text: Naj bo prihodnost brez konflikta med ekologijo in ekonomijo | Revija Vzajemnost Kaj vas je kot profesorico kemije in biologije pripeljalo do tega, da ste se začeli ukvarjati z ekologijo na socialnopodjetniški način? Da sem se po sedmih letih dela v šolstvu odločila za podjetništvo na področju ravnanja z odpadki, sta predvsem dva povoda – odpadki so postajali vse večji okoljevarstveni problem, pri reševanju tega pa je bil zelo očiten velik primanjkljaj znanja, posledično pa tudi inovativnih pristopov in rešitev. Začela sem iskati možnosti za zmanjševanje odpadkov na eni strani in za preprečevanje nastajanja odpadkov na drugi strani. Del rešitve tega problema je ponovna uporaba odpadkov na osnovi socialnega podjetništva. To odpira tudi možnosti za nova zelena delovna mesta, ki so z ustreznim procesom dela prilagojena tudi težje zaposljivim osebam. Tako sem si delo, ki ga zdaj opravljam, vzpostavila iz problemov, ki sem jih preoblikovala v rešitve. Se pa še vedno vsak dan učim. Na področju ponovne uporabe in razvoja sodeluje tudi moj mož, zato se veliko pogovarjava in izmenjujeva mnenja o rešitvah, idejah. V nenehnem prepletanju informacij gradiva potencial znanja in idej za nove dejavnosti. Te so kot substrat-delo-terapija za naše zaposlene in za tiste, ki se nam pridružujejo prek shem vključevanja in rehabilitacije. Inovativnost imate tako rekoč v genih ... V naši družini je bil oče inovator in njegove ideje ter rešitve so znane po vsej Slovenije, tudi zunaj nje. Vsi štirje otroci smo odraščali v tem duhu. Oba moja brata delujeta na tehniškem področju, midve s sestro dvojčico pa na področju varovanja okolja. Sestra na primer vodi Mednarodni center za samooskrbo Dole, kjer razvija nove pristope, ki so v tem času še toliko pomembnejši. Vaš Center ponovne predelave (CPU) se je razširil po Sloveniji, z njim pa se širi tudi zavedanje o dobrobiti reciklaže – za varovanje narave, potrošnike in nova delovna mesta. Med zavrženimi izdelki in materiali, ki čakajo na uničenje, je veliko še uporabnih, in te v naših centrih predelamo, da dobijo novo dodano vrednost. Podjetje CPU, ki ima sedež v Ormožu, ima šest enot po Sloveniji. Te prevzemajo odvečne izdelke in materiale in jih preoblikujejo – poskrbijo za demontažo, čiščenje, barvanje, tapeciranje, sestavljanje, krojenje, šivanje itd. Iz tega, kar je bilo namenjeno uničenju, naredijo nove uporabne izdelke, domače okolje pa razbremenijo odpadkov. Za ponovno uporabo odpadkov porabimo bistveno manj energije, kot jo potrebujemo za nove izdelke, in kar je tudi zelo pomembno, ne posegamo po novih surovinah. Naš moto je uporabiti samo tisto, kar že obstaja, za to pa so potrebne inovativne rešitve zaprte zanke. Pomembno je tudi, da centri omogočajo delovna mesta posameznikom iz ranljivih, težje zaposljivih skupin. Za potrošnike pa je dobrodošlo, da so ti izdelki tako rekoč unikatni in cenovno ugodnejši. Oblikovali smo tudi svoji blagovni znamki CPU design in CPU nostalgija. Potrošniki in podjetja lahko v CPU dobijo zanimivo pohištvo, opremo za dom, igrače, otroško in športno opremo, tekstil, dodatke, elektronsko opremo, pa še nisem naštela vsega. V sklopu praktičnega usposabljanja potrošnikov, ki je tudi del vašega poslanstva, je zanimiva »kavarniška popravljalnica«. V njej se obiskovalci ob pitju kave ali čaja lahko naučijo enostavnih popravil in šivanja, trikov odstranjevanja madežev, finomotorike pletenja in kvačkanja z iglami ali brez, izdelave dekoracij iz odvečnega materiala ipd. Naučijo se lahko tudi pravilnega vzdrževanja izdelkov – od oblačil do pohištva ali pralnega stroja; tudi to je pomemben prispevek k zmanjševanju odpadkov. Za otroke pa je urejen ustvarjalni kotiček za popravilo igrač. Tako skupaj dosegamo tri ključne aktivnosti trajnostne potrošnje: zmanjšaj, popravi, ponovno uporabi. Zakaj ste polovico enot CPU predali v upravljanje lokalnih skupnosti? Pri teh projektih smo vseskozi sodelovali z občinami in komunalnimi podjetji, zato smo po vzpostavitvi enot CPU poiskali izvajalca, ki je prevzel to dejavnost. Končno je tudi naša primarna naloga razvoj in nato usposabljanje lokalnih deležnikov za uporabo socialne inovacije v praksi. V lokalnem okolju je pomembno, da sodelujejo tam živeči izvajalci, ki najbolje poznajo njihove izzive in probleme. Velik pomen našega socialnega podjetja pa je seveda tudi ustvarjanje novih, potrebnih, tržno zanimivih izdelkov z nizkim ekološkim odtisom, ki so izdelani izključno po principu REUSE. To pomeni brez obremenjevanja okolja in porabe novih surovin, kar je pomembno tako za varovanje narave kot tudi za boljšo kakovost življenja. Za doseganje razvojnih ciljev smo vzpostavili svojo raziskovalno skupino REUSE; njena pomembna naloga je iskanje novih izzivov, pri čemer vključujemo lokalna okolja – od občin, komunalnih podjetij do razvojnih agencij in ljudskih univerz. Z njimi želimo z roko v roki trajnostno sodelovati. Katero od ekoloških vprašanj po vašem mnenju kliče po urgentnem ukepanju? Veliko jih je, na prvem mestu je zagotovo segrevanje Zemlje. Posledice so višanje temperatur, pogoste podnebne spremembe in povečanje števila vremenskih pojavov, kot so orkani, poplave, suše. Segrevanje povzroča tudi veliko gospodarsko in človeško škodo. Človeštvu vse bolj grozi pomanjkanje in onesnaženje pitne vode. Na našem planetu je sicer ogromno vode, toda kar 97 odstotkov vode je v morjih – torej slane vode, dva odstotka svetovnih zalog vode pa sta zamrznjena. To pomeni, da je človeku na voljo en sam odstotek vode, zato je skrb za pitno vodo danes pereč svetovni problem. Problem je seveda tudi onesnaževanje zraka, kar bi lahko zmanjšali s spodbujanjem razvijanja kemikalij, ki ne vsebujejo CFC, pa s predelavo odpadkov, z večjo uporabo virov energije, kot sta sonce in veter, ter z zmanjšanjem porabe fosilnih goriv ter izpustov ogljikovega dioksida v ozračje. Z uničevanjem ozona smo že nevarno načeli ozonsko plast, ki preprečuje škodljivim ultravijoličnim žarkom, da bi dosegli Zemljo. To redčenje plasti povzročajo CFC (klorofluoroogljikovodiki), haloni in metil bromid. Z večanjem števila prebivalstva ter povečanjem industrializacije je postal problem ozonske luknje tako opazen, da so odgovorni v svetovnem merilu ukrepali, in ta se ne veča več tako pospešeno, kot se je še nedavno nazaj. Torej se da marsikaj premakniti, če svetovna politika stopi skupaj. Prav vsak človek pa lahko s svojim ravnanjem, ki realno vpliva na manjše onesnaženje, pripomore k varovanju okolja in narave. Tudi ukrepi proti covidu so obremenili okolje – naokoli ležijo maske, med odpadki so skupaj s testi in njihovo embalažo še plastične rokavice in drugi odpadki. Odvrženi odpadki ne predstavljajo le estetske in ekološke težave, ampak tudi potencialen zdravstveni problem. Odvržene maske, higienski robčki ali testi so lahko polni bakterij in virusov, s katerimi lahko pridejo v neposreden stik ljudje, še posebej otroci, in psi. Ob ustreznih pogojih, na primer ob suši, se taki odpadki zelo dolgo ne razkrojijo. V naravi jih lahko najde divjad, ki jih privabi vonj, in na ta način se lahko vzpostavi t. i. reverzna zoonoza, ko se mikrob prenese s človeka na živali. Takšen prenos je bil dokazan tudi v primeru prenosa novega koronavirusa, eden izmed novejših primerov je povezan z industrijo vzreje nork na Danskem. Na ta način se v naravi lahko vzpostavi nov rezervoar patogenega mikroba. Zato odmetavanja odpadkov v naravo ne kaže spregledati. Starejše generacije se še spomnimo obdobja, ko smo v trgovino hodili s tekstilno vrečko ter vanjo zlagali papirnate »škrniclje « z moko, sladkorjem in drugimi izdelki. Kako zmanjševati količino embalaže? Embalaža, na primer plastične vrečke, uničujejo življenjski prostor v oceanih, uničujejo naše okolje. Ker je embalaža zagotovo prevladujoča v vseh kategorijah, je njeno omejevanje ključnega pomena za zmanjševanje porabe virov (surovine in energija ...) in onesnaževanja okolja. Zato je prehod na bolj krožno gospodarstvo bistvenega pomena tudi za izpolnitev ciljev iz programa za učinkovito rabo virov, ki je nastal v okviru strategije Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast. V sistemih krožnega gospodarstva se dodana vrednost proizvodov ohrani čim dlje, odpadki pa se zmanjšujejo oziroma jih več ni. Viri se, potem ko se življenjska doba proizvoda izteče, ohranijo v gospodarstvu ter se lahko produktivno vedno znova uporabljajo in tako ustvarjajo dodatno vrednost. Večja in trajnostna izboljšanja učinkovite rabe virov so torej na dosegu roke in lahko prinesejo velike ekonomske koristi. Toda za prehod na bolj krožno gospodarstvo so potrebne spremembe celotnih vrednostnih verig: od spremenjene zasnove proizvodov prek novih poslovnih in tržnih modelov do novih načinov ravnanja potrošnikov. In predvsem novih načinov spreminjanja odpadkov v vir – v surovino za predelavo in ponovno uporabo. To pa pomeni popolno sistemsko spremembo in inovacije na tehnološkem področju in tudi na področju organizacije, družbe, metod financiranja in politik. Ja, hitro in dolgo bo treba ukrepati! Začeti pa moramo pri sebi, tudi pri ravnanju z embalažo. Za zmanjševanje le-te pa imamo vsi vsak dan veliko priložnosti. Med drugim se počasi vrača uporaba trajnostnih vrečk, ki ste jih omenili; v Centru ponovne uporabe dajemo zgled tudi za trajnejšo embalažo. Zavedati se moramo, da če bomo potrošniki povsod in dosledno zahtevali manj embalaže, se nam bodo proizvajalci in trgovci tudi prilagodili. V Sloveniji je leta 2020 nastalo 489 kilogramov komunalnih odpadkov na prebivalca (skupaj 1.026.010 ton), med njimi so tudi nevarni odpadki. Podatek, da smo ločeno zbrali 72,2 odstotka vseh teh odpadkov, nas torej opozarja, da se moramo še krepko popraviti ... Ločevanje odpadkov je v vsakem primeru nujno – biološki odpadki se razgrajujejo drugače kot na primer plastika ali papir. Predvsem pa je treba biti pozoren pri nevarnih odpadkih. V gospodinjstvih se srečujemo z veliko količino le-teh – to so čistila, olja, kemikalije, pralni in kozmetični pripomočki, baterije, razne kisline, zdravila, elektronska oprema itd. Te snovi so lahko vnetljive, jedke, eksplozivne, strupene ali radioaktivne. Zdravila, ki bi jih sicer zavrgli, sprejemajo lekarne, ki jih kontrolirano uničijo. Skratka, pri ločevanju moramo biti zelo pozorni in dosledni. Koliko pa lahko starejši pripomoremo k varovanju okolja? Ker je ločevanje odpadkov še zlasti v večstanovanjskih blokih problem, smo vzpostavili »svetovalne nadzore«. Zaupali pa smo jih starejšim stanovalcem oziroma prebivalcem v posameznem okolju. Starejši so več doma, poznajo ljudi in njihove navade, zato so bili v pomoč izvajalcem javne službe pri ozaveščanju o pravilnem ravnanju z odpadki. Seveda smo jih predhodno dobro podučili, stanovalci pa so bili z njihovo vlogo seznanjeni z obvestili. Tako so vedeli, na koga se obrniti, če so bili v dilemi, kam odložiti posamezne gospodinjske odpadke. Še vedno je ta oblika zelo koristna tako za starejše, ki so v vlogi svetovalcev, kot za uporabnike, ki imajo težave pri prepoznavanju pravil. Starejši so kot inštruktorji in kot potrošniki vključeni tudi v CPU, mar ne? V centrih sodelujejo starejši predvsem pri prenašanju in inštruiranju različnih spretnosti in veščin, kot so