Kaj za vaše delo pomenijo spremembe, ki segajo tudi na področje akademske svobode in človekovih pravic na Madžarskem? Zapleteno je. Za univerzo bo naslednje študijsko leto leto sprememb ter preizkušanja različnih rešitev. Od januarja letos univerza ne more vpisovati novih študentov, saj Viktor Orban ni pripravljen podpisati dokumentov, ki bi CEU priznali status univerze. CEU zato akreditira programe na Dunaju, delo bo verjetno potekalo na dveh kampusih, v kolikšni meri le na Dunaju, pa bo odvisno od študijskega programa. Kot g 7ff8 ostujoča profesorica delam na katedri za zgodovino, kjer predavam o zgodovinski dokumentaristki in politikah spomina, predavam pa tudi na pravni katedri o dokumentarnih filmih na področju človekovih pravic. Karkoli rečem danes, bo lahko čez mesec dni drugače. Vpliv bodo te spremembe zagotovo imele, a kakšen bo, je težko reči. Mnogi študenti se bodo vozili med kampusoma, težava pa je tudi, da je življenje na Dunaju precej dražje. Univerza bo to poskusila rešiti z dodatnimi štipendijami, želi se zagotoviti socialna stanovanja, a vse trenutno zaznamuje visoka negotovost. Filmski arhiv, kjer delam, bo ostal v Budimpešti, tu bomo okrepili tudi širši javnosti namenjene dogodke in sodelovanje s skupnostjo. To je odziv na nadlegovanje oblasti? Želja je zapolniti prostor, ki vse bolj zeva v sistemu javnega šolskega sistema. Pripravlja se privatizacija višjega izobraževanja. Državna oblast preprosto ni več zavezana zagotavljanju sistema javnega izobraževanja. Univerze se bo spremenilo v fundacije, s tem pa država ne bo več skrbela za višje in visoko izobraževanje. Financiranje študija se bo v celoti preneslo na pleča študentov, kar bo imelo zelo negativne učinke. Že zdaj vidimo, da se veliko ljudi izseljuje, vse več študentov išče možnosti, da bi študirali in dobili izobrazbo v tujini - s še dodatnim ukinjanjem sofinanciranja in štipendij jih bo še več. Na CEU poskušajo te trende ublažiti, a vlogo države je nemogoče nadomestiti. Javni sistem izobraževanja na Madžarskem gre trenutno skozi drastične spremembe. Corvinus je bila zgolj prva univerza, ki so jo preoblikovali v fundacijo, vprašanja finančne trajnosti pa bodo imela drastične posledice za akademsko in univerzitetno življenje. Ukvarjate se s človekovimi pravicami in spominom v dokumentarnih filmih – postajajo ta vprašanja v sedanjem času še pomembnejša? Zame so bila ta vprašanja vselej pomembna, res pa je, da smo na Madžarskem priča vse močnejši in vse bolj neposredni manipulaciji tako spomina kot družbene zgodovine. Četudi se zdijo te teme danes morda še pomembnejše, pa je v marsikaterem pogledu težje, saj se zapirajo številni kanali komunikacije in podpore raziskovanju. Naši programi in raziskave so bile in so še vedno delno odvisne od financiranja države, lokalnih skupnosti in EU. Moč, ki jo ima oblast, se zlorablja za laži in propagando, ki zavaja in sprevrača preteklost. Podobno počno oblasti z odnosi do EU in z vprašanjem migracij. Tudi zato se zdi nujneje, da se okrepi alternativne glasove. Seže manipulacija do ravni kakovostno narejenih dokumentarcev? Državno financiranje zelo pristransko podpira le glasove, ki podpirajo uradne pozicije ter politike. Tako se krepi jasno določeno sporočilo. Drugačni glasovi obstajajo, a njihov družbeni doseg je omejen - mnogo težje je doseči ljudi na podeželju kot v večjih mestih. Ta razkorak pa se krepi po celi Evropi. Kako sami presojate, kaj je dober dokumentarni film? Pomembno mi je, da lahko prepoznam reflektiran in kreativen pogled pri pripovedi močne zgodbe ter jasno in kritično etično držo. Vizualnost filma mora biti originalna – jasnih ločnic zame med obliko, izrazom in vsebino ni. Kaj pomeni jasna etična drža? Filmski ustvarjalci, kot mnogi, zasledujejo dobre zgodbe. Mnogi so neposredni, ko priznajo, da jih ne zanima, kaj se zgodi po tem, ko kamero pospravijo. S filmom morda povzročijo spremembe v življenjih svojih junakov, a jih to ne zanima. Etično snemanje filmov to upošteva - da gre za odnos, ki se ne konča, ko se konča snemanje. Ni treba, da nastane dosmrtno prijateljstvo, a prav je, da filmski ustvarjalec pazi, da s snemanjem ne prizadene, ne povzroči škode ali krivic. Nekateri dokumentarni filmi so povzročili velike spremembe, postali zelo popularni, a meni niso nujno najljubši. Večina novih generacij filmskih ustvarjalcev se etičnih vprašanj dobro zaveda in jih jemlje zelo resno. Prepoznavam veliko angažiranosti, ki sega onkraj procesa snemanja, tudi zaradi želje ustvarjalcev, da bi njihovo delo privedlo do sprememb. To terja širši razmislek. Ali prevelika politična angažiranost ali neposredna sporočilnost krnita kvaliteto filmov? Tu ni mogoče posploševati. Včasih lahko film bistveno pomaga glavnemu junaku ali junakinji, da spremeni svoj položaj. Na Verziu smo predstavili film Sonita o afganistanski begunki, ki živi v Iranu in želi postati raperka. Njena družina pa jo želi poročiti, da bi dobili denar, s katerim bi lahko zagotovili boljšo omožitev njenemu bratu. Vendar se glavna junakinja noče poročiti. Režiserka ji pomaga posneti glasbeni video, ki ji pomaga dobiti štipendijo na ameriški univerzi. Film je zelo močan, četudi se zdi skoraj kot pepelkina zgodba. A vendar ne gre za pravljico, jasno prikaže situacijo povprečne afganistanske begunke, ki je mnogo manj rožnata. Film je bil tako zelo pomemben za glavno junakinjo, postal pa je tudi del širše kampanje proti dogovorjenim porokam. Pomenil pa je tudi, da se iranska režiserka, Rokhsareh Ghaemmaghami, ne more vrniti v Iran, kjer je bila rojena in kjer je film nastal, a so ga oblasti prepovedale. Vsak film je treba pogledati zase. So ustvarjalci dokumentarcev soočeni z občinstvom z manj potrpljenja, katerega pozornost je težje ujeti in zadržati? Ostajata dva cilja. Po eni strani je želja najti nove, izvirne načine pripovedovanja zgodb. A obstaja tudi želja povedati zgodbo na dramatičen način. Obstajajo različni vplivi in cilji. Veliko je igranega dokumentarnega filma, mnogi uporabljajo tipično dramsko zgradbo, a vidimo, da tudi igrani filmi uporabljajo nekatere tipične dokumentaristične pristope. Danes demokratizacija tega področja pomeni, da lahko tako rekoč kdorkoli s telefonom posname film. Vseeno pa širšo globalno distribucijo doživi le zelo ozek krog filmov, glede katerih so pričakovanja jasna, kako naj film izgleda in kako bo povedal zgodbo. Filmi, ki so bolj eksperimentalni in umetniški, dosežejo mnogo manjše občinstvo. Zagotovo obstajajo pričakovanja, ki jih morajo filmski ustvarjalci upoštevati glede na pot, ki da naj jo opravi njihov film. Pa jih? Ali jih vodi zavezanost iskreni pripovedi zgodbe? Mislim, da razmislek o pričakovanjih pride z drugim filmom. Veliko svežih in originalnih filmov vidim med prvenci, z drugim filmom pa pridejo dileme: boš poskusil ponoviti uspeh ali raje nekaj novega? Uspešen prvi film lahko zagotovi financiranje, ki pa pride neredko tudi s pogoji, ki omejujejo tako formo kot teme. Te odločitve morajo ustvarjalci sprejeti. Vsi niso upogljivi in preračunljivi – to nam dokazujejo vsi dobri filmi, ki jih vidimo. A če postane snemanje dokumentarcev tvoj poklic, si je zelo težko zagotoviti preživetje. Mnogi se obrnejo k igranemu filmu ali poučevanju, se vključijo v druge projekte ... Televizije so še vedno glavni naročnik dokumentarnih filmov in vsaka televizija ima svoja pričakovanja in razumevanje, kdo je njihovo občinstvo. Tudi koprodukcije vplivajo na način, kako je zgodba predstavljena. Snemanje filmov zagotovo ni področje, kjer bi ustvarjalec imel vso umetniško svobodo, ki si jo želi – vedno gre za skupni projekt. Vam procesi, ki jih imenujejo demokratizacija – da lahko dokumentarne filme posname tako rekoč kdor koli –, vlivajo upanje ali prihaja tudi do deprofesionalizacije, padca kvalitete in cene, ki jo ustvarjalci lahko pričakujejo za svoje delo? Slika ni črno-bela. Ogromno dejavnikov vpliva na ustvarjanje dokumentarnih filmov. Trenutno je največji izziv dokumentarnim filmom internet in obrat v digitalizacijo. Kanali distribucije in načini snemanja se spreminjajo, internetni in interaktivni filmi zahtevajo drugačno pripovedovanje zgodbe. Morda bo iz tega izšlo kaj super razburljivega, a pred nami so resni izzivi. Upam, da te spremembe ne bodo pomenile izgube bolj tradicionalnih in dramskih načinov pripovedovanja zgodb na filmu. Jasnega poslovnega modela internetne distribucije zaenkrat še ni, modeli naročnin trenutno ne omogočajo obstoja platform. Demokratizacija je eden od procesov, a drugi bodo imeli mnogo večje posledice. Kako nove tehnologije vplivajo na ustvarjanje dokumentarcev, ki se ukvarjajo s tematiko spomina? Zagotovo se vse več ljudi zaveda nevarnosti in hkrati pomena teorije, ki analizira politike spomina in uporabo ter zlorabo spominov. Prihaja do zelo neposrednih poskusov vsiljevanja določenih politično pogojenih verzij zgodovine. V tem ni nič novega in morda znamo to bolje kontekstualizirati in analizirati, če upoštevamo uradno zgodovino in zgodovinske pripovedi, ki se jih uči. Film je vedno želel oblikovati spomine in njihovo poustvarjanje. Zato me posebej zanima uporaba arhivskih posnetkov v dokumentarnih filmih in kako lahko pomagajo pri ustvarjanju novih pomenov in razumevanja. Na festivalu dokumentarnega filma v Ljubljani je tudi film Proces Sergeja Loznitsa, ki je neke vrste reportažni film – v celoti temelji na montaži posnetkov z montiranega procesa skupine tako imenovane industrijske stranke leta 1930. Loznitsa je za svoje dokumentarce že prej uporabljal najdene posnetke, tokrat pa je uporabil propagandni film, ki je spremljal v celoti montiran proces, ki je služil kot vzor vsem ostalim montiranim procesom, ki so sledili. Vsi obtoženi so priznali krivdo in se vnaprej naučili svoja priznanja. Sergei Loznitsa je temu dodal posnetke, ki niso bili uporabljeni, a so ostali del arhivov. S filmom, ki ga je naredil, mu je uspelo obrniti odnose med gledalcem in performerjem. Zanimalo ga je občinstvo, ki je vselej sodelovalo na montiranih procesih. Gledalci in javnost so tam, da bi oblast pokazala, da gre za javni proces. Ko ta odnos med performerjem in gledalcem obrneš, se obrne vse: cela slika, razumevanje namena in funkcije dogodka. Kot gledalec ne vidiš priprav na montiran proces. Če ga gledaš le kot dogodek, lahko vidiš le osumljence, ki zelo prepričljivo priznajo svojo krivdo. Na neki točki postaneš del dogodka in tega, čemur služi. To pa zahteva, da prevprašaš tudi, kako se sam odločaš in razsojaš. Na podlagi česa verjameš ali ne verjameš stvari, ki jih vidiš, da se odvijajo pred tvojimi očmi? Sergeju Loznitsi je uspelo posneti epistemološki film o vrednosti vizualnih dokazov. S tem razgradi propagandni film. Obtoženi so bili obsojeni na smrt, a nato v znak sovjetske humanosti pomiloščeni. A čez nekaj let so bili vsi ponovno aretirani, obtoženi in usmrčeni, poleg njih pa je čistka zajela tudi njihove tožilce. Film želi, da postanemo bolj občutljivi in prevprašamo tudi vlogo in funkcijo arhivskih posnetkov. Ta reflektirana dela, ki temeljijo na arhivskem materialu, so nov fenomen, a imajo svojo zgodovino tudi v starejših filmskih pristopih z začetka Sovjetske zveze. Gre za staro tradicijo, ki se jo je obrnilo od znotraj navzven. Na področju spominov - kako jih lahko vizualiziraš, manipuliraš ali razkriješ zlorabe - se dogaja in ustvarja zelo zanimive reči. Vse to odpira vprašanja, kaj je resnica: gre za nekaj univerzalnega ali za stvar perspektive? Koliko prostora je za subjektivnost? Se spreminja tudi podoba zamolčane zgodovine – se pripoveduje zgodovino ljudi in manjšin, ki niso pisali zgodovinskih knjig? Mislim, da. Spremembe na tem področju niso nekaj popolnoma novega, saj vidimo te premike tudi v humanistiki in družbenih vedah. Spreminja se, kako se piše zgodovina: ne piše se le velikih epopej poteka dogodkov, ampak se zgodovinarji obračajo k mikro in socialno-ekonomski zgodovini, upoštevajo osebna pričevanja in identitetne položaje ljudi. Vemo, da ni ene velike zgodbe o zgodovini. Posameznikov položaj, od kod prihaja in kakšne izkušnje ima, to v veliki meri določi, kako bo izkusil in se spominjal določenih dogodkov. Veliko filmov trenutno na novo misli in prevprašuje zgodovino z vidika zasebnih zgodovin. Uporablja se posnetke iz zasebnih zbirk, ceni se različne zgodovinske in vizualne vire, ki se jih je morda prej zavračalo kot nepomembne, banalne ali nezanimive. Družinske fotografije, zgodbe ljudi, ki niso zasedali uradnih funkcij moči ... ti pogledi lahko vsi obogatijo in razširijo naše razumevanje. Peter Kerekes je posnel dokumentarni film Kuhanje zgodovine (Cooking Histroy), v katerem je povedal zgodovino evropskih vojn skozi pogled vojaških kuharjev. Uporabil je veliko igrivih ponovnih uprizoritev dogajanja. Njegov zadnji film Okupacija 1968 (Occupation 1968), pri katerem je producent, govori o invaziji držav varšavskega pakta na Čehoslovaško. Film pripoveduje o spominih tedanjih vojakov iz Madžarske, Poljske, Vzhodne Nemčije, Bolgarije in Sovjetske zveze. Pet režiserjev je naredilo vsak svojo filmsko novelo, ki skupaj jasno poudarijo, da sta zgodovina in spomin dve zelo različni stvari. Ko pripovedujemo zgodbo, to ni nujno zgodovina, je spomin na neki dogodek. Film lahko to zelo lepo prikaže. Novi glasovi in novi viri, ljudje, ki postajajo akterji in pripovedovalci zgodovine, bogatijo naš pogled in razumevanje. Spreminja se monolitna pripoved, ki je zelo pogosto nacionalna ali celo nacionalistična. S tem se situacija za oblasti, ki želijo uradno zgodovino nadzorovati, zapleta in komplicira. To je dobro.


