so od 216.000 do 500.000 , zaradi česar je bila eno največjih mest, ki so jih kdaj zgradili pred industrijsko revolucijo in največje predindustrijsko mesto, ki ni bilo imperialna prestolnica. Geografija Aleksandrija leži v državi Egipt, na južni obali Sredozemlja. Podnebje Ima mejno vroče puščavsko podnebje (Köppnova podnebna klasifikacija: BWh) , ki se približuje vročemu polsuhemu podnebju (BSh). Kot ostala severna obala Egipta prevladujoči severni veter, ki piha po Sredozemlju, daje mestu manj hude podnebne razmere kot puščavi v ozadju. Rafah in Aleksandrija sta najbolj vlažni mesti v Egiptu. Na podnebje v mestu vpliva Sredozemsko morje, zniža temperature, povzroča različne deževne zime in zmerno vroče poletje, ki je včasih lahko zelo vlažno; januar in februar sta najhladnejša meseca, pri čemer maksimalne dnevne temperature segajo od 12 do 18 ° C in minimalne temperaturedo 5 ° C. Aleksandrija v hladnejših mesecih doživlja nasilne nevihte, dež in včasih sneženje, sodro in toča; ti dogodki v povezavi s slabim odvodnjavanjem so bili odgovorni za občasne poplave v mestu . Julij in avgust sta najbolj vroča in suha meseca, s povprečno dnevno maksimalno temperaturo 30 ° C. Povprečna letna količina padavin je okoli 200 mm, a je bila celo do 417 mm. Zgodovinske lokacije in znamenitosti Zaradi nenehne navzočnosti vojne v Aleksandriji v antičnih časih je zelo malo starega mesta preživelo v današnjega časa. Veliko kraljevih in državnih četrti je pod pristaniščem zaradi potresa leta 365, preostanek pa je bil pozidan v sodobnem času. Pompejev steber, rimski triumfalni steber, je med najbolj znanimi antičnimi spomeniki danes v Aleksandriji. Stoji na starodavni akropoli, skromnem hribu ob mestnem arabskem pokopališču in je bil prvotno del templja kolonad. Vključno s podstavkom je visok 30 m; je iz poliranega rdečega granita, 2,7 m v premeru na dnu, na vrhu pa 2,4 m. Sam steber je visok 27 metrov in je izdelan iz enega kosa kamna. Prostornina je 132 kubičnih metrov in masa približno 396 ton . Pompejev steber so lahko postavili z uporabo enakih metod, s katerimi so postavili starodavne obeliske. Rimljani so imeli žerjave, vendar niso bili dovolj močni, da bi to težo dvignili. Roger Hopkins in Mark Lehrner sta izvedla več eksperimentov, da bi postavila obelisk, vključno z uspešnim poskusom postavitve 25-tonskega obeliska leta 1999. To je sledilo dvema poskusoma, da bi postavili manjše obeliske in dva neuspešna poskusa postavitve obelisk teže 25 ton . Struktura je bila oropana in porušena v 4. stoletju, ko je škof odredil, da je treba poganstvo odpraviti. "Pompejev steber" je napačno ime, saj nima nobene zveze s Pompejem, ker je bil postavljen leta 293 v času Dioklecijana, verjetno v spomin na upor Domitiusa Domitianusa. Pod akropolo so podzemeljski ostanki Serapeuma, kjer so se uresničile skrivnosti boga Serapisa in za katere so verjeli, da so izrezljane zidne niše priskrbele pretočni prostor za shranjevanje antične knjižnice. V zadnjih letih so v okoliškem morju odkrili številne starodavne predmete, večinoma kose stare keramike. Aleksandrijske katakombe, znane pod imenom Kom El Shoqafa, so jugozahodno v bližini stebra, sestavljene iz večstopenjskega labirinta, ki ga dosežemo po velikem spiralnem stopnišču. Tu je desetine komor, okrašenih z okrašenimi stebri, kipi in drugimi sinkretičnimi rimsko-egipčanskimi verskimi simboli, pokopne niše in sarkofagi ter velika banketna dvorana v rimskem slogu, kjer so sorodniki pokojnika prirejali spominske pojedine. Katakombe so bile pozabljene dokler jih leta 1900 niso slučajno odkrili . Najintenzivnejša izkopavanja, ki se trenutno izvajajo v Aleksandriji, so znana kot Kom El Deka. Odkrito je dobro ohranjeno gledališče antičnega mesta in ostanki kopališča iz rimskih časov. Obstajajo stalna prizadevanja za raziskovanje starin Aleksandrije. Lokalno arheološko društvo spodbuja in pomaga, pa tudi številni posamezniki, zlasti Grki, ponosni na mesto. Tako v preteklosti kot sedanji direktorji muzeja občasno omogočajo sistematično izkopavanje, kadar koli se ponudi priložnost; D. G. Hogarth je opravil poskusne raziskave v imenu Egipčanskega raziskovalnega sklada in Društva za spodbujanje grških študij leta 1895; nemška ekspedicija je delala dve leti (1898-1899). Z dvema težavama se spopadajo pri izkopavanjih v Aleksandriji: pomanjkanje prostora za izkopavanje in podvodna lokacija nekaterih interesnih področij. Ker veliko in rastoče sodobno mesto stoji takoj nad starodavnim, je skoraj nemogoče najti kakšen prostora za kopanje, razen za ogromne stroške. Kraljeve četrti Kleopatre VII. so bile preplavljeni zaradi potresov in cunamija, zato se je v 4. stoletju začelo postopno opuščanje . Ta podvodni del, ki je vseboval številne najbolj zanimive dele helenističnega mesta, vključno s četrtjo palač, je bil raziskan leta 1992 in ga še vedno preučuje francoski podvodni arheolog Franck Goddio in njegova ekipa . Dvignil je glavo Cesariona. Najbolj odprti prostori so nizko v tleh proti severovzhodu in jugozahodu, kjer je praktično nemogoče priti pod rimske plasti. Najpomembnejši so bili dosežki, ki jih je dosegel dr. G. Botti, direktor muzeja, v okolici "Pompejevega stebra", kjer je veliko odprtih prostorov. Tu so izpostavljene podstrukture velike stavbe ali skupine stavb, ki so morda del Serapeuma. V bližini so bile ogromne katakombe in columbaria, ki so bile morda del templja. Vsebujejo zelo izjemen obok z nenavadno pobarvanimi reliefi, ki so zdaj umetno osvetljeni in odprti za obiskovalce. Objekti, ki jih najdemo v teh raziskavah, so v muzeju, najpomembnejši pa je velik bazaltni bik, verjetno nekdaj predmet kulta v Serapeumu. Druge katakombe in grobnice so odprli tudi v Kom El Shoqafa in Ras El Tin (poslikane). Nemška ekipa je odkrila ostanke ptolemajske kolonade in ulic na severovzhodu mesta, a malo drugega. Hogarth je raziskoval del ogromne strukture iz opeke pod gomilo Kom El Deka, ki je morda del Paneuma, mavzoleja ali rimska utrdba. Izdelava novega kopnega je pripeljala do izkopavanja ostankov patriarhalne cerkve; temelji modernih stavb pa so redko postavljeni ne da bi odkrili nekaj predmetov iz antike. Bogastvo pod zemljo je brez dvoma ogromno, vendar kljub vsem prizadevanjem ni veliko arheologov, da bi jih videli v Aleksandriji zunaj muzeja in soseski "Pompejevega stebra". Tempelj Taposiris Magna Tempelj je bil zgrajen v času Ptolemajcev in posvečen Ozirisu. Stoji v Abusiru, zahodnem predmestju Aleksandrije v mestu Borg el Arab. Ostala je le stena in piloni. Obstajajo dokazi, da so tam častili svete živali. Arheologi so blizu templja našli živalsko nekropolo. Ostanki krščanske cerkve kažejo, da je bil tempelj v poznih stoletjih uporabljen kot cerkev. Tudi na istem območju so ostanki javnih kopališč, ki jih je zgradil cesar Justinijan I., zidove ob morju, pristanišče in most. V bližini obale na plaži so ostanki stolpa, ki ga je zgradil Ptolemaj II. Filadelf. Stolp je bil natančna replika uničenega svetilnika Faros. Qaitbayjeva citadela Qaitbayjeva citadela je obrambna utrdba iz 15. stoletja na obali Sredozemskega morja. Ustanovljena je bila leta 1477 v zalivu sultana Al-Ashraf Sayf al-Din Qa'ita. Citadela stoji na vzhodni strani severne konice otoka Faros na ustju Vzhodnega pristanišča. Velja za eno najpomembnejših obrambnih trdnjav, ne le v Egiptu ampak celem Sredozemskem bazenu. Svojemu namenu je služila do leta 1882, ko jo je uničilo bombardiranje britanske flote. Po revoluciji leta 1952 so egiptovske vojaške čete spremenile stavbo v pomorski muzej. Največja obnovitvena dela izvirajo iz leta 1984, ko je Egipčanska organizacija za starine naredila ambiciozne načrte za obnovo utrdbe Pobratena mesta Aleksandrija je pobratena z: Glej tudi Aleksandrinka Sklici Zunanje povezave Uradna spletna stran Greek Community of Alexandria Mesta v Egiptu Pristanišča v Egiptu Antična mesta Ustanovitve v 330. letih pr. n. št. Bivša glavna mesta


Nastija, zakaj si za kraj današnjega pogovora izbrala prav Ramno?


source: fineweb

text: V globalni delitvi dela je imela kraljevina Jugoslavija mesto periferije evropske polperiferije, ki so jo sestavljali fašistični državni sistemi. Podrejeni položaj v kapitalistični svetovni ekonomiji je določal naravo konfliktov med jugoslovanskimi elitami, katerih težišče je bil spor med fašističnim (centralističnim) in katoliškim (avtonomističnim) modelom korporativizma. Ta konflikt, ki je destabiliziral državo, je mobiliziral raznovrstne socialne doktrine, znanstvene teorije in filozofije – od neotomizma pa do dialektičnega materializma; cilj pričujoče knjige je analiza tega politično mobilizacijskega potenciala, zlasti v luči okupacije leta 1941, ki ni bila brez posledic za obstoječe socialne paradigme.


