Večerne orientacije Metelkova mesto: Channel Zero ob 20:00: Nebula + Blackoutt (Letni vrt Gala Hale) Nebula je psihedelični stoner rock bend iz Whittierja v Kaliforniji, ki je bil s svojimi petimi albumi in vsemi drugimi izdajami eden glavnih akterjev na sceni v poznih devetdesetih. NEBULA (Psychedelic Stoner Rock / South California, USA) Nebula je psihedelični stoner rock iz Whittierja v Kaliforniji. Bend je bil s petimi albumi in vsemi drugimi izdajami eden glavnih akterjev v tej sceni poznih 90-ih. Nebulo sta sestavila kitarist Eddie Glass in bobnar Ruben Romano ob odhodu iz skupine Fu Manchu leta 1997. Kot originalni basist se je zgodaj pridružil Mark Abshire, ki je vztrajal do snemanja Atomic Ritual (2003), ki ga je sproduciral Chriss Goss iz slavnih Kyuss. V vlogi basista sta se do prihoda Toma Daviesa poizkušala Dennis Wilson in Simon Moon, tudi Glass. Atomic Ritual je bil v kritiki dobro sprejet, ko je AMG Nebulu ocenil kot delaven ter močan trio, ki zveni, kot da bi se bil družil v garaži leta 1973, nezavedajoč se spreminjanja sveta zunaj. Kar je nedvomno prednost, je zaključil. Rob Oswald je zamenjal Romana na bobnih leta 2007. V avgustu 2009 je vlogo preizkušal Adam Kriney, včasih pri La Otracina, vse do januarja 2010, ko ga je zamenjal Jimmy Sweet. V istem letu je Nebula najavila nedoločeno mirovanje. 15. septembra, 2017, pa je zasedba najavila ponoven prihod z novim albumom, ki ga med drugim predstavljajo na: Azkena Rock Festival v Španiji, na francoskem Hellfestu, na berlinskem in londonskem Desert Rock festivalu, na portugalskem Sonic Blast, avstrijskem Lake on Fire ter na nemškem Krach am Bachu. BLACKOUTT (Stoner Rock / SLO) Blackoutt so štiričlanska stoner rock skupina iz Postojne, ki si s svojo brezkompromisno riffovsko glasbo, obdano s psihadeličnimi kitarami že vrsto let utira pot po klubovskih in festivalnih odrih doma in v tujini. Tako fantje podajajo svoj surovi inštrumental, ki mu niti ni mar za odsotnost vokalnih linij. V letu 2013 je skupina izdala svoj prvenec z naslovom Behind, s katerim, še dokaj sveži na inštrumentalni poti, kažejo odločen razvoj v zgodbeno atmosferični smeri, ta pa se še jasneje izraža na prihajajočem drugem albumu The Culture Of. Vstopnina: 17 € na dan dogodka Klub Gromka ob 21:00: R.A.F.A.L.: GAZM (Can) + THE CELL (Can) >> New Montreal's hardcore - rad punk music for punks! Glasba: Slovenska filharmonija ob 20:00: PASTORALA Natalie Clein, violončelo Orkester Slovenske filharmonije Dmitrij Liss, dirigent Mednarodni grafični likovni 1ff8 center ob 20:00: Poletje v Tivoliju, koncerti americane Daniel Vezoja Brežičana navdihuje glasba iz delte Mississippija in Memphisa. Brezplačno Kavarna Kino Šiška ob 20:00: poletje v Šiški: THE GENTLEMAN Glasbeni izraz hrvaškega The Gentlemana sega od melanholičnih balad in kabaretsko mračnih pesmi do družbeno angažiranih nagovorov, odetih v bogate vokalne, instrumentalne in pesniške sloje, nastaja pa skozi intimni umetniški dialog tega akademskega glasbenika s pesnico Mrs. Dulovsky. Prvi album markantnega mladega umetnika je izšel letos, na koncertih pa ga vpne v dramaturško strukturo in s pozornostjo tako za akustične kot vsebinske in vizualne vidike glasbi doda