[Video] Ddr. Klemen Jaklič: "Kljub dobrim argumentom na ustavnem sodišču ni dovolj poglobljenega diskurza, prehitro se preide na glasovanje"


source: fineweb

text: Antony Hewish, FRS, angleški fizik in astronom, * 11. maj 1924, Fowey, grofija Cornwall, Anglija. Hewish je študiral na Univerzi v Cambridgeu. Raziskoval je v radijski astronomiji. Leta 1967 je z asistentko Jocelyn Bell Burnellovo in Martinom Ryleom odkril pulzarje. Z Ryleom je leta 1974 prejel Nobelovo nagrado za fiziko »za pionirsko raziskavo v radijski astrofiziki in za odločilno vlogo pri odkritju pulzarjev.« Daljnogled, ogromno polje z 2048 žičnatimi antenami na podstavkih, je bil zgrajen za preučevanje hitro utripajočih izvorov. Po naključju so z njim odkrili utripanje nevtronske zvezde.


text: Naslov: Polhograjski Dolomiti S potjo lahko začnete na kraški planoti Ravnik, kjer boste priča tipični kraški vrtači. Pot vas nato vodi mimo Topola do gostilne Dobnikar, kjer si povrnete moči za nadaljno hojo. Pot nadaljujete v smeri Polhov Gradec, kjer si lahko na domačiji Pr ́Lenart ogledate vrata, ki predstavljajo slogan našega mesta( Medvode- zelena vrata glavnega mesta). S tem se vaša pot počasi bliža koncu.


Najboljši kraji za ženske za potovanje solo v Kanadi 2019 | lifeforaforest Najboljši kraji za ženske za potovanje solo v Kanadi Načrtujemo potovanja z družino, prijatelji in ljubljenimi. Čeprav je to dober način, da z njimi uživamo v kakovostnem času, vendar ženske v nekem življenjskem obdobju ne dobimo dovolj časa zase in kot katera koli druga oseba tudi mi želimo uživati v lastni družbi, želimo preživeti nekaj časa samega in v nekateri se želijo prestaviti iz monotonega življenja, potem obstaja ideja o ženskih solo potovanjih, ki so redka, vendar v trendu trenutno. Samostojna potovanja z ženskami so lepo potovanje, ne na način raziskovanja novih krajev, ampak je odličen način za samostojno odraščanje, pomaga pri razvijanju sposobnosti, da vidimo ta čudovit svet z drugačno perspektivo, nas naredi dovolj sposobne za upravljanje in obvladovanje vsake situacije, na tem lepem srečnem življenjskem potovanju lahko sklepamo nove prijatelje in se naučimo novih jezikov, vsaj poskusili bomo nekaj običajnih stvari in seznam profesionalcev se tukaj ne konča. Obstaja veliko drugih stvari, ki med ljudmi sprožijo prijaznost. Zdaj mora večina žensk tam razmišljati o tem, kako se lahko odpravimo na samostojno potovanje, ali je v današnjem času varno raziskovati čudovite kraje, zato se tukaj preprosto ustavite in preglejte seznam krajev v Kanadi, ki je popolnoma varna za solo ženske popotnice na vsak način. Kadarkoli pomislimo na Lepo Kanado, so nam takrat v ospredje postavili osupljivi kanadski skalnjaki, da je narodni park Banff, ki se nahaja v Alberti, samo češnja na torti. To je priljubljena turistična destinacija in enako ugoden proračun za popotnike. Ta kraj vam ponuja ogromno možnosti za preživljanje dneva ob sprehodu po vabljivi reki Bow in Vermilion jezerih, Morainskem jezeru, namočenju stopal v vročih vrelcih Banff ali uživanju v trenutku, tako da v mirnem okolju preprosto napišete svoje občutke o tem mestu in seveda morate razmišljati o pohodniških poteh, potem so na voljo različne možnosti, na voljo pa je tudi provinca za ljubitelje divjih živali, ki izkoristijo priložnost za uživanje v divjini, medtem ko posnamete razglednico s slikami, s katerimi lahko ustvarite album za prostoživeče živali delite na družbenih medijih. Poleg tega, če ste ženska, ki ima rada čudovito pokrajinsko razgledovanje, alpske gore in mirno okolico, potem je to mesto samo za vas, kjer se lahko sprostite in zaživite sedanji trenutek. Pokrajinski park Killarney Veliko je zabave, ko potujete samostojno, še posebej, ko preživite čas samo s sabo, potem pa je provenikalni park Killarney v Ontariu prava izbira za vse dame tam, ki iščejo solo čas iz svojega napornega življenja. Avra tega očarljivega kraja vas bo prisilila, da boste uživali v kampiranju ob obali Georgeovega jezera s čudovitim pogledom na visoko skalno pečino v ozadju, ki okolico spremeni v slikovit trenutek. To kampiranje je brez hrupa, ki vam daje čas, da uživate v tišini, ponoči pa lahko še posebej poleti uživate v osupljivem zvezdastem nebu in ujamete ta očarljiv pogled v kamero ali samo v oči. Poleg kampa brez hrupa je to mesto, kjer lahko uživate v kanuju in pohodništvu. Tu ustvarite svoje solo spomine in nato delite s prijatelji, ki obožujejo solo potovanja in nikoli ne veste, kdaj boste postali navdih za druge. Kreditna slika - navzven.ca Najbolj ljubeč kraj za zabavo za solo žensko popotnico je Vancouver, ki ponuja vesele vrtoglave bare od koktajla do trdega piva, ki ga obožuje vsak ljubitelj nočnega življenja, a če je vaš okus drugačen od preostale množice in želite potovati sami, po lastnih besedah, nato sončna obala, ki jo sestavljajo elegantna majhna mesta in elegantna jezera, potem je to nujno mesto za vas. Če želite potovanje narediti bolj avanturistično, potem se odpravite na kratko vožnjo s trajektom od Vancouverja do obale sonca, zdaj morate razmišljati, kaj je novega v njem, poleg vožnje s trajektom pa lahko uživate v čudoviti lepoti, bleščečih plažah in vrtoglavih gorah, kjer lahko zajamete slike. To je pravi dragulj Vancouvra zaradi očarljivega morskega parka, čudovitih ptičjih svetišč, starega gostega gozda, pod eno streho najdete vse, kot so muzej, obrtne trgovine in galerije. Zato le ustvarite svoje lastne spomine z domačini ali drugimi turisti za vse življenje. Čudovito mesto Quebec, ki je srce in duša pokrajine Montreal, je samo po sebi samoumevno v vseh pogledih. Pridite in se zaljubite v dih jemajoč stari Quebec, ki je UNESCO-ve svetovna dediščina, živi muzej kamnitih ulic, vrtoglava cerkev, tudi vi imate privilegij, da se peljete s trajektom iz mesta v Levis čez reko Saint Lawrence Poleg tega je najbolj fotografirano mesto tega kraja Le Chateau Frontenac, zato ne pozabite posneti posnetkov z drugimi turisti, ki tu potujejo tako kot vi. Ne pozabite, da je to kraj, kjer lahko pozimi uživate samo, če ste dovolj sposobni obvladovati hladno temperaturo, če ne, nato pa popijte skodelico kave, da bo telo ogrelo in uživali požirek kave, medtem ko hoditi. Naše potovanje se ne bi smelo ustaviti zaradi teh malenkosti, ker enkrat dobimo življenje, zato bi morali popolnoma uživati v vsakem trenutku in vsaj poskusiti, da se to zgodi. Torej, poskusite. Halifax se nanaša na izlete, ki so na voljo v mestu in pomaga, da je vsak običajni dan spremenjen v odličen dan. če vam je dolgčas ali se želite sprostiti, tukaj je skrit odgovor na vsa vaša vprašanja. Najboljše mesto, ki ste ga pravkar izgubili v očarljivi lepoti Peggy's Cove in Peggy's Point, ki je najbolj fotografiran svetilnik v Kanadi. Če ste še vedno zaskrbljeni, bi morali obiskati zaliv Mahone in Lunenburg, UNESCO-ve svetovne dediščine, kjer najdete resničen pogled na Novo Škotsko, pa tudi raziskati tri čudovite cerkve ob obali, čar tega mesta vas ohromi v vsakem smislu. Po raziskovanju teh krajev morate biti utrujeni in lačni, brez skrbi, na voljo je tudi za zajtrk, kavarne in seveda osupljive restavracije ob morju, kjer boste uživali v hrani ob opazovanju čudovitega prizora. Ženskega potovanja ne morete zaključiti brez nakupovanja, zato če ste nakupovalni, si oglejte ročno izdelane odeje in predmete za notranjo opremo. Počakaj, počakaj, kako lahko pozabimo na dekliško kolekcijo dodatkov, kot so okraski in nakit, na voljo so tudi tukaj. Na tem svetu je veliko krajev za obisk, zato je potovanje v Kanado najboljša odločitev za samostojno popotnico, saj je ta kraj poln fotogeničnih lokacij, različnih krajev za ljubitelje zabave, dobrih restavracij, čudovitih plaž. Če želite raziskovati prosto živeče živali, je na voljo tudi veliko izbire, s katero lahko poleg pustolovskih stvari zajamete vrhunec v svetišče divjih živali. Ponuja vam varen in prijeten čas sam, kjer lahko raziskujete stvari. Zakaj moramo čakati na rojstne dneve ali poseben dan, če želimo dati ali prejeti darila od ljubljenih, zato samo odprite roke, da spremenite ta stari scenarij in podarite solo žensko potovalno potovanje, da se srečate in začnete novo pustolovščino potovanje življenja. Najboljši kraji za praznovanje dneva mrtvih v MehikiNaslednja postaja: Melbourne, AvstralijaPokal Tiger - ribolovni turnir v "kraju povodnega konja"【Potovanje po Japonski】 Jesenske barve v Kjotu: 10 najboljših listov, ki nadzirajo listjeKako najbolje izkoristiti čas potovanja kot profesionalec