šivanje pri popravilih, kvačkanje, pregled tehnične opreme, ki jih mlade generacije ne poznajo več. Ker so še zlasti tekstilni izdelki tako poceni (in temu ustrezno slabe kakovosti), jih potrošniki ob poškodbi raje zavržejo, kot da bi jih popravljali. Z vidika okoljskih bremen je to velik problem. Zato vedno več tekstilnih izdelkov popravijo. Hkrati pa pri vse večjem kopičenju odpadkov, še zlasti tekstilnih, opozarjamo na sistem krožne rabe, s čimer neposredno zmanjšujemo onesnaževanje. Oblačila in drugi izdelki »iz druge roke« tako niso več ožigosani z revščino, ampak z odgovornim odnosom. Na drugi strani pa je pomembno, da starejši poznajo možnost ponovne uporabe, ker lahko na ta način privarčujejo, saj najdejo v centrih lepe izdelke – od pohištva do aparatov po solidni ceni, ki jih morda celo spominjajo na njihovo mladost. Vpliv na okolje imamo vsi, moč spreminjanja okoljske politike pa je na strani odločevalcev. Kaj bi jim svetovali? Ker je ponovna uporaba veliko več kot le trend, lahko povem, da se ta krožni način življenja počasi uporablja tudi na ravni države. Je pa to odvisno od posameznikov – odločevalcev, kako razumejo varovanje narave v resnični situaciji, ne le na papirju. Ni namreč dovolj, da natisnemo letake in na družbenih omrežjih zatrjujemo, kako zelo si želimo varovati okolje in kako zelo podpiramo krožno gospodarstvo, v praksi pa ničesar ne storimo. Ponovna uporaba se udejanja največ pri oblačilih, gospodinjskih aparatih in kuhinjskih pripomočkih, športni opremi, pohištvu. Skratka, lahko jo udejanjimo v načinu življenja. Tako pri fizičnih osebah kot pri pravnih, ki lahko izdelke usmerijo v ponovno uporabo, ne med odpadke, in vplivajo na to, da omejijo porabo naravnih virov in deviških materialov. Za zmanjšanje odpadkov je nujno ozaveščanje državljanov glede odgovornejšega in preudarnejšega nakupovanja; da bo manj hitrih nakupov, manj potrošniškega razmišljanja in sledenja reklamam ter akcijam z nenehnimi popusti. Ko vidimo v trgovini kos oblačila, ki stane en evro, bi se morali vprašati, kako je to mogoče in ali je to spodobno. Zato sta ponudba v CPU in krožna raba virov ključnega pomena – za obvladovanje ropanja narave, kar služi pohlepu posameznikov in organizacij, ki jim ni mar za naravo, za ljudi in naš bivalni prostor. Mnenje, da vsak sam pri tem ne more ničesar narediti, pa ne drži. Potrebovali bi več ozaveščanja o tem, da okoljski problemi doma in po svetu zadevajo vsakega od nas vedno in povsod – v mestih in vaseh, gorah, morju ... Naravni življenjski prostori se krčijo, ker je prebivalstva vedno več in potrebuje prostor za gradnjo in pridelovanje hrane. Podnebne spremembe generirajo nove migracije za vodo, hrano, preživetje. In kot da se človeštvo ni ničesar naučilo iz napak, ki so v imenu agresivnega razvoja povzročale škodo planetu, so zato, ker hočejo nerazvite dežele dohiteti razviti svet, še vedno ogroženi mnogi krhki in pogosto edinstveni življenjski prostori. Odgovor na probleme, ki jih navajate, je svetovno gibanje »freegani«, saj spreminja filozofijo potrošništva. Kako? Privrženci tega gibanja nasprotujejo materializmu, potrošniškemu pohlepu in konformizmu današnje družbe. Odvržene in predelane predmete kupujejo zato, da udejanjajo svoja okoljska načela, ne pa zaradi pomanjkanja denarja. Med pristaši tega gibanja so ljudje vseh poklicev in starosti. CPU je del tega svetovnega gibanja, ki zagovarja stališče: zakaj bi kupovali novo, če lahko uporabimo zavrženo, torej že obstoječe, in tako zmanjšujemo količino odpadkov. Pri tem nudimo profesionalno podporo, saj zavržene izdelke, kot so oblačila, pohištvo, gospodinjski aparati, knjige, obutev itd., pripravimo za ponovno uporabo, da so lahko popoln nadomestek nečesa novega. Med freegani je k sreči tudi vse več mladih, ki svoj življenjski slog oblikujejo skupaj z nami. Njim (in vsem drugim) so namenjene učne delavnice in praktične naloge s področja poznavanja možnosti popravil in vzdrževanja izdelkov ter vedno najbolj obiskana delavnica brskanja po elektronskih izdelkih. Tako lahko pogledajo v notranjost naprave, ki jo sicer uporabljajo. Zato je obisk CPU in praktične delavnice vedno doživetje za staro in mlado. Zavedanje, da lahko vsak med nami že z majhnimi koraki spreminja stvari na bolje, nakazuje pravo smer. Ali že vidite luč na koncu predora? Veseli me vsako novo spoznanje in vsak korak vsakega posameznika, ki se zaveda usodnosti okoljskih in družbenih problemov in se zato obnaša in deluje odgovorno. Za napredek na tem področju pa si želim prihodnost, kjer ne bo večnega konflikta med ekologijo in ekonomijo. In želim si, da bomo vedeli, kakšne bodo prihodnje in neposredne posledice naših dozdevnih rešitev. Spremembe namreč ne bodo tekle v pravo smer, dokler ne bomo razumeli, kako se nove resničnosti, ki jih doživljamo, razlikujejo od tistih že obstoječih.


source: CulturaX

text: Slovenija potrebuje reformo sodstva, podobno tisti na Poljskem – dr. Vinko Gorenak « ILEGALNI MIGRANTI – SE BLIŽAMO REKORDNEMU LETU 2000? Moja »srečanja« s Tanjo Fajon » 17/11/2019 ob 18:11 Hvala dragi g. Vinko za jasno, enostavno in logicno razumljivo razlago. Milan Oman pravi: 18/11/2019 ob 10:43 Pa pripeljimo stvari do absurda. Zakonodajna veja oblasti ne sme sprejemati zakonov, ki veljajo za izvršno in sodno oblast. Sodna oblast ne sme soditi izvršni in zakonodajni oblasti. Izvršna oblast ne sme vladati zakonodajni in sodni oblasti. To, da ministri enkrat na mesec pridejo v parlament odgovarjat na poslanska vprašanja, je flagrantna kršitev neodvisnosti izvršne oblasti. Vprašanje je samo, kje se bo sredi vseh teh neodvisnih oblasti našel tisti bebec, ki ves ta veličastni neodvisni cirkus plačuje – državljan davkoplačevalec. Peter Boris Mihalek pravi: 18/11/2019 ob 11:56 Spoštovani g. Gorenjak, se popolnoma strinjam z Vašim mnenjem in nislim, da se večina poštenih in demokratičnih Slovencev strinja, predvsem z Vašim mnenjem, da bo potrebno narediti v sodstvu in tožilstvu, pa tudi v Policiji LUSTRACIJO! Predvsem pa je vsakemu poštenemu človeku jasno, da če sodijo komerkoli, pa naj si bo to trenutno v primeru Kangler in še prej dr. Noviču pa JJ in nimajo sodniki in tožilci slabe vesti in je bilo vse po predpisih, SE NIMAJO ČESA BATI IN SKRIVATI PODROBNOSTI POSTOPKOV, KAJTI TAKO PA SMRDIJO ZADEVE PO NEZAKONITOSTI IN KORUPCIJO, ZA KAR MORAJO, Z BLAGO BESEDO, LUMPI, ODGOVARJATI PO ZAKONU!!! 18/11/2019 ob 12:32 Vse jasno, g.dr.Vinko Gorenak. AMPAK, vprašanje je : kako, kdaj in s čim? Tudi kraj je napačen. Slovenistan ni Polska ! Polska nikoli ne bo Udboslovenistan! Preponosen narod so Polaci! Kaj smo pa tlele, mi, Sodogomorjanci , ljubitelji cenene dalmatinske in srbijanske cigumigu muzike? Ne samo, da smo, kar smo, Ljudstvo nekdanjih Barbarov Evrope, ki se je dalo na koncu bleščeče kariere vojnega zmagovalca proti velikemu Rimu, zmagovalca proti krvavim Turkom , dalo pokoriti jalovim Habsburžanom in potem lastnim krvavim in norim Boljševikom, ne več veliko vredno da preživi, ko se je prodalo za Judeževe groše multikorupciji brez meja in brez ovir in je pokozlalo čisto vse vrednote tisočletij ! Kučanovim in Drnovškovim kvazi liberalcem, pretopljenim z balkanskim kriminalom. Ne levo, ne desno, samo naravnost ! Mi smo Naši in vse je Naše! Drnovškova ljudska, že ponarodela. Sredina ! Z eno roko objemam Levo z drugo Desno! Vse naše. Sami P'rjatli !Kot LGBT. Pogorelec&Ludmila&Tonin , že zdavnaj znucano,pregorela ideja! Krivosodje "Ribnica-Kočevje 1943" je grčavo in bogato. Ne bo šlo, dr.Gorenak, po Poljsko! Nima kdo, Vse prodano! ...na Poljskem ja ,čeprav so njihove Domobrance ali Katynce ali Armado Komorowskega tudi pobili Boljševiki, je pravih Poljakov ostalo, da lahko pregnetejo Evropo! 19/11/2019 ob 17:07 Žan Mahnič "JE IZREKEL STAVEK".. In zdaj se gospod, BIVŠI USTAVNI SODNIK, trudi : Trdno sem prepričan, da bo ESČP potrdilo, da kazen Mahniču nikakor ne more pomeniti kršitve poslančeve svobode govora Matevž Krivic 19. nov. 2019 8:07 4 | 857 | Osveženo: 8:10 / 19.11.2019 Ali je gospod , bivši ustavni sodnik, PRIPRAVLJEN, SKUPAJ Z DRUGIMI (tistimi, ki bi na "naših" sodiščih MLELI Žana Mahniča) SPREJETI TUDI ODGOVORNOST!... ZA TO SVOJO "TRDNO PREPRIČANOST" . "Naše sodstvo" je bilo – V "VELIKIH, ODMEVNIH ZADEVAH" – ŽE NIČ-KOLIKOKRAT PREPRIČANO V SVOJ PRAV... a je za njimi ostalo pogorišče, uničeni nedolžni....PA PRAKTIČNO NOBENIH ODGOVORNOSTI. Razen tega, da sodstvu vse manj zaupamo-jim NE ZAUPAMO!.. in plačujemo za njihove "pregrehe". Prav bi bilo, da bi "SODSTVO" začelo NOSITI POSLEDICE ZA SVOJE "namerne ali pa nenamerne napake", za svoja "DELA ALI PA NEDELA" katerih posledica so TUDI UNIČENA ŽIVLJENJA. Za take "napake" sodstva, smo kaznovani najbolj navadni državljani – "TOLČEJO PO NAS IN NAM SODIJO!" "V IMENU NAS-V IMENU LJUDSTVA"! IN ŠE PLAČUJEMO...ZA TO. Za začetek naj gospod, bivši ustavni sodnik, da obljubo in le to izpolni!.. če je tako prepričan, v svoj prav. OBLJUBO, da BO NOSIL POSLEDICE – NAJ OBLJUBI IN OBLJUBO IZPOLNI, DA BO DAL MAHNIČU. recimo vsaj 100.000 EVROV odškodnine IZ SVOJEGA ŽEPA, če bi sodišče razsodilo ŽANU MAHNIČU V PRID. IZZIV za gospoda , bivšega ustavnega sodnika. Če je tako prepričan, da ima prav, ne bi smel biti problem, da Mahniču, v nasprotnem – ne bi, iz svojega žepa, plačal odškodnine (recimo tudi milijon evrov)...saj, če IMAŠ VPLIV IN ZNANJE in si, po vrhu, še tako PREPRIČAN V SVOJ PRAV,, to ne bi smelo biti nikakršen problem. Ali pač....


text: Nakup oken | Internorm SI Odlično svetovanje kot pa nakup preko spleta Izdelki Internorm so sinonim odlične kakovosti! Za nas so pomembni kompetentno svetovanje in skrb za kupce ter strokovna vgradnja. Naših izdelkov zatorej ne morete naročiti in kupiti v spletni trgovini. Naša okna in vrata lahko kupite izključno prek Internormovih prodajnih partnerjev. Slednji so pravi profesionalci in odlično poskrbijo za vas na vseh področjih: odlično svetovanje, pregledna ponudba, čista vgradnja. Za morebitna vprašanja so vam na voljo še dolgo po nakupu. Našo ponudbo oken in vhodnih vrat si lahko najprej ogledate na spletni strani in nato kontaktirate prodajnega partnerja v vaši bližini. Z iskalnikom prodajnih partnerjev ga lahko najdete hitro in enostavno. Naši pooblaščeni partnerji si bodo z veseljem vzeli čas za vas in vam v razstavnem prostoru predstavili splošen pregled obsežnega programa izdelkov. Vaše želje bodo vzeli resno in se posvetili vašim potrebam. Tako bodo hitro ugotovili, katera okna in vhodna vrata vam ustrezajo, ter vam predlagali ustrezne izdelke. S tem vam bodo olajšali odločitev. Pooblaščeni partner se bo v izogib nejasnostim in v zvezi z morebitnimi dodatnimi vprašanji z vami še enkrat posvetoval o pregledni ponudbi. Naročena okna in vhodna vrata bodo dobavljena v dogovorjenem terminu. Že pri prevozu smo izjemno pozorni, da blago dobavimo nepoškodovano. Tudi vgradnja izdelkov poteka urejeno in po najnovejših tehničnih standardih. Pri sanacijah je za nas še posebej pomembna čistoča, kar pomeni čim manj umazanije in čiščenja. Po vgradnji oken in vrat je treba le še uživati! Zaradi visoke kakovosti Internormovih izdelkov in njihove kompetentne vgradnje s strani naših usposobljenih montažerjev vas bodo okna in vrata zagotovo dolgo razveseljevala!