source: CulturaX

text: Osebna feng shui svečka Znižane zapestnice (7) Roževec (18) Podpora iz narave za tisto področje, na katerem si najbolj želite sprememb. podpora elementa, ki ga najbolj potrebujete za uravnavanje energij Ste se kdaj vprašali, zakaj imate težave na področju financ, ljubezni, kariere, družine? Feng shui osebna sveča vam bo nudila podporo prav na tistem področju, na katerem jo najbolj potrebujete, da boste lahko uspešni. S pomočjo vašega rojstnega datuma bomo za vas naredili feng shui analizo in določili ravno tisti element, ki ga najbolj potrebujete. Vsakdo ima namreč primanjkljaj določenega elementa, kar običajno za seboj potegne tudi določene težave. V naši ponudbi najdete sveče naslednjih elementov: voda, ogenj, les, kovina in zemlja. Teh pet elementov sestavlja osnovni princip feng shuia. Elementi so povezani med seboj, tako da spodbujajo določene lastnosti, energije, zagon. Po drugi strani pa tudi raztapljajo negativnosti, ki so prisotne v energijskem polju. Feng shui svečke po barvah: - sever: voda (bela svečka), - jug: ogenj (rdeča svečka), - vzhod: les (zelena svečka), - zahod: kovina (oranžna svečka), - sredina: zemlja (siva svečka). *Sredina običajno predstavlja center vašega doma. V skladu z napotki določite primerno mesto za posamezni element in tam prižgite ustrezno svečko. Prižigajte jo z vžigalnikom ali vžigalico ter ob tem upoštevajte varnostna opozorila. Prepričani smo, da vam bo dobro služila Šifra: A037 Oznake: feng shui, svecka, element, zelje, energije, les, kovina, zemlja, ogenj, voda, bela, rdeca, zelena, oranzna, siva


text: ROBERT BADEN-POWELL | Šentjur 1 sl > DOMOV > KDO SMO > Naš ustanovitelj Robert Baden-Powell (Bi-Pi) je ustanovitelj skavtov in velja za 13. najvplivnejšega človeka 20. stoletja. Njegovo polno ime: Sir Robert Stephenson Smyth Baden-Powell lord of Gilwell. Rodil se je v Londonu 22. februarja 1857. Kot otrok je preživel mnoge ure v naravi in pokazal je tudi izreden socialni čut. Pridobil si je zelo dobre risarske spretnosti – risal je z eno roko in hkrati senčil z drugo. Na sprejemnih izpitih za vojsko pa se je tako dobro odrezal, da so mu takoj podelili čin podporočnika. V vojski je prepotoval lep kos sveta. Med tovariši je bil zaradi mnogih zanimanj in vedre osebnosti zelo priljubljen. Med branjenjem obkoljenega mesta v Južni Afriki je ugotovil, da so mladi sposobni opraviti vsako nalogo, če jim le zaupaš in jim daš svobodo. Njegova knjiga o izvidništvu je postala prava uspešnica, ki so jo brali predvsem mladi. To je bil zanj znak, da je opustil vojsko in se posvetil vzgoji. Prvi skavtski tabor je pripravil 25. julija 1907 (kar velja za začetek skavtstva) na otoku Brownsea na jugu Anglije. Pri tem je bil tako uspešen, da se je odtlej večinoma ukvarjal le še s skavti. Tudi Bi-Pi-jeva žena Olave je bila rojena 22. februarja, le 32 let pozneje, 1889. leta. Tega dne praznujemo skavti Dan spomina, ko se spominjamo vseh skavtinj in skavtov sveta. 1909 so se gibanju pridružile tudi skavtinje, ki jih je vodila njegova sestra Agnes in pozneje njegova žena Olave. 1913 je ustanovil volčiče in volkuljice. 1917 je ustanovil popotnike in popotnice. Bi-Pi je umrl v Afriki pod goro Kilimandžaro 8. januarja 1941. Bi-Pi-jeve knjige v slovenščini: Priročnik za skavtske vzgojitelje (Aids to Scoutmastership) Skavt ali Skavtstvo za fante (Scouting for Boys) – Knjiga je postala fenomen 20. stoletja – velja za 2. najbolj prodajano knjigo, takoj za Svetim pismom


text: Ker se Hotel OTTO nahaja v centru Charlottenburg, je to idealen kraj za raziskovanje Berlin. Hotel s 4 zvezdicami je od letališča oddaljen samo 6,6 Km in je tako zlahka dostopen. Gostje hotela imajo možnost, da uživajo v ogledovanju zanimivih mestnih atrakcij: Das Verborgene muzej, galerija Camera Work, kino Delphi-Filmpalast. Usluge in storitve, ki jih zagotavlja Hotel OTTO, naredijo gostom prijeten oddih. Ta hotel nudi obiskovalcem veliko dodatne ponudbe, ki zadovolji tudi najbolj zahtevne goste. V hotelu se nahaja 46 lepo opremljenih sob in v mnogih je na voljo tudi hladilnik, sprejemni pult, kuhinjska niša, sobe za nekadilce, tuš. Poleg tega so v hotelu na voljo možnosti za rekreacijo, tako da vam med bivanjem v njem nikakor ne bo dolgčas. Hotel OTTO je idealna in priročna izbira za bivanje v Berlin, saj popotniki v njem najdejo udobje in domačnost.