Senzorski/aktuatorski kabel SAIL-M12W-5-5.0U Weidm�ller vsebuje: 1 kos/Komponente/Conrad.si Senzorski/aktuatorski kabel SAIL-M12W-5-5.0U Weidm�ller vsebuje: 1 kos Avto - oprema in dodatki Komponente Računalniki & Pisarna Energija Prosti čas Dom in vrt Multimedija Orodje DomovKomponenteKonektorjiIndustrijski konektorji tipala / aktuatorjiKonfekcionirani kabli za senzorje/aktuatorje Senzorski/aktuatorski kabel SAIL-M12W-5-5.0U Weidm�ller vsebuje: 1 kos Katalo�ka �t.: 260210 Proiz. oznaka: 9457670500 | EAN: 4008190311858 Senzorski/aktuatorski kabel SAIL-M12W-5-5.0U Weidmüller vsebuje: 1 kos Mera, dolžina14 mmMera, višina180 mmMera, širina146 mmProizvajalčeva številka delov9457670500Teža240 gTip (tip proizvajalca)SAIL-M12W-5-5.0UVsebina1 ST Tehnična shema/podatkiKABEL LEITUNG SAIL M12W 5 5 0U 1ST Ver. 1 Kos Ocene izdelka Senzorski/aktuatorski kabel SAIL-M12W-5-5.0U Weidm�ller vsebuje: 1 kos


V pomoč pri delu v razredu smo vam pripravili kratke predstavitve (powerpoint) aktualnih tem v povezavi s človekovimi pravicami, ki jih lahko vključite v pedagoški proces. Najdete jih pod zavihkom "Projekcije za samostojno rabo". Predstavitve so kratke in jedrnate, pripravljene za začetno spoznavanje tematik v osnovnih in srednjih šolah. Na koncu vsake projekcije so dodatni viri, kjer lahko zainteresirani najdejo več informacij. Predstavitve lahko združite z drugimi brezplačnimi gradivi Šole človekovih pravic. Obravnavajo te teme: Človekove pravice in podnebne spremembe, Konvencija o otrokovih pravicah, Sovražni govor, Razvoj človekovih pravic, Pravična trgovina in Misli o človekovih pravicah. Učitelji so si lahko ogledali naša gradiva, med drugim zbirko kart Izjemni ljudje za boljši svet. Foto: Tanja Ristič Na simulacijo poti čez Sredozemlje so se podale plišaste igrače in tudi Plamenko. Foto: Tanja Ristič Pozivi k ukrepanju v okviru kampanje S.O.S. Evropa so pohodnike spremljali celo pot. Foto: Tanja Ristič


source: CulturaX

text: Krim Mercator ekipa leta 2021 - RK Krim Mercator Krim Mercator ekipa leta 2021 Mestna občina Ljubljana tradicionalno nagradi najboljše športnike, športnice, športnike invalide, ekipe in trenerje za dosežke v iztekajočem se letu. Priznanje za najboljšo žensko ekipo je tudi tokrat šlo v roke našega rokometnega kolektiva. Krim Mercator že 26. zaporednih sezon nastopa v Ligi prvakinj, poleg tekmovanja v evropski konkurenci uspešno krmari tudi v državnem prvenstvu. Ženski rokometni klub je tudi okostje slovenske državne reprezentance. V letošnjem letu smo obeležili tudi jubilej, 20. obletnico osvojitve prvega evropskega naslova najboljših, kjer se je na kupu zbrala vsa rokometna smetana našega kluba – zlate in aktualne igralke, sponzorji, podporniki, navijači. Za svoj doprinos v športni konkurenci prestolnice smo tudi serijski prejemnik nagrade Mestne občine Ljubljana. Nagradno najboljše ženske ekipe v Mestni občini Ljubljana sta na dogodku, ki se je odvil v dvorani Športnega centra Triglav, prevzeli Nataša Derepasko in Valentina Klemenčič. Deja Ivanović, športna direktorica RK Krim Mercator:»Vsekakor nam to, da smo cenjeni kot kolektiv, ki dela dobro, na dolgi rok, s športnimi vrednotami in ponosno zastopa Slovenijo v Evropi, veliko pomeni. Vseskozi se trudimo, da k športu spodbudimo tudi čim več mladih. Imamo zdrave temelje in vizijo, ki ji sledimo. Zahvaljujemo se MOL in Športni zvezi Ljubljane, ki v konkurenci številnih športnih sredin v prestolnici prepozna naš doprinos k športu ne le na lokalni, temveč tudi na državni in mednarodni ravni. Čestitke tudi ostalim nagrajencem.«


Poplesujoča sladica 1. 3. 2017 - 15:10 2017-03-01-kulturne-novice-poplesujoča-sladica.mp3 Če se vas še ni polotila spomladanska utrujenost in vas navkljub vsemu pustnemu rajanju še zmeraj srbijo pete, naj vas vsaj malo pomirimo. Čez nekaj dni se namreč začne festival Gibanica, 8. bienale sodobne plesne umetnosti. Včeraj smo obiskali tiskovno konferenco festivala, kjer so med drugim razglasili dobitnico nagrade Ksenije Hribar za življenjsko delo. Letošnja nagrajenka je Neja Kos, ki je imela pomembno vlogo pri profesionalizaciji sodobnih plesnih umetnosti. Več o delu nagrajenke nam je zaupala predsednica Društva za sodobni ples Slovenije Pia Brezavšček: Tiskovna konferenca in razglasitev nagrade sta bili le uvod v širše dogajanje festivala Gibanica, ki se začne v sredo, 8. marca, trajal pa bo do 11. marca. V času festivala si boste na šestih lokacijah po Ljubljani lahko ogledali devet predstav. Ob koncu festivala bodo razglašene tudi preostale nagrade, ki jih tričlanska mednarodna žirija podeljuje v devetih kategorijah. Pio smo še vprašali, kako žirija izbira nagrajence: Ob razglasitvi zmagovalke smo Pio povprašali o splošni kondiciji slovenske sodobne plesne scene, ki pa po njenih besedah ni v dobrem stanju: Letošnji festival se, zelo zgovorno, začne 8. marca, na svetovni Dan žena. Kot so nedavno opozorili pri sindikatu Mladi plus, se ženske vse bolj pogosto srečujejo s prekernimi oblikami zaposlovanja. Kako se ta trend odraža na sceni sodobne plesne umetnosti, nam je povedala Pia: In če se kulturnice in kulturniki pri nas soočajo z vse večjimi napadi na vse oblike zaposlovanja in financiranja, se hrvaški režiser Oliver Frljić sooča z napadi poljskih nacionalistov. Njegova predstava Kletev, ki je premiero doživela 18. februarja 2017 v Gledališču Powszechny v Varšavi, je namreč naletela na silovit odziv, saj naj bi bila žaljiva do nekdanjega papeža Janeza Pavla II. Napadi in pritiski na igralce in producente s strani skrajnih desničarskih skupin, katoliških medijev in poljske državne televizije so tako siloviti, da se je Frljić z odprtim pismom obrnil na predsednika Evropske komisije Jeana-Clauda Junckerja. V pismu želi opozoriti na očitno kršenje človekovih pravic in svobode govora ter evropske institucije poziva, naj se na dogajanje ostro odzovejo. Gledališče Powszechny


source: wikipedia

text: Bertrandova domneva ali Bertrandov postulat iz teorije števil, ki jo je leta 1845 postavil Joseph Louis François Bertrand (1822–1900), pravi da za vsako pozitivno celo število n > 3, vedno obstaja vsaj eno takšno praštevilo p med n in 2n-2. Domneva v enakovredni šibkejši, vendar ličnejši obliki pravi, da za vsak n > 1, obstaja vsaj eno takšno praštevilo p, za katerega velja n < p < 2n. Domnevo je v celoti dokazal leta 1850 Pafnuti Lvovič Čebišov (1821–1894). Zato se postulat imenuje tudi izrek Bertrand-Čebišova, oziroma izrek Čebišova. Čebišov je v svojem dokazu uporabil neenakost Čebišova. Bertrand je sam preveril svojo domnevo za vsa števila v intervalu [2, 3 ]. Srinivasa Ajangar Ramanudžan (1887–1920) je leta 1919 dal enostavnejši dokaz , iz katerega izhajajo Ramanudžanova praštevila. Ramanudžan ni poznal predhodnega dela Čebišova. Paul Erdős (1913–1996) je leta 1932 objavil podoben zelo enostaven dokaz, kjer je uporabil funkcijo θ(x), določeno kot: kjer p ≤ x teče po vseh praštevilih, in binomske koeficiente. Sylvestrov izrek Bertrandov postulat so predlagali za uporabo pri permutacijskih grupah. James Joseph Sylvester (1814–1897) ga je posplošil v naslednjo obliko: produkt k zaporednih celih števil, večjih od k, je deljiv s praštevilom, večjim od k. Erdősevi izreki Erdős je dokazal, da za vsako celo štvilo k obstaja takšno naravno število N, da je za vse n > N vsaj k praštevil med n in 2n. Dokazal je tudi, da zmeraj obstajata vsaj dve praštevili p, da velja n < p < 2n za vse n > 6. Še več, eno izmed njiju je kongruentno 1 po modulu 4, drugo pa je kongruentno -1 po modulu 4. Praštevilski izrek nakazuje, da je za velike n število praštevil med n in 2n približno n/ln n. Tako v splošnem obstaja veliko več praštevil v tem intervalu, kot jih določa Bertrandov postulat. Ti izreki so v primerjavi šibkejši od praštevilskega izreka. Da bi se uporabil praštevilski izrek za dokaz problemov kot je Bertrandov postulat, bi se potrebovala zelo ozka povezava s členi z napakami v izreku. Oziroma bi bilo treba vedeti dokaj točno kaj »približno« v praštevilskem izreku pomeni. Takšne ocene napak obstajajo, vendar jih je težko dokazati in tudi veljajo le za velike vrednosti n. Na drugi strani je moč Bertrandov postulat podati v lažji obliki in ga tudi lažje dokazati, ter točneje navesti kaj se dogaja pri majhnih n. Čebišov je Bertrandovo domnevo dokazal pred praštevilskim izrekom in zaradi tega je njegov izrek pomemben. Podobna še nerešena Legendrova domneva pa se sprašuje, ali za vsak n > 1 vedno obstaja takšno praštevilo p, za katerega velja n2 < p < (n+1)2. Spet se po praštevilskem izreku pričakuje, da na tem intervalu ne bo le eno praštevilo, temveč jih bo več. Vendar v tem primeru ocene napak niso dovolj za dokaz obstoja enega praštevila na tem intervalu. Sklici Viri Teorija števil Matematične domneve Matematični izreki Joseph Louis Francois Bertrand 1845 v znanosti