text: PZS: Nejc Kuhar 6. na prvi klasični tekmi sezone - Misurina Ski Raid 2012 torek, 25. december 2012, ob 0. uri, ogledov: 3696 Nejc Kuhar se je kot edini Slovenec udeležil prve klasične tekme sezone 2012/2013, sicer pa že 11. izvedbe tekme Misurina SkiRaid. V močni konkurenci je dosegel odličen rezultat. Kot je Nejc Kuhar poročal, je letos v Dolomitih precej snega. "Zato so bile tudi razmere na progi idealne, lepa špura na vzponih, na spustih mehak, a zrit sneg, ki dodobra 'napumpa' stegna. Takih spustov mi letos še manjka, zato sem vedel, da bom najboljšim tam težko sledil, a sem bil toliko bolj odločen jim slediti na vzponih. Start je bil, kot vedno, 'živčno hiter', kjer si je vsak poizkušal izboriti čim boljšo pozicijo. Na srečo je bil kar precejšen del prvega vzpona po steptani progi, zato ni bilo potrebno takoj priti v ospredje. Na polovici prvega vzpona sem držal 10. mesto, a so nekateri že plačevali davek hitrega štarta. Sam sem se počutil odlično in brez problema ujel prvo skupino, kjer smo bili Reichegger, Eydallin, Lanfranchi in jaz. Do vrha sem brez problemov držal tempo te skupine, če bi bilo treba pohoditi plin, bi ga brez težav pohodil. Druga skupina je na vrh prišla dobre pol minute za nami. Na spustu je Eydallin pokazal, kako se smuča in mi do menjave naredil minuto razlike. Tudi trije iz druge skupine so se nam priključili in v drugi vzpon smo začeli v razbiti skupini sedmih tekmovalcev, ki je imela že kar nekaj prednosti pred zasledovalci. Z Lanfranchijem sva ujela nek skupen ritem in do vrha precej približala Eydallinu in Reicheggerju. Sledil je kratek spust in najprej kratek vzpon na smučah ter nato dolg zaključek po strmi grapi, kjer sem planiral svoj napad. Eydallin in Reichegger sta bila preveč spredaj, Antoniollija sem ujel ravno na vrhu, preostali trije so bili dobre pol minute za mano. Sledil je zadnji spust, kjer me je trojica ujela ravno pred zaključkom. Sledil je še kratek vzpon v cilj. Lenzi je z menjave startal nekoliko prej in si zagotovil 4. mesto, ostali trije smo se borili za 5. Davide je popustil že kmalu in z Lanfranchijem sva imela dvoboj do zadnjih metrov. Zmanjkala mi je kakšna sekunda in osvojil sem končno 6. mesto." NAČRT in PROFIL PROGE: Nejc je bil s svojim nastopom zadovoljen. "Prav tako sem zadovoljen s pripravljenostjo. Na vzponih sem konkurenčen prav vsem, za končen boj za vrh pa mi manjkajo hitrejši spusti. Razlog je predvsem v tem, ker v Sloveniji enostavno nimamo razmer, da bi lahko treniral zahtevne, dolge spuste. Upam, da v kratkem pade kaj snega, da bi se lahko posvetil še temu treningu in tako tudi na klasičnih tekmah konkuriral prav vsem." 1. Matteo Eydallin 1 h 38' 24'' 2. Manfred Reiccheger +1'19'' 3. Robert Antonioli +2' 05'' 4. Damiano Lenzi +2' 52'' 5. Pietro Lanfranchi +3'1 8'' 6. Nejc Kuhar, SLO +3' 20'' 7. Davide Galizzi +3' 35'' 8. Denis Trento +7' 00'' 9. Filippo Beccari +7' 26'' 10. Thomas Trettel +10' 42'' Nejčevi cilji za to sezono: Proti koncu decembra se stvari počasi postavljajo na svoja mesta in tudi moja pripravljenost prihaja na želeni nivo. Ta teden končujem zadnji naporni ciklus treningov, nato se bom bolj posvetil tekmovanjem, piljenju forme in počitku. Če bom želel biti konkurenčen najboljšim tudi na klasičnih tekmah, ne le na vzponu, bom moral izboljšati spuste, vendar mi razmere v Sloveniji tega treninga zaenkrat ne dovoljujejo. V nadaljevanju sezone bo prvi cilj Svetovno prvenstvo v Franciji, ki bo na sporedu med 9. in 16. februarjem. Velika želja je, da na eni od posamičnih tekem posežem med prvih 5. Za ostale cilje sezone sem si izbral nekaj velikih mednarodnih klasik, kot so Mountain Attack, Sella Ronda, Adamello Ski Raid in Mezzalama. Če se mi bo poklopil koledar, je zagotovo moj cilj tudi zmaga v Pokalu Dolomitov, kjer sem lani osvojil 3. mesto. Svetovni pokal je bil dilema, o katerem sem razmišljal praktično vso jesen, kako bo z udeležbo.


text: Polikarbonatna rastlinjaka - Orhideje Danes je ena od najpogostejših vrst rastlinjakov celične polikarbonatne konstrukcije. Pri oblikovanju polikarbonatnega rastlinjaka je treba upoštevati naslednje točke: standardne dimenzije listov materiala, vpliv snežnih in vetrovnih obremenitev, dopustni polmer krivljenja polikarbonata med gradnjo obokanih konstrukcij. To je posledica trajnosti materiala, njegove razmeroma poceni cene, enostavnosti delovanja. Postavitev polikarbonatne rastlinjake je prav tako razmeroma preprosta, vendar ima številne nianse, ki jih je treba upoštevati. Če upoštevate vse zahteve, lahko samostojno sestavite odličen toplogredni plin, ki bo trajal več let. Shema velikosti polikarbonatnih rastlinjakov. Začeti bi morali z določitvijo lokacije rastlinjaka in pripravo mesta. Mesto mora biti dobro osvetljeno. Površina mora biti izravnana. V nasprotnem primeru je treba polikarbonatne plošče med montažo namestiti s prekinitvijo, kar je nesprejemljivo. Zato se med gradnjo uporablja konstrukcijska raven. Poleg tega lahko pride do težav pri izdelavi vrat in oken. Pred namestitvijo rastlinjaka je potrebno pripraviti bazo. In čeprav mnogi proizvajalci dovoljujejo vgradnjo rastlinjaka neposredno na tla, to močno zmanjša življenjsko dobo konstrukcije. Najpreprostejša različica osnove je uporaba lesenih palic s presekom 100x100 mm. Prej jih je treba obdelati s posebnimi zaščitnimi spojinami, ki ščitijo les pred gnitjem, poškodbami gliv, plesni in lesnimi insekti pred vplivi okolja. Palice so med seboj povezane s sponkami, velikost podlage pa se upošteva glede na dimenzije bodočega rastlinjaka. Na tleh pod bazo se lahko položi le, kar bo zagotovilo dodatno zaščito. Lahko naredite majhen temelj za opornike v rastlinjaku. Če želite to narediti, v vogalih in dodatno po obodu rastlinjaka (odvisno od velikosti), se izvlečejo luknje približno 0,5 m globoko, kjer se vlijejo pesek in ruševine, vstavijo se cevi za opore, nato pa se vse to vlije z betonom. Na tej pripravljalni dejavnosti, opravljenih, pojdite na namestitev toplogrednih sam iz polikarbonata. Preglednica lastnosti polikarbonata. Prva faza je vgradnja kovinskega okvirja. Končne površine konstrukcije so prvotno pritrjene. Za montažne vijake se uporabljajo, ki so priviti z izvijačem. Končni deli so nameščeni na temelj in varno pritrjeni na njo. Potem je središče označeno na koncih, ki so povezane s prečnim profilom. Povežite robove stranskih delov rastlinjaka. Naslednja faza je namestitev vzdolžnih nosilcev. To so lahko vertikalni profili in v obliki loka - odvisno od izvedbe. Pritrjeni so z vijaki. Nato nastavite prečne vodnike, letev, podnožje vrat. Opozoriti je treba, da se lahko s samostojno proizvodnjo rastlinjaka elementi kovinskega okvirja združijo s točkovnim varjenjem. Pri povezovanju vseh elementov je potrebno s pomočjo konstrukcijskega nivoja preveriti njihovo enakomernost vgradnje. Okvir je sestavljen. Sedaj ga je treba obložiti s polikarbonatom. Plošče materiala položimo na ravno površino, zaščitni film odstranimo z notranje strani. Plošča je združena z bazo in nato postavljena na okvir. Preverja se enakomernost njegovega položaja. Priporočljivo je, da sodelujete s pomočnikom, ki bo imel nadzorni svet. Polikarbonat je zelo lahek, tako da je majhen veter dovolj, da se material odstrani. Plošča se privije na okvir s posebnimi vijaki s termičnimi podložkami. Po potrebi so listi predrezani. Podobno namestite vse naslednje liste. Toda plošče je treba položiti prekrito (20-30 mm) na predhodno fiksno ploščo. Po privijanju materiala na zunanji strani odstranimo zaščitno folijo. Naslednja stopnja je obloga končnih strani. Za to se izmerijo dimenzije koncev, ki se prenesejo na polikarbonatne plošče. Glede na oznake se material izreže in nato fiksira na okvir. Vrata so odrezana. Zaključna faza je obdelava in tesnjenje spojev, kotnih spojev, za katere se uporabljajo posebni profili. Značilnosti oblikovanja rastlinjakov iz polikarbonata Shema varjene rastlinjake iz polikarbonata. Pri oblikovanju polikarbonatnega rastlinjaka je treba upoštevati naslednje točke: standardne velikosti listov materiala ob upoštevanju njihove najbolj učinkovite uporabe; vpliv snežnih in vetrovnih obremenitev; dopustni polmer upogibanja polikarbonata pri konstrukciji obločnih konstrukcij. Polikarbonatne plošče so na voljo v standardnih dimenzijah: 2100 mm širine in 3000, 6000 ali 12 000 mm dolge. Robovi plošč po dolžini morajo ležati na nosilnih stebrih okvirja. Zato se namestitev vzdolžnih nosilcev izvede s korakom 700 mm ali 1050 mm. Za lepljenje polikarbonatnih listov med seboj in istočasno povezovanje okvirja se uporabljajo posebni priključni profili. Plošče se pritrdijo na prečna vodila s samoreznimi vijaki s termičnimi podložkami. Ne smemo pozabiti, da je določitev pravilnega pomika vzdolžnih nosilcev konstrukcije in prečne letve eden glavnih pogojev za konstrukcijo zanesljive in trajne polikarbonatne strukture. Druga pomembna točka pri izdelavi polikarbonatnih rastlinjakov je upoštevanje temperaturnih deformacij. Ko se temperatura spremeni, je polikarbonat podvržen toplotnemu raztezanju, ki ga je treba upoštevati pri konstrukciji. Zato morate med lepljenjem polikarbonatnih plošč med seboj pustiti toplotne reže, v grebenih in vogalih. V ta namen se uporabljajo posebni kotni, grebenski in povezovalni profili. S pritrditvijo točk so luknje nekoliko večje od samoreznih vijakov, ki so zaprti s termičnimi podložkami. V nobenem primeru ne more oblikovati rastlinjaka iz polikarbonata brez upoštevanja toplotnih deformacij. V nasprotnem primeru se lahko plošče poleti deformirajo, pozimi pa se lahko zlomijo. Polikarbonatne montažne funkcije Shema pritrditve polikarbonata celične. Pri namestitvi celičnega polikarbonata je treba paziti na orientacijo plošč. Ojačevalci listov so razporejeni vzdolž njihove dolžine. Če je konstrukcija z vertikalno zasteklitvijo, so ojačitvena rebra nameščena navpično, če je konstrukcija obokana, nato pa v loku in v nagnjenem rastlinjaku - po pobočju. Plošče je treba položiti tako, da se kondenz, ki se tvori v notranjosti, prosto pretaka po notranjih kanalih polikarbonata in iz njega. Za rastlinjake je bolje uporabiti polikarbonat z zaščitno plastjo za UV stabilizacijo, ki se nanese na zunanjo stran plošč. Zaščitna folija tega materiala ima posebno oznako, zato jo je treba odstraniti šele po namestitvi rastlinjaka. Polikarbonatnih plošč ne upogibajte po polmeru, katerega vrednost je manjša od tiste, ki jo je določil proizvajalec. Zato je vedno priložen priročnik z navodili. Rezanje polikarbonatnih plošč je zelo enostavno. Za material debeline 4-10 mm je dovolj, da uporabite nož. Listi so tudi dobro odrezani z električno vbodno žago. Pri rezanju plošče je treba držati, da se prepreči vibracije. Po obrezovanju odstranite ostružke iz notranjih votlin. Za vrtanje lukenj z običajnimi kovinskimi svedri. Morate vrtati med vložki, prva in zadnja luknja morata biti na razdalji vsaj 40 mm od roba plošče. Shema avtomatskega prezračevanja rastlinjaka. Za zapečatenje rastlinjaka je potrebno zapreti konce plošč. Z vertikalno in nagnjeno zasteklitvijo so zgornji konci zaprti s samolepilnim aluminijastim trakom, spodnji pa s perforiranim trakom. V