AMAZONSKI ZDRAVILCI SE SPORAZUMEVAJO Z RASTLINAMI | Aura Tradicionalni naravni zdravilci z območja Amazonije znajo še dandanes zdraviti z zdravilnimi rastlinami, ki jih nabirajo v tamkajšnjem deževnem pragozdu. Svoje zdravilsko znanje ohranjajo že tisočletja in ga pretanjeno prenašajo iz roda v rod. Iz zdravilnih rastlin, ki jih imenujejo tudi »rastline moči« ali »svete rastline«, znajo s posebnimi postopki pripravljati izredno učinkovita domača zdravila. Z njimi zdravijo vse bolezni in poškodbe – saj alopatskih zdravil skoraj ne poznajo, ker sodobnih zdravnikov navadno ni blizu. Tradicionalni zdravilci so namreč na tem območju, ki je še vedno zelo neraziskano in neprehodno, pogosto edini »zdravniki«, ki so ljudem na voljo ... Nekateri zdravilci iz Amazonije – moški in ženske, ki jih po navadi imenujejo curanderas – so izredni ljudje in imajo posebne zdravilske sposobnosti in znanje. Poznajo tako imenovano »skrivno medicinsko znanje«, in to so v zadnjih desetletjih postopno prenašali tudi zahodnjakom. V sodobnem času so se z znanjem amazonskih zdravilcev najbrž najprej seznanili redki antropologi – pogumni znanstveniki, ki so se odpravili na območje deževnega pragozda, živeli skupaj s tamkajšnjimi ljudmi in se naučili njihovega zdravljenja. S pomočjo tovrstnih antropoloških študij in raziskav so tudi ljudje v zahodnem svetu sčasoma dojeli, da je znanje amazonskih naravnih »zdravnikov« dobro, in ne izvira iz praznoverja. Rastlinski »zdravilski pomočniki« Med zahodnjakinje, ki se izredno dobro spoznajo na tradicionalno amazonsko zdravilstvo, prav gotovo sodi znanstvenica, doktorica antropologije Bonnie Glass-Coffin. Pri amazonskih zdravilcih se je naučila zdraviti z naravnimi postopki – ozdravi tudi človekovo duhovno polje, obnavlja hormonsko ravnotežje ter izboljša čustveno, in ne zgolj telesno zdravje. Takšno poglobljeno zdravljenje temelji na intuitivnih zmožnostih (duhovni moči) zdravilke, v povezavi z uporabo rastlinskih »zdravilskih pomočnikov« iz deževnega pragozda. Bonnie Glass-Coffin namreč razlaga, da so vzroki za bolezen ali zdravje pogosto v človekovem duhu in čustvih. Tradicionalni amazonski zdravilec s svojo zdravilsko močjo najprej uravnoteži zdravljenčevega duha in čustva, pri zdravljenju telesa pa si pomaga z duhovnimi energijami amazonskih rastlin: »Duhovne energije rastlin namreč pripomorejo k očiščevanju človekovega telesa – ko je telo čisto, se zlahka začne zdraviti samo.« Antropologinja pravi, da znajo »zdravniki« domačini uporabljati rastline in zelišča zelo pretanjeno in preprosto – tovrstno znanje je del njihovega vsakdanjika, saj ga poznajo že tisočletja. Tradicionalno zdravljenje z amazonskimi rastlinami ne izvira iz praznovernosti, ni »čarovnija«, saj ga zlahka razložimo razumsko in podkrepimo z znanstvenimi izsledki. »Moj učitelj zdravilstva mi je razložil, da je zdravljenje z duhovno energijo rastlin v resnici posebna intuitivna znanost. Je ustvarjalno razkrivanje povezav med materialnimi predmeti in subjekti ter energijsko-duhovnimi bitji. Zdravljenje – v povezavi s sveto lepoto veličastne vesoljne energije – ustvarja v naši zavesti resonanco. Prav zato, ker se med duhovnim zdravljenjem z rastlinami v zdravljenčevem telesu neposredno izrazi vesoljna božanska energija (božanski duh), se v njem samodejno zbudi prirojena telesna zmožnost za samozdravljenje.« Rastline z duhovno energijo Rastline iz amazonskega pragozda so učinkoviti zdravilski pripomočki prav zato, ker vsebujejo duhovno zdravilno energijo. Med zdravljenjem namreč amazonski zdravilci opravljajo posebne zdravilske obrede in molitve – z njimi duhovno-energijska bitja rastlin zaprosijo, naj jim pri zdravljenju pomagajo. »Prav zato vsi domorodni zdravilci pravijo, da je zdravljenje obred, ki na začetku pripomore, da duhovno-energijska bitja rastlin med zdravljenjem sprostijo svoje zdravilske moči. Po končanem obredu in molitvi začnejo zdravilci izgovarjati še t. i. rastlinske zdravilske formule, nekakšne izreke, ki pomagajo stopnjevati zdravilski postopek in zvečati energijo zdravljenja. S posebnim rastlinskim oljem zdravljencu najprej zmasirajo stopala, nato pa mu dajo še rastlinske zdravilne napoje, praške in tabletke, ki jih mora zaužiti takoj.« Znani sta na primer rastlinski zdravilski formuli (zdravilska izreka), ki se imenujeta sumacazon in lunazon – povezani sta z duhovnim delovanjem zdravilnih rastlin suma, maca, abuta in muira puama. Z omenjenimi rastlinami in zdravilskimi izreki amazonski zdravilci pomagajo ženskam, da med menstruacijo ohranijo čustveno in telesno ravnotežje; učinkovito jim blažijo simptome menopavze (spremembe razpoloženja, slabo energijsko stanje, razdražljivost in preobčutljivost). Z njimi zvečujejo energijo in izboljšajo mišično napetost pri ženskah in moških. Rastlinske posebnosti in lastnosti, včlenjene v amazonske zdravilske formule, imajo namreč moč, da pomembno in za dlje časa izboljšajo mentalno in čustveno zdravje in še posebno hormonsko ravnotežje. Rastlina suma na primer deluje kot adapter za pospeševanje hormonskega ravnotežja in pomaga, da telo laže uravnava stres. Ženskam, ki doživljajo življenjsko pomembne spremembe, izboljšuje zdravje in zvečuje občutek sreče. Suma namreč vsebuje več sestavin naravnih hormonov, ki pripomorejo k uravnoteženju ženskega hormonskega sistema. V tej rastlini je tudi beta-ekdisteron, ki ima anabolne lastnosti – to pomeni, da krepi in gradi mišičje. Korenina sume vsebuje saponine, ki preprečujejo nenormalno rast celic, uravnavajo raven sladkorja v krvi in krvni tlak. Suma koristi ljudem pri številnih težavah, zato jo domačini imenujejo tudi »rastlina za vse stvari«. Verjamejo, da okrepi tudi delovanje drugih zdravilnih zelišč, zato jo ljudje v Amazoniji že stoletja redno uporabljajo v vsakdanji prehrani. Uporabljali so jo za večjo telesno vzdržljivost, energijo, odpornost, moč in vitalnost, za zdravljenje ran in kožnih izpuščajev ter zvečanje spolne energije. Sodobni znanstveniki, ki so raziskovali amazonsko zdravilstvo, so odkrili, da so domači zdravilci uporabljali sumo kot tonik za srce in žilje, osrednje živčevje, reproduktivni sistem in prebavila ter lajšanje nekaterih hormonskih težav ob menopavzi. Izsledki raziskav so pokazali, da vsebuje korenina te izredno zdravilne rastline skoraj vse aminokisline, veliko rudninskih snovi v sledovih (železo, magnezij, kobalt, silicijev dioksid in cink) in vitamine A, B1, B2, B6 in E. Vsebuje tudi veliko germanija, ki spodbuja imunski sistem. Rastlinske zdravilske formule Tudi rastlina maca, ki raste visoko v Andih, v tleh, obogatenih z rudninami, je povezana z rastlinsko zdravilsko formulo, imenovano sumacazon. Perujski tradicionalni zdravilci jo uporabljajo za zvečanje energije in vzdržljivosti, krepitev rodnosti, blaženje menstrualnih težav in menopavznih simptomov, zvečanje spolne moči, izboljšanje duševne jasnosti in spomina, zvečanje mišične napetosti in telesne vzdržljivosti. Z maco zdravijo moško impotenco, hormonsko neravnotežje in sindrom kronične utrujenosti. Domačini uživajo to rastlino redno, svežo ali suho, saj ima izmed vseh lokalnih pridelkov največjo prehransko vrednost. Vsebuje veliko sladkorjev, beljakovin, škroba ter eteričnih rudnin, posebno joda in železa. Z rastlinsko zdravilsko formulo sumacazon je povezano še duhovno delovanje rastlin muira puama – brazilskega grma in abute. Muira puamo so brazilski staroselci in zdravilci že stoletja uporabljali kot tonik za živčevje, prehransko dopolnilo za bolj zdravo delovanje spolnih funkcij in kot antirevmatik. Poznajo jo kot dober pripomoček za zdravljenje prebavil, živčno-mišičnih težav, revmatizma, spolne izčrpanosti in celo plešavosti. Uporabljajo jo za zdravljenje impotence, odpravljanje menstrualnih krčev in motenj osrednjega živčevja. Abuta je znana kot rastlina porodničark, z njo južnoameriški zdravilci že od nekdaj zdravijo ženske bolezni. Z abuto še vedno uravnotežajo hormonsko delovanje, znižujejo krvni tlak in lajšajo menstrualne težave. S koreninami te rastline so preprečevali naravne splave in ustavljali krvavenje v maternici. Amazonske porodničarke in zdravilke abuto zmeraj nosijo s seboj – z njo zdravijo menstrualne krče ter pred-in poporodne bolečine. Zdravilske skrivnosti domačinov Znanstveniki so že raziskali delovanje nekaterih amazonskih zelišč, učinke številnih drugih pa še vedno ugotavljajo. Med drugim izredno zdravilno učinkujejo rastline: clavillia, annatto, andiroba, aripari, mastruco, quebra pedra, jurubeba in tayuya. Clavillia je trajnica – domačini jo uporabljajo za uničevanje virusov, bakterij in zajedavcev. Rastlina vsebuje veliko aktivnih sestavin, na primer proteine, alkaloide in steroide. Annatto ali »našminkano drevo« ima plodove v rožnatordečih strokih – iz teh Indijanci že stoletja pripravljajo zdravilo za zniževanje krvnega tlaka, lajšanje zgage, kot ljubezenski napoj ali mazilo za odvračanje žuželk. Olje, pridobljeno iz te rastline, varuje pred ultravijoličnimi žarki. Andiroba je velikansko drevo, peščišča njegovih sadežev pa vsebujejo semena, iz katerih se pridobiva zdravilno olje. Olje imajo v vsakem gospodinjstvu in ga uporabljajo kot mazilo za zdravljenje mišičnih poškodb, kožnih izpuščajev, ureznin, vnetega tkiva in kožnih tumorjev. Koristi pri zdravljenju srbečice, na kožo ga nanašajo tudi pri okužbah z nekaterimi vrstami zajedavcev. Amazonski Indijanci uporabljajo olje za odganjanje insektov (bodisi kot samostojno mazilo ali pa pomešano z oljem iz semen rastline annatto). Iz lubja drevesa andiroba pripravljajo zdravilni poparek – uživajo ga kot zdravilo za zniževanje visoke vročine in odstranjevanje črvov iz prebavil. Zdravilni poparek po navadi pripravijo zelo preprosto: v posodo z vodo (ogreto na sobno temperaturo) dajo peščico lubja in ga tako pustijo čez noč, zjutraj pa pripravek popijejo. Aripari je drevo iz deževnega amazonskega pragozda, domačini ga najpogosteje uporabljajo za izdelavo čolnov. Iz ariparijevega lubja izdelajo pripravek za odpravljanje driske. S praškom, ki ga pridobivajo s finim mletjem ariparijevih listov, zdravijo tudi gnojne rane. Mastruco je znana, zelo aromatična tropska rastlina trpkega okusa. Zdravilo iz semen mastruca vsebuje posebne spojine, ki pripomorejo k zatiranju trihine (zvite in inkapsulirane gliste v mišičju okuženega prašiča ali človeka, katere ličinke povzročajo trihinelozo) in podančice (majhne, zelo tanke gliste, pogosto razširjene pri otrocih). Drugi posebni pripravek iz rastline pijejo domačini zato, da z njim uničujejo trakulje in druge črevesne zajedavce ter si zdravijo grižo. Poparek iz mastrucinih listov lajša težave pri napenjanju in astmi ter izboljšuje dihanje. Nekatere domačinke si s to rastlino lajšajo krče, uporabljajo pa jo tudi kot kontracepcijsko sredstvo. Mastruco blaži tudi porodne popadke. Iz listnatega grma quebra pedra – domačini ga imenujejo tudi raztreščeni kamen – pripravljajo zelo grenak čaj; pospešuje izločanje seča (diuretik), zdravi ledvične okužbe ter odpravlja ledvične in žolčne kamne. Delovanje te izredno zdravilne rastline preprečuje okužbe z virusom hepatitisa B – znanstveniki pa še vedno preskušajo njeno delovanje za zdravljenje hepatitisa in drugih bolezni jeter. Grm quebra pedra med drugim vsebuje še snovi, ki delujejo proti raku, rastlina pa je obogatena tudi s fenoli antioksidantov, ki pripomorejo k upočasnjevanju celičnega staranja. Jurubeba je med ljudmi zelo razširjena; iz nje pripravljajo čaj za lajšanje nelagodja, povezanega s čezmernim uživanjem hrane in alkohola. Čaj in izvleček iz jurubebe sta sicer splošno znani sredstvi za hitro lajšanje vsakršnega nelagodja. Čaj lajša slabo in neredno prebavo in, kot pravijo domačini, blaži celo vnetje jeter in vranice. Ljudje na območju Amazonije uporabljajo za zdravljenje vse dele jurubebe: liste, korenine in sadeže. Znanstveniki so namreč spoznali, da vsebuje ta rastlina alkaloide in zmes steroidsaponinov, imenovano panikulidin, ki najbrž pripomore k jurubebinim lastnostim za zdravljenje jeter. Med amazonskimi staroselci je razširjena tudi tayuya – uporabljajo jo predvsem kot analgetik. Vsebuje spojine, ki zavirajo širjenje raka, znanstveniki pa predvidevajo, da omenjene spojine najbrž zavirajo tudi pojavitev virusa Epstein-Barr (iz družine herpesvirusov). Tayuya menda odpravlja številne bolečine, še posebno bolečine živcev, glavobole in bolečine v hrbtenici. Uporabljajo jo tudi kot tonik za uravnavanje presnove, čiščenje krvi in zmanjševanje oteklin. Se bo amazonski pragozd spremenil v savano ali puščavo? Amazonski deževni pragozd, amazonska džungla ali Amazonija, je območje, poraslo z vlažnim širokolistnatim gozdom, ki prekriva večji del amazonske kotline (porečja reke Amazonke) v Južni Ameriki. Porečje Amazonke je največje porečje na svetu – razpostira se na sedmih milijonih kvadratnih kilometrov – od teh pa kar na pet in pol milijonih kvadratnih kilometrov raste deževni pragozd. Okrožje pripada devetim narodom. Večina (šestdeset odstotkov) pragozda je v Braziliji, manjši deleži pa pripadajo Peruju, Kolumbiji, Venezueli, Ekvadorju, Boliviji, republikama Gvajani in Surinam ter Francoski Gvajani. Amazonska džungla sestavlja več kot polovico preostanka pragozda na Zemlji in je območje, na katerem je največ tropskih živalskih in rastlinskih vrst na svetu. Okrajne amazonske rastline in živali so posebne in zato zelo zanimive za številne znanstvenike in druge raziskovalce z vsega sveta. V Amazoniji je na desettisoče različnih rastlinskih vrst. Nekateri strokovnjaki menijo, da je prav v amazonskem pragozdu največja biološka rastlinska raznolikost na planetu. Amazonski deževni pragozd se je razvil v eocenu (pred 56–34 milijoni let). Predvidevajo, da so se prvi ljudje v teh krajih naselili pred dobrimi enajst tisoči leti. Znanstveniki so vedno menili, da je amazonski pragozd le redko naseljen, češ da tukaj za več ljudi ni dovolj primerne zemlje. Antropologinja Betty Meggers je menila, da je na območju le 0,2 človeka na kvadratni kilometer. Amazonski domačini so se preživljali le z nabiralništvom in lovom, saj za poljedeljstvo niso imeli primernih obdelovalnih površin. Po raziskavah sodeč naj bi bilo leta 1500 na tem območju pet milijonov prebivalcev, leta 1900 milijon, leta 1980 pa samo še dvesto tisoč naseljencev. V dvajsetem stoletju so namreč začeli amazonske pragozdove načrtovano krčiti, češ da želijo pospešiti razvoj ozemlja in okrajnih prebivalcev. V zgodnjih šestdesetih letih so pri tem naleteli na težave, saj je bila notranjost deževnega gozda zelo težko dostopna, zato je ostajala nedotaknjena in nepoškodovana. Redki kmetje, ki so se leta 1960 naselili na obrobju pragozda, so le težko kultivirali ozemlje in obdelovali polja, saj je med deževnim obdobjem zemlja izgubila rodovitnost. Zato so se kmetje nenehno selili in iskali boljšo zemljo. Leta 1970 so začeli graditi tudi transamazonsko avtocesto – ta pa je pomenila za to območje največjo grožnjo. Iz strahu pred grozečo okoljsko škodo, ki bi jo nadaljnja graditev povzročila vsemu planetu, ceste doslej še niso dokončali. Zaradi izsekavanja dreves so se v Amazoniji začele dogajati velike podnebne spremembe – leta 2005 so imeli na območju največjo sušo v zadnjih sto letih. Leta 2010 je bila v krajini druga, še hujša uničujoča suša – propadlo in odmrlo je veliko rastlinstva. Izsekavanje je namreč v tropskem gozdu povzročilo drastične podnebne spremembe, in če se bo nadaljevalo – menijo okoljski strokovnjaki – bo začel gozd naglo umirati. Spremenil se bo v savano (travnato krajino z redkimi grmi in drevesi) ali puščavo. To pa bo pogubno vplivalo na svetovno podnebje in ga uničevalo. Alja Ovsenšek; objavljeno v reviji AURA št. 290, oktober 2013 Fotografija: www.sciencemag.org


Spletni svetovalec | Društvo Mali delničarji Slovenije Kateri podsklad izbrati - PSP PIKA - obvezniški, PSP ŽIVA - delniški, PS MODRA LINIJA -delniški ali PSP OPTIMA - sklad skladov? Kako postanem vlagatelj podskladov PSP PIKA - obvezniški, PSP ŽIVA - delniški, PSP MODRA LINIJA - delniški in PSP OPTIMA - sklad skladov? Med željami za vrh Evrope tudi Iličić Kreslinova hči že prava lepotica