Ernst Rüdiger von Starhemberg Grof Ernst Rüdiger von Starhemberg, avstrijski feldmaršal, * 12. januar 1638, † 4. januar 1701. Najbolj je poznan kot poveljnik Dunaja med drugim obleganjem Dunaja leta 1683 med avstrijsko-turško vojno v letih 1683–1698 (tudi velika turška vojna) in kot predsednik Hofkriegsrat. Tako se je z manj kot 20.000 možmi uprl 100.000 glavi turški vojski. 15. julija 1683 je zavrnil možnost predaje, saj je računal na hitri prihod odrešilne vojske, ki jo je vodil Jan III. Sobieski in na trdnost mestnega obzidja, ki je bilo okrepljeno po prvem obleganju Dunaja. Ko je vojska Sobienskega prišla v prvi polovici septembra, je bilo mestno obzidje na mestih že porušeno s strani turških saperjev. 12. septembra pa je 80.000 poljskih, cesarskih, beneških, bavarskih in saških vojakov napadla turško oblegovalno vojsko in jih premagalo v bitki pri Kahlenbergu. Za zasluge je bil von Starhemberg povišan v feldmaršala in bil imenovan za državnega ministra. Med bitko za Budo leta 1686 je bil ranjen in je moral zapustiti poveljstvo. Leta 1691 je bil imenovan za predsednika Hofkriegsrata; na tem položaju je bil zadolžen za organizacijo avstrijske vojske. Njegov bratranec Guido Starhemberg je bil tudi znan avstrijski vojak in se je kot adjutant boril skupaj z Ernstom. Daljni Ernstov sorodnik je tudi politik Ernst Rüdiger Starhemberg (18 1000 99–1956). Glej tudi[uredi | uredi kodo] Sklici[uredi | uredi kodo] - ^ 1,0 1,1 1,2 Record #117216402 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.


text: 1715 (MDCCXV) je bilo navadno leto, ki se je po gregorijanskem koledarju začelo na torek, po 11 dni počasnejšem julijanskem koledarju pa na petek. Dogodki Franc Temlin izda prvo prekmursko knjigo v Nemčiji (Mali katechismus) 3. maj - Popolni sončni mrk, viden v južni Angliji, Švedski in Finski (zadnji popolni sončni mrk viden v Londonu). 24. december - Švedske sile okupirajo Norveško. Rojstva 10. januar - Christian August Crusius, nemški filozof in teolog († 1775) 12. januar - Jacques Duphly, francoski skladatelj († 1789) 29. januar - Georg Christoph Wagenseil, avstrijski skladatelj († 1777) 26. februar - Claude Adrien Helvétius, francoski filozof († 1771) 7. marec: Ewald Christian von Kleist, nemški pesnik († 1759) Ephraim Williams, ameriški filantrop († 1755) 30. september - Étienne Bonnot de Condillac, francoski filozof († 1780) 23. november - Pierre Charles Le Monnier, francoski astronom († 1799) Neznan datum Tominaga Nakamoto, japonski trgovec in zgodovinar († 1746) Smrti 7. januar - François Fénelon, francoski katoliški teolog, pesnik in pisatelj (* 1651]) 17. februar - Antoine Galland, francoski arheolog (* 1646) 17. marec - Gilbert Burnet, škotski škof Salisburyja (* 1643) 5. julij - Charles Ancillon, francoski huguenotski duhovnik (* 1659) 30. julij - Nahum Tate, irski pesnik (* 1652) 1. september: François Girardon, francoski kipar (* 1628) Ludvik XIV., francoski kralj (* 1638) 24. september - Wilhelm Homberg, nizozemski naravoslovec (* 1652) 13. oktober - Nicolas Malebranche, francoski filozof (* 1638) 14. oktober - Thomas Tenison, nadškof Canterburyja (* 1636) 15. oktober - Humphry Ditton, angleški matematik (* 1675) 15. december - George Hickes, angleški minister in učenjak (* 1642) 28. december - William Carstares, škotski klerik (* 1649)


text: Demókrit (), starogrški filozof in učenjak, * okoli 470 pr. n. št., Abdera v Trakiji, † 360 pr. n. št., Grčija. Demokrit je predsokratski starogrški filozof. V ožjem pogledu pa ga obravnavamo kot atomista skupaj s svojim učiteljem Levkipom. Atomisti so zaznavni svet skušali razložiti tako, kot se kaže čutom, vključno z mnogoterostjo in različnostjo, kot tudi gibanjem in spremembo. Življenjepis Demokrit je grški filozof iz Abdere in velja za najmlajšega med atomisti. V mladosti je veliko potoval po vzhodnih deželah, bil je v Perziji, Egiptu, preden se je, neznan, naselil v Atenah. Demokrit je utemeljitelj abderske šole. Postavljal je absolutno nasprotje med resničnostjo po sebi, se pravi atomi, in subjektivnimi zaznavami čutov. Obsežno je pisal o mnogih predmetih, mdr. o naravoslovju, matematiki, mehaniki, slovnici, glasbi in filozofiji, vendar je ohranjeno sorazmerno malo in vse zgolj v fragmentih v navedbah kasnejših opazovalcev, zagovornikov in kritikov atomizma. Ti redki fragmenti večinoma obravnavajo etična vprašanja. Malo nam je znano o duhovnih praskah, ki so bile morda v rabi pri drugih predsokratikih. Ugotovimo lahko samo, da so se filozofi, kot sta Seneka in Plutarh, kadar so hoteli obravnavati eno svojih najljubših tem, nevznemirjenost duše, sklicevali na Demokritovo delo O veselju (Peri euthymies), posvečeno temu, čemur pravimo euthymia, se pravi dobremu razpoloženju duše, ki je enako veselju. Demokrit trdi, da lahko veselje dosežemo tako, da atome, ki sestavljajo dušo, zaščitimo pred nasilnimi motnjami, ter s tem prvič izrazi misel (ki jo je pozneje razvil Epikur), da si morajo ljudje prizadevati za srečo, ki izvira iz umirjenosti uma, ta pa temelji na vednosti o snovni podlagi življenja. Skupaj z Levkipom je utemeljitelj grške teorije o atomih. Prva sta tudi opredelila najmanjše delce kot atome, brez vseh kvalitativnih določil razen oblike, reda in položaja (shema, thesis, taxis). Premikajo pa se po praznini, ki jih loči. Njihovo druženje je nastajanje, njihovo razhajanje pa minevanje stvari. Tudi bogovi niso izvzeti iz tega naravnega reda stvari. Demokritova naslednika sta bila Epikur in Lukrecij. Teorija Ni treba, da bi Vse ustvarila neka božanska sila, saj je Vse večno; bit namreč ne more izhajati iz ne-bit, kot tudi ne more izhajati iz biti. Ta večni univerzum je sestavljen iz teles in prostora, se pravi praznine, v kateri se gibljejo. Telesa, ki jih vidimo, telesa živih bitij, a tudi telesa Zemlje in nebesnih teles, so sestavljena iz neskončnega števila nedeljivih in nespremenljivih teles, atomov, ki zaradi svoje teže padajo v praznino v ravni črti in z enako hitrostjo ter se tam srečujejo in tvorijo sestavljena telesa , takoj ko se le neznatno odklonijo od svoje poti. Telesa in svetovi se torej zaradi nenehnega gibanja atomov rojevajo, a tudi razpadajo. V neskončnosti praznine in časa je neskončno svetov, ki se pojavljajo in izginjajo. Naš univerzum je le eden od njih. Pojem odklona atomov od njihove poti je imel dvojen namen: na eni strani razložiti tvorbo teles, ki se ne bi mogla sestaviti, če bi atomi samo padali v ravni črti z enako hitrostjo, na drugi strani pa vpeljati »naključje« v »nujnost« in tako postaviti temelj človeški svobodi. Dela Njegova številna dela pisana z jonskim narečjem (dialektom) so obsegala vso področje tedanjega znanstvenega zanimanja (matematiko, astronomijo, fiziko, biologijo, medicino, filologijo, geografijo, etiko, filozofijo, itd.), vendar je od njih ohranjenih samo 70 naslovov in nekaj fragmentov. Demokritovemu imenu se pripisuje obsežna zbirka moralnih sentenc. Poleg tega je napisal še delo z naslovom Tritogeneia, kar je eden od vzdevkov boginje Atene, ki jo je istovetil z modrostjo ali s preudarnostjo, in to modrost je definiral kot umetnost dobrega umovanja, dobrega govorjenja in tega, da človek naredi tisto, kar je treba narediti. Zanimivost Izročilo latinskih piscev je Demokrita prikazovalo kot »nasmejanega filozofa«, ki (v nasprotju s »temnim« Heraklitom) ob hrušču in trušču človeškega življenja ne more zadržati smeha. "Besede, kakor "stari nauk, ki taji naključje" merijo očividno na Demokrita ..." Pomen Prišel je do skoraj neverjetnega zaključka, da je Rimska cesta skupek svetlobe neštevno mnogo zvezd, od katerih vsaka sveti preveč slabo, da bi jih lahko opazili. Pri tem ne smemo pozabiti, da je to mislil v času, ko je za ostale ljudi najboljšo razlago nudil mit, da je na tem mestu mleko, ki ga je kot dojenček polil Heraklej, ko ga je boginja Junona hranila. Najbolj relevantna razlaga z vidika logosa pa je bila, da so zvezde luknje v nebesni sferi. Po njegovem mnenju Zemljo sestavljajo težji delci, nebesna telesa pa lažji. Lastnosti snovi so odvisne od tega, kakšni atomi jih sestavljajo in kako so razporejeni. Njegov teoretični atomizem ni zapustil trajne šole ali močnejših vplivov, kakor npr. Platon s platonizmom. Epikur, ki je živel dve generaciji kasneje, je atomizem bolj uporabil v etiki, manj pa pri kozmologiji. Zanimanje za Demokrita je naraslo z eksperimentalno uveljavitvijo moderne atomske teorije v kemiji in atomski fiziki. Sklici Viri in literatura Hadot, P. 2009. Kaj je filozofija?. Ljubljana: Temeljna dela. Hribar, M. 1987. Zgodovina filozofije : antična filozofija. Ljubljana: Državna založba Slovenije. Marx, K. 1989. Spisi o antični filozofiji. Ljubljana: Marksistični center CK ZKS. Sovrè, A. 2002. Predsokratiki. Ljubljana: Slovenska matica. Starogrški filozofi Starogrški fiziki Starogrški učenjaki Grki v 4. stoletju pr. n. št.


text: Lastniku pobeglega konja so izdali plačilni nalog - demokracija.si sobota, 16 junij 2018 11:46 Policisti so bili danes okoli 9.30 obveščeni, da konj teče po Kajuhovi ulici v Ljubljani. Osedlan konj je pobegnil iz bližnjega konjeniškega kluba. Kot so za STA povedali na Policijski upravi Ljubljana, so konja ujeli, škoda ni nastala, prav tako ni bil nihče poškodovan. Dodali so še, da ne gre za policijskega konja, kot poročajo nekateri mediji. Lastniku pobeglega konja so izdali plačilni nalog. Žalostna izpoved upokojenke: Saj bi privarčevala, da državi, ko bom umrla, ne bi naredila stroškov, a manj kot en jogurt...