obokanih rastlinjakih sta oba zgornja in spodnja konca zlepljena s perforiranim trakom. Za popolno tesnjenje koncev so zaprte s polikarbonatnimi ali aluminijastimi profili. Imajo posebno obliko, ki zagotavlja udobno prileganje na koncih, kar ne zahteva uporabe dodatnih pritrdilnih elementov. Za odvajanje kondenzata v profilu s tankim svedrom izvrtajte 3-4 luknje. Za točkovno montažo polikarbonatnih plošč se uporabljajo samorezni vijaki s termičnimi podložkami. Termo podložka je plastična podložka z nogo, katere višina je enaka debelini pločevine, zaskočnemu pokrovu in tesnilni podložki. Takšni elementi zagotavljajo zanesljivost in tesnost polikarbonatnega pritrjevanja, izključujejo nastanek hladnih mostov, ki jih ustvarjajo samorezni vijaki. Puck stopalo preprečuje deformacijo materiala. Luknje v polikarbonatnih ploščah morajo biti za 2 do 3 mm večje od premera toplotne podložke, ki kompenzira toplotno raztezanje konstrukcije. Pri uporabi dolgih plošč morajo biti luknje podaljšane. Nagib točkovnega priključka mora biti 300-400 mm. Pri pritrjevanju plošč ne privijačite preveč vijakov, uporabite žeblje, zakovice in druge pritrdilne elemente. Povezovalne plošče s profili Povezovalne plošče s profili. Za vgradnjo celičnega polikarbonata lahko uporabite posebne profile. Razdeljeni so na stalne in snemljive, prozorne in obarvane, narejene iz polikarbonata. Pri uporabi enodelnih profilov se plošče vstavijo v utore, ki ustrezajo debelini polikarbonatnih plošč. Po tem je profil pritrjen na vzdolžne nosilce s samoreznimi vijaki s termičnimi podložkami. Razdeljeni profil je sestavljen iz spodnjega dela, podnožja in zgornjega zaskočnega pokrova. Namestitev je naslednja. V podnožju se izvrtajo luknje s premerom, ki je nekoliko večji od premera vijaka in s korakom 300-400 mm. Potem je osnova pritrjena na vzdolžni podporni okvir, na obeh straneh pa se prilega materialu panela. V tem primeru je potrebno pustiti toplotno režo 3 do 5 mm in profil predhodno namazati s tesnilnim sredstvom. Po tem pokrov se zaskoči. Kotni profili se uporabljajo za povezovanje listov pod kotom 90 stopinj. Zagotavljajo zanesljivost spojev, njihovo tesnost. Z zidnimi profili se polikarbonatno rastlinje povezuje s steno, na grebenu pa se uporabljajo profili grebena. Profili grebena imajo široka krila - 40 mm. To zagotavlja zanesljivo povezavo plošč in kompenzira toplotno raztezanje. Kako pokriti toplogredne površine samo s polikarbonatom - priporočila Če je stara rastlinjaka in že utrujena spreminjanja plastične folije iz leta v leto, je vredno odrezati rastlinjak s polikarbonatnimi listi. Kako prekriti s topilnikom iz polikarbonata in ne delati napak? Možnosti za stare rastlinjake so lahko dve: Geometrija rastlinjakov za polikarbonatne plošče ni pomembna. Popolnoma se ujemajo na ukrivljenih površinah. Polikarbonatne plošče so veliko močnejše od stekla in jih ni mogoče primerjati s plastičnim ovojem. Ker imajo zaščitni premaz proti ultravijoličnemu sevanju, dolgo ne izgubijo potrošniških lastnosti. Listi ostajajo močni in pregledni približno 10 let. Pokrivanje rastlinjaka s polikarbonatom ni problem, če se spomnite toplotnega raztezanja teles: Vsako telo se pri segrevanju povečuje in se zmanjšuje, ko se ohladi. Razen ene vode. Edinstveno fizično telo, ki se pri segrevanju in zamrzovanju poveča. Zato je treba pri namestitvi polikarbonata listov zavedati tega dejstva. Primeri uporabe polikarbonatnih listov Če je rastlinjak lesen, je treba spomniti, da se drevo nabrekne, ko postane mokro in spremeni svojo velikost navzgor. Tako lahko sklepamo, da je voda glavni sovražnik polikarbonata. Polikarbonatne plošče so v notranjosti votle. V notranjih votlinah se lahko kopiči kondenzat. Med montažo je treba posebno pozornost posvetiti premeru odprtin za pritrditev polikarbonatnih plošč. Tukaj je opisano, kako plastenico prekrijete s polikarbonatom in izvrtajte luknje brez napak. Luknje morajo biti 2, 2,5 mm večje od premera vijakov za vijake, ki se uporabljajo za pritrditev listov. Poleg tega listov ne pritiskajte preveč trdno z vijaki. Okvir rastlinjaka (zlasti če je lesen) lahko spremeni njegovo velikost v navpični smeri. Ne smemo pozabiti na velikost polikarbonatnih listov. Na voljo so v velikostih 2100mm * 6000mm in 2100mm * 12000mm. Kako postaviti polikarbonat na rastlinjak in v katero smer naj bo celica usmerjena? Polikarbonatne plošče so vedno nameščene navpično in nikoli vodoravno. To je potrebno, da kondenz lahko teče navzdol. Video posnetki montaže polikarbonatnih plošč bodo pomagali razumeti vse nianse. Za prekrivanje rastlinjaka je priporočljivo, da uporabite liste debeline 4 mm. Lahko jih vzamem debelejše? Uporabite lahko polikarbonatne plošče poljubne debeline. Ampak glede na to, da bo polikarbonat debel in 4mm, 20mm pa bo služil istem času, in cena je včasih drugačna, bolj ekonomično donosna polikarbonatna debelina 4 mm. Poleg tega je debelejši list, večji je njegov dovoljeni polmer ukrivljenosti. Pri nakupu polikarbonatnih listov se prepričajte, da niste preveč leni za merjenje njihove debeline s čeljusto. Debelina lista mora biti vsaj 4 mm; Zahtevajo potrdilo o kakovosti; Kaj polikarbonatne plošče kupiti? Premaz polikarbonata v rastlinjakih je lahko: Multi komore; Vsi listi polikarbonata so označeni s črko R. Če oznaka 2R pomeni, da sta dve trdni plošči povezani s pregradami. V skladu s tem je ta celična folija polikarbonata enodomna. Če so listi satovja iz polikarbonatne armirane konstrukcije na etiketo dodani črka-X. V skladu s tem je 2RX enokomorna polikarbonatna plošča z ojačano konstrukcijo. Lastnosti polikarbonatnih plošč Trajna (200-krat močnejša od stekla); Prosojen (82%); Preveriti morate obstoječe steze za stopnice v rastlinjakih. Biti mora večkratnik 700 mm glede na dejstvo, da je širina ponjave 2100 mm. Če takšne številčnosti ni, je treba toplogredni plin obnoviti. Če to ne bo povzročilo velike količine odpadkov. Naslednji korak je izračun števila polikarbonatnih listov in števila priključnih profilov. Večina proizvajalcev daje navodila, kako pravilno pokriti rastlinjak s polikarbonatom in kakšna mora biti razdalja med špirovci. Priključni profil za polikarbonatne plošče je: Razlika med njimi je, da so aluminijasti priključni profili bolj trpežni za polikarbonat. Njihova življenjska doba je 20 let. Uporablja se za tesnjenje vogalnikov rastlinjaka. Pri povezovanju vogalnih profilov in listov se tesnilo doseže z elastičnostjo polikarbonata. Po želji lahko spoji med kotnim profilom in listi zapremo s silikonom. V tem primeru je prikazan diagram namestitve polikarbonatnih plošč na aluminijastih profilih. Vsak list je pritisnjen na okvir rastlinjaka skozi tesnilo. Profili so povezani z montažnim vijakom. Pod montažnim vijakom je potrebno ne samo izvrtati luknjo v okvirju, ampak tudi rezati navoj. Primer povezave polikarbonatnih plošč Nit se razreže s pipami, nameščenimi v kovinskem okvirju rastlinjaka. V tem primeru je prikazano, kako z ustreznimi polikarbonatnimi spojinami pravilno pokrivati rastlinjak s polikarbonatom. Zasnovani so tako, da sami "zaskočijo" in povežejo liste. Zahvaljujoč majhnim zobam s finim naklonom je mogoče prilagoditi silo pritiska profilov na liste skozi gumijasta tesnila. Plošče iz polikarbonatnih profilov Tukaj je opisano, kako plastenico prekrijete s kovino s polikarbonatom V tem primeru je povezava polikarbonatnih plošč z vijaki 6 in trakom 2 zaprta z dekorativnim trakom 1. Ta vrsta povezave celičnega polikarbonata se lahko obravnava kot poseben primer za kovinske rastlinjake. Profil se povezuje v enem kosu Polikarbonatni povezovalni profil. Lahko se uporablja za povezovanje listov v rastlinjakih vseh oblik. Silikon se uporablja za tesnjenje spojev. Profil se povezuje snemljivo Ta profil zagotavlja vdolbine za gumijasta tesnila. Profil, ki povezuje snemljivo HCP Poseben profil, zasnovan za pokrivanje grebena rastlinjaka. Ima vdolbine za gumijasta tesnila. Zaradi elastičnosti polikarbonata ostane v povezavi. Nanaša se na napravo modrih v rastlinjakih. Uporablja se za tesnjenje koncev polikarbonatnih plošč. Ta profil tesni konce listov, da se prepreči vdor polikarbonatnih plošč, prahu in vlage v notranje votline. Tesnjenje med profilom in listi se lahko izvede s silikonskimi tesnili. V končnem profilu naredite luknje za odtok kondenzata. Druga različica profila grebena Aplikacija je enaka kot drugi profili drsanja. Ta profil povezuje polikarbonatne plošče (glej Kako prekriti rastlinjak s polikarbonatom - strokovni nasvet) in tesni spoje. Najmanjši zahtevani nabor orodij za pokritje rastlinjaka: Vsak domači mojster najde potrebna minimalna orodja za delo s polikarbonatom. Gostota polikarbonata debeline 4 mm mora biti vsaj 800 gramov na kvadratni meter. Gostota in debelina sta v potrdilu o kakovosti. Pri nakupu, zahteva potrdilo, ne verjamejo besedo. Namestitev polikarbonatnih plošč mora biti izvedena z zaščitno plastjo navzgor (proti soncu). Običajno se zapre s plastično folijo z logotipom proizvajalca. Polikarbonat se boji tehničnih topil: etilen klorida, metakrizola, tetrakloroetana, piridina. Pri rekonstrukciji rastlinjaka je potrebno uporabiti pocinkani profil z debelino vsaj 0,75 mm. Pod vpenjalnimi vijaki morate zamenjati tesnilo, da zmanjšate napor pritiskanja listov na okvir rastlinjaka. Listi morajo biti z vijaki pritrjeni z vijaki. Pod vijaki morate zamenjati poliuretanska ali gumijasta tesnila. Polikarbonatne plošče je mogoče rezati z ostrim nožem, ročnim žaginim rezilom z finimi zobmi, električno vbodno žago, krožno žago z drobnimi zobmi. Luknje za pritrditev listov morajo biti izvrtane na razdalji najmanj 50 mm od roba, da preprečite razpoke. Če želite vzeti vaje navadne, na kovino. Zgornji rob konca plošče je zatesnjen s samolepilnim trakom za parno zaporo. Označen s trakom kratica HDPE. Polikarbonatna plošča mora biti v profilu najmanj 20 mm. Proizvajalci polikarbonatnih plošč kažejo priporočeno razdaljo med špirovci letev. Za vsak tip polikarbonata je drugačen. Na površini polikarbonata niso dovoljene razpoke, mehurji, praske, razpoke tujih materialov. Kot zračni mehurčki, površinske nepravilnosti, sekanci, povešanje, neenakomerna barva, valovitost listov. Analiza proizvajalca polikarbonata Zaradi povečane priljubljenosti polikarbonata, ki ga proizvajajo različni proizvajalci. Načeloma je polikarbonatna formula enaka za vse proizvajalce, čeprav je to rastlinjak Butterfly, čeprav je rastlinjak v Kremlju. Vprašanje je, od katerih surovin so izdelani listi. Na trgu je znanih več podjetij iz Kitajske (Sunnex in Plastilux), ki proizvajajo polikarbonatne plošče. So cenejši kot francoski "DHaze", izraelski "Polygal", angleški "SUNLITE", nemški "Makralon". Polikarbonat je lahko cenejši samo iz enega razloga. Ti listi so izdelani iz recikliranih materialov. Na trgu je dober in relativno poceni ruski polikarbonat. Praviloma za pokrivanje rastlinjakov ponujajo tri možnosti za material: steklo, polikarbonat in film. Film je lahko primeren za majhne rastlinjake, ostane steklo in polikarbonat. Razlike tega materiala torej podajamo v primerjavi s steklom: Precej visoka toplotna izolacija, ki je po mnenju proizvajalcev trikrat višja