Home > Review > Steroids > Steroidi Kratkoročni In Dolgoročni Učinki Steroidi Kratkoročni in dolgoročni učinki . Ali želite, da imajo odlično pogledate tip telesa? Obrabljen za tek in skače, da bi bilo resnično? No, vaša želja, ker je odlično telesno zgradbo z veseljem terapijami je izvedljivo, če jemljete steroide, dodatke po zdravljenju telesne strukture. Ob steroidov bo to res? Ali je varno? To bo dobro ali pa samo ponaredek deluje? Kje lahko kupim, da steroidov? No, tisti, skrb, da bi lahko najti odgovor v naši spletni strani tukaj, začeli dovolijo je razbrati vaš odgovor, navedene spodaj. Morda zdaj veste, steroidov, saj je športna dejavnost napolnil. No, Steroidi je dodatek, ki ga naravne snovi. To pomeni, da je (steroidi) varno uporabljati kot dodatek v telesu strukture zdravljenja. Steroidi vam bodo pomagali ohraniti svoje programe strukturo telesa. To vam bo omogočilo, da se vaše telo stavbe, ki želite hitro v nasprotju s samo delaš nekaj športne aktivnosti, kot so tek. Ob Steroidi bo zagotovo ohranjanje telesne zgradbe učinkovito namesto da bi druge dodatke ali pa preprosto delaš nekaj športne aktivnosti. Hočeš več (steroidov) v programu gradnjo telesa? No dobiti najboljše steroidov samo na nas. Zakaj? Kajti obstaja cel kup spletna nakup, vendar vrhunsko kakovost ni všeč naš predmet. No, mogoče najboljši steroidi, ki jih želite hitro pridobiti na naši spletni strani. Nudimo optimalno storitev, kot tudi hitro za nakup izdelka, tako da ne čakati na svoje, da je to velik element v našem mestu. Torej ne želite, da imamo postavko obdržati idealno strukturo telesa? No to je enostavno, ko boste kliknili naša spletna povezava podajamo zaradi dejstva, da boste dobili (steroidi) le z enim klikom samo. Naša spletna stran bo zagotovo vam najboljšo rešitev in na izkušnjah internet nabavi. Zagotavljamo vam, da je naša steroidi element ostane v čudoviti visoki kakovosti. Torej, obiščite našo spletno stran in kupite steroidov, ki jih želite takoj. V svojem srcu, saj veš steroidov zlorab ne more pripravljen. In tvoje srce vam pove dejstvo. Tudi takrat, ko je uporaba za zdravljenje kliničnih težav, anabolični steroidi imajo vse vrste običajnih stranskih učinkov. V anaboličnih steroidov, ki jih poklicni športniki zlorabljeni, so sintetične različice testosterona, moškega hormona. Obe moški in ženske seveda ustvariti testosterona. Toda tako kot vsi hormonskih sredstev -, ki nadzorujejo telo je veliko osnovnih funkcij - metanje lastnega testosterona iz ravnotežja lahko imela precejšnje posledice. All-in-all, je 24 tipične vrste steroidov; ti 24 stojalo za anabolični androgeni steroidi, ki jih vse, ki dopolnjuje s takšnimi hormonskih sredstev za vsako dejavnika lahko uporabijo; medtem ko se lahko odkrili drugi, so zelo redki. V tej skupini je še enkrat imamo veliko vrst steroidov; nešteto oblik, variante in derivati, pa tudi obstaja veliko, da lahko včasih zdi malo veliko. Obstajajo anaboličnih steroidov, ki so strogo uporabljeni za funkcije uspešnosti, tistih, ki rabi predvsem v zdravilne smislu, kot tudi očitno, da tisti, ki prešli na obeh področjih; zadnji predstavlja večino. Potem bi lahko razčleniti vrste steroidov s posebno kategorijo hormona ali celo njegovo obliko (-e) uprave; kot lahko vidite, lahko ta razvoj različnih alternativ med katerimi lahko izbirate. Očitno je, da obstajajo posebne vrste steroidov praktično nihče ne bo zagotovo vedno pred uporabo; so se dejansko že zdavnaj potegnil s trga, vse trge, ali pa si samo tako redko, da bi se le našel v zelo podrobnosti lokacijah po vsem svetu. Z vsem tem v mislih, nameravamo upoštevati vrste steroidov lahko dejansko izkoriščale, tiste, ki so resnično možnost za razsuti tovor. Pri tem smo dejansko seznanil s 24 najbolj tipičnih steroide kot boste izvedeli več o vsak eno s klikom na spletno povezavo spodaj navedene. Prispeva k kaj drugi navedeno, kot vse naravne bodybuilder, obstaja le določena količina mišične mase, da bi lahko pridobili. Tisti, počaščen z zelo veliko genov, ki bi lahko zgradili veliko več mišic kot tudi pogledati bulkier po znižani telesne maščobe, skupaj s tem, da je veliko bolj močnejši. Steroidi povečajo mišično sintezo proteina tkivnega in posledico visoko pozitivno bilanc dušika, pozicioniranje telo v zelo anabolični (bodybuilding) stanju. Tako lahko še več mišic biti zgrajena v krajšem obdobju. obdobje okrevanja dodatno shorterned, zato povečanje količine-krat (frekvence), mišična skupina tkivo, se lahko usposobijo v enem tednu. Bodybuilderji prej izkoriščena jim, da si opomore asap, kakor tudi dodana graditi velikosti, medtem ko dodatno osredotoča na estetskih pritožbah, pa bodybuilderji od danes zaradi zlorabe steroidov, HGH, inzulin, itd, da si še bolj bulkier. Sodniki še večjo vrednost mase v primerjavi z estetske pritožbe. Nekateri ljudje želijo dokončati na velikih faze, če ne preveri anaboličnih dodatkov sploh. Večinoma, ker so te velike priložnosti, sponzoriranih s strani podjetij, ki prodajajo dodatke, kot so sirotkine beljakovine in tudi pre-vaja. Blagovne znamke financiranje poklicnih športnikov, da popolne v programih zaradi dejstva, da je zelo težko, da bi denar z gradnjo mišic. Pomislite na to, če je velik fant trdi, da je omogoča uporabo sirotke z blagovno znamko x, boste zagotovo, da boste zagotovo pridobili enake rezultate, kot to osebo. Unknowning da se človek ne sprejema dodatka sploh. Poleg tega je ena odločilni dejavnik je dejstvo, da je competetition uporablja steroide. Ni načina, da zmago od konkurentov, ko ste upoštevati tudi vse naravno bodybuilding, pa tudi niso. Posamezniki, ki se uporabljajo kot zloraba anaboličnih steroidov stori za vplive, povezane z izboljšano fizično učinkovitost in rast mišic. Vendar pa s temi pomenilo izboljšav v vzdržljivosti in tudi lahko uspešnost pride veliko nezaželenih začasnih rezultatov, ki vključujejo: akne, stanje duha, gugalnice, izčrpanost, nemir / tesnoba, zmanjšana lakoto, Trouble počiva, znižali število semenčic, impotenca. Glede na to, da so Anabolics steroidi pogosto tekočine, ki so v infuziji desno na lokacijah mišičnega tkiva, nekateri morda opazili injekcijo spletne strani z okužbami in otekline. Če se uporablja steroid smetana, bi lahko prišlo do opazen vonj. Glede na to, da so anabolični steroidi sintetične oblike testosterona, bodo zagotovo vplivali na večino lastnosti spola v osebi zlorabil materiala. V tistih, ki pri odmerkih do 100-krat na zdravstveno ustreznih ravneh, bo več negativnih učinkov, ki jih steroidi sprožijo potekajo. neželeni učinki steroidov "vključujejo: Krčenje mod, Pretirana poraščenost pri ženskah, krepitev glasu pri ženskah, razvoj celic v tkivu prsi pri moških, vprašanja rodnosti, težave s srcem, povišan krvni tlak, hitro nihanje razpoloženja, manija, Možganska kap, menstruacija nepravilnosti, za dame. Obstaja več različnih drugih dejavnikov, zakaj ljudje Nakup steroidov. Najverjetneje eden izmed najbolj pogost teh razlogov je pomagati posameznikom razviti svoje telo. Kljub temu, da učinki teh zdravil presegajo samo povečanje mišične mase. Ko so anabolični steroidi sprejeti v odgovornih količinah, kot so dopolnjene z dobro vzdrževana in dovolj načrt prehrane, ki jih lahko v resnici povečati pomoč telesne teže in pomoč nekaterih posameznikih vzpostaviti večjo mišično žilavost v primerjavi s tem, kar bi telo zagotovo pridobi z vadbo kot tudi sam načrt prehrane. Za tiste, ki želijo kupiti steroidov, dejstvo pa je, da je res zelo pogosto, da bi našli prodajalci anaboličnih zdravil. V bistvu obstajajo tri različne vrste prodajalci na črnem trgu steroidi. Začetna vrsta ljudi, ki uživajo take podvige vključujejo tiste, ki se pripoznajo neposredno, kot so fitness center fitnes inštruktorjev in drugih posameznikov, ki izobražujejo z vami v točno isto telovadnico. Nič nenavadnega ni, da se odkrijejo take vire, ker ljudje, ki želijo izboljšati svojo graditi prek uporabo steroidov običajno skupnih ciljev glede telovaditi, kot tudi sodelujejo v tekmovalnih športih. Kako Se Znebiti Steroidov Akne Najslabše Steroidi Za Izpadanje Las Škodljivi Učinki Anaboličnih Steroidov Varne Steroidi Graditi Mišice Steroid Shot Alergije Neželeni Učinki Steroid Injection V Knee Neželeni Učinki Steroidi Za ženske, Da Izgubijo Težo Hitro Nesteroidna Protivnetno Zdravila Blagovne Znamke Aktualna Steroidov Za Izpadanje Las


Incident na Fursu: moški z golf palico razbil vrata


text: Sv. Ana - Kam.si Doma Izleti Ljubljansko barje Sv. Ana Sv. Ana je postavljena strmo nad starim Podpeškim kamnolomom. Hrib je kakor velikanski pomol potisnjen nad Barje, zato je razgled s ploščadi okoli cerkve osupljivo lep in prostran, saj sega po vsem Ljubljanskem barju od Škofljice do Vrhnike. Cerkev sv. Ane v sedanji obliki je s konca 16. stoletja, sezidana je na temeljih stare gotske cerkve. Glavni romarski shod je na nedeljo po sv. Ani (26. julij).


#orgazem#davljenje#slačenje#Igre #fukanje v rit#ejakulacija#davljenje#ljubljenje #lizanje rite#pride na njeno rit#deepthroat#fukanje #fukanje v rit#lizanje rite#poskakovanje#ples #igranje z dildom#požiranje#lovense#Igre #zalita s spermo#fafanje tiča#drkanje#kajenje #sperma po obrazu#prsti#masturbiranje#fukanje jošk #analna igra#izmenjava sperme#flashanje#drkanje #fukanje parov#orgazmiranje#dvojna penetracija#sanjanje #pogovori#sanjanje#hard fukanje#drkanje #orgazem#ejakulacija#drkanje#sesanje #zalita s spermo#sanjanje#sesanje#Kralj sobe #fukanje riti#zalita s spermo#pride vanjo#prsti #pride na njeno rit#sperma po obrazu#dildofuk#dildo #facial#na roko#drkanje#vlečenje #campredstava#drkanje#nagajanje#med joški #ples#deepthroat#flashanje#med joški #campredstava#ejakulacija#davljenje#nagajanje #analna igra#iz riti v usta#masturbiranje#sperma po joških #analna igra#zalita s spermo#sperma v usta#Kralj sobe #fukanje v rit#sperma po obrazu#hard fukanje#sperma po joških #campredstava#izmenjava sperme#uživanje#Kralj sobe #prsti in rita#fukanje riti#prsti#lizanje #pogovori#zalita s spermo#izmenjava sperme#nagajanje #lizanje jajc#fafanje kurca#orgazem#facial #pogovori#pride vanjo#vlečenje#lovense #orgazmiranje#sanjanje#prsti#ljubljenje #zalita s spermo#sperma v usta#masturbiranje#Igre #zalita s spermo#ples#drkanje#lizanje #analna igra#fukanje v rit#izmenjava sperme#fukanje s stopali #campredstava#sperma v usta#orgazem#ples #fukanje#davljenje#masaža#Kralj sobe #sesanje jajc#pride vanjo#na roko#med joški #analna igra#izmenjava sperme#ples#vlečenje #fukanje v rit#dildofuk#flashanje#ohmibod #sesanje#igranje z dildom#hard fukanje#nagajanje


text: Zgodi se, da potrebujemo določeno informacijo in sploh ne vemo, kako bi prišli do nje ter kje bi začeli z iskanjem. Da bi tudi vam olajšali težave z izbiro, vam tukaj ponujamo izbor informacijskih virov, ki zadevajo izključno področje turizma, s kratko predstavitvijo institucij, ki zagotavljajo te podatke. ETC (Evropska potovalna komisija) UNWATO (Svetovna turistična organizacija)