pridih gledališkega nastopa. Poletje v Šiški je niz brezplačnih večernih koncertov, s katerimi vam v Šiški pomagamo pregnati poletno mrtvilo. Ob lepem vremenu se bomo z osvežilno pijačo v roki ohlajali na letnem vrtu Kavarne Kina Šiška, v primeru, da nam jo zagode dež, pa bomo v glasbi uživali udobno nameščeni na kavče v našem preddverju. Dobrodošli na Poletje v Šiški! vstop prost Atrij Kavarne NUK ob 21:00: Kantavtorski večer - Adi Smolar Šansoni, kantavtorstvo Adi Smolar je koroški kantavtor, besedila pa piše tudi za različne glasbene skupine. Poleg glasbe mu je blizu tudi pisateljevanje, saj je njegova kratka otroška proza, ki jo je objavljal v reviji Firbec, leta 2013 izšla kot knjiga. Tekom svoje dolgoletne glasbene kariere je ustvaril devet studijskih albumov. To leto je imel po Sloveniji že kar nekaj koncertov, nekateri med njimi so bili tudi dobrodelni. Vstopnina: 10 EUR Cirkulacija 2 ob 21:00: Vida Vojić – solo performens ”Ali ste sploh opazili, da me ves čas ni bilo? | Would you even have noticed, I was gone the whole time?” Vida Vojić, rojena na Švedskem, delujoča v Berlinu, je izjemno suverena glasbenica in pesnica, ki smo jo lahko prvič poslušali v okviru nastopa štirih predstavnikov dveh angleških mikrozaložb First Terrace in Pale Master pred dvema mesecema v Cirkulaciji 2. S svojim poetskim glasovnim in zvočno-ambientalnim nastopom je prispevala velik delež k odlični skupni predstavi tedaj sodelujočih. Tokrat nastopa v samostojnem recitalu, ki se ga vsi lokalci Cirkularci zelo veselimo, saj morda nakazuje na pojav nove mlade generacije izjemno kvalitetnih in samosvojih umetnikov. —> svobodni izraz je resnični izraz <— —> karkoli lahko doživiš, obstaja <— Zvočna ekspresija/ glasovne manipulacije/ introvertirani ritmi/ nostalgični ambienti/ elektrificirani izbruhi. ”Nezavedno sem se znašla v zvoku, kjer lahko izrazim nevidno notranje. Vse prepleteno, močan občutek v želodcu, spremenjen v zvok, se razrašča v povsem nov svet. Iščem čistost – tisto, kar je potlačeno pod intelekt. Fizična reakcija na soočenje s sabo, ki razgradi mejo med mano in mojim odsevom – zvokom. Največja izguba je pozabiti čutiti. Skušam se čimbolj približati občutkom, ne da bi karkoli razlagala – pustiti stvari odprte za neprestano raziskovanje. Morda tedaj misel postane nepomembna, poslušanje pa najprej stvar telesa in šele potem misli.” Layerjeva hiša, Kranj ob 21:00: Katalena Ta odličen sekstet iz Bele krajine se ukvarja predvsem z ljudsko glasbeno zapuščino slovenskega prostora, ki jo prireja in izvaja na sebi lasten način oziroma svojo ustvarjalno energijo skozi obdelavo ljudskega materiala združuje v samosvoj glasbeni hibrid. Že vrsto let sodi med bolj prepoznavne etno bande, saj se že šestnajsto leto sprehaja med popularno in ljudsko glasbo, med tradicionalnim in urbanim. Albumi, ki so jih izdali, so bili praktično brez izjeme deležni izjemno pozitivnih odzivov javnosti in kritik, podobno pa velja tudi za koncertno aktivnost, ki je bila v vsem tem času zelo intenzivna. Prav tako nas osupnejo njihovi glasbeni aranžmaji, saj uporabljajo sveže pristope, ki prepričajo še tako zahtevnega poslušalca. Prihajajoča, že sedma plošča, ki jo bo skupina predstavila na