od stekla. Toplotna prevodnost polikarbonatne plošče je 8 mm. višja od stekla in primerljiva z dvojno zasteklitvijo; Vsi vrtnarji vedo, kaj je razsvetljava za rastlinjak. Zmogljivost prenosa svetlobe dvojne plošče je 80%; Poseben premaz preprečuje prodiranje ultravijoličnih žarkov. V rastlinjaku se lahko samo sončite, brez kakršne koli nevarnosti gorenja; Ta material je precej odporen na udarce in popolnoma vzdrži točo in padajoči kamen; Velik plus v tem materialu je njegova elastičnost. Možno je oblikovati obliko. Polikarbonat ima veliko prednosti, vendar mora biti pravilno nameščen in pravilno izbran. Za izbiro želenega materiala podajamo več tabel. Prenašanje svetlobe celičnega polikarbonata glede na debelino in barvo pločevine Tudi, da izberete želeni list, morate poznati fizične zmožnosti materiala, ki vam bodo pomagale razporediti obremenitev na strukturo. Tabela prikazuje, kako pravilno pokrivati rastlinjak s polikarbonatom z uporabo fizikalnih lastnosti celičnega polikarbonata. Prav tako morate določiti stopnjo obremenitve na stojalo in ravnino lista. To opredeljuje vsakega posameznega lastnika, vendar je ta kazalnik dovolj pogoren. Dovoljena razdalja med splavi m Debelina pločevine v mm Dovoljena je vgradnja dolžine pločevine z razdaljo med podporami in dovoljeno obremenitvijo (kg / m2). Po študiju zgornjih tabel imate možnost, da stehtate vse parametre strukture in izberete material za gojenje potrebnih pridelkov. Zdaj bomo nadaljevali z opisom, kako pravilno pokrivati rastlinjak s polikarbonatom. Kaj je potrebno za namestitev polikarbonata Ko je nameščena struktura okvirja. Jaysi so razstavljeni na pravi razdalji, material je pobran in kupljen. Lahko nadaljujete z namestitvijo listov. Zdaj bomo preučili vse nianse, ki bodo potrebne med namestitvijo strukture. Pred nameščanjem listov morajo biti ustrezno pripravljeni. To bo ključ do pravilnega izvajanja povezav in olajšanja dela. Da bi zagotovili tesnjenje kanalov, odstranite zaščitno folijo na obeh koncih lista za 8-10 cm, kar omogoča pritrditev perforiranega, aluminijastega ali tesnilnega traku; Pred montažo traku odstranite začasne velikosti na odprtih koncih ponjave. Na zgornjem robu lista se zalepi tesnilni trak, na spodnjem robu pa perforiran. Obdelava obeh strani plošče. Možno je izvajati tesnilne plošče in uporabljati samo končne profile; Opomba: Z obokom in lokacijo obeh koncev na dnu sta oba robova obdelana s profilnim trakom. Na koncih plošče je potrebno zaščito odstraniti za 10 cm, s čimer pripravimo ploščo za vgradnjo v povezovalne profile in okvir; Da bi bolje povezali panele, strokovnjaki priporočajo uporabo oblike F in U-oblike. Na dnu plošče je treba izvrtati luknje s premerom 3 mm. Prispevali bodo k boljšemu odtoku vode. Posebna montaža in rezanje Rastlinjaki imajo različne konfiguracije in se pogosto razlikujejo med seboj. Zato svetujemo ne o določeni vrsti, temveč o tistih, ki vam bodo pomagale pri delu v katerem koli projektu. Zdaj bodo na voljo nasveti o tem, kako plastenico prekriti s polikarbonatom in se hkrati izogniti težavam in podaljšati življenjsko dobo konstrukcije. Opisali bomo, kako polikarbonat položimo na rastlinjak in tehnološko izvedemo pritrdilne elemente za vse elemente. Preden opravite delo, ga nanesite v grobo barvo in barvo okvirja v svetli barvi. Prednost daje protikorozijski premaz. Svetlobno barvanje bo preprečilo dodatno segrevanje dna polikarbonata. Pri temni barvi se spodnji del materiala segreva od stika s temnim delom kovine in delno izgubi svojo trdnost; Pri upogibanju materiala upoštevajte podatke iz tabele. Povečano upogibanje daje večjo obremenitev materiala in lahko povzroči nastanek razpok na zunanji plasti. To se morda ne bo zgodilo takoj, ampak čez nekaj časa; Rebra lista med montažo morajo prispevati k odtoku kondenzata in padavin; Pri povezovanju elementov uporabite posebne zaščitne profile; Pozor: Do danes obstajajo modeli luknjačastih rastlinjakov, kjer je priključitev izvedena s prekrivanjem, brez uporabe priklopnega profila. Čez nekaj časa bo to še vedno vodilo do uhajanja vode, na mestih prekrivanja se bo pojavilo lečenje ledu. To bo raztezalo in strgalo strukturne elemente na mestih pritrdilnih elementov. Uporabite tesnilni trak, da zaščitite polikarbonatne plošče pred puščanjem. Pri pritrjevanju listov na okvir uporabite posebne podložke ali uporabite gumijasta tesnila. Pri pritrdilnih elementih ima element posebno vrsto noge, ki ustreza dolžini lista. Zagotavlja zanesljivo pritrjevanje in ne dopušča poškodbe materialne ravnine, ne potiska ga; Pravilno polikarbonatno pritrjevanje Premer luknje za nogo naredite za 5-6 mm večji od premera samega čepa. Nato morate nositi poliuretanski obroč, ki deluje kot tesnilo med folijo in pokrovčkom, ne dopušča prodiranju vlage in prahu do stičišča. Daje potrebno tesnost montaži. Ko vijak pride skozi termo podložko, razširi notranjo skodelico (to se dogaja podobno kot pri brušenju ventilov), kar zagotavlja zanesljivo zaščito pred uhajanjem vode skozi podložko; Na mestih pritrdilnih elementov uporabite posebne vtiče; Razdalja med točkama pritrditve polikarbonata z debelino 4 mm, ne sme biti manjša od 400-500 mm. List z debelino 6 mm., Je pritrjen z razdaljo najmanj 600-700 mm. Te mere je treba uporabiti tudi za navpične pritrdilne elemente; Pri vgradnji bodite posebej pozorni na montažno stran. Proizvajalci za zaščito materiala med prevozom, dajo plast filma na obeh straneh vsakega elementa, kot je v rastlinjaku "Orange". Po eni strani ima film prozorno ali belo barvo, po drugi strani pa ima film običajno modro barvo, ali pa je na površini nanesen vzorec, ta stran ščiti prostor pred prodiranjem ultravijoličnih žarkov. Pred namestitvijo odstranite svetlo obarvani film, to je od dna materiala. Zaščitni del filma, tj. Vrh, se lahko odstrani po vgradnji elementov; Pokrivanje rastlinjaka s polikarbonatom je treba opraviti s pravilno vgradnjo vijakov. Prekomerno kodranje lahko povzroči deformacijo materiala. Upoštevati je treba pravokotnost pritrditve, s čimer se prepreči poškodba lista; Pri namestitvi plošče širše od enega metra je treba uporabiti dodatno pritrditev vzdolž celotne dolžine materiala. V tem primeru običajno pritrditev ni dovolj, da bi se izognili ravnanju pločevine, lahko pa se tudi premakne pod pritiskom. Pravila o negi polikarbonata Dober premaz za rastlinjake je polikarbonat, vendar zahteva tudi vzdrževanje, tako da prihranite lastnosti materiala in podaljšate življenjsko dobo konstrukcije. Ne ogenj v bližini rastlinjaka. V tem primeru je vnetje malo verjetno, taljenje materiala pa je možno; Površino si umijte z blagim detergentom ali samo z vodo. Ne pozabite na zaščitni sloj proti ultravijoličnim žarkom, ki so prekriti s ploščami. Med predelavo se ne smejo uporabljati abrazivna čistila in aromatična topila; Vrtno orodje se ne sme uporabljati za odstranjevanje snega s površine materiala. Povedali smo, kako pravilno pokrivati rastlinjak s polikarbonatom. Če boste pri delu upoštevali predlagana priporočila, vam bo zgradba služila več let. Postopek polikarbonata po korakih naredite sami Polikarbonat se aktivno uporablja v zasebni gradbeništvu, industriji in na drugih področjih. Njegova namestitev je zelo preprosta. Prepričajte se sami. Polikarbonat je vsestranski material, s katerim se vsak dan srečate. Uporablja se tam, kjer je potrebno ustvariti prosojno zasnovo, visoko kakovostno, enostavno in poceni za namestitev, medtem ko vzdrži velike obremenitve. Polikarbonat ni montiran samo na streho. Pokriti so z balkoni, ki se uporabljajo v poletnih kavarnah kot pregrada proti vetru, obloge za zaustavitev kompleksov vašega mesta, ki se uporabljajo v sektorju dacha - za gradnjo rastlinjakov in rastlinjakov itd. Dostopnost cen in enostavnost namestitve privabljata podjetnike in posameznike, da ga uporabljajo. Danes bomo upoštevali značilnosti namestitve celičnega polikarbonata na strehi, na primer, poletne terase ali kompleksa za ustavljanje. Pred vgradnjo polikarbonatnih plošč preglejte nekatere zahteve za ta postopek. Če želite prihraniti čas, morate izmeriti dolžino in širino strešnih pobočij ter pripraviti liste ustrezne velikosti. Ko so položeni prvi listi, ne hodite po strehi, je travmatična. Če se po nakupu polikarbonatnih listov nekaj časa hranijo na gradbišču, jih izklopite pred soncem. Polikarbonatne plošče so vedno nameščene zunaj na strani, na katero se nanaša zaščitna folija. Pred namestitvijo odstranite zaščitno folijo na notranji strani. Rezanje listov je zelo preprosto. Orodje je primerno za obdelavo lesa Če se je v listih nabrala vlaga, jo odstranite s toplo zrako. Najmanjši naklon pobočij za pritrditev tega materiala je 5 stopinj Pri vgradnji polikarbonata na obokane strehe morajo biti ojačitve razporejene v loku Pri polaganju na poševni strehi se ojačevalci raztezajo po pobočjih Pred polikarbonatom na obokanih konstrukcijah ugotovite, ali prodajalec dovoljuje upogibanje plošč Polikarbonat se odlično prilega zunanjosti hiše. Še en zanimiv element zunanjosti je trim hišnega imitacijskega lesa. Imitacija lesa se lahko uporablja za notranjo dekoracijo hiše. Drugi načini za dekoriranje hiše v tem članku. Vsebuje navodila za namestitev vseh priljubljenih materialov. Celični polikarbonat je nameščen na obokane in poševne strehe, katerih naklon je več kot 5 stopinj. Preprosto rezanje in vrtanje listov. Plošče debele do centimetra lahko narežemo z nožem. Pogosto uporabljate tudi sestavljanko. Za izdelavo lukenj s pomočjo svedrov za plastiko, les ali kovino. V slednjem primeru se delo opravlja pri nizkih hitrostih. Odprtine morajo biti od robov pet centimetrov, da ne bi prišlo do razpok. Kako popraviti ploščo? Za pritrditev listov uporabite termo podložke ali vijake. Glavna zahteva ni, da jih preveč zategnete, da ne bi prišlo do razpokanja plošč. Termična podložka se imenuje plastična podložka z zaskočnim pokrovom in tesnilno podložko, ki preprečuje vdor vlage. Luknje za takšno podložko je treba vrtati malo širše, da bi se izognili težavam, ko se vremenske razmere spremenijo. Pritrditev - 35 centimetrov. Tudi namestitev polikarbonata je nepojmljiva brez uporabe enodelnih ali snemljivih in kotnih profilov. Za vgradnjo pločevine na mestih, ki so povezana s stenami, se uporablja profilna stena. Za montažo v bližini grebena se uporablja profil grebena. Namestitev na poševno streho Izrežite liste zahtevane velikosti Na obodu lista zavijte zaščitno folijo Konce pokrijte s lepilnim trakom. Namestite zaščitne profile na trak, da preprečite vstop prahu in vlage v material. Namestite osnovni profil na rob žleba in ga pritrdite z vijaki. Položite prvi list na rob strehe, tako da je štrlina za vencem 7-10 centimetrov. Na koncu lista izvrtajte luknje v bližini strehe. Premer lukenj za 2-3 milimetre mora biti večji od premera navoja Vijake za strešne kritine z listi pritrdite na streho z nagibom 15/30/15 centimetrov Namestite zadrževalni profil nad osnovni profil. Polikarbonatne plošče bodo pritrjene v fiksnem položaju. Preverite, ali so profili povsem povezani po vsej dolžini. Na nasprotnem koncu lista ponovno nastavite osnovni profil in ponovite postopek. Vse liste