text: Pomoč pri poslovnih dogodkih in poslovnem komuniciranju – Refugees Welcome By refwelcomy on 2020-12-08 2020-11-27 Poslovno komuniciranje je v času številne konkurence na trgu izjemno pomembno. V kolikor imate svoje podjetje in si želite zapeljati svoje oglaševanje, dogodke ali razne storitve na kar najboljši način, potem vam svetujemo tudi to, da za pomoč pri poslovnem komuniciranju prosite strokovnjake. Na našem trgu namreč lahko najdete kar nekaj podjetij oziroma strokovnjakov, ki imajo na področju poslovne komunikacije veliko znanja in izkušenj oziroma vam lahko pomagajo pri vaših storitvah. Prav tako lahko najdete strokovnjake, ki bodo poskrbeli za pomoč pri poslovnih dogodkih, v kolikor si želite pripraviti poslovni dogodek za vaše stranke ali poslovne partnerje. Kje lahko najdete pomoč za poslovne dogodke in poslovno komuniciranje? V kolikor iščete tovrstne storitve potem vam svetujem, da obiščete splet in tam vpišete, da iščete storitve v okviru poslovnih dogodkov in poslovnega komuniciranja. Tako boste na hiter način prišli do različnih rezultatov ter boste lahko s primerjavo ponudb med sabo našli tistega ponudnika, ki vam bo najbolj ustrezal. Koga vam priporočamo za pomoč pri poslovnih dogodkih in poslovnem komuniciranju? Na tem mestu vam svetujemo, da se za poslovne dogodke in komuniciranje obrnete na agencijo Vodik marketing. Gre namreč za agencijo, ki ima na tem področju za sabo že številne zadovoljne stranke in katere strokovnjaki, vam bodo gotovo znali odlično svetovati pri ustvarjanju vaših uspehov. Na njihovi spletni strani si lahko preberete več glede poslovnih dogodkov in poslovnega komuniciranja oziroma kontaktirate osebje podjetja, v kolikor imate kakšna dodatna vprašanja. Preverite tudi vi ponudbo poslovnih dogodkov in poslovnega komuniciranja pri omenjeni agenciji.


text: Polepšajte si kuhinjsko steklo z unikatno grafiko ali čudovito fotografijo Vse kuhinjske fototapete so pripravljene v našem grafičnem studiu V spodnji galeriji si lahko ogledate fototapete iz naše ponudbe Okvirna cena kuhinjskih fototapet je 50 eur m2. V ceni je vključenih do 5 računalniških simulacij, priprava za tisk, tisk na prozorno folijo, ter bela folija za ozadje, gladilec folije in navodila za uporabo. Seveda pa Vam izdelamo tudi čisto unikatno fototapeto, prilagojeno Vaši kuhinji. Postopek naročila: Sporočite nam željene dimenzije kuhinjske tapete, sliko kuhinje ter izbrane motive. Na podlagi posredovanih podatkov, Vam bomo pripravili ponudbo in po potrditvi ponudbe še predogled oz. simulacije. Dobavni rok je 3 delovne dni po izboru grafične predloge in prejetem plačilu. Možno je nakazilo na TRR ali plačilo preko PayPal. V primeru, da potrebujete kompletno oblogo s steklom, tapeto, dostavo in montažo, si oglejte www.fuzija.si


setveni nasveti za 13. april Danes do 17h je NEUGODNO od 17h naprej pa je ugodno za delo z listnatimi rastlinami. Sedaj je zadnji čas za sajenje brokolija in cvetače, če želimo pridelek še pred poletjem. Ravno tako moramo pohiteti z zgodnjim zeljem, kolerabico in listnimi ohrovti. Priporočam sorte zgodnjega zelja: belo zelje Express s koničastimi glavami, Junijsko rano, Derbi day z okroglimi glavami, rdeče zelje Amarant z okroglimi glavami in rdeče zelje Kalibos s koničastimi glavami. Za delo z rastlinami: od 17h naprej impulz voda – pospeši rast zelenih delov rastline, zato se posvečamo listnatim rastlinam.


- izdaja soglasja k projektnim rešitvam,


text: 2 . etapa: Aljaž Jarc dolgo časa v begu | Radio Krka – Dolenjska v srcu 2 . etapa: Aljaž Jarc dolgo časa v begu Cilj v Rogaški Slatini Sportida Drugo etapo Dirke po Sloveniji, od Ptuja do Rogaške Slatine, je po pričakovanju odločil sprint. Najmočnejši je bil eden od favoritov za takšne zaključke etap, Nizozemec Dylan Groenewegen (BikeExchange-Jayco), drugi je bil Belgijec Lionel Taminiaux (Alpecin-Fenix), tretji pa Nemec Pascal Ackermann (UAE). Tudi vsi najboljši v skupnem seštevku, Poljak Rafal Majka in naša Domen Novak ter Tadej Pogačar so v cilj prišli v času zmagovalca. Najboljši Slovenec je bil danes v tej skupini Matevž Govekar (Bahrain Victorius) na 9. mestu. Dobrih 174 km dolgo etapo je zaznamoval dolg pobeg šestih kolesarjev, med katerimi je bil tudi Aljaž Jarc (Adria Mobil). Glavnina jih je ujela 46 km pred ciljem. Na koncu je bil od kolesarjev novomeškega kluba najboljši David Per na 49. mestu, za zmagovalcem je zaostal 1:15 min. Z enakim zaostankom so v cilj prišli tudi Tilen Finkšt na 51., Aljaž Jarc na 54., Kristjan Hočevar na 64. in Kristijan Koren na 75. mestu. Nik Čemažar je bil 94., Gal Glivar pa 99., za najboljšimi sta zaostala slabih 11 minut. V skupnem seštevku je v zeleni majici še naprej Rafal Majka, ki ima 6 sekund prednosti pred Domnom Novakom in 8 sekund pred Tadejem Pogačarjem. Od kolesarjev Adrie Mobila je zdaj najboljši David Per, ki na 68. mestu zaostaja 14 minut in 36 sekund. Gal Glivar, je na 12. mestu v razvrstitvi za najboljšega mladega kolesarja, ki na dirki nosi belo majico. Za vodilnim v tej razvrstitvi, Čehom Vojtechom Repo, zaostaja 16:31 min. Aljaž Jarc: »Naša taktika je bila, da gre vsaj eden v pobeg, kar nam je uspelo. Dolgo časa smo se spredaj dobro držali, kljub temu, da smo imeli za beg precej neugoden veter, poleg tega pa zadaj tudi močne ekipe, odločene, da nas ujamejo in svojim sprinterjem pripravijo čim boljše izhodišče za zmago. Vprašanje je, če bodo imeli do zaključka dirke, še takšno priložnost. Ko nas je glavnina ujela in so se začeli novi napadi, sem se nekaj časa še držal prve skupine, potem pa žal ne več, saj sem v begu porabil preveč energije. Zadovoljen sem z opravljenim delom in z vzdušjem, ki so ga pripravili številni navijači ob trasi čudovite štajerske pokrajine.« Jutri bo na sporedu, 3. etapa, Žalec – Celjski grad (144,6 km), z dvema gorskima ciljema 2. kategorije.


text: Apolonij [apolónij] (), starogrški matematik, geometer in astronom, * 265 pr. n. št., Pergeja (sedaj Pamfilija, Anatolija, Turčija), † 170 pr. n. št., Aleksandrija ali pa verjetno Pergamon. Življenje in delo Apolonij je študiral v Muzeju (Museion) v Aleksandriji po Paposu pri Evklidovih učencih. Morda je bil celo Arhimedov učenec. Nato je poučeval in deloval v Aleksandriji in v Pergamonu, glavnemu mestu tedanjega helenističnega kraljestva zahodne Anatolije. Imenovali so ga »Veliki Geometer«. V Pergamu so tedaj podobno kot v Aleksandriji zgradili univerzo in knjižnico. Med bivanjem v Pergamonu je srečal Evdema in Atala. Pri raziskovanju stožnic je uporabljal algebrske metode. Analitična geometrija se je po delih Descartesa, de Fermata, Wallisa, de Witta, l'Hospitala in Newtona popolnoma osvobodila Apolonijeve algebrske metode leta 1748 z Eulerjevim delom Uvod v neskončno analizo (Introductio in analysin infinitorum). Apolonij je leta 225 pr. n. št. napisal razpravo v 8. knjigah O stožnicah (Razprava o koničnih presekih), od katerih se jih je ohranilo 7, toda 3 samo v arabskem prevodu. Prvo izdajo je napisal že v Pergamu. Prve tri knjige je v končni inačici posvetil Evdemu, ostale dele pa Atalu. Apolonij se je skliceval na svoje predhodnike Evklida, Nikotela in Konona, Arhimedovega učitelja in prijatelja. To je razprava o elipsi, paraboli in hiperboli, ki jih je predstavil kot preseke krožnega stožca, in ki se konča z obravnavanjem evolut stožnic. Te stožnice so znane še danes po imenih, ki jih je rabil Apolonij. Z njimi se Evklid še ni ukvarjal. Nanašajo se na določene ploščinske značilnosti teh krivulj, ki jih v današnji pisavi izražamo z enačbama (homogena oznaka, p, d sta pri Apoloniju daljici): (plus da hiperbolo, minus elipso). Tu pomeni parabola primero, elipsa primankljaj, hiperbola presežek. Apolonij ni poznal naše koordinatne metode, ker ni imel popolnejše algebrske pisave, ki jo je najbrž pod vplivom Evdoksove šole zavestno zavračal. Toda mnoge njegove rezultate lahko takoj prepišemo v koordinatni jezik, vključno z značilnostjo evolut, ki je istovetna s kartezično enačbo. Bistvo analitične geometrije je proučevanje geometrijskih mest z njihovimi enačbami in to je bilo prav gotovo znano Grkom, kar jim je služilo kot osnova za proučevanje stožnic. Tudi za druge Apolonijeve knjige lahko rečemo enako. Vsebujejo algebrsko geometrijo v geometrijskem in zato homogenem jeziku. Prve 4. knjige vsebujejo sistematično znanje stožnic, ki so ga razvili pred njim že Evklid, Aristej in Menehmo. Veliko je novih izrekov v 3. in 4. knjigi. Tukaj je Apolonij uvedel tudi pojme parabole, elipse in hiperbole. 5., 6. in 7. knjiga pa so popolnoma izvirne. Njegova nadarjenost se posebej kaže v 5. knjigi, kjer je obravnaval normale kot najmanjše in največje premice iz danih točk h krivulji (neodvisno od značilnosti tangent). Opisal je kako lahko narišemo veliko normal iz določenih točk, kako s konstrukcijo najdemo njihove najnižje točke in podal naloge določevanja središča ukrivljenosti v poljubni točki. Ti rezultati vodijo neposredno h kartezični enačbi za evolute stožnic. Pojavil se je Apolonijev tangentni problem, ki zahteva konstrukcijo kroga, ki se dotika treh danih krogov. Kroge lahko v lažjem primeru nadomestimo s premicami in točkami. V splošnem je 8 rešitev. Takšen krog je znan po imenu Apolonijev krog. Apolonijev krog je množica vseh točk v ravnini, katerih razdalji od dveh danih negibnih točk A in B na tej ravnini, imata stalno razmerje λ. Pri Apoloniju se je prvič v eksplicitni obliki pojavila zahteva, naj se pri geometrijskih konstrukcijah uporablja samo šestilo in ravnilo brez enot. To pomeni, da to ni bila tako splošno grška zahteva, kot se včasih misli. Njegovo teorijo epiciklov v astronomiji je po podatkih in zamislih povzel Hiparh. Apolonij je poskušal uskladiti Aristarhove in Evdoksove zamisli o gibanju planetov s svojim sestavom, v katerem se planeti gibljejo okrog Sonca, ta pa skupaj z njimi kroži okrog Zemlje. Podoben sestav je pozneje izdelal de Brahe. Apolonij je dokazal, da je gibanje planeta po ekscentričnem tiru enakovredno gibanju po epicikličnem, če je polmer epicikličnega tira enak razdalji do središča epicikla (deferentu), polmer epicikla pa je izsrednost. Po tej domnevi lahko gibanje zunanjih planetov pojasnimo tako, da jih pritrdimo na vrteče krogle, katerih središče kroži okrog Zemlje. Za razliko od epiciklov notranjih planetov Merkurja in Venere, katerih središče je bilo Sonce, so se središča epiciklov ostalih planetov izkazala le kot matematične točke. Še posebej so ga zanimale točke, v katerih planeti navidezno mirujejo. V arabščino je prevajal Apolonija Tabit. Apolonijeve knjige I-IV, V-II so prvič v latinščini izšle leta 1661. Njegovo drugo še ohranjeno delo O sorazmernem preseku (De sectione rationis) je delno iz arabščine prevedel leta 1706 Halley. Njegovo delo O valjasti vijačnici je omenjal D. Prokl. Evtokij je navedel, da je Apolonij v svojem delu Hitri prinos izračunal boljše približke za π od Arhimedovih približkov 22/7 in 223/71. O Apolonijevem delu je pozneje veliko pisal Papos. Papos je omenil še 5 izgubljenih Apolonijevih del O prostorskem preseku, O določenem preseku, Dotikališča, iz katerega izhaja Apolonijev tangentni problem, Poševnosti ali (Nakloni) in Prostorska ravnina. Mnogi so navajali tudi njegovo izgubljeno delo O gorečem ogledalu, ki obravnava optiko. Apolonij je pokazal, da se vzporedni svetlobni žarki na krogelnem zrcalu ne bodo odbijali v krogelno središče, kot so mislili pred njim. Raziskal je tudi značilnosti gorišč paraboličnih zrcal. Apolonij je napisal tudi delo Primerjava dodekaedra in ikozaedra, postavljena v isto kroglo. V delu z neznanim naslovom je Apolonij razvil svoj sistem tetrad, četvork. To je metoda zapisovanja in množenja velikih števil. V svojem izgubljenem delu O neurejenih iracionalnih razmerjih je naprej razvil Evdoksovo teorijo iracionalnih razmerij, opisane v 10. knjigi Evlidovih Elementov. Če bi se to delo ohranilo, bi verjetno pozneje Dedekind, Cantor, Weierstrass in drugi tvorci sodobne teorije iracionalnih števil poleg Evdoksovega črpali tudi iz tega Apolonijevega neohranjenega dela. Opombe Glej tudi Apolonijev izrek Apolonijeva mreža (Apolonijevo tesnilo) Descartesov izrek Starogrški matematiki Starogrški astronomi Grki v 2. stoletju pr. n. št. Grki v 3. stoletju pr. n. št.