ИHTypиcT (Inturist): Ekonomika Hишa, 2019 Ruski glasbenik Jenya Gorbunov je največ pozornosti požel kot frontman oziroma kitarist v relativno znanem in priljubljenem bendu Glintshake, a vendar bomo v tokratni Tolpi bumov pod drobnogled vzeli njegov malo manj znan projekt, s katerim bo del šopka glasbenikov, vključenih v program letošnje edicije festivala Ment. V Ljubljano torej Jenya tokrat prihaja z avdiovizualno improvizacijsko zasedbo Inturist, ki v svoj glasbeni izraz vpleta absurdnost vsakdana, a kljub temu – ali morda ravno zaradi tega - ne izključuje prostora za razmislek o kontekstu v katerem se žanrsko postavlja kot post - torej kot post-pankovski free-jazz kolektiv, s čimer je razbijanje konvencij torej že predpostavljeno. A ker brez merila drobnogled izgubi svoj pomen, se bomo za hip vrnili h Gorbunovemu prvemu fakofu ameriškemu pop-kulturnemu imperializmu, ki ga je z bendom Glintshake nakazal s slogovno in oblikovno transformacijo iz pretežno alternativnega rockovskega benda v pankovski bend, ki se napaja iz bazena lokalne ruske avantgarde in maternega jezika. Tako držo je obdržal tudi s projektom Inturist, seveda pa je sama poteza pravzaprav analogna tisti, ki jo je v osemdesetih – iz korenin iz katerih izvira tudi Gorbunov glasbeni izraz - na primer manifestiral že duet Deutsche Amerikanische Freundschaft. Ta je med drugim na terenu takratnega ironičnega post-pankovskega Londona zacvetel tudi zato, ker se je odločno odrekel angloameriški tradiciji, ki implicira izvajanje besedil v angleščini. Ironično so ju na domačem terenu v Nemčiji zares prepoznali šele, ko sta uspela v Angliji. Frontman dueta DAF je karakter nemščine kot jezika oboževal zato, ker mu je omogočal poigravanje z mnogimi zlogi in imperativi, ki se v nemškem jeziku večinoma kažejo kot najkrajše jezikovne fraze. To je bil še en razlog več za ohranitev takšnega aspekta lokalnega značaja, ki na klišejski način opominja na temno plat nemške zgodovine. No, v prvem komadu Inturistovega albuma z naslovom Ekonomika oziroma Gospodarstvo, ruščina funkcionira in zveni na strašljivo podoben način. Gorbunov vokal v skladbi Шeл бы Tы oTcюдa, Inturistovemu osrednjemu protagonistu repetitivno veleva naj gre stran, naj se premakne iz te v ono točko. A da bi razumeli ta nadgrajeni post post-punkovski obrat k prvotnemu post-punkovskemu reakcionizmu, moramo najprej razumeti okolje, v katerega je sam album postavljen. Torej, če želimo razumeti Rusijo oziroma natančneje Moskvo, v katero je postavljen drugi album benda Inturist, jo moramo misliti v njenem notranjem protislovju in raznoterosti. A niti to nam pri interpretaciji osrednjega predmeta tega prispevka še ne bi zares pomagalo, če najprej ne bi pokukali še v vsebino dogajanja njegovega predhodnika. Ta predhodnik je bil bendov prvenec Zdaj pa zares. Na Inturistovem drugem albumu Ekonomika spečega junaka neprizanesljivo in brez posebne uverture strezni že prvi komad, ko smo tudi sami poslušalci soočeni s takojšnjim plesnim ritmom, ki pravzaprav tudi zaznamuje ploščo kot kompleten izdelek. No, očitno na tej točki ni več časa za jutranjo kavo in cigareto, protagonist je takoj porinjen naravnost v pekel človeških odnosov in kaos moskovskih ulic, kjer se pač mora spoprijeti z napisanimi in nenapisanimi pravili družbenega okolja, ki mu velevajo, naj se premakne iz te v ono točko. V primerjavi s prejšnjim albumom je tukaj smiselno poudariti, da je - s saksofonom na čelu - Ekonomika slogovno izrazito bolj jazzovsko usmerjena plošča, kar prispeva tudi k jasnejši sliki Inturistovega konceptualnega obrata. Tokrat se zgodba ne vrti več okoli posameznika, ampak se vključenost protagonista v okolje in družbo odslika tudi v glasbi, v kateri slišimo kompleksno prepletanje različnih inštrumentov v kombinaciji z melanholično igrivim vokalnim post-pankovskim vložkom. V Inturistovi glasbi ne manjka niti novovalovskega pridiha popa, vseeno pa je zanimivo poudariti predvsem to, kako se dva žanrsko tako različna sloga, kot sta improvizacijski jazz in post punk, na plošči organsko združita, kljub temu da ima vsak komad na plošči tudi svoj edinstven karakter, ki ga določajo zvočne anomalije. Povzemimo. Zdi se, da je Inturist prvi album vzpostavil zgolj zato, da bi ga z drugim lahko porušil. In vendar taka formulacija nakazuje na dejstvo, da sta za takšno napetost potrebna oba. Ekonomika tako v odgovor Poslovnemu potovanju s prstom žuga globalnemu romantiziranju tesnobe, apolitičnosti, odtujenosti in individualistične drže ter ga skuša nadomestiti s surovim kolektivnim transom med ljudmi, ki drug v drugega ne zaupajo zares, pa vendar je to zaupanje edino upanje, ki preostane. Globalno gledano sicer post-punk v letu 2020 morda res ne žanje več enakega efekta kot kaki Death Grips, a vendar Inturistu uspe naslikati absurden post post-pankovski doživljajski svet, utemeljen z ruskim prostorom, kjer se osemdeseta še niso zares iztekla ...


Kotli na pelete | znižajte stroške ogrevanja hiše | poceni način ogrevanja Okolju prijazno ogrevanje – Moderen in ekološki način ogrevanja z uporabo lesnik pelet Kotli na peleteAles2018-03-13T20:42:52+01:00 Kotli na pelete | kotli za ogrevanje prostorov na lesno biomaso</1> Izberite moderen in ekološki način ogrevanja z uporabo lesnih pelet. Tudi letos so na voljo subvencije. Izkoristite priložnost in si pocenite nakup do 50% ugodneje! Nepovratne finančne spodbude občanom za nove naložbe rabe obnovljivih virov energije in večje energijske učinkovitosti! NOVO – do 60% nepovratne finančne spodbude socialno šibkim občanom za zamenjavo starih kurilnih naprav na trdna goriva z novimi kurilnimi napravami na lesno biomaso (kotli na pelete) v stanovanjskih stavbah na območjih občin s sprejetim Odlokom o načrtu za kakovost zraka! Kotel na pelete Biodom 27 C5 Valter Slovenski izdelek – Evropska kvaliteta Zanesljivost kotla je rezultat dolgoletnih investicij v razvoj ogrevalnih sistemov na biomaso in praktičnih izkušenj pri njihovi montaži in vzdrževanju. BIODOM 27 C5 VALTER je sistem popolnega izgorevanja lesne biomase, z vključno avtomatskim vžigom in dodajanjem palet. Samodejno prilagajanje moči – visok izkoristek v vseh pogojih delovanja Velika količina kotlovske vode – integrirani zalogovnik 74L Zalogovnik za 180 kg pelet v zgornjem delu kotla Servisna mreža z garantiranim odzivom po vsej Sloveniji Prilagodljiva grelna moč od 8,6 do 30kW Ogrevalna površina od 80 do max 450m2 Poraba pelet od 1,9 do 6kg/h Biodom 21 je peletni kotel, prilagojen trgu varčnih hiš, kjer ni potrebe po visokih ogrevalnih močeh. Tudi ta kotel uporablja preverjeno tehnologijo BioLogic, ki omogoča prilagajanje kotla spreminjajočim pogojem delovanja. Predstavnik nove generacije kotlov za ogrevanje na lesne pelete. Že na prvi pogled dokazuje da gre za moderno zunanjost z vgrajeno najmodernejšo tehnologijo. Napredna tehnologija za maksimalen izkoristek. Tehnološki dosežek, ki dosega najstrožje kriterije po normativu EN 303-5 klas 5. Kaminska peč združuje toploto klasične kaminske peči ter kotla centralnega ogrevanja na pelete. Namenjena je ogrevanju stanovanjskih in poslovnih prostorov. Izkoristite ponudbo: Razprodaja zalog. Izjemne cene in popusti. Pokličite na tel.: 051/641-888 ali pošljite povpraševanje. Zagotovite si brezplačni ogled strokovnjaka in prihranite pri ogrevanju tudi do 50% že v prvi kurilni sezoni. Samo do konca tega meseca brezplačno: Ponudbo z primerjalnim izračunom stroška ogrevanja Ogled in svetovanje našega strokovnjaka na vašem domu Pomoč pri pripravi dokumentacije za pridobitev subvencije Pomoč pri pripravi dokumentacije za pridobitev obročnih plačil


ČRNILO EPSON RUMENO ZA STYLUS PRO 4000/ 4400/ 4450 220ml (C13T614400) > Biro oprema | Kartuse | Toner | Polnila | Foto Papir | Klime Panasonic | Nizke cene > kartuša, toner, digitalni fotoaparat, telefon, mobitel, ink film, foto papir, mp3 predvajalnik, miška, tipkovnica, panasonic klime in še in še ČRNILO EPSON RUMENO ZA STYLUS PRO 4000/ 4400/ 4450 220ml (C13T614400) STYLUS PRO 4450, STYLUS PRO 7600 STYLUS PRO 7600 INKJET PRINTER 3Y ONSITE Koda: 080225 Kataloška št.: C13T614400