namestite na enak način. Odstranite zaščitni film z zunanje površine plošč, izrežite štrleče konce profilov Na obokani strehi ni nič drugače, le da morajo biti listi in profili ukrivljeni. Na zaboj ni treba priložiti listov. Poleg tega sta konj in stičišče razporejena s pomočjo ustreznih profilov. Vrstni red združitve je enak. Polikarbonatni nadstreški so seveda dobri. Ampak ne pozabite na zelo streho hiše. Pravilno vgradnjo cement-pesek ploščice - zastava lepo in kakovostno streho. Prvotni videz strehe daje skodle. O njeni namestitvi si lahko preberete tukaj. Cenejša vrsta strešne kritine - profilirana. Preberite o njegovi namestitvi v tem članku. Video o tem, kako namestiti polikarbonat, to storite sami Podrobna navodila za namestitev polikarbonatne plošče iz satovja Kako namestiti in pritrditi polikarbonat na okvir rastlinjaka Polikarbonat je bil nedavno uporabljen v zasebni gradnji, vendar je že postal razširjen. Majhna teža, visoka trdnost, odlična odpornost proti vremenskim vplivom in temperaturne skrajnosti so omogočile, da je ta material enostavno nadomestil steklo in nekatere vrste premazov. Polikarbonata ni težko namestiti sami, če poznate določena pravila. Glede na način izdelave je polikarbonat razdeljen na vrste: Struktura polikarbonatnih plošč Najbolj priljubljena se šteje, da je dvo- in tri-slojni celični polikarbonat, katerega debelina je od 4 do 35 mm. Univerzalno se uporablja pri sestavljanju rastlinjakov in rastlinjakov, za lope nad plavalnimi bazeni in avtomobili, nadstreški različnih oblik in velikosti, ter balkonske in druge predelne stene. Zaradi votle strukture ima material visoko toplotno izolacijo in dobro prigušen zvok. Celični polikarbonat prenaša 80% svetlobnega spektra, dobro se upogiba, ne gori, tehta 16-krat manj kot steklo podobne debeline in je 7-krat lažji od plastičnih plošč. Monolitni polikarbonat v zasebni gradnji se uporablja za izdelavo balkonskih in notranjih predelov, zasteklitev mansardnih prostorov in okenskih odprtin. Stekla je večja v močnem steklu, ima pa tudi zelo estetski videz. Površina polikarbonata je odporna na mehanske obremenitve, zato je praskanje ali prebadanje zelo težko. Profilirani polikarbonat je tanek prozorni list valovite oblike. Predvsem je primerna za izdelavo in popravilo strešnih kritin. Njena trajnost je veliko večja kot pri monolitnih, življenjska doba pa se ocenjuje v desetletjih. Tudi pod vplivom negativnih temperatur, padavin, sončne svetlobe površina polikarbonata ne izgubi prvotne oblike. Položaj plošč med namestitvijo Z začetkom montaže polikarbonatnih plošč morate upoštevati naslednja pravila: v primeru navpičnega pritrditve listov morajo biti ojačitve usmerjene navpično; pri polaganju pokrova z naklonom se po pobočjih pošljejo ojačitve; ko so pritrdilni loki nameščeni v loku. Takšna razporeditev je potrebna za iztekanje kondenzata iz votlih delov lista, ki nastane, ko temperatura pade. Iz istega razloga spodnjih delov ni mogoče tesno zapreti. Toda zgornji robovi plošč morajo biti pokriti s posebnim trakom ali profilom, da se celice ne bi zamašile s prahom, snegom, deževnico in razbitinami. Pravila za namestitev polikarbonata Tehnologija polikarbonatne montaže Pri sestavljanju različnih lokov upogibanje folije ne sme presegati polmera, ki je naveden na oznaki, katerega velikost je različna za vsak tip plošče. Če tega pravila ne boste upoštevali, se bo plošča poškodovala. Zunanja stran listov je prekrita z zaščitno folijo z oznako, priporočljivo pa jo je odstraniti šele po namestitvi polikarbonata. Tehnologija rezanja plošče Standardna širina polikarbonatne plošče je 2,1 m, dolžina listov je 6 in 12 m. Za ureditev krošnje ali pregradne stene je to preveč, zato je treba material razrezati. Nepravilno rezanje plošč poškoduje zaščitni premaz in robove polikarbonata, kar lahko pokvari videz konstrukcije. Najbolj priročen način uporabe hitre krožne žage s karbidnimi ploščami za rezanje. Na robovih reza so bili čim bolj gladki, disk mora imeti majhne nerazredčene zobe. Med rezanjem mora biti plošča varno pritrjena, da se izognejo najmanjšim vibracijam. Zgornji film na tej stopnji ni mogoče odstraniti, ker ščiti premaz pred mikroskopskimi poškodbami pri rezanju. Za rezane plošče je treba notranje žlebove očistiti s sekanci, saj se s tem prepreči prosti pretok kondenzata. Pravila vrtanja Za vrtanje polikarbonatnih plošč vzemite standardne svedre različnih premerov. Vendar obstaja več pomembnih pravil: premer montažnih lukenj naj bi bil za 2-3 mm večji od podnožja termo pranje; Kot ostrenja svedra je 30 stopinj. Neupoštevanje teh pravil bo povzročilo deformacijo in neporavnanost plošče med montažo ter zmanjšalo zanesljivost pritrditve in toplotne izolacije materiala. Pri pritrjevanju pločevin velike dolžine morajo imeti vse luknje eliptično obliko in smer vzdolž ojačitev. Za pritrditev polikarbonatnih plošč na kovinske in druge površine uporabite vijake, ki so opremljeni s termičnimi podložkami. Noga termo podložke mora ustrezati debelini plošče: prekratke noge bodo vodile do previsokih pritrdilnih elementov in preusmeritve pločevine, kar predolgo ne bo omogočalo tesnega prileganja materiala. Vijaki nimajo več kot 30-40 cm, pritrdite ploščo z žeblji ali zakovicami. Polikarbonatno pritrjevanje s toplotnimi podložkami Sosednje plošče povezujejo deljene in enodelne profile. Ti deli omogočajo z malo truda, da sestavite iz listov obliko katerekoli velikosti in konfiguracije. Razdeli povezavo profila Razdeljeni profili so zasnovani za priključitev panelov debeline 6 do 16 mm. Narejeni so iz dveh delov: podnožja in pokrova s ključavnico. Vsak profil lahko drži 2 listov s širino 50-105 cm; na območjih, ki mejijo na steno, uporabljajo stenski profil in za priključne plošče pod pravim kotom - kotne. Vse vrste profilov na vijakih so pritrjene. Montaža panelov je naslednja: izvrtajte skozi spodnji del profila na več mestih; pritrdite podlago na vzdolžni okvir; položite material na obe strani profila, pri čemer pustite odprtino vsaj 5 mm; vzamejo leseno kladivo in s svojo pomočjo zaskočijo pokrov; Povezava z integriranimi profili Profilni utori v širini morajo nujno ustrezati debelini listov - 4-6 mm, 8 ali 10 mm. Plošče zahtevane velikosti se vstavijo v utore, nato pa se profili pritrdijo na vzdolžni okvir konstrukcije. Vijaki se uporabljajo kot pritrdilni elementi; stopnja pritrditve je 30 cm, ki se uporablja predvsem za tesnjenje robov plošč vertikalnih konstrukcij, ki niso izpostavljene večjim obremenitvam. To je posledica nizke zanesljivosti spojev in majhnega tesnjenja spojev med listi. Splošna načela vgradnje celičnega polikarbonata Celični polikarbonat zahteva obvezno tesnjenje sklepov in koncev. Zgornji deli so običajno zaprti s samolepilnim trakom, izdelanim iz aluminija, vendar za ta namen ne morete uporabljati običajnega traku. Polikarbonatni končni profili, zelo zanesljivi in estetski po videzu, so pritrjeni na aluminijasti trak. Spodnji deli ne morejo biti zapečateni, sicer se v notranjosti kavitacije kopiči kondenzat, ki uniči celice, ko zamrzne. Za zaščito spodnjih koncev uporabimo perforiran samolepilni trak in isti končni profil, v katerem je treba izdelati luknje za pretok vode. Namestitev celičnega polikarbonata Na mestih, kjer je potrebna maksimalna tesnost, uporabite aluminijaste profile z gumijastimi tesnili. Na lokih sta oba konca zaprta s perforiranim trakom. Odpiranje odprtega zgornjega ali spodnjega reza ni dovoljeno. Izračun povečanja temperature Izdelava plošče z lastnimi rokami bi morala upoštevati deformacijo materiala zaradi temperaturnih nihanj. Za pregleden celični polikarbonat, kot tudi za bele plošče, je koeficient ekspanzije 0,065 mm za eno stopnjo na kvadratni meter. Za izračun dovoljene širitve ni težko: najprej določite največjo razliko v letni temperaturi in jo pomnožite s faktorjem. Na primer, če je najvišja temperatura dosegla 50 stopinj, najnižja pa 40 stopinj, je razlika 90; pomnožimo z 0,065, dobimo 5,85 mm na kvadratni meter. To pomeni, da se luk dolžine 10 m na vročem dnevu še vedno lahko podaljša za 58,5 mm. Barvni polikarbonat se segreje do 10-15 stopinj več, zato je razteznostni koeficient 6,5 mm. Manjša je vrednost temperaturne razlike, manjši je material. Toplotne reže v slemenih in vogalnih spojih ter na pritrdilnih mestih za samorezne vijake omogočajo izogibanje resnim deformacijam in razpokam v premazu. Kako pokriti toplogredni s polikarbonatom: načela namestitve in pravila za pritrjevanje premaza Polikarbonat kot toplogredni premaz privablja trajnost in odpornost na atmosferske težave. Seznam njegovih prepričljivih prednosti dopolnjujejo pomembne tehnološke možnosti. Material je prilagodljiv, enostaven za rezanje, enostaven za montažo. Primerna je za ureditev "zelenih hiš" utopne in obokane konstrukcije. Spretne roke hišnih obrtnikov niso ogrožene z najmanjšimi težavami, če se ne oskrbite samo s svojim najljubšim orodjem, ampak tudi z informacijami o tem, kako plastenico prekriti s polikarbonatom z možnostjo dolge brezhibne storitve. Upoštevanje značilnosti materialov Lastniki rastlinjakov, ki jih osvojijo nedvomne prednosti zdaj zelo priljubljene plastične prevleke, se morajo seznaniti s strukturnimi in tehničnimi lastnostmi materiala. Polikarbonat, ki se uporablja pri gradnji rastlinjakov, je fleksibilna dvojna plast ali folija dolžine 6 ali 12 m in standardne širine 2,1 m. Tisti, ki želijo uporabiti tri- in štiri-slojni material za pokrivanje rastlinjakov, so redki, saj povečana strukturna trdnost na tem področju ni potrebna. Če pogledamo natančno končni rob ponjave, je težko opaziti miniaturne plastične pregrade, ki delijo telo prevleke na posebne kanale-celice. Oblikujejo neke vrste vzdolžne komore, katerih konci so razporejeni v eno vrsto. Na podlagi katerega se dvoslojni polikarbonat imenuje tudi enodomni. Votli kanali so napolnjeni z zrakom, zaradi česar bo rastlinjak popolnoma ohranil akumulirano toploto. Kavitete pa včasih povzročajo težave skrbnemu domačemu inštalaterju, ki pri pritrjevanju pritrdilnih elementov uporablja prekomerno silo. Plastična prevleka je nestabilna. On se nagiba k širjenju v vročini in ima enako velikost z znižanjem atmosferske temperature. Vrednosti termičnih linearnih sprememb so majhne. En meter od prozornih ali mlečno neprozornih polikarbonatnih predstavnikov se bo razširil / zožil po temperaturnih nihanjih samo za 2,5-3 mm. Toda tega dejstva ni mogoče zanemariti, sicer, v času izmenjave toplih dni s pozno pomladjo in prvo jesensko zmrzaljo, se toplogredni plasti pokrijejo izkrivljeno. Na okvir polikarbonata potrebujete v strogo določeni smeri. Plošče se ne položijo vodoravno. Za zagotovitev neoviranega odvajanja kondenzata vzdolž vzdolžnih kanalov je zelo priporočljiva vertikalna namestitev. Plošče je treba namestiti tako, da zunanja stran, opremljena z razpršeno ali koekstrudirano UV zaščito, »izgleda« zunaj. Zunanji zaščitni sloj preprečuje prezgodnjo materialno škodo. Povzamemo. Za kompetentno izdelavo prevlek iz polikarbonata v rastlinjaku potrebujete: pravilno rezanje materiala s poudarkom na navpični lokaciji kanalov; za namestitev odrezanih delov ohišja, ki jih nujno