text: zdravje psa | Blog.LovingPaw.si Recept: Zlata pasta iz kurkume Zagotovo si že slišala za slavno ''zlato pasto'', ki jo hvali večina lastnikov kosmatinčkov. Sigurno si se tudi že vprašala zakaj jo tako hvalijo? Zate imam preprost odgovor: Glavna sestavina zlate paste je kurkuma, ki ima ogromno zdravilnih lastnosti. Zakaj je kurkuma tako zdrava si lahko prebereš tukaj. Izdelava kurkumine zlate paste ti bo vzela okoli 15 do 20 minut... Zakaj je kurkuma tako zdrava za mojega psa ali muco? Zagotovo kurkumo poznaš že iz svoje kuhinje pa si vedela, da to ni samo odlična začimba ampak je zelo koristna tudi za tvojega kosmatinčka in tebe. Kurkuma se poleg ingverja uporablja v ajurvedski in kitajski medicini. Aktivna sestavina kurkume je zelo močan antioksidant, ki nevtralizira proste radikale, ki v telesu povzročajo boleča vnetja v sklepih. No pa, da ne boš... Tudi naši kužki se lahko kdaj prehladijo ali pa staknejo kakšno nezaželeno virozo. Vedno znova pa se lastniki sprašujemo, kaj so tisti prvi znaki, ko je kuža bolan. Preberite, kako naredite preprost test in ugotovite tisto prvo zdravstveno stanje ... Continue reading → Na 5. Kužkovem rojstnem dnevu sem spoznala dve krasni veterinarki Andrejo in Uršo. Mladi in perspektivni ljubiteljici živali delata na Kliniki na za male živali Trstenjak-Zajc v Ljubljani. Dogovorile smo se, da bosta odgovorili na prav vsako vaše vprašanje, ki ga boste zastavili v povezavi z zdravljem vašega ljubljenčka. Vprašanja lahko pošljete preko kontaktnega obrazca ali preko elektronskega naslova metka@loving-paw.com. [gallery ids="1195,1196" type="rectangular"] Continue reading → Človeška hrana, ki jo dnevno kuhamo, za psa ni naravna. Je preveč začinjena, soljena, pekoča in velikokrat polna raznih konzervansov, ki jih vsebujejo konzervirani in v tetrapakih pakirani izdelki. Nitrati, nitriti, sladkor, trans maščobe in natrijev glutaminat najdemo v veliko pripravljenih obrokih, ki so neprimerni za psa, pa tudi z človeka niso zdravi. Psu škodijo tudi žita, koruza, soja in riž, ki jih ljudje pogosto uporabljamo v svoji prehrani. Continue reading →


text: 1966 (MCMLXVI) je bilo navadno leto, ki se je po gregorijanskem koledarju začelo na soboto. Dogodki 1. januar - Jean-Bedel Bokassa prevzame oblast v Srednjeafriški republiki z državnim udarom. 10. januar - s podpisom mirovnega sporazuma v Taškentu se konča druga kašmirska vojna med Indijo in Pakistanom. 11. januar - v operativno uporabo pride ameriško izvidniško letalo Lockheed SR-71 »Blackbird«. 15. januar - v državnem udaru v Nigeriji pride na oblast vojaška hunta. 17. januar - po trčenju ameriškega strateškega bombnika B-52 in letečega tankerja padejo tri vodikove bombe blizu vasi Palomares v Španiji in še ena v morje. 19. januar - Indira Gandhi postane ministrska predsednica Indije. 3. februar - sovjetsko vesoljsko plovilo Luna 9 opravi prvi kontroliran pristanek na Luni. 14. februar - Avstralski dolar zamenja Avstralski funt kot avstralska valuta 1. marec - sovjetska vesoljska sonda Venera 3 pade na Venero in postane prvi predmet človeške izdelave, ki je pristal na drugem planetu. 11. marec - indonezijski predsednik Sukarno preda vso izvršno oblast generalu Suhartu. 27. marec - 20.000 budistov v Južnem Vietnamu protestira proti politiki vojaške vlade. 21. april - Haile Selassie I. prvič obišče Jamajko in se sreča z voditelji rastafarijanstva. 30. april - Anton LaVey ustanovi Satanovo Cerkev v San Franciscu. 16. maj - z razglasom Komunistične partije Kitajske se prične kulturna revolucija na Kitajskem. 26. maj - Gvajana postane neodvisna država. 28. junij - vojaška hunta v državnem udaru v Argentini odstavi predsednika Artura Umberta Illio in nastavi generala Juana Carlosa Onganío na oblast. 29. junij - vietnamska vojna: ameriška letala pričnejo bombardirati Hanoj in Hajfong. 30. junij - Francija izstopi iz zveze NATO. 11. – 30. julij - v Angliji poteka Svetovno prvenstvo v nogometu. 5. avgust - v New Yorku je položen temeljni kamen za World Trade Center. 13. avgust - v potresu v kraju Varto, provinca Muş, Turčija, umre preko 2000 ljudi, 10.000 je ranjenih. 24. avgust - ameriška rock skupina The Doors izda svoj prvi album. 1. september - potniško letalo na letu 105 družbe Britannia Airways strmoglavi med približevanjem brniškemu letališču, pri čemer umre 98 ljudi na krovu, najhujša letalska nesreča na ozemlju današnje Slovenije. 30. september - Bocvana postane neodvisna država Baldur von Schirach in Albert Speer sta izpuščena iz zapora Spandau. 4. oktober - britanska kolonija Basutoland se osamosvoji in prevzame ime Lesoto. 5. oktober - UNESCO sprejme dokument Priporočila o položaju učiteljev, kar danes obeležujemo kot svetovni dan učiteljev. 30. november - Barbados postane neodvisna država 1. december - Kurt Georg Kiesinger postane zahodnonemški kancler. neznan datum - na Združenem inštitutu za jedrske raziskave v Dubni (SSSR) prvič sintetizirajo kemijski element raderfordij Rojstva 1. januar - Ivica Dačić, srbski politik 8. januar - Romana Jordan, slovenska fizičarka in političarka, nekdanja evropska poslanka 29. januar - Romário, brazilski nogometaš 5. februar - Rok Petrovič, slovenski alpski smučar († 1993) 6. februar - Rick Astley, britanski glasbenik, pevec in tekstopisec 11. februar - Roman Kejžar, slovenski atlet 19. marec - Anja Rupel, slovenska pop pevka, radijska napovedovalka in novinarka 4. april - Finn Christian Jagge, norveški alpski smučar 7. april - Béla Mavrák, madžarski tenorist 11. april - Lisa Stansfield, angleška pevka 13. maj - Uroš Seljak, slovenski astrofizik in kozmolog 15. maj - Jiří Němec, češki nogometaš 16. maj - Janet Jackson, ameriška pevka 24. maj - Eric Cantona, francoski nogometaš, filmski igralec in trener 26. maj - Helena Bonham Carter, angleška igralka 13. junij - Grigorij Jakovljevič Perelman, ruski matematik 28. junij - John Cusack, ameriški igralec 7. avgust - Jimmy Wales, ameriški poslovnež 17. avgust - Rodney Mullen, ameriški rolkar 2. september - Olivier Panis, francoski dirkač Formule 1 27. september - Matjaž Zupan, slovenski smučarski skakalec in trener 9. oktober - David Cameron, britanski politik 20. oktober - Abu Musab al-Zarkavi, jordanski islamist in terorist († 2006) 24. oktober - Roman Abramovič, ruski poslovnež 8. november - Gordon Ramsay, škotski kuharski mojster in televizijski voditelj 11. november - Benedicta Boccoli, italijanska gledališka in filmska igralka 8. december - Sinéad O'Connor, irska pevka 13. december - Jure Zdovc, slovenski košarkar in trener 19. december - Alberto Tomba, italijanski alpski smučar 30. december - Lučka Počkaj, slovenska gledališka in filmska igralka Smrti 1. januar - Vincent Auriol, francoski politik (* 1884) 6. januar - Slavko Pengov, slovenski slikar (* 1908) 14. januar - Sergej Pavlovič Koroljov, ruski raketni inženir (* 1907) 31. januar - Dirk Brouwer, nizozemsko-ameriški astronom, geofizik (* 1902) 1. februar - Buster Keaton, ameriški igralec in režiser (* 1895) 20. februar - Chester William Nimitz, ameriški admiral (* 1885) 5. marec - Ana Andrejevna Ahmatova, ruska pesnica, pisateljica, literarna zgodovinarka, literarna kritičarka in prevajalka (* 1889) 10. marec - Frits Zernike, nizozemski fizik, nobelovec (* 1888) 11. marec - Josip Korošec, slovenski arheolog (* 1909) 10. april - Evelyn Waugh, angleški pisatelj (* 1903) 13. april - Abdul El Salem Mohamed Aref, iraški maršal in politik (* 1921) 8. junij - Anton Melik, slovenski geograf (* 1890) 20. junij - Marjan Kozina, slovenski skladatelj (* 1907) Georges Lemaître, belgijski teolog, astronom, matematik (* 1894) 30. junij - Giuseppe Farina, italijanski dirkač Formule 1 (* 1906) 12. julij - Daisecu Teitaro Suzuki, japonski budistični filozof (* 1870) 23. julij - Montgomery Clift, ameriški igralec (* 1920) 5. avgust - Mihajlo Rostohar, slovenski psiholog in politik (* 1878) 6. september - Hendrik Frensch Verwoerd, južnoafriški politik (* 1901) 21. september - Paul Reynaud, francoski politik (* 1878) 18. oktober - Elizabeth Arden, kanadsko-ameriška poslovnica (* 1884) 2. november - Peter Joseph William Debye, nizozemsko-ameriški fizik in kemik, nobelovec (* 1884) 2. december - L. E. J. Brouwer, nizozemski matematik in filozof (* 1881) 15. december - Walt Disney, ameriški producent, režiser, scenarist, igralec, animator, podjetnik in filantrop (* 1901) 27. december - Ernest Watson Burgess, ameriški sociolog (* 1886) Nobelove nagrade Fizika - Alfred Kastler Kemija - Robert Sanderson Mulliken Fiziologija ali medicina - Peyton Rous, Charles Brenton Huggins Književnost - Shmuel Yosef Agnon, Nelly Sachs Mir - ni bila podeljena