Kako izvedeti model matične plošče Matična plošča je glavna sestavina računalnika. na njem so nameščene skoraj vse komponente sistemske enote. Ko zamenjate eno ali drugo notranjo komponento, morate natančno vedeti značilnosti vaše matične plošče, predvsem svojega modela. Obstaja veliko načinov, na podlagi katerih se lahko naučite krovnega modela: dokumentacije, vizualnega pregleda, programov tretjih oseb in vgrajenih orodij programa Windows. Izvedeli bomo model nameščene matične plošče 1. način: CPU-Z 4. način: ukazna vrstica Metoda 5: Sistemske informacije Če imate še vedno dokumentacijo na računalniku ali na matični plošči, v drugem primeru potrebujete le stolpec »Model« ali »Series« . Če imate še vedno dokumentacijo za celoten računalnik, potem bo nekoliko težje določiti model matične plošče, ker informacije so veliko več. V primeru laptopa, da bi ugotovili model matične plošče, je dovolj samo pogledati model laptop (najpogosteje sovpada z matično ploščo). Prav tako lahko opravite vizualni pregled matične plošče. Večina proizvajalcev piše na modelu matične plošče in seriji velikih in dobro ločljivih pisav, vendar pa lahko obstajajo izjeme, na primer najcenejše sistemske kartice od malo znanih kitajskih proizvajalcev. Za vizualno pregledovanje je dovolj, da odstranite pokrov sistema in očistite kartico iz prahu (če obstaja). CPU-Z To je pripomoček, ki prikazuje podrobne informacije o glavnih komponentah računalnika, vklj. in motherboard. Razdeljen je popolnoma brezplačno, obstaja Russified različica, vmesnik je preprost in funkcionalen. Če želite izvedeti model matične plošče, odprite kartico »Matična plošča «. Bodite pozorni na prvi dve vrstici - "Proizvajalec" in "Model" . AIDA64 Ali je program namenjen testiranju in pregledovanju značilnosti računalnika. Ta programska oprema je plačana, vendar ima demonstracijsko obdobje, za katerega je uporabnik na voljo vse funkcije. Obstaja ruska različica. Če želite izvedeti model matične kartice, uporabite ta priročnik: V glavnem oknu pojdite na razdelek »Računalnik« . To lahko storite z uporabo posebne ikone v središču zaslona ali z uporabo menija na levi. Podobno pojdite na "DMI" . Odprite element »System Board« . V polju "Lastnosti sistemskega odbora" poiščite element "System Board" . Tam bo model in proizvajalec. Speccy Je pripomoček razvijalca CCleaner , ki ga lahko brezplačno prenesete z uradne spletne strani in ga uporabljate brez omejitev. Obstaja ruski jezik, vmesnik je preprost. Glavna naloga je prikaz osnovnih podatkov o komponentah računalnika (CPU, RAM, grafični adapter). O matični plošči si lahko ogledate razdelek »Matična plošča« . Pojdite iz levega menija ali razširite želeni element v glavnem oknu. Nato bodite pozorni na vrstice "Proizvajalec" in "Model" . Ta metoda ne zahteva dodatnih programov. Navodilo na to izgleda tako: Odprite okno Run z kombinacijo tipk Win + R , vnesite ukaz cmd vanj in pritisnite Enter . V oknu, ki se odpre, vnesite: pritisnite Enter . S tem ukazom se boste naučili proizvajalca krovu. Sedaj vnesite naslednje: Ta ukaz bo prikazal model matične plošče. Ukazi vnesejo vse in v to zaporedje, v katerem so navedene v navodilu, ker. Včasih, če uporabnik takoj vzame zahtevo za model motherboard (preskoči proizvajalčevo zahtevo), "ukazna vrstica" povzroči napako. Izvaja se tudi z uporabo standardnih orodij za Windows. Tukaj so koraki: Pokličite okno "Zaženi" in vnesite ukaz msinfo32 . V oknu, ki se odpre, v levem meniju izberite »Informacije o sistemu «. Poiščite elemente »Proizvajalec« in »Model« , kjer boste našli informacije o svoji matični plošči. Za udobje lahko z iskanjem odprtega okna pritisnete tipke Ctrl + F. Če želite izvedeti, ali je proizvajalec modela in matične plošče enostaven, lahko, če želite, lahko uporabite samo funkcije sistema, ne da bi namestili dodatne programe. ← Izbira matične plošče za računalnik Izvedemo vtičnico matične kartice →