obrnejo navzven od strani, zaščitene pred UV napadi; pritrdilnih elementov ne zategnite tako, da se premaz deformira; sprejmejo tehnološke ukrepe, ki omogočajo rahlo premikanje materiala zaradi rednih sprememb linearnih dimenzij; nakup premaznih in specializiranih pritrdilnih elementov, izdelanih v skladu s tehničnimi posebnostmi polikarbonata. Aktivno zahteval v zasebni toplogredni gradnji enodomni polikarbonat debeline 6 in 8 mm. Polimerni svetlobno prevodni material debeline 4 mm se najpogosteje kupuje za gradnjo majhnih rastlinjakov, 10 mm za "zasteklitev" zimskih rastlinskih struktur. Za zanesljivo pritrjevanje plastične prevleke z debelino 4 mm je potrebno, da so med pritrdilnimi točkami od 40 do 50 cm. Največja dovoljena razdalja med pritrdilnimi točkami za polikarbonat 6 mm je 70 cm, debelejši polikarbonat pa se lahko pritrdi manj pogosto, vendar ne manj kot meter stran, tako da se plošče ne zvijajo pod težo padavin. Navedene omejitve veljajo za vertikalno montažno shemo. Neposredno so povezani z namestitvenimi stopnicami za rastlinjake, loki, splavarji - t.j. s polikarbonatnimi ploščami. To dejstvo določa izbiro materiala ali potrebo po izboljšanju gradnje rastlinjakov z uvedbo dodatnih strukturnih elementov. Polikarbonatna pravila za pokrivanje toplogrednih plinov Polikarbonatna instalacija je narejena na kovinskem in lesenem okvirju, na tovarni in doma izdelani plastični cevi. Načeloma se postopek namestitve izvaja po enotni shemi, vendar obstajajo razlike, s katerimi je treba seznaniti neodvisnega poveljnika. Možnosti pritrditve polikarbonatne prevleke Za poenostavitev postopka pritrjevanja prevleke iz polikarbonata se izdelajo posebni priključni elementi, ki so: snemljivi polimerni povezovalni profili za linearno spajanje vzdolžnih listov. Predstavljajo izboljšano podobnost kabelskemu kablu, vključujejo osnovo, pritrjeno na okvir, in pokrov, ki pokriva zgornji priključek. Razlikuje se po visoki sposobnosti vpenjanja; integralni polimerni povezovalni profili, podobno opravljajo funkcijo linearnega konektorja. Predstavljajo fleksibilen, dolg element, ki spominja na črko H v prerezu, ki je obrnjen na svoji strani, v stranskih odprtinah polikarbonatne plošče, ki je združena na strani črke, pa sta spojena. Enodelni profil ni namenjen za pritrjevanje polimernega premaza na okvir, ker ustvaril je povezavo, ki nima dovolj moči. Vendar pa so za razporeditev lahkih rastlinjakov in za sestavljanje kosov polikarbonata v en kos, zelo primerni; samorezni vijaki s termičnimi podložkami za točkovno fiksiranje premaza. Poleg tega se za montažo rezanih plošč iz polikarbonata na kovinski in leseni okvir izdelujejo različne vrste samovreznih vijakov. Za polaganje prevleke na polimerni okvir so primerni leseni vijaki. Toplotne osi ščitijo pločevino pred deformacijo in zagotavljajo tesnost točkovnega priključka; aluminijasti priključni profili. Na voljo samo v ločljivi obliki, glavna uporaba je v industrijskih merilih v rastlinjakih. Trdni aluminijasti konektorji se lahko uporabljajo kot samostojni regali in loki majhnih rastlinjakov. Pritrditev polikarbonata na okvir cevi je včasih izvedena s pomočjo plastičnih uhanov, aluminijastih ali pocinkanih jeklenih nosilcev, ki prekrivajo krožne loke obokanega rastlinjaka iz notranjosti. Za njihovo vgradnjo so bile na zunanji strani prevleke nameščene proti- kovinske plošče in vijačne povezave. Proizvajalcem polikarbonata ni priporočljivo uporabljati oklepajev, vendar so te metode preizkusili ljudje in se jim zdijo povsem sprejemljivi. Za plating zasebni toplogrednih polikarbonata najpogosteje uporabljajo vijaki in split polimerni profil. Velikost samoreznih vijakov je odvisna od debeline pločevine. Velikost profila je določena v skladu z debelino regalov, lokov ali splavarjev. Njena podlaga mora biti v celoti nameščena na element, na katerega je pritrjen. Robni profili ne morejo "viseti" brez podpore. Še vedno morate kupiti perforiran trak, končne profile, ki se uporabljajo za zaščito panelov pred insekti, prahom, algami. Za opremljanje poševne strehe bo potreben profil slemena. Pravila za polikarbonatne instalacije narekujejo uporabo pikčastih in linearnih shem vgradnje v kompleksu. Na koncih rastlinjaka so rezane plošče pritrjene z vijaki, stene in streha poševne konstrukcije in loki obokane konstrukcije pa so prekrite z listi, ki so povezani s povezovalnimi profili in dodatno pritrjenimi pritrdilnimi točkami. Standardni zagon - rezanje Polikarbonat je material s površino, ki je precej občutljiva na mehanske obremenitve. Da ga ne bi opraskali in ne bi poškodovali UV zaščite, filmov ni mogoče odstraniti od zunaj in od znotraj. Razrežite ga z ostrim nožem, električno sestavljanko. Popolno rezanje boste dobili, če uporabite krožno žago z drobnim zobatim rezilom. Za rezanje premaza bo potrebno ravno, precej prostorno območje. Proizvajalcem se priporoča, da v prostoru rezajo svoj izdelek, da stelja in vlaga ne bosta prodrli v kanale. Vendar pa je realnost pogosto močnejša od nasvetov in predlogov, zato je rezanje polikarbonata na kose preprosto na tleh. Postopek vključuje dva tradicionalna koraka: rezalne podrobnosti za obrezovanje koncev; rezalne plošče, nameščene vzdolž lokov obokanega rastlinjaka ali ob stenskih nosilcih in strešnih strehah. Spet, poslušanje priporočil proizvajalcev, ne smete montirati celotnih listov na straneh rastlinjaka. Priporočljivo je, da jih razrežete na dva ali tri trakove. Rezane stranske plošče širine 70 cm ali za debelino 105 cm ne moremo dodatno pritrditi z vijaki na rastlinjake. Res je, da se pravila redko držijo tega in da se na loku prekrivajo z 210 cm širokim prekrivanjem s prekrivanjem približno 5 cm. Navodilo navaja, da je to napačno, toda popularna praksa zavrača nedoslednost te metode. Material se enostavno reže po ojačevalcih. V smeri, prečni z njimi, domači obrtniki najprej na vrhu ravnila ali palice razrežejo zgornji sloj, nato pa rahlo zložijo pločevino in spodnji del reza razrežejo. Mimogrede, polikarbonat se lahko upogne le vzdolž kanalov, vendar absolutno ne čez. Polikarbonat za obrezovanje koncev je izrezan na naslednji način: konci so sestavljeni v skladu z navodili proizvajalca ali notranjim oblikovalskim razvojem, če je toplogredni proizvod izdelan s proizvodnjo ročno izdelane; Na tleh položimo pokrivno folijo in v skladu z načrtom, ki se nanaša na konstrukcijo, izrežemo plošče za konce. Pri domačih rastlinjakih mora biti vzorec izdelan iz kartona, vsaj iz lepljenih časopisov; preverite natančnost rezanja s prekrivanjem rezanih plošč na koncih. Če je potrebno, označite odstopanja z oznako, nato obrežite presežek. Po rezanju s krožno ali vbodno žago je treba odstraniti ostružke in prah s plošč, tako da piha skozi prostor med vložki. Uporabite lahko sesalnik. Tesnilni robovi polikarbonatnih plošč Konci rezanih plošč morajo biti zaprti, da se prepreči vstop umazanije in vlage v prostor med ojačitvami. Ne zapirajte samo delov, ki so zaščiteni s konstrukcijskimi elementi okvirja. Robovi so zaprti z vgradnjo profila P ali G, prav tako se uporablja samolepilni aluminijasti trak. Profili in trakovi so na voljo v dveh različicah: trdna, pritrjena na zgornji rob ponjave. Njegova funkcija je zaščita pred uhajanjem atmosferske vlage; perforiran, pritrjen na spodnji rob ponjave. Potreben je odvod kondenzata iz polikarbonatnih kanalov. Plošče za nagnjeno konstrukcijo so nameščene na vrhu s trdnim profilom ali trakom s perforiranim dnom. Podrobnosti za oblaganje obokanih rastlinjakov na obeh straneh so opremljene s perforiranimi možnostmi. Če ni perforiranega profila, lahko v njem pritrdite trdno in izvrtajte luknje za odvod kondenzata. Hermetično zapiranje obeh koncev polikarbonatne plošče je nemogoče. Pred namestitvijo pokrivnega profila ali lepljenja traku 0,8 - 1,0 cm zaščitne folije s površine lista, ga je potrebno odstraniti. Posebnost točkastih pritrdilnih elementov Preden namestite okvir, se podrobnosti kože na sestavljenih končnih blokih pritrdijo z vijaki. S točkovno metodo začnite. Upoštevajte, da se za montažo rezanih polikarbonatnih plošč na kovinski okvir vnaprej izvrtajo luknje v lokih, stojala, oporniki. Vrtajte skozi 30-40cm kovinski sveder, katerega premer je enak premeru vijačne noge. Pri vgradnji na lesen in plastični okvir v predhodnem vrtanju ni potrebe. Najpomembnejši trenutek je vrtanje lukenj v polikarbonatu. Razmik med luknjami je privzeto 30-40cm. Izvajajo se z vrtalnikom, katerega premer je 2,5-3 mm v premeru vijačnega kraka. Potreba po širši odprtini je povezana s toplotnimi nihanji velikosti polikarbonata. Mora biti sposoben linearno širiti in se pogoditi. Odprtine za pritrdilne elemente za polikarbonat se izvrtajo vsaj 4 cm od roba plošče. Treba jih je kartirati tako, da ne padejo na ojačitev in "ležijo" v prostoru med notranjimi pregradami premaza. Na koncu je vijak privit na tradicionalen način, ki ga je treba nujno dopolniti s termično pranje. Uporabite lahko samo posebne plastične termo podložke, ki vključujejo neposredno široko podložko z nogo, tesnilno tesnilo in okrasni pokrov. Samodejne podložke in PVC tesnila ne bodo delovale, ko se starajo, sproščajo snovi, ki uničujejo polikarbonat. Z naporom, da zategnete pritrdilne elemente ne more. Ko vizualno določite deformacijo polikarbonata na mestu pritrditve, je treba sprostiti in počakati, da material prevzame enako obliko. Algoritem profila Zaman je, da rojaki raje varčujejo na povezovalnem profilu, ko se lotevajo vprašanja, kako ceneje je pokriti rastlinjak s polikarbonatom. To je njegov on bo zagotovil hitrost in zanesljivost pritrditve. Polikarbonat je nameščen s pomočjo ločljive izvedbe, ki je sestavljena iz podstavka in zaskočitve na vrhu pokrova, kot sledi: izvrtajte luknje v stojalih, lokih, splavarjih. V tem primeru mora biti premer teh lukenj 2,5-3 mm večji od premera vijačnega kraka Vse mreže, pritrjene s profili, se premikajo linearno, ne ločene plošče. Odvisno od debeline pločevine je priporočena velikost 30-40cm; podnožje profila pritrdite na konstrukcijo tako, da je glava vijaka na dnu podnožja; namestite polikarbonatne plošče na obeh straneh podnožja, tako da je med njimi 3-5mm razpona za toplotno raztezanje; pokrov zgornjega profila pritrdite tako, da ga tapnete z lesenim ali gumijastim kladivom, dokler se ne zaskoči; na zgornjih koncih profilov je zaželeno, da se zaprejo ustrezni zaboji. Uporaba povezovalnih profilov iz enega kosa za pritrditev na okvir je nezaželena. Načeloma obstaja možnost, ki odstopa od pravil. S priklopljenim N-profilom je platno prekrito z nizkim lokom in nato pritrjeno z vijaki. Prikladni profili za vogal in greben delujejo po podobnem principu. Posnetki bodo pomagali osvežiti spomin, kako pravilno pokrivati rastlinjak s polikarbonatom: video podrobno prikazuje postopek: Skladnost s pravili namestitve in pritrjevanja polikarbonata bo zagotovila dolgo odlično pokritost storitev, kar bo odpravilo potrebo po zamenjavi materiala. To pomeni, da bosta denar in trud prihranjena. Glede na preglede lastnikov rastlinjakov, ki so v praksi imeli čas, da se seznanijo s prednostmi plastične plastifikacije, se zorenje zgodi vsaj dva tedna prej.