JUŽNA AZIJA, ZAMRZNJENA V ČASU Particija Britanske Indije na nominalno sekularno Indijo in muslimanski Pakistan je dogodek, ki izmed vseh zgodovinskih dogodkov do danes verjetno najbolj zaznamuje dinamiko južne Azije tako na mednarodnem kot notranjem nivoju. Še vedno nerazrešeno vprašanje suverenosti Kašmirja, volilna dinamika v Indiji in močan vpliv obveščevalnih služb na notranjo politiko v Pakistanu - vse to so procesi, za razumevanje katerih je ključno razumevanje obdobja particije dotedaj enotne Indije. V današnjem Repetitiu bomo v groben zrepetirali dejavnike, ki so pripeljali do particije, podrobneje pa se bomo posvetili procesu deljenja države in njenim posledicam. Indija se je na dve državi razdelila 15 avgusta 1947, postavitev mejne črte med novima državama pa je bila objavljena šele dva dni kasneje. Za nekaj ozadja, ki je pripeljalo do delitve, pa se vrnimo še približno stoletje dlje v zgodovino. V drugi polovici 19. stoletja se je v Indiji začela širiti dostopnost do izobrazbe, z njo pa tudi srednji sloj. Ta je zaposlitvene priložnosti dobil predvsem v razraščajoči državni upravi, deloma pa tudi v vzpostavljajoči se industriji. Izobrazba in selitev v mesta sta pripadnikom tega srednjega sloja vsaj deloma pretrgala obstoječe načine identifikacije, zakoreninjene v življenju na podeželju, kot so pripadnost nekemu območju, vasi in kasti. Njihovo mesto so zapolnili novi načini identifikacije, med njimi vera. Istočasno se je ta srednji razred vedno bolj politiziral in začel graditi nacionalistično gibanje proti britanski nadvladi. V ta nacionalizem pa so njegovi pripadniki začeli mešati verske identitete. Tako so vplivni intelektualci tistega časa, med njimi je posebej izpostavljen Bankim Chandra Chatterje, v indijski nacionalizem vnesli izrazito hindujsko noto in poveličevali obdobje antične hindujske Indije, srednjeveško Indijo pod muslimansko nadvlado pa razlagali kot obdobje okupacije. Po drugi strani so nekateri vodilni muslimanski intelektualci začeli nacionalistični boj prikazovati kot hindujski boj, ki bi, v kolikor bi uspel, ogrozil obstoj muslimanov v južni Aziji. Mešanje nacionalizma in verskih identitet je rezultiralo v pojavi tako imenovanega komunalizma. Slednji stoji na treh temeljih: prvič, da imajo ljudje iste vere enake interese v posvetnem življenju, drugič, da so posvetni interesi ljudi različnih ver različni, in v svoji skrajnejši obliki še tretjič, da so interesi ljudi različnih ver med seboj nezdružljivi. Verske razlike in konflikti so seveda v Indiji obstajali že pred britansko okupacijo. Po drugi strani pa je komunalizem, torej uporaba vere za politične namene, moderen pojav, ki je zrasel iz transformacije v industrijsko družbo z birokratsko državo. Pri tem je treba poudariti, da komunalistična ideologija, vsaj v svojih ekstremnejših oblikah v poznem 19. stoletju ni bila zelo vplivna. Kljub temu pa je bila dovolj vplivna, da je britanski viceroj Earl of Minto leta 1906 ugodil zahtevi muslimanskih komunalističnih ideologov po vzpostavitvi ločene volilne baze. Leta 1906 uvedene reforme, ki so prvič v Indiji uvedle volitve za predstavnike na nižji ravni, so torej uvedle dvojni volilni sistem, po katerem so določeno število predstavnikov volili pripadniki vseh verskih skupin, manjšo skupino predstavnikov pa so posebej izvolili izključno muslimani. Ti mu 2000 slimanski predstavniki so torej odgovarjali le muslimanskemu volilnemu telesu, kar je omogočilo vzpon na veri temelječe, komunalistične politike. Ali je bila uvedba ločenih volilnih baz del načrtne britanske strategije po principu “deli in vladaj”, je vprašljivo. Vsekakor pa Britancev to ni motilo, saj so vsaj malo prirezali peruti sicer dominantni nacionalistični stranki Indijski nacionalni kongres. A hkrati je dejstvo tudi, da največja muslimanska politična stranka, Muslimanska liga, ki je zastopala sprva mehko, nato pa vedno tršo komunalistično pozicijo, vse do druge svetovne vojne ni beležila velikih volilnih uspehov. Na zadnjih predvojnih volitvah v provincialne parlamente leta 1937 Muslimanska liga ni uspela sestaviti vlade niti v eni provinci, Indijski nacionalni kongres pa je slavil v osmih, vključno z večinsko muslimanskimi. Podpora Muslimanski ligi pa je zrasla med drugo svetovno vojno. Že pred vojno je bilo jasno, da bodo Britanci v bližnji prihodnosti morali zapustiti Indijo. Ko je britanski viceroj Lord Linlithgow leta 1939 brez posvetovanja z domačimi politiki razglasil, da je Indija v vojni z Nemčijob je to povzročilo protestni odstop vodilnih politikov Indijskega nacionalnega kongresa. Ti so tri leta kasneje sprožili kampanjo državljanske nepokorščine, poznano kot “Quit India movement”, ki je Britance pozivala k umiku iz Indije. Britanske oblasti so posledično aretirale celotno vodstvo Indijskega nacionalnega kongresa, ki je ostalo za zapahi do konca vojne. Muslimanska liga pa je po drugi strani podprla britansko razglasitev vojne. Njeno vodstvo je bilo med vojno na prostosti in je medtem, ko so bili voditelji Indijskega nacionalnega kongresa za zapahi, uspešno širilo prisotnost Muslimanske lige na terenu. Po koncu druge svetovne vojne, v kateri je britanske nacionalne interese izvrševalo tudi več milijonov indijskih vojakov, je bila indijska neodvisnost samo še vprašanje časa. Da bi lahko suverenost prenesli na novo, čim bolj reprezentativno indijsko vlado, so Britanci decembra 1945 organizirali volitve v provincialne parlamente in centralni parlament. Indija je bila po vojni gospodarsko in socialno opustošena. Celotno gospodarstvo je bilo v preteklih letih usmerjeno v potrebe vojne. Najhujši primer tovrstne politike je bilo preusmerjanje hrane za potrebe vojske, ki je v kombinaciji z nezanesljivimi statistikami rezultiralo v bengalski lakoti leta 1943, v kateri je umrlo približno 3 milijone Indijcev. V istem obdobju - v prvi polovici leta 1943 - pa je Indija izvozila 70 tisoč ton riža, kar bi zadostovalo za preživetje več sto tisoč oseb za celo leto. Še v letu 1946 je bila približno polovica prebivalstva Indije podvržena racioniranju hrane. Upoštevajoč kritično socialno situacijo, sta tako Indijski nacionalni kongres kot Muslimanska liga v predvolilni kampanji pred povojnimi volitvami sprva poudarjala socialno politiko. Obljubljala sta prevzem nadzora nad gospodarstvom, zagon kmetijstva in konec racioniranja. A kaj hitro se je izkazalo, da sta njuna programa na socialnem in gospodarskem področju bolj kot ne enaka. Kampanja se je zato začela vrteti okoli glavne razlike med strankama: zahteve po vzpostavitvi Pakistana. Muslimanska liga je zahtevala Pakistan kot ločeno domovino za indijske muslimane, čeprav, kot bomo slišali v nadaljevanju, natančna oblika, ki naj bi jo zavzel Pakistan, ni bila jasna. Indijski nacionalni kongres na drugi strani ni odstopal od koncepta enotne in sekularne Indije. Rezultati volitev, dokončno objavljeni marca 1946, so idejo o enotni Indiji razblinili. Indijski nacionalni kongres je sicer po številu glasov in osvojenih sedežev volitve zmagal. A Muslimanski ligi je uspelo osvojiti vse glasove ločenega muslimanskega volilnega telesa, s čimer zahteve po Pakistanu ni bilo več mogoče ignorirati. Pakistan je postal realnost, odprto pa je ostajalo vprašanje, kakšno obliko bo zavzel. Medtem ko so se na politični ravni odvijala pogajanja glede prihodnosti države, so politične sile na obeh straneh mobilizirale svoje podpornike po verskih linijah. Muslimanska liga je tako za 16. avgust 1946 v vzhodnem mestu Kalkuta razglasila “dan direktne akcije”, s katerim naj bi muslimani pokazali svojo podporo Pakistanu. V naslednjih treh dneh je v versko motiviranih pogromih umrlo 4 tisoč ljudi, več kot 10 tisoč jih je bilo ranjenih. Komajda zakrinkan poziv političnega vodstva k nasilju ponazarja oglas, ki se je dotičnega dne pojavil v časopisih: “Danes je dan direktne akcije. Danes indijski muslimani posvečajo svoje življenje in vse premoženje cilju svobode. Danes naj vsak musliman pri Alahu priseže, da se bo upiral agresiji. Direktna akcija je zdaj edina pot. Ker so ponudili mir, a mir je bil zavrnjen. Ker so spoštovali dogovor in bili izdani. Ker so razglasili zmago, ponujeno pa jim je bilo suženjstvo. Zdaj lahko samo sila ubrani pravico.” Jeseni leta 1946 so se podobni pogromi in medversko nasilje razširili po celotni severni Indiji od vzhoda do zahoda, nekoliko mirnejši je ostal le južni del polotoka. Kljub temu da so se glede zahteve po Pakistanu bili ulični boji, vsebina te zahteve ni bila jasno definirana. Pakistan je bil koncipiran primarno kot točka političnega programa, namenjena poenotenju sicer razdrobljenih muslimanov širom Indije na eni strani in na drugi strani kot pogajalska pozicija, s katero bi si muslimani lahko izborili vsaj avtonomijo. Natančna oblika, ki naj bi jo zavzel ta mitološki Pakistan v realnosti, ni bila prioriteta politikov, ki so ga zagovarjali. To je pripeljalo v širok razpon pričakovanj. Za nekatere je bil Pakistan zgolj abstraktna ideja o varnosti muslimanske manjšine, za druge zvezna država z visoko stopnjo avtonomije v enotni Indiji, za tretje pa suverena država. Tudi tisti, ki so si ga zamišljali kot suvereno državo, niso imeli enotne predstave, katero ozemlje naj bi obsegal. Na propagandnih letakih so krožile različne karte bodoče islamske republike: na nekaterih je Pakistan zavzemal skoraj celotno indijsko podcelino, na drugih je bil sestavljen iz veliko majhnih državic na območjih, kjer so muslimani predstavljali večjo manjšino, na tretjih se je raztezal približno čez območje, ki ga zavzema danes, občasno pa je bilo dodano še ozemlje države Hiderabad na jugu podceline. Ključno za razumevanje procesa particije Indije je torej, da nanjo ne gledamo iz današnjega vidika, ko imamo pred seboj karto, na kateri je jasno razmejeno ozemlje Pakistana in Indije, temveč iz takratnega vidika, ko je bil status in morebitni ozemeljski obseg Pakistana neznanka. Da ponazorimo manko predstave o obsegu Pakistana pred particijo tudi med njegovimi najbolj zagnanimi podporniki, citirajmo Begum Ikramullah, 2000 eno izmed vidnejših voditeljic Muslimanske lige, ki je kasneje zapisala: “Meje Pakistana niso bile definirane in nikoli si nismo predstavljali, da Delhi ne bo znotraj njegovih meja.” Ena izmed glavnih posledic particije je bila množična migracija ljudi čez novo mejno črto v obe smeri in spremljajoči versko motivirani pokoli. K temu se bomo vrnili čez nekaj minut, na tej točki pa izpostavimo, da tudi masovne migracije ljudi kot posledice particije leta 1945 in 46 niso bile del javne predstave o particiji. Voditelji na obeh straneh so zagotavljali, da bodo njihove države ostale odprte do pripadnikov drugih ver. Mnogi so zagovarjali tezo, da je ozemlje indijske podceline zgodovinsko in gospodarsko tako povezano, da se bosta Indija in Pakistan, četudi se bosta res ozemeljsko razdelila, slej kot prej združila nazaj v enotno državo ali pa vsaj povezala v močno gospodarsko povezavo s prostim pretokom ljudi. Tok dogodkov je stekel drugače, a k temu se vrnemo nekoliko kasneje. Še ena nejasnost o teritorialnem obsegu novonastalih držav je izhajala iz nedorečenega statusa knežjih držav. Britanci namreč nikoli niso neposredno nadzorovali celotne Indije, pač pa so del ozemlja upravljali preko nominalno neodvisnih, a nedvomno probritanskih voditeljev knežjih držav. V času particije Indije je bilo takšnih držav 565, v njih je živela četrtina prebivalstva, tvorile pa so več kot tretjino skupnega ozemlja. Večina teh državic je bila majhnih: okoli 200 jih je imelo ozemlje manjše od 25 kvadratnih kilometrov. A med njimi so bile tudi nekatere večje, ki bi dejansko lahko obstale kot samostojne države. Med njimi sta bili najvidnejši Hiderabad ter Jamu in Kašmir. Kljub temu, da so knežje države zavzemale znaten del indijskega ozemlja in prebivalstva, se z njihovim statusom v bodoči samostojni Indiji ni nihče ukvarjal. Britanski vladni vir je za Times of India le dober mesec pred britanskim dokončnim umikom s podceline povedal, da začenjajo razmišljati o njihovem statusu. Nekatere večje knežje države, med njimi Hiderabad in Bhopal, so medtem začele izdelovati plane za vzpostavitev samostojne države, spet druge, na primer Jamu in Kašmir, so zaradi verske raznolikosti in močne lokalne identitete nihale med samostojnostjo ter priključitvijo eni ali drugi državi. Večina se jih je na koncu prostovoljno priključila eni ali drugi državi. Dve, Hiderabad in Kalat, sta bili priključeni s silo. Suverenost nad območjem Kašmirja pa nikoli ni bila dokončno razrešena. Kašmirski konflikt je, kot je mnogokrat opisan, res nedokončana zgodba particije in priča o kaotičnosti tega procesa. Particija Indije je bila torej kaotičen, nepremišljen proces, z mnogimi neznankami, od tega, ali bo Pakistan res samostojna država in katero ozemlje naj bi zavzemal, preko preziranja možnosti masovnih migracij pa do odprtega vprašanja suverenosti knežjih držav. H kaotičnosti je močno pripomogel tudi izjemno kratek časovni okvir. Rezultati volitev, ki so napovedali neizbežnost ustanovitve Pakistana, so bili znani marca 1946. Februarja prihodnje leto je britanska vlada napovedala, da se bo iz Indije dokončno umaknila najkasneje do sredine leta 1948. 3. junija 1947 pa so pogajalske strani, torej Britanci, Indijski nacionalni kongres, Muslimanska liga in predstavniki manjšine Sikhov oznanile, da bo Indija neodvisnost dosegla 15. avgusta isto leto - torej skoraj leto dni pred napovedanim datumom in le dobra dva meseca od trenutka dogovora. V istem nagovoru so dali jasno vedeti, da pogajanja o mogoči federalni ureditvi niso uspela in da se bo Indija razdelila na dve državi: Indijo in Pakistan. A še takrat, torej dva meseca pred particijo, razdelitev ozemlja med državama, status knežjih držav in usoda ljudi, ki bodo po verskih prepričanjih sodeč padli na napačno stran meje, niso bili znani. 8. julija, torej dober mesec pred particijo, je v Indijo prispel Cyril Radcliffe, katerega naloga je bila določiti mejo med državama. Radcliffe, sicer priznan pravnik pred tem nikoli ni bil v Indiji. Mejno črto, še danes poznano kot Radcliffovo črto, je, skupaj z ekipo, risal brez poznavanja lokalnih razmer in izključno na podlagi statističnih podatkov o verski pripadnosti prebivalstva. Cenzus, iz katerega je izhajala statistika, je bil iz predvojnih časov in že v času nastanka vprašljive kvalitete. Radcliffova ekipa nikoli ni obiskala območij, preko katerih je potekala meja in ni upoštevala lokalnih zgodovinskih, geografskih, kulturnih, gospodarskih ali drugih specifik. Območja z večinsko muslimanskim prebivalstvom so padla v Pakistan, druga v Indijo. Mejna črta je odrezala kmetijske površine od namakalnih virov, industrijske centre od surovinskega zaledja in skupnosti od mest kulturnega ali verskega pomena. Če nepremišljenost in nepripravljenost particije slučajno še ni bila dovolj poudarjena, povejmo še, da je bil potek mejne črte objavljen 17. avgusta 1947, torej dva dni po osamosvojitvi Indije in Pakistana. Razmejitvena črta ni zadovoljila nikogar. Indijski nacionalisti so vseskozi vztrajali pri enotni Indiji in so nasprotovali Pakistanu v kakršnikoli obliki. Podporniki Muslimanske lige pa so večinoma pričakovali več, kot so dobili. Odmerjeno ozemlje Pakistana je bilo precej ranljivo, tako gospodarsko kot vojaško. Na začetku je bilo razdeljeno na zahodni Pakistan in vzhodni Pakistan - današnji Bangladeš, vmes pa je bilo več kot 1000 kilometrov indijskega ozemlja. Večina populacijskih centrov je ležala v Punjabu, relativno blizu indijske meje. Ena najpomembnejših prometnih žil med mestoma Lahore in Rawalpindi je bila od indijske meje oddaljena le nekaj deset kilometrov in kot taka ranljiva v primeru indijskega napada. V Indiji je ostala tudi večina industrijskih in trgovskih centrov. Prav tako je slednja obdržala najpomembnejša kmetijska območja v severnem delu države, medtem ko je velik del Pakistana zavzemala bodisi puščava v Zahodnem Pakistanu, bodisi poplavno ogrožena območja v Vzhodnem Pakistanu. Skratka, Pakistan je bil od začetka šibkejši tako gospodarsko kot strateško, kar je narekovalo hitro centralizacijo države in njeno vodenje v skladu z obrambnimi interesi. Ta miselnost je po 70 letih še vedno opazna v primerjalno veliki vlogi vojske in obveščevalnih služb v upravljanju z državo. Objava mejne črte je sprožila eno največjih migracij v moderni zgodovini. Versko motivirani pogromi, ki so se na večji skali začeli približno leto dni prej v Kalkuti, so se medtem samoperpetuirali s politično motiviranim in naključnim širjenjem govoric o grozodejstvih, ki so sprožala povračilne reakcije bodisi v obliki večjih pogromov bodisi izoliranih in naključnih umorov ter bombnih napadov. Negotovost se je povečevala do te m 2000 ere, da je za mnoge selitev postajala edina možnost za normalizacijo življenja, predvsem v obmejni provinci Punjab. Pri tem pa velja poudariti, da je vprašanje particije vse do tedaj ostalo izrazito v domeni srednjega razreda. Na podeželju, pogosto odrezanem od informacij, so družbeno tkivo skupaj držale druge vrste identitet. Particija je tamkajšnje prebivalce dosegla šele preko bodisi srednjerazrednega političnega hujskanja bodisi preko birokratskih odločitev o preventivni prisilni preselitvi prebivalstva, s katerim je birokracija skušala omejiti obseg nasilja. Kakršnokoli opisovanje grozot particije, množične selitve prebivalstva in pogromov na tej točki ni smiselno. Te so mnogo bolje opisane v literarnih delih, ki se nanašajo na tisto obdobje. Približno 12 milijonov ljudi je zapustilo svoje domove, več sto tisoč je bilo ubitih, požigi celotnih vasi niso bili nič neobičajnega in posilstvo je bilo sistematično uporabljano kot orožje. Mnogi izmed beguncev so še več let po particiji ostali v begunskih taboriščih. Obe novoustanovljeni državi sta stežka zagotavljali potrebno podporo in na njuno mesto so vskočile nevladne in politične organizacije. Hindujska supremacistična organizacija RSS je na primer vzpostavila taborišča v zahodnem in severnem delu Indije, ki še danes tvorita glavno politično zaledje hindujskim nacionalističnim političnim silam. Na zahodu države, v notranjosti Bengalskega zaliva, pa so bili pri organizaciji beguncev najbolj aktivni pripadniki Komunistične stranke, ki prav tako politično podporo črpa predvsem iz tega območja. Povezave med particijo in današnjimi razmerami so torej številne. Od Kašmirja kot nerazrešene zgodbe particije preko od samega začetka vojaško in gospodarsko ranljivega ter posledično vedno paranoičnega Pakistana do na begunski krizi zgrajene in še danes prisotne podpore posameznim političnim silam v Indiji. Hkrati je skoraj nemogoče preveč poudarjati kaotičnost tega procesa, ki se je v vsega nekaj mesecih odvil brez kakršnihkoli resnih predhodnih priprav. Tako kot je za razumevanje particije ključno, da nanjo gledamo iz takratnega, nejasnosti in negotovosti polnega vidika, je tudi za razumevanje današnje južne Azije uporabno, da nanjo včasih pogledamo iz vidika obdobja pred, med in po letu 1947.