koncertu, se napaja pri dediščini slovenskih ljudskih pesmi z vojaško tematiko, bistveno pa jo sooblikujejo uglasbitve poezije Iva Brnčića ter avtorske skladbe, ki vsebinsko in oblikovno sledijo tradiciji. Tri leta po plošči Enci benci Katalenci se zdaj pod produkcijsko taktirko Chrisa Eckmana (The Walkabouts, Glitterbeat Records) vrača s sedmim albumom Človek ni zver, po otroško igrivem predhodniku pa se tokrat posveča precej bolj resni tematiki. zasedba: Vesna Zornik: glavni vokal, spremljevalni vokali Polona Janežič: klavir, klaviature, psalter, spremljevalni vokali Boštjan Gombač: klarinet, saksofoni, krilovka, teremin, ukulela, kositrne piščali, fujara, pozavna, spremljevalni, vokali Tibor Mihelič Syed: bas kitara, gimbri, ukulela, Roland HPD 20, kitara, spremljevalni vokali Boštjan Narat: kitara, bendžo, spremljevalni vokali Robert Rebolj: bobni, tolkala" Vstopnina: 12 eur Teater, razstave, predavanja...: TAM-TAMova Ulična galerija, Vegova ulica, Ljubljana ob 17:00: Dogaja se #5: Tinka Leskovšek Moj pogled že nekaj let (ne)hote sledi ilustracijam Tinke Leskovšek. Opazujem njeno linijo, kako se spreminja, kako postaja vse bolj mehka in prodorna. Razmišljam o pomenu in tonu barv, ki jih izbira. Razmišljam tudi o tem, kaj pogojuje njeno izbiro – in navsezadnje moje dojemanje. Nemogoče je odvzeti kontekst, ločiti delo od avtorice. Odraščajoče na tleh Istre, s štajerskim sorodstvom. Delujoče v teatru na področju scenskih umetnosti. Nekaj časa je preživela na Portugalskem, v Španiji in nazadnje v Italiji, tekoče se sporazumeva v jezikih omenjenih dežel in plete socialne vezi med kulturnimi razlikami. Vedno se vrača k obalam Istre in Dalmacije, včasih le s paradižnikom iz Šentjan, ki ga nato posoli z morsko vodo in ugrizne vanj kot v jabolko. Ko sem jo prvič srečala, sem začutila veliko mero radovednosti, otroške nagajivosti, potrebe po socialnem stiku, pa tudi prisotnost starejšega očesa, ki opazuje od daleč in vidi več. Najina komunikacija je zajela smeri in plasti, ki jih v takšni razsežnosti nisem bila vajena. Imela me je. Kmalu tudi v smehu in solzah. Serija Dlaka, ki jo Tinka razstavlja v Ulični galeriji, je korak stran od ilustracij živali, ki jim je zadnja leta posvečala pozornost. Občutek za teksturo in detajle – tudi detajle dlačic živali – je razvijala s pomočjo najtanjših čopičev, kar jih je bilo mogoče najti čez mejo, v Trstu. Medtem pa se triptih pred nami skozi podobe razteza med idejami, pojmi in protipoli; intimno, slečeno, rojstvo – minevanje, hrepenenje, objekt – subjekt. Z izpraznjenim ozadjem, s prostorom za praznino. Za sočen ugriz v sladkobo robov. Brez vstopnine MGLC ob 18:00: Vodstvo po razstavi David Lynch, Ogenj na odru Po razstavi vodi muzejski informator Gregor Dražil. Vstopnina: 5 EUR, 2.5 EUR Galerija Vžigalica ob 20:00: Ali Bramwell: Delovna skica: Obljuba o delu Tematska razstava Učijo nas, da je delo dobro. Da krepi osebnost in duha. Da moramo biti hvaležni, ko nam nekdo narekuje delo v zameno za drobiž. Od umetnika se ta občutek plemenitosti in zadovoljstva ob dodeljenem mu delu družbeno še intenzivneje pričakuje, saj vlada prepričanje, da bi moral biti zadovoljen tudi, ko opravlja delo zastonj oziroma za drobiž. Zgolj