text: Buhara Buhara je tretje največje mesto v Uzbekistanu. Leta 1991 je bila Buhara vključena na seznam svetovne dediščine UNESCa. Leta 1997 se je odvijala, pod njegovim pokroviteljstvom, 2500. obletnica nastanka mesta. Buhara je edinstven kulturni center vzhoda. Je kraj, kjer so delovali izjemni islamski znanstveniki, filozofi, pesniki in islamski učenjaki, kot so Ibn Sina, Rudaki, Firdousi, Imam Bukhari in drugi. Poleg tega je Buhara mesto-muzej, kjer se nahaja več kot 140 arhitekturnih objektov iz preteklosti. Ohranjena dediščina Buhare predstavlja redko kombinacijo objektov iz različnih obdobij, ki zaznamujejo razvoj arhitekture skozi zadnjih 25 stoletij. Palače in mošeje, mavzoleji in minareti ter medrese so tako predmeti občudovanja turistov iz vsega sveta, ki želijo videti neminljivo lepoto antike in občutiti neminljiv dih preteklosti. Vsebina - 1 Zgodovina - 2 Buhara v zgodovini Velike Svilne ceste - 3 Znamenitosti - 4 Trgovske arkade - 5 Umetnost in obrt - 6 Pobratena mesta - 7 Pomembni Buharčani - 8 Opombe - 9 Viri - 10 Zunanje povezave Zgodovina[uredi | uredi kodo] Buhara je eno od redkih mest na svetu, katerega začetki segajo v 5.st.pr.n.št. in se je ves čas razvijalo na istem mestu. Prvotna zasnova so bili trije utrjeni zaselki, ki so bili okoli leta 500 združeni z enotnim obzidjem. V starem veku je bila Buhara del Sogdianske regije v Srednji Aziji, v njej se je v drugi polovici 1. tisočletja našega štetja močno razvila arhitekturna struktura mesta. Center Buhare predstavlja trdnjava Ark, ki je bila sedež guvernerjev in njihovih tesnih sodelavcev. Zunaj obzidja je mesto temeljilo na tipu fevdalnega naselja shahristan, obkroženo je bilo s trgovinami in obrtnimi delavnicami rabad. Antično naselje Varakhsha, ki je bilo nedaleč stran, je bilo znano po muralih, slikarskih mojstrovinah na zidu, predvsem s prizori lova na geparde. Okoli leta 500 je mesto prišlo pod upravo perzijskega imperija, ki je trajala do osvojitev Aleksandra Velikega leta 330 pr.n.št.. Po boju za Aleksandrovo dediščino je mesto bilo sprva pod upravo Selevklidov (323 pr.n.št.), nato Grško-Baktrijskega kraljestva (250 pr.n.št.) in po intermezzu večih nomadskih invazij s severa del Kušanskega imperija (okoli 100 pr.n.št.) do ponovnega vzpona Perzijcev pod oblastjo dinastije Sasanidov v 4. st.n.št.. V predislamskem obdobju je bila versko in izobrazbeno središče takrat preganjanih manihejcev (v perzijskem cesarstvu) in nestorijanskih kristjanov. Z vstopom v arabski kalifat v 7. stoletju, se je v Buhari razširil islam. Na koncu 9. stoletja Buhara postane eden od glavnih kulturnih in kultnih centrov v muslimanskem svetu - tako imenovana muslimanska cerkev, čeprav je bila od antičnih časov središče številnih ver in prepričanj. V tem obdobju se je začela gradnja mošej, minaretov, medres in drugih kultnih kompleksov. Hkrati se je mesto obdalo z obzidjem. Obzidje je bilo dokončano v 16. stoletju in znotraj njega je bilo več kot 200 medres ter veliko bazarjev, kjer se je lahko našlo skoraj vse vrste blaga. Svoj višek slave je doseglo v 9. in 10. stoletju, v času vladanja iranske dinastije Samanidov. Takrat je bilo mesto center vere in učenosti, tu je deloval srednjeveški filozof in zdravnik Ibn Sina (latinizirano Avicenna). Mesto je zgubilo svoj primat v času vlade Timurja Lenka. [1] Sodobno podobo je mesto dobilo v času obstoja Buharskega kanata oziroma vladanja dinastij Shaybanidov in Ashtarhanidov v 16. - 17. stoletju, ko je bila zgrajena večina njenih veličastnih mošej, medres, karavanserajev, kopališč, obzidje, vhodnih vrat, mavzolejev in drugih velikih arhitekturnih kompleksov. Buhara v zgodovini Velike Svilne ceste[uredi | uredi kodo] Buhara je eden od biserov Velike Svilne ceste. V starih časih je bilo tukaj več kot 60 karavan-serajev v katerih so se ustavljali trgovci iz Indije, Kitajske, Irana in drugih držav. Buhara je bila veliko znanstveno in kulturno središče na Svilni cesti. Dokaz o tem, da se je mesto nahajalo na križišču karavanskih poti, so bile specializirane pokrite tržnice iz 15. - 16. stoletja, kot so Toki Sarrafon (namenjena menjavi denarja) Toki Teipak Furushon (za prodajalce pokrival), Toki Zargaron (namenjena draguljarjem) in so ohranjene do danes. Velika Svilna cesta je svojevrsten fenomen v zgodovini razvoja civilizacije in je zaslužna za izmenjavo kulturnih vrednot, osvojitvi bivalnega prostora in razvoj trgovine. Ta največja trgovska trans-kontinentalna pot v zgodovini človeštva je povezovala Evropo in Azijo in se je v antiki raztezala od Rima do starodavne prestolnice Japonske, do Nare. Pomembno je poudariti, da ta pot ni bila nikoli ena sama pot, ampak je vključevala različne poti, ki so se cepile kot krona mogočnega drevesa. Ena od glavnih poti, ki je prečkala Azijo od vzhoda do zahoda je imela začetek v prestolnici antične Kitajske v Changan-u, šla na severozahodno mejo in prečkala gorovje Tyan-Shan. Del karavan je prečkalo Fergansko dolino in preko Taškenta prečkalo oaze Samarkand, Buhara, Horezm in potovalo naprej do obal Kaspijskega in Črnega morja, do držav okrog Volge in Kavkaza. Vzpostavitev trgovinskih vezi je v veliki meri pripisati odkritju poldragih kamnov v kamnolomih v gorah osrednje Azije, ki so omogočili pridobivanje lazuritov, nefritov, karneolov in turkizov. Kot že ime pomeni, je bil glavni cilj trgovanje s svilo, zelo cenjeno po vsem takratnem svetu. V zgodnjem srednjem veku je bila svila celo bolj cenjena kot zlato. V Sogdiani je bila cena konja enaka ceni 10 kosov svile. Svila je bila valuta za opravljeno delo, za vzdrževanje uslužbencev in se je lahko uporabljala za poplačilo kazni za storjena kazniva dejanja. Beneški trgovec Marco Polo je prvi imenoval karavanske poti kot "svilena cesta", prav tako je bil prvi Evropejec, ki je dosegel meje kitajskega cesarstva. Izraz "Velika Svilna cesta" pa je bil vnesen v leksikone leta 1877, kamor ga je zapisal nemški raziskovalec Ferdinand Richthofen v svojem temeljnem delu "Kitajska". Velika Svilna cesta ni bila le blagovna pot za karavanske poti, ampak je bila tudi pot za širjenje kulturnih dosežkov različnih narodov, njihovih intelektualnih vrednot in verskih prepričanj. Končno so skozi stoletja po njej potovali svetovno znani znanstveniki, raziskovalci in bojevniki. V sodelovanju z UNESCO-m je izdelan poseben dolgoročni program, ki vključuje predloge o obnovi zgodovinske dediščine. Leta 1994 je bila sprejeta Samarkandska deklaracija "Renaissance Great Silk Road". Znamenitosti[uredi | uredi kodo] Mavzolej Samanidov[uredi | uredi kodo] Med številnimi srednjeveškimi zgradbami, je mavzolej Samanidov posebej zanimiv. Nahaja se nedaleč od trga Registan, v parku Samanidov. Ta svetovno znana arhitekturna mojstrovina je bila zgrajena v 90 letih 1.stoletja. Mavzolej predstavlja skoraj popolno kocko iz opeke, ki jo pokriva polkrožna kupola. Vse fasade so popolnoma enake in imajo stebre s kupolo na vogalih. Te izrazne oblike imajo neposredno razlago v mitološki simboliki starodavnih religij in kasneje v sufizmu. Kocka je simbol vztrajnosti, simbol zemlje, kupola ima videz neba in kombinacija je simbol enotnosti vesolja. Vsaka od štirih sten ima vrata z okvirjem v umetelnem vzorcu, vpad svetlobe spretno spreminja vtis o vzorcu opečnega zidu. Zunanje in notranje fasade so obložene z opeko izmenično vodoravno in navpično, kar daje vtis mreže. Podložene v vrsti kot obroči, ustvarjajo v mavzoleju friz. To spominja na znane sasanidske bisere (naluknjane kroglice) vklesane v omet palač v Srednji Aziji in v Iranu pred arabskim obdobjem. Ta mavzolej je priznan kot mojstrovina svetovne arhitekture zaradi popolnosti njegovih geometrijskih oblik. Je ena izmed najstarejših stavb narejenih iz žgane opeke v srednji Aziji. Citadela (trdnjava) ARK[uredi | uredi kodo] Trdnjava Ark je najstarejši arheološki kompleks v mestu. To je nekdanji vladni center. Pred n jim se nahaja trg Registan (v prevodu vodni trg). Oblika trdnjave je nepravilni pravokotnik nekoliko podaljšan od zahoda proti vzhodu. Trdnjava Ark se nahaja v sredini zahodnega dela sodobnega mesta. Obseg zidovja meri 789,6 m, njena površina znaša 3,96 ha. Višina zidu od ploščadi trga Registan znaša približno med 16 in 20 m. Sprednji vhod je okrašen z dvema stebroma oblike stolpov. Zgornji del stolpov je povezan z galerijo in teraso zgrajeno nad njimi. Vhod do vrat predstavlja klančino ali dvižno dostopno pot, ki vodi skozi dolg pokrit hodnik v mošejo Džami. Ob tem koridorju se nahajajo prostori za vodo in nekaj celic za pridržanje. V srednjem veku je bila trdnjava Ark celotno mesto z emirjevo palačo, kovačijo, mošejo, vladnimi uradi, skladišči, trgovinami, zapori in trgom za javna srečanja. V tistih časih je na eni od sten visel velik usnjen bič, simbol emirjeve moči. Sklicujoč se na izjavo zgodovinarja Mohameda Narshahi-ja iz 10. stoletja, je bila trdnjava Ark dalj časa v razsulu in samo v 7. stoletju ji je Bukhar-hudat Btdun vrnil podobo, kasneje je naročil, da so ime projektanta zapisali na plošči na vratih palače. Palača je kasneje ponovno propadla in ni je uspelo dokončati do danes. Mošeja Magoki Attari[uredi | uredi kodo] Najstarejša ohranjena mošeja v Buhari, Magoki Attari (v prevodu pomeni mošeja v jami ali globoka mošeja) se nahaja v centru mesta, v bližini kompleksa Lyabi Hauz. Pred Arabsko osvojitvijo mesta je bil tukaj prodajni trg začimb in zelišč. Precejšnjo obnovo je mošeja doživela v 12. stoletju, ko je glavna fasada dobila mojstrski arhitekturni dekor. V 16. stoletju je bila to le majhna kvadratna mošeja. Mošeja Magoki Attari sodi med tako imenovane zaprte mošeje in stoji na 6 kamnitih stebrih. Leta 1930 so pod plastmi zemlje ob južnem portalu odkrili zid iz unikatne okrasne opeke in starinske okraske iz ukrivljene majolike. Restavratorji so odkrili fasado do globine 4,5 m tako, da se sedaj lahko vidi glavno umetniško delo na mošeji. Na fasadi najdemo celoten spekter arhitekturnega dekorja - okrogle zidane glazirane opeke, ki ustvarjajo različne oblike in vzorce, druge okraske, terakota ploščice in okrasje v portalni niši. Ta mošeja iz 12. stoletja je ena izmed najimenitnejših arhitekturnih objektov v Buhari. Zgodovinar Narshahi trdi, da je je bila mošeja Mokh (luna) v antičnih časih zgrajena na mestu starejšega templja. Najverjetneje so v templju častili boga Lune, Sin-a, pokrovitelja nomadov, saj luna osvetljuje pot ponoči. Možno je, da je bil ta kult nadgrajen z izkušnjami lokalnih nomadov. Poleg tega so dvakrat letno, v prisotnosti mestnega guvernerja, organizirali sejme, kjer so prodajali lesene in glinene kipce boga Lune. Mavzolej Chashmai Ayub[uredi | uredi kodo] Chashmai Ayub se nanaša na svete stopinje ("kadamjoy"), ki so jih pustili pobožni ljudje. Po zgodovinskih pričanjih, je kultna gradnja na tem mestu obstajala že v 14. stoletju. Napis ob vhodu pove, da je bila stavba zgrajena v času vladanja Amir Timurja. Posebnost mavzoleja Chashmai Ayub je kupola v obliki stožčastega šotora, ki je sicer precej pogosta v arhitekturi Horezma v 13. - 14. stoletju. Gre za zapleteno, večkrat prenovljeno zugradbo, ki se je na koncu preoblikovala v podolgovato prizmo, okrašeno z različnimi oblikami in kupolami različnih oblik. V njeni ostri silhueti se vidi dvignjena dvojna kupola s stožčasto kaloto na cilindričnem obodu, kjer je glavni prostor z izvirsko vodo. Kupola predstavlja streho nad mavzolejem in s tem daje vtis posebne intimnosti. Celoten pogled na mavzolej daje občutek prostora za razmišljanje: "muslimani ne umrejo, le preidejo iz enega prostora skozi vrata v drug prostor". Danes ta stavba vsebuje tudi "Muzej vode" v katerem je prostor za manjšo razstavo o tem, kako so se v preteklosti oskrbovali z vodo. Legenda pravi, da je na mestu današnjega mavzoleja nekoč bila puščava. Njeni prebivalci so trpeli škodo zaradi pomanjkanja vode in molili k Bogu, da pošlje vsaj nekaj vode. V odgovor na te molitve, je Sveti Job (Ayub) pred revnimi ljudmi udaril ob tla s svojo čarobno palico. Pred začudenimi ljudmi je vzniknil izvir s kristalno čisto vodo. Še danes velja prepričanje, da je ta voda čudežna in zdravilna, zato ljudje še vedno množično romajo v mavzolej. Kompleks Poi Kalyan[uredi | uredi kodo] Kompleks Poi Kalyan pomeni "Veliki timpanon", je glavni trg v mestu in je sestavljen iz treh arhitekturnih konstrukcij: minareta Kalyan, mošeje Kalyan in Medrese Miri Arab, ki skupaj predstavljajo celoten kompleks, zgodovinsko najbolj pomemben in veličasten v Buhari. Medresa Miri Arab je eden izmed najbolj svetih islamskih izobraževalnih krajev na ozemlju bivše Sovjetske zveze. Zgrajena je bila v obdobju vladavine Shaybanidov v 16. stoletju po tem, ko je Buharo osvojil kan Ubaydulla, ki je umrl leta 1539. Izgradnjo medrese Miri Arab pripisujejo šejku Abdallakh Yamant-u, bolj znanem kot Miri Arab, duhovni mentor kana Ubaydulla. Medresa Miri Arab se nahaja nasproti mošeje Kalyan. Zasnovana je tradicionalno. Kvadratno dvorišče je obdano z dvonadstropno zgradbo, z dvema kupolastima dvoranama v levem in desnem vogalu. Glavna fasada je v centru poudarjena s portalom, ki je povezan s terasami na dveh nivojih. Fasada ima na obeh straneh majhne stebre. Dekoracijo medrese sestavljajo ukrivljeni mozaiki in pisani oblikovani okraski. V sredini oboka (gurhana) je lesen nagrobnik kana Ubaydulla. Na njegovem dnu se nahaja grob Miri Araba. Danes medresa še deluje, v njej se odvijajo razni seminarji. Petkova mošeja Kalyan velja za eno najstarejših v Srednji Aziji in je druga največja. Arheološka izkopavanja kažejo na prisotnost številnih starejših zgradb