text: Apple je ugotovil, da se lahko v redkih primerih baterija v napravi iPod nano (1. generacije) pregreje in povzroči varnostno tveganje. Naprave iPod nano z napako so bile prodane v obdobju od septembra 2005 do decembra 2006. Ugotovljeno je bilo, da se baterije z napako pojavljajo pri enem ponudniku, pri katerem je prišlo do napake pri izdelavi. Čeprav je verjetnost pojavitve te napake redka, pa se ta povečuje s staranjem baterije. Apple priporoča, da prenehate uporabljati napravo iPod nano (1. generacije) in upoštevate spodaj opisan postopek za naročilo brezplačne nadomestne enote. Opomba: Ta napaka baterije se pojavlja le pri napravah iPod nano (1. generacije) in ne vpliva ne noben drug iPod. Nadomestno enoto lahko naročite pri pooblaščenem ponudniku storitev Apple (AASP). Imejte napravo iPod nano pri sebi zaradi preverjanja serijske številke. Preverili bomo, ali je serijska številka vaše naprave iPod nano upravičena za sodelovanje v tem programu. Nadomestno enoto boste prejeli približno 6 tednov po tem, ko prejmemo vašo zdajšnjo napravo iPod nano (1. generacije). Če imate prilagojeno napravo iPod nano, boste prejeli neprilagojeno zamenjavo. Preden nam pošljete svojo napravo iPod nano zaradi pridobitve nadomestne enote, varnostno kopirajte vse podatke v vaši napravi prek trgovine iTunes. Prepoznavanje naprav iPod nano (1. generacije): - Ima črn ali bel plastičen sprednji del in siv kovinski zadnji del – poznejši modeli iPod nano imajo kovinski sprednji in zadnji del. Oglejte si slike na tej spletni strani. Za vaš nadomestni izdelek iPod velja 90-dnevna garancija, ki začne teči od datuma popravila.