imeti delo in delati pomeni najti bistvo lastne moralne vrednosti. Zato je ob 2000 ljub o umetniškem delu veliko, toda ob ponudbi vedno obstaja predpostavka, da se obljuba lahko prelomi, ko metafizična vrednost dela zadene ob konkretno. Kaj je torej umetniku obljubljeno delo? Razstavni projekt Obljuba o delu se osredotoča na obljube, ki nam jih je družba dala – da nas bo delo zgolj zaradi dela samega oplemenitilo in izpolnilo v življenju. Umetnica raziskuje banalno, ponavljajočo se in neizogibno realnost začasnih nekvalificiranih del, kot sta čiščenje in delo za tovarniškim trakom, kakršna ljudje, tudi številni umetniki, dnevno opravljajo v praznini prelomljenih obljub. Ali Bramwell (Auckland, Nova Zelandija, 1969) je akademska kiparka in performerka, ki se osredotoča na kinetične instalacije v povezavi z lastnim telesnim naporom in vključevanjem. V serijo umetniških projektov s skupnim nazivom Delovne skice vgrajuje možnosti izrabe, obrabe, začasnosti, nesmiselnosti in okvare. Umetnica od leta 2000 deluje tudi kot neodvisna kustosinja. V letu 2011 je bila nagrajena za selektorske zasluge na najprestižnejšem novozelandskem kiparskem bienalu Sculpture of the Gulf v Aucklandu. Kot projektna menedžerka in članica umetniškega kolektiva Nine Dragon Heads je soorganizirala skupinsko razstavo Jump Into Unknown, ki je bila spremljevalna razstava beneškega bienala leta 2015, ter dogodek Taste of Tea na istanbulskem bienalu leta 2017. Je avtorica vrste javnih instalacij, med njimi so denimo Schema, Chiemsee Art, 2005; Etwas verloren, Subdokumenta, Sarajevo, 2009; Propositional Architecture, Artisterium, Tbilisi, 2010 in Attachment Drawing, Quartair Contemporary Art Initiatives, Haag, 2011. Brez vstopnine Tobačna ob 21:00: Poletna 10ka v Tobačni #1 Stand up Vstopnina: 3€ Sotočje Soče in Tolminke: SAJETA 2018 19:00 Radio oddaja "Drugi val izven etra"/Radio Show "Second wave off the air" Igor Bašin, Igor Vidmar & Janez Golič 21:00 Akademija umetnosti Univerza v Novi Gorici, predstavlja kratke filme Študentje na Akademiji umetnosti Univerze v Novi Gorici v programih prve in druge stopnje v nosilnih modulih Animacija, Fotografija, Film, Novi mediji in Sodobne umetniške prakse raziskujejo in ustvarjajo v kontekstualnih okoljih filma, kreativnih industrij in sodobnih umetnosti. Filmi, ki bodo prikazani, so rezultat različnih procesov; nastali so bodisi na delavnicah (animiranega, dokumentarnega filma), bodisi so del rednega programa oz. diplomsko delo. Diplomski filmi so tokrat vsi igrani in vsi s programa prve stopnje, to so: Srdohrd, Živeti v megabitu in Svojilni zaimki. Ostali so nastali v krajših delavnicah ali kot del rednega programa. Nekateri od teh filmov imajo po nastanku zelo pestro festivalsko življenje, kot npr. Oddaljen spomin, ki je med drugim prinesel avtorici in Akademiji prvo nagrado vesna na 18. Festivalu slovenskega filma, ali Srdohrd, na naslednji, 19. ediciji istega festivala posebno omembo, pa animirani film Catican, ki uspešno potuje po evropskih festivalih in nenazadnje Živali so posebni učinki, ki se uspešno uvršča na festivale na vseh celinah. Čas za večerjo, Filip Bihar, Animirani, 1'15'', 2016 Pri ulični svetilki samec in samica