na njenem mestu. Napis na vhodu pravi, da se je gradnja stavbe začela približno v 15. stoletju in je bila končana leta 1514. Stavba zavzema površino 1 ha in ima prostora za približno 10.000 vernikov. Glavni vhod je na vzhodni strani in je okrašen z velikim portalom in izpopolnjen z mozaikom. Portal je situiran nad vhodom tako, da se skozenj pride na sprednje dvorišče mošeje. Z vsakim korakom se obiskovalcu odpira pogled na glavne stavbe v mošeji. Ob straneh se dvigata dve modri kupoli, sicer pa streho tvori skupaj 288 kupol. Mošeja Kalyan je pravokotne oblike s štirimi prostori. Fasade so pokrite z mozaiki in glazirano opeko odporno proti zmrzali. Kupola se dviga nad vse zgradbe v mestu in se meša z modrino neba. Mošeja se nahaja na isti osi kot medresa Miri Arab. Minaret Kalyan (Veliki minaret) je glavni simbol svetega dela Buhare. Iz njegovega vrha je mujezin molil zbranim muslimanskim prebivalcem mesta. Nadvlada minareta nad mestom je pomenila prevlado islama nad ljudmi, ki so živeli v Buhari. Minaret je velikanski navpični steber zgrajen iz opeke. Njegova višina je 46,5 m, zaradi slabo nosilnih tal segajo temelji v globino do 10 metrov. Premer v podnožju minareta je 9 metrov. Ta veličasten stožčasti steber dopolnjuje okrogla rotunda z okenskimi odprtinami nad vencem stalaktitov. V rotundi je 16 obokanih oken. Minaret ima 12 okrasnih trakov, vsak od njih je unikatno oblikovan. Na treh pasovih so staroveški zapisi o datumu gradnje (leto 1127) in tudi ime vlagatelja guvernerja Buhare, kana Arslana in ime arhitekta Usto Bako, čigar grob, naj bi se nahajal v enem od sosednjih blokov. Minaret Kalyan je povezan s streho mošeje Kalyan z mostovžem. Tukaj je možno vstopiti v minaret in se povzpeti v rotundo po ozkem stopnišču iz opeke, ki ima 105 stopnic. Minaret je ena redkih zgradb v mestu, ki jo Džingiskan ni porušil. Legenda pravi da, ko je Džingiskan na trgu v bližini stolpa uničeval mesto, je pogledal minaret in z glave mu je padla na tla njegova čelada. Moral se je skloniti, da jo dvigne s tal, ob tem pa je rekel: "Še nikoli se nisem priklonil pred ničemer, vendar je ta gradnja dovolj veličastna, da si zasluži moj poklon". Ulugbekova Medresa[uredi | uredi kodo] Medresa ohranja spomin na velikega astronoma Ulugbeka. Njena gradnja se je začela leta 1417, ustvarjalci pa sta bila najboljša arhitekta tistega časa, Nadjmid-din Bukhari in Ismail Isfagani. Vhod v medreso se razcepi z več hodnikov. Na enem hodniku je "darskhona" (soba za pouk), na drugem je mošeja. V drugem nadstropju je knjižnica. Fasada predstavlja arkade v dveh nadstropjih in ima dve krili. Ob straneh stojita dva velika stolpa. Stene in oboki so precej enostavno dekorirani. Medresa je zasnovana z astralnimi ornamenti, ki so bili nedvomno odraz tega, da je bil Ulugbek astronom. Enostavno asketsko življenje je vodila molitev v mošeji, predavanja v darskhani in pogovori v senčnih galerijah. Ta medresa je postala strukturni model za druge medrese v Srednji Aziji. Na vhodu je napis: "Vdihavanje znanja je sveta dolžnost vsakega muslimanskega moškega in ženske". Obstaja pa še ena izjava: "Naj veličastno Božje usmiljenje vedno sije na ljudi razsvetljene z modrostjo". Kompleks Lyabi-Hauz[uredi | uredi kodo] Lyabi-Hauz ali "obala zbiralnika vode" je eden od trgov, ki se nahajajo v središču mesta. Kompleks je bil zgrajen leta 1620 in je sestavljen iz 3 monumentalnih stavb: medrese Kukeldash (1568-1569) na severu, ki je največja v mestu in še dva druga verska objekta: Khanaka Nadir Divan Begi (do 1620) in medresa Nadir Divan Begi (1620), ki se nahajata na zahodni in vzhodni strani trga. Medresa Kukeldash je bila zgrajena v 16. stoletju, v času vladanja kana Abdullaha. To je ena od večjih medres v Buhari in ima 160 prostorov v dveh nadstropjih vzdolž oboda dvorišča. Eden izmed najbolj znanih srednje-azijskih pisateljev 20. stoletja, Sadriddin Ayni (1878-1954) je bil študent te ustanove. Tradicionalna pročelja medrese so oblikovana z majoliko. Glavna fasada bližja zbiralniku Lyabi-Hauz ima predprostor, mošejo in sobe za učenje (darskhana). Notranjost daje mističen vtis s svojimi skrivnostnimi zvezdastimi svetilkami, izdelanimi iz žgane gline. Dekoracija osrednjega portala je izvedena, ne da bi uporabili lepilo ali žeblje. Keramične ploščice so namreč običajno na fasado pribite z žebljem. Poslopje medrese daje vtis utesnjenosti, kot da se nagibajo vhod, stene in majhne sobe. Najbolj čudovit del mmedrese je dekor v dveh glavnih dvoranah mošeje in v učilnicah. Kupole nad hodniki so impresivne in vodijo od glavnih vrat do dvorišča. Khanaka (prostor za trgovanje) Nadir Divan-begi je stavba v obliki pravokotnika s kupolo ter edinstvenim podolgovatim ozkim portalom in stranskimi stebri. Glavna dvorana je pod eno kupolo, okoli pa sta še dva stranska prostora. Tukaj je tudi mihrab (polkrožna niša v steni v mošeji, ki označuje Kiblo, to je smer Kaaba v Meki), okrašen z osupljivo arhitekturo. Glavni portal je okrašen z epigrafsko slikarijo. Pročelje podpirata dva rebrasta stebra do višine zidov. Poleg glavnega sta še dva stranska portala. Zaradi svoje lokacije in dvorane s čudovito akustiko je Khanaka Nadir Divan Begi kulturno in versko središče Buhare že več stoletij. Medresa Nadir Divan Begi je bila prvotno karavanseraj. Na otvoritveni slovesnosti je kan Imamkuli (1611-1642) po nasvetu šejka Sufi-ja čestital ministru z uspešno končano gradnjo "v čast Alaha" in stavbo po nesreči imenoval medresa. Po tem je moral Nadir Divan Begi prilagoditi karavanseraj v medreso (1630), dopolnil je stavbo s teraso, portalom in stebri in tudi na novo zgradil drugo nadstropje za študentske sobe. Učilnice niso bile zgrajene. Arhitektura je posebna v svojih dobro zasnovanih razmerjih na fasadi, dekor pa preseneča z groznimi podobami živali in ptic na oboku. Danes se tukaj, predvsem za turiste, vršijo razni koncerti umetnikov iz Uzbekistana, modne revije, ki prikazujejo oblačila iz naravnih materialov proizvedenih v Uzbekistanu. Medresa Chor Minor[uredi | uredi kodo] Medresa Chor Minor je bila zgrajena leta 1807 in jo je sponzoriral bogat turški kalif Niyazkul. Arhitektura se razlikuje od tradicionalne. Stavba je dopolnjena s štirimi minareti, majhnimi oboki z modrimi kupolami in neponovljivo dekoracijo. Zato je stavba tudi dobila ime "Chor Minor," (štirje minareti). Trije so bili uporabljeni kot pomožni prostori. V četrtem minaretu so stopnice, ki vodijo do kupole dvorane v drugem nadstropju. Medresa ima dvorišče dopolnjeno z dvonadstropno teraso, stebri v poletni mošeji, bazen pokrit s kamnitimi bloki. Medresa vsebuje neverjetno zbirko starih knjig. Kompleks Bolo Hauz[uredi | uredi kodo] Bolo-Hauz je edini spomenik srednjeveške kulture v Buhari, ki je sestavljen iz rezervoarja (hauz), Petkove mošeje in minareta. Petkova mošeja Bolo-Hauz se nahaja pred vhodom v emirjevo trdnjavo Ark. Kompleks predstavlja klasično sestavo srednje-azijskih mošej: zimsko stavbo iz leta 1712, poletno teraso s tradicionalnim in bogato okrašenim stropom iz 20. stoletja in lesenimi stebri s stalaktiti. V bližini pa je tudi majhen vodni zbiralnik (hauz). Med rusko okupacijo je bil precejšen del mošeje uničen in kasneje restavriran. Vodni zbiralniki (Hauz) so najbolj priljubljeno zbirališče ljudi iz Buhare, ki je vedno trpela zaradi vročine. Zagotavljali so vodo za mesto, saj ni imelo zaradi utesnjene izgradnje razvejane mreže vodotokov. Po vodi iz zbiralnikov je bilo veliko povpraševanje. Poklic "nosač vode" je bil nekoč zelo priljubljen. Nosači so prenašali vodo v posebnih vrečah iz usnja okoli bazarjev in po gospodinjstvih. Ob mošeji je tudi miniaturni minaret zgrajen leta 1917 (graditelj Usto Shirin). Od trdnjave Ark do mošeje je dal emir položiti preproge ko je odhajal na sveto bogoslužje. Najbolj impresivna značilnost v mošeji je oblika terase, katere stebri so zrasli iz dveh debel in so okrašeni z zapletenimi stalaktiti in cvetovi ter drugim geometrijskim okrasjem. Trgovske arkade[uredi | uredi kodo] V srednjem veku je bila Buhara center trgovine, mesto so obiskovali trgovci iz Srednje Azije, Irana in Indije, Rusije in Kitajske. Trgovsko središče je vplivalo tudi na gradnjo in načrtovanje mesta. Ogromne ulice v centru so bile zasedene z bazarji, vsak je bil specializiran za določen tip izdelka. Za izboljšanje pogojev trgovanja na trgih in križišču ulic, so bile posebej zgrajene kupolaste stavbe imenovane "Toki" (ark - obok - arkade). V letih 1569-1570, kot piše kronist iz 16. stoletja, Hafizi Tanish, je bil zgrajen največji trgovski trg, Toki Zargaron. Njegovo ime pomeni "draguljarjeva kupola" in je čudovita stavba te vrste. Oboki so zelo lepi, njihove oblike popolne in ostre. Nimajo nobene dekoracije, prostor je obvladovala konstruktivna logika: masivni oboki so izstopali s svojimi ostrimi elastičnimi rebri nad tankimi prevlekami kupol in stropov. Pod kupolami Toki Sarrafon se nahajajo menjalnice denarja. Nahaja se v bližini starodavnega Toki Shahruda. Poleg menjalnic, naj bi bile tukaj tudi prodajalne različne vrste vezenih pokrival, krznena oblačila, uhani, plemenite konjske vprege in jedi. V Toki Telpak Furushon je mogoče kupiti čudovita pokrivala "Telpak Furushon": zlato vezene čepice, krznene kučme in edinstvene vrste turbanov. Tržnica ima galerije v nišah, omare in tovorna skladišča. Umetnost in obrt[uredi | uredi kodo] V 19. stoletje se v Buhari pohitri razvoj umetnosti in obrti, izdelava kovancev in nakita, tekstila, zlato vezenje, okraski, rezbarjenje in slikarstvo na les. Buhara postane središče za rokodelce, ki imajo velik vpliv na nacionalne umetnosti v vseh okoliških mestih in regijah. Proizvodnja nakita je bila vedno pomembna, saj odraža potrebo po razkazovanju bogastva in razkošja. Tradicionalni buharski nakit predstavlja: nakit za na glavo "tilla-Kosh" (nakit za neveste), obeski "mohitillo" (bibishak) in "kadjak", nakit za na prsi "zebi-gardan" in "nozi-gardan", uhani tipa "barg", "kundafsoz," halka" in druge, zapestnice okrašene z rezbarijami v stilu islimi, pasovi za aristokrate z velikimi zaponkami iz srebra in drugo. V 16. stoletju so draguljarjem dodelili ločeno območje trgovanja na osrednjem trgu, Toki Zargaron. Tradicija tkanja preprog je v Uzbekistanu zelo stara. Preproge iz volne in svile tkejo številni tkalci doma in manjših delavnicah v mestih. So vrhunske glede tehnike in umetniškega oblikovanja. Tkalke so praviloma ženske, ki skrbno ohranjajo in razvijajo tradicijo tkanja preprog. Za Buharo so značilni geometrijski vzorci, če so na preprogah ptice in cvetlice je to perzijski stil. Za barvanje bodisi svile, bodisi volne uporabljajo izključno naravne barve. Na ceno preproge vpliva število vozlov na cm2. Pri svilenih preprogah je teh 225 na cm2 in več. Zelo posebno je zlato vezenje. Vrhunec umetniškega razvoja je zlato vezenje doseglo v Buhari v sredini 19. stoletja, ko so v obrtnih trgovinah emirjeve palače obrtniki vezli razkošne obleke za guvernerja in njegovo okolico. Zlate vezenine so ponavadi delali moški. Moške obleke, turbani, čepice, široke hlače, obutev, ženske obleke, turbane "pehsnaband", šale, čevlje in škornje so vezli z zlato in srebro nitjo. Zlato vezenje, dopolnjeno s poldragimi kamni in majhnimi kovinskimi kupolami "kubba", so bili pogost okrasni element notranjosti palače, kot tudi konjske oprave. Rezbarjenje v nacionalni umetnosti Uzbekistana predstavlja bogato paleto okrasnih geometrijskih mavrskih gradenj. S širjenjem v stanovanjske objekte je bil to pomemben način okraševanja. Rezljanje lesa je pogosto uporabljen način za izdelavo tako velikih stropnih nosilcev, kot majhnih talismanov za otroke. Ta tehnika je povezana z dekoracijo konstrukcij in lokalnih arhitekturnih posebnosti. V tradicionalni arhitekturi od 19. - 20. stoletja je rezljanje lesa dekorativen element vrat, vhodnih vrat, stropnih nosilcev in stebrov na pokritih terasah. Pobratena mesta[uredi | uredi kodo] - Samarkand, Uzbekistan - Dušanbe, Tadžikistan - Khudjand, Tadžikistan - Nishapur, Iran - Santa Fe, ZDA - Rueil-Malmaison, Francija - Córdoba, Španija - Malatya, Turčija - Barisal, Bangladeš - West Kanpur, Indija - Balkh, Afganistan Pomembni Buharčani[uredi | uredi kodo] Veliko je pomembnih ljudi, ki so živeli v Buhara v preteklosti. Med njimi so: - Muhammad Al-Bukhari (810-870) - Islamski učenjak in sestavljalec Haditha (pravil korana) - Ibn Sina (980-1037) - zdravnik in enciklopedični učenjak - Bal'ami: Abolfazl Muhammad in njegov sin Abu-Ali Mohamed, dva znana vizirja [[]] Samanidskih kraljev, zgodovinarja in mecena umetnosti in literature - Abubakr Narshakhi (10. stoletje) - zgodovinar, ki je napisal Zgodovino Buhare - Sadiduddin Muhammad Aufi (1171-1242) zgodovinar, znanstvenik in pisatelj. - Hazrat Syed Jalaluddin Surkh-Posh Bukhari (ok. 595-690 AH, oziroma 1199-1291) - Baha-ud-Din Naqshband Bukhari (1318-1389) - Amir Kulal (umrl leta 1370) - Kiromi Bukhoroi - Lushan - Sadriddin Ayni (1878-1954) - Abdurauf Fitrat - Oksana Chusovitina - Sayyid Ajjal Shams al-Din Omar Opombe[uredi | uredi kodo] - Amir Timur (1336-1405) se je rodil v družini poglavarja nomadskega plemena Barlas v mestu Kesh (danes Shahrisabz), v bližini Samarkanda. Kot mladenič je dobil v boju z Mongoli hudo rano na nogi, ki je povzročila delno ohromitev leve strani. To je razlog, zakaj je bil znan kot "hromi Timur" (Timur Lame) ali "Tamurlenk". Viri[uredi | uredi kodo] - Buhara the city and the Legend, Taškent 2010, ISBN 978-9943-339-18-7 Zunanje povezave[uredi | uredi kodo] |Wikimedijina zbirka ponuja več predstavnostnega gradiva o temi: Buhara|