France Prešeren me je mučil | Don Marko M 7. februar 2011 19. julij 2011 by Don Marko M Ja, nikoli mu ne oprostim, da me je mučil že v osnovni šoli. Poskušal je sicer tudi v srednji in naprej, ampak od tam dalje sem že razvil sistem taktnega ignoriranja, čeprav rahlo prepozno, saj mi je vrli France lase do takrat že pošteno skodral. In njegovi pomagači, torej učitelji(ce), so mi jih samo še dodatno. Že ko sem samo slišal pri slovenščini “naslednjič bomo imeli poezijo”, so se začeli serijski napadi izpuščajev vseh vrst, ko pa smo prišli do Prešerna je to dodatno pomenilo, da sem bil še cel teden totalno asocialen še do sebe. Sicer nimam nobenega namena zanikati, da poezija ni... posebna umetnost, ampak mene enostavno ni inspirirala do stopnje prešerne volje. Enostavno se nisem mogel vživeti v tiste verze, tudi Prešernove. Poskušal sem s prebiranjem njegove biografije, da bi se vsaj nekako lahko poskušal vživeti v njegovo kožo, ko je ustvarjal od Zarjovene dvičice, Dekletam, Povodnega moža, Turjaške Rozamunde, Krst pri Savici, Sonetni venec, pa Zdravljico in še kaj vmes. Pa mi ni šlo. Nikakor namreč nisem mogel sešteti, da naj bi bil France v eni osebi gospod, uglednež in vzorna osebnost, istočasno pa tudi pijanec razuzdanega obnašanja, še posebej do kelnerc, ki je v svoji mehkobi romantične zasanjanosti pisaril daljnosežno, futuristično poezijo, ki je naklonjena večnosti. Ja, opisanih profilov Prešerna je bilo vse preveč in vse preveč so si bili v določenih nasprotjih, da bi iz tega lahko potegnil kaj drugega, kot osebo melanhoničnega, zadrto resnobnega, a obenem narodu skrbnega opazovalca, ki je užival v alkoholnem samopomilovanju in posledičnem samouničevanju, ki je ravno v takšnih trenutkih izčrpal iz sebe na papir največja dela poezije, katera bodo živa, dokler bo živ slovenski rod. In potem sem pač zaključil, da jo bom še najbolje odnesel, če Prešerna osebnost jemljem z rezervo in odpikam tista učiteljev naročena njegova dela v uk na svoj viden način. Prepričan sem bil, da sem Prešerna takrat, po zmedi z njegovim osebnim profilom, recitiral in deklamiral tako, da bi še Prešerna, če bi imel možnost me poslušati, zabolela glava tudi brez litra preveč. Povsem nasprotnega mnenja pa je bila naša učiteljica, pardon, tovarišica, ki se je prelevila v mojega menedžerja javnih nastopov in mi uredila nekaj nastopov na lokalnih proslavah. Ni zaleglo niti moje vztrajno upiranje, niti Prešernovo. Saj če ne bi bila ta učiteljica tudi moja razredničarka, ki mi je pomenila dosti več kot gospa mata, bi jo še poslal nekam, tako pa.... Tako pa sem se od Prešerna naučil, da je poezija lahko biznis. Dober biznis. Ja, uganil/a si – po tretji proslavi sem si rekel “če je napisal Prešeren, bom pa še jaz”. Priznam, da sem se lotil tega početja, me je vodila le misel na biznis, ker, da bi kdaj ujel ali prehitel Prešerna je seveda misija nemogoče tudi zame. In tako sem napisal enih par verzov, prej bodic, ki so sicer navdušile sošolce in mi naprtile nekaj novih ženskih simpatij, a povzročile intimen zagovor pri ravnatelju. Moj poskus prepričevanja, da gre za napredno, sodobno in futuristično poezijo, ravnatelja ni kaj prepričalo, je pa mene njegov opomin. A le za nekaj mesecev, saj sem potem iz vaške osnovne šole presedlal na mestno srednjo. In tam se je začel biznis poezije. Po prvem polletju sem, po poprejšnji strokovni analizi socialnega ozračja na šoli, dobil namenski napad poezije. V slabih dveh dnevih sem zložil natanko 15 tipkanih strani mojih avtorskih pesmi, za katere sem, povsem osebno strokovno, ocenil, da so primerne za prvo zbirko. Pa tudi novo ploščo Rolling Stonesov sem rabil, pa še Wranglerce in šteko Winstona. Delo razporedil povsem pravično. Po naslovnem A4 formatu sem povlekel nekaj umetniških črt levo desno, na sredino napisal Poezija za odrasle in seveda svoje ime. Ena moja simpatija, bolj jaz njena, mi je pomagala tako, da mi je na pisalni stroj stipkala vseh 15 strani pesmi in v rokah sem imel izvirnik. In potem se je začel glavni del. Moj sosed je delal v fotokopirnici še danes velikega obalnega podjetja. Zaradi njegove strogosti so se ga bali vsi otroci po vasi, sam pač nisem čutil te potrebe, ker mu nisem nič žalega naredil. Saj mu tudi ostali otroci niso, ampak strah je strah. Pa sem si nadel tisti nedolžen look in stopil predenj : “Toni, kaj bi ti meni nekaj skopiral. Rabim za šolo”. Premeril me je s tistim mrkim pogledom, pred katerim bi drugače lahko tudi zgasnil s hitrostjo rakete, ampak za biznis se je treba žrtvovati. Iz rok mi je vzel tisti moleči izvod poezije in obrnil list. Ko se mu je po drugi strani ustnica razlegla v nasmeh, sem vedel, da sem na dobri poti. “Dobro, ti bom skopiral”, mi je odločno navrgel. “Ampak Toni, rabim 1000 izvodov. Za šolo.” sem dodal v upanju, da me bo njegova brca v sedalo dosegla šele na vogalu. “Tisoč ? Kaj so mone ? Ma kaj delajo iz vas v šoli ?” je rahlo popenil. Rahlo sem sklonil glavo in se skesano vdal : “Ma to rabim jaz, da razdelim po šoli. Sošolci so rekli, da vse pokupijo, če napišem to.” Takrat je dal od sebe tisti odobravajoč nasmeh, kar sem sploh prvič videl na njegovem obrazu in mi rekel, naj pridem naslednji dan iskat kopije. Ko sem kopije dobil v roke so bile še tople, kot jutranji kruh. Toni se je odrekel plačilu za svoje delo, material je itak bil od firme. Potem sva s sošolcem vse te papirje odpeljala do ene moje druge oboževalke, ki je trdila, da bi zame vse naredila. In je. Lepo po vrsti je zlagala najprej naslovnico, nanjo pa, po številčnem zaporedju, še vseh 15 preostalih strani poezije, za vezavo pa je uporabila čisto navaden spenjač, katerega je pritisnila v kot mojega prvega glasila. In to vajo je ponovila, ja, 1000 x. Naslednji dan sem prišel po izvode in jih odpeljal domov, kjer me je moja gospa mati pospremila z besedami “kaj se ti je zmešalo”, ko sem ji omenil, kaj nameravam. Takrat sem recimo razumel, zakaj je Cankar zložil Skodelico kave. In naslednji dan sem nesel v šolo 5 izvodov svojega remek dela. Prvega. Razdelil sem jih ravno toliko kao največjim frajerjem na šoli, čisto gratis. Za reklamo, saj veš. Dva dni kasneje sem dočakal prva naročila mojih poezij, a tokrat nič več zastonj, ampak 5 dinarjev za izvod, kar bi danes recimo izgledalo kot 10€. Ja, uganil/a si – v desetih dnevih sem prodal vseh 1000 izvodov moje poezije. Še enkrat toliko bi je lahko, ko so zanjo izvedele bejbe iz bližnje ekonomske in gimnazije, ampak se nisem odločil za “ponatis”. Redkost je namreč tista, ki ima ceno, sploh umetnosti, jaz pa sem dobil svoje Stonse, Wranglerce in Winstonke, pa še za marsikaj je ostalo. Dobil pa sem tudi ukor pred izključitvijo. Sicer še danes ne vem kako so tri profesorice dobile v roke izvod mojega glasila, ampak očitno so se našle v mojih poezijah in me prijavile ravnatelju. Sicer so bile tri pesmi v resnici njim posvečene, čeprav jih je bilo moč tudi drugače razumeti, ampak pred ravnateljem nisem niti poskušal fintirati in sem povsem ponosno priznal, da sem “dežurni krivec”. Čeprav mi je, v navihanem nasmehu, ravnatelj odčital bukvice moralne spodobnosti in spoštovanja do učiteljske avtoritete, ni pozabil dodati, da me mora kaznovati, ker če ne ga bodo tiste tri šoje živega pojedle. Točno ta izraz je uporabil – šoje. S to dodatno “titulo” sem seveda še bolj pridobil na popularnosti in zahteve tudi tistih, ki niso uspeli kupiti prvega izvoda, po drugem delu mojih poezij, so se še bolj stopnjevale. Kot vidiš, sem se od Franceta Prešerna, nesporno največjega slovenskega pesnika vseh časov, naučil kar nekaj koristnih življenskih, tudi o kelnercah in P Julijah, pa o kakšnih Urškah, ki si med plesom skačejo po prstih. Naj me je France še tako mučil, mu lahko priznam le, da je pač bil in je še vedno frajer št. 1 slovenskega naroda. Njega značajska, sicer kasneje uspešno klonirana narava številnih slovenčkov to nesporno dokazuje, čeprav večina še ne dojema, kaj vse je hotel povedati Prešeren, tudi v tako opevani Zdravljici, sploh v delu “ne vrag, le sosed bo mejak”. Kakor koli že, Prešeren je bil tudi prešeren, čeprav takrat še ni hodil po Prešernovi ali se krasil na svojem trgu, kot danes in prav je, da nas Prešeren še vedno spravi v prešerno voljo, tudi s kupico rujnega in kakšno sodobno predelavo na njegov račun. ← Evo zakaj ženske niso komentatorke nogometa Slovenčki so apatično ljudstvo, ki nimajo jajc nas zamenjati ! → 2 nepozabnih je do tvojega trenutka povedalo za zapis “France Prešeren me je mučil” Hehe mucek,mene je Prešeren tudi mučil.Jaz bi pa imela tisto tvojo pesmarico,če ni dosegla že astronomske cene. 😉 🙂 10. februar 2011 at 08:16 nekega lepega dne bo zagotovo dosegla astronomsko ceno.....sam nimam več nobenega izvoda, tistega izvirnika, katerega sem pustil doma pri gospe materi, preden sem se odpravil v samostojen svet ni več, pravi gospa mati, ker je kao pospravljala....mi je pa pred nekaj meseci bivši takratni sošolec prešerno navil, da ima on doma še vedno shranjen svoj takrat kupljen izvod....tako, da upam, da mi bo, brezplačno seveda, dovolil narediti kopijo, pa dobiš.... 😎


source: fineweb

text: Če na blogu najdete kakšno stvar / članek, ki jo smatrate za izrecno vašo in ne želite, da je objavljena nam pošljite na email email@example.com vaše ime, opis vašega dela oz. objave, prostor kjer se le ta nahaja, skenirano potrdilo o lastništvu in avtorizaciji vašega dela. Po prejetju dokumentov bomo objavo odstranili. UNIKATEN BLOG (Blog.unikati.eu) nikakor ne odgovarja za kakršnokoli vsebino in posledice, ki bi nastale z njeno uporabo. Ogled spletne strani na lastno odgovornost.


Sveže novice


O pljučih in Mojzesu Recenziramo dve uprizoritvi, ki sta gostovali na letošnjem Festivalu svetovnega gledališča (Festival svjetskog kazališta) v Zagrebu ... Britanska ustvarjalca, režiserka Katie Mitchell in dramatik Duncan Macmillan, se v uprizoritvi Pljuča (v produkciji Schaubühne aus Lehniner Platz) spneta v uprizoritveni formi, kjer se dokaj konvencionalna konverzacijska drama znajde v scenskem postopku fizičnega gledališča. A fizičnemu so vseeno na nek način pristrižena krila, saj je kljub nenehnemu premikanju in naprezanju izvajalcev postavitev tako rekoč statična. Protagonista sta namreč »vraščena« na kolesi, kolesi pa sta »zacementirani« v odrsko ploskev. Njuno nenehno poganjanje pedal je na ravni vsebine simbolično, a še kako realistično na ravni izvajanja. Kolesarjenje med drugim tudi sproža energijo in trenje, ki pogojujeta odrsko svetlobno in zvočno brezhibnost; »odgovornost« izvajalcev je torej vnesena tako v fiktivni kot stvarni okvir. Izris mladega, izobraženega ljubezenskega para se vihti okoli žarišča dialogov o smislu človeške reprodukcije, ki se v njunem primeru seveda kaže v intimni odločitvi, ali v ta brutalen, rasističen, izrojeno kapitalističen svet pripeljati še eno nedolžno bitje. Njuna razgledana in inteligentna refleksija sveta se v predstavi niza dobesedno brez predaha, replike premetavata odsekano, že skoraj hektično, kot nekakšen besedni maraton, ki pravzaprav ne pozna zares svojega cilja. Verbalni stampedo zaradi dodanega nanosa fizične investicije igralcev samo še podčrtuje sodobno nevrotičnost in začne učinkovati kot hiperaktivna odslikava sveta. Macmillan si ljubezenski par – z vsemi njunimi vzponi in padci – vzame kot osišče, skozi katerega se zrcali histerično stanje sveta, Mitchellova pa ga obloži z režijskim konceptom, ki položaj mladih partnerjev skicira prek simbolnih pomenov. Če na eni strani neprestano vihtenje koles skozi metaforični aspekt predstavlja pogoj za kontinuiteto in vzdrževanje bodisi partnerskega odnosa, bodisi življenja oziroma funkcionalnosti predstave same, pa ga na drugi strani hkrati spretno spreobrne v svoje nasprotje, saj protagonista ne glede na ves vložen napor – ves čas in za vedno ostajata na istem mestu. Sta determinirana. Dramska pisava Macmillana je ne le izvrstna v čutu za dramaturško razvrščanje in kompaktnost, temveč tudi specifična v sposobnosti, kako zgolj prek verbalne komunikacije do neznosnosti raztegniti čas ali pa ga bliskovito skrčiti in pri tem ne poškodovati trdnega verizma, h kateremu brez dvoma zgodba teži. Prodorna sugestivnost, ki gledalca posrka v predstavo Go down, Moses (produkcija Socìetas Raffaello Sanzio), a ga pri tem niti približno ne otopi v fikciji, temveč v dani tematiki razumsko in emocionalno silovito angažira, vnovič podčrtuje režijo Rom 1000 ea Castelluccija. Njegova tendenca k sodobnemu upodabljanju religioznih mitov, ki jih največkrat prek biblijskih epizod strne in inteligentno prenese v stvarno situacijo in oprijemljive odnose našega vsakdana, tokrat črpa iz lika Mojzesa. Go down, Moses preigrava dva hudo »tvegana« odrska ekstrema reprezentacije: čisti realizem, ki lahko sicer zlahka zdrsne v banalnost, in surovi surrealizem, ki mu zmeraj preti pretirana plastičnost. Zdi se, da se Castellucci prek alegoričnih stopinj tokrat najbolj približa Freudovi interpretaciji Mojzesa, kjer je ta prikazan kot subjekt, primoran k sprotnem reagiranju in soočanju s težavami, s katerimi ga preverja – brezimna in brezoblična – figura Boga. Krovna struktura oziroma narativna pot predstave je malodane povsem trivialna, k temu se Castellucci pogosto in zavestno vrača, temelj je namreč v slogovnih, estetskih akcentih, ki banalnim prizorom nanašajo nevzdržno atmosfero, medtem ko nas k nadrealnim scenam zaveže srhljiva tesnoba. Najprej kronološko razumljivi prizori neznane ženske, ki najprej skozi mučno stilizacijo rojeva otroka, se ga nato znebi in se zatem hladnokrvno neodzivna sooča z upravnimi organi, se postopoma pritajeno pričnejo pregibati v totalni surrealizem. Prek naprave za magnetno resonanco se najprej po delih, a nato dokončno prekvalificirajo prostor in čas, ali še bolje rečeno, zavest predstave, ki se iz trdnega realizma, torej zločina ženske, premakne v neznosni vakuum bivanja, kar lahko razumemo, ne pa nujno, kot prostor kazni. Gre za prizor jamske eksistence, vulgarne in primordialne komunikacije, ki nam ne želi odgovoriti, ali gre za čas pred- ali počloveške evolucije. Ali gre za možno projekcijo praizvora našega bivanja ali za eno od različic pekla/apokalipse, ki nas še čaka? Zvok je nasilen, kovinski, industrijski, brez takta, zgolj zvočna zareza za zarezo, prostor nepredušen, videne figure so nerazumljivo in čudaško artikulirane. Zazeva pogled in misel v nelagodno sanjsko upodobitev, ki je arhetipska, a je obenem ni mogoče v celoti priklicati ali definirati. Castellucci se znova vzpostavi kot mojster manipuliranja atmosfer z minimalnimi sredstvi, fantastičnim prelivanjem prizorov, lahnim plastenjem odrskih slik, ki vznikajo iz neznanega in se razblinjajo v nič, in genialnim smislom, kako občinstvu izza hrbta, a vendar neagresivno postrgati zgornjo plast podzavesti, morda celo nezavednega, vsekakor pa ga v budnem stanju zvezati z njegovimi potlačenimi sanjskimi naplavinami.