netopirja čakata na večerjo. Catican, Mery Gobec, Asja Trost, Inês Sampaio, Animirani, 2'19'', 2017 Vloge se obrnejo, človeštvu zavladajo mačke in verska tiranija. Spremljamo poslednji dan nekega človeka in proces nadvlade. Svojilni zaimki, Vida Habjanič, Igrani, 7'29'', 2017 Zgodba Mie in Luka se od jutra prve skupaj preživete noči, gledanja filmov, potovanj, pa vse do selitve, razvija v nizu dogodkov, spominov, filmov, scen in kadrov. Živali so posebni učinki, Sandra Jovanovska, Eksperimentalni, 11'11'', 2017 Dekle obtiči v vmesnem prostoru med svojim prejšnjim življenjem in prihodnjim rojstvom. Da bi se lahko ponovno rodila, mora razvezati vezi s predniki. Ujeta med vodo, zrakom, zemljo in ognjem sanja, si predstavlja in priklicuje podobe iz svoje preteklosti in prihodnosti ter se naposled znajde na samem začetku svojega obstoja. Živeti v megabitu, Anne Tassel, Igrani, 12'11'', 2017 Os se vedno bolj zaveda življenja v televiziji. V svetu kjer so sanje valuta, protagonistka Os ugotovi, da nič ni zares njeno, niti sanje ne. Ugotovi, da je njena podzavest uničena in da mogoče sploh ne živi svojega življenja. Oddaljen Spomin, Valerija Zabret aka Valerie Wolf Gang, Eksperimentalni, 2'43'', 2014 Oddaljen Spomin je video poezija, ki pripoveduje o časih, ki so nekoč bili. Vse se začne z naključnim dogodkom, ki v pripovedovalcu vzbudi spomin na čase pred razpadom Jugoslavije in hkra spodbudi razmišljanje o tem, kaj pravzaprav prinese vojna in kako hitro lahko ljudje vse pozabimo. Pesem si lahko razlagamo tudi kot pismo ali osebno izpoved nekega neznanega človeka, mogoče mornarja, ki ga je napisal mogočni Titovi ladji Galeb. Ladja ima v pesmi simbolno vrednost in skozi različne kratke kadre prikazuje detajle, ki gledalcu ponujajo različne interpretacije in povezovanje med resničnim življenjem in imaginarnem svetu poezije. Una di Loro, Sandra Jovanovska, Helene Thümmel Dokumentarni, 7'29'', 2017 Kako vidijo Novo Gorico študenti, skozi delavnico dokufikcije z Želimirjem Žilnikom? Mednarodni tandem študentk iz Makedonije in Avstrije iz realnih in izmišljenih zgodb, ki se pletejo med življenjem na akademiji in v somestju Gorice in Nove Gorice, ustvari italijansko govoreči lik, ki nas s simpatičnim konspirativnim klepetanjem popelje v ta prostor, na prostoru stare Avstro-Ogrske, na prelomu romanskega in slovanskega sveta, ob spremstvu sodobnih prišlekov iz vseh koncev sveta. Srdohrd, Ester Ivakič, Igrani, 21'10'', 2016 Jelena in Jastog se pred vojno zatečeta v hribe, kjer se pripravljata na usodno soočenje s strašljivo prikaznijo iz Jeleninega otroštva in igrata badminton. Ker v gorah nikoli nisi sam, kmalu dobita družbo. Lajf je pač bola. mARRY jESUS gALAXY, Mery Gobec, Asja Trost, Inês Sampaio, Sandra Jovanovska, Animirani, 3'22'', 2017 Nekoč, pred davnimi časi, je izza vogalo prišlo nekaj grozljivo...neznanega. Marry in Jesus sta imela hudo krizo. In potem... Pism od Džonija, Tina Zadnik, Špela Lutman, Anne Elizabeth Tassel, Miha Oven, Rawan Hourani, Filip Bihar, Sandra Jovanovska, Animirani, 2' 15'', 2016 Vizualizacija narečne pesmi o Džoniju in njegovi omari. Žaba, Samo Bihar, Animirani, 45'', 2016 Kot na vsak običajen delovni dan se žaba z avtomobilom odpravi v službo. SKUPAJ (1:11:02) 22:30 Glasba je časovna umetnost 3 – LP film Laibach (2018, 52') Vstop prost Kinoteka: na počitnicah Kinodvor: Mala dvorana: 18:45 Whitney Houston (Whitney: Can I Be Me), Nick Broomfield, Rudi Dolezal / ZDA, Velika Britanija / 2017 / 100' Intimni, neuradni portret legendarne superzvezdnice Whitney Houston v režiji enega najbolj samosvojih dokumentaristov, Nicka Broomfielda (Kurt & Courtney, Biggie and Tupac). 21:00 Grace Jones: Bloodlight and Bami, Sophie Fiennes / Velika Britanija, Irska / 2017 / 116' Po filmskih izletih s Slavojem Žižkom (Perverznežev filmski vodnik, Perverznežev vodnik po ideologiji) nas Sophie Fiennes odpelje na ekscentrično popotovanje s še eno popkulturno ikono. Komuna: 18:30 Ljubiti Pabla (Loving Pablo), 2000 Fernando León de Aranoa, biografska kriminalna drama, Španija, Bolgarija, 123' 20:45 Oceanovih 8 (Ocean's 8), Gary Ross, akcijski komični kriminalni triler, ZDA, 110'


Puntarski dnevi 2013 - veliki semenj 300 let po puntu! - Aktualno - Cosmopolitan Slovenija Tolminski punt predstavlja pomemben trenutek v zgodovini Tolminske. In Tolminci, ki se s to zgodovinsko zavestjo močno identificirajo s podobo puntarja, v teh dneh pripravljajo prav poseben dogodek v počastitev tristoletnice punta. Projekt Puntarski dnevi je nastal da bi obeležili 300. obletnico tolminskega punta in je sofinanciran iz evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja in Republike Slovenije. Glavna od aktivnosti v projektu je izvedba prireditve Puntarski dnevi. S prireditvijo Puntarski dnevi, ki bo v Tolminu 5. in 6. julija, želijo organizatorji prirediti za širšo javnost zanimiv in prepoznaven dogodek, s katerim bi povečali prepoznavnost Tolmina in Tolminske ter izkoristiti turistični in podjetniški potencial, ki ga ponuja ta dogodek, ki je bil do sedaj neizkoriščen. Zato je leto 2013, ko slavimo 300. obletnico Tolminskega punta odlična priložnost za vzpostavitev Tolminskega punta kot mednarodnega 'branda'. S prireditvijo želijo zavrteti kolo časa za 300. let nazaj, v čas puntarjev. V ta namen bodo v času prireditve za promet zaprte nekatere ulice v starem delu Tolmina. Zaprte ulice se bodo v petek popoldan in v soboto, to je od 5. do 6. julija, spremenile v 'puntarski sejem', ki bo obiskovalce popeljal v čas trških sejmov, kjer so se srečevali trgovci in obiskovalci od blizu in daleč, se družili, trgovali in zabavali. Ker želijo, da bi bila prireditev živahna, vesela, bučna, bodo za to poskrbeli lokalni ponudniki združeni v projektu Krog, ki bodo na tržnici ponujali svoje pridelke in dobrote. Rokodelci in mojstri domače obrti bodo prikazali tudi vse svoje spretnosti. Za izdatno zabavo bo skrbel Puntarski mnogoboj, lokalni gostinci pa bodo s ponudbo lokalnih specialitet poskrbeli za to, da ne bo nihče ostal lačen. V okviru Puntarskih dni bo izvedena tudi mednarodna likovna kolonija, dela nastala na koloniji pa bodo razstavili v galeriji SDK. Otvoritev razstave bo v četrtek, 4. julija, ob 19 uri. Otvoritev bo popestrila interpretacija poezije Alojza Gradnika. V petek, 5. julija ob 18 uri bo g. Uroš Brežan, župan Občine Tolmin v družbi Tolminske pustne muzike in mešanega pevskega zbor Canto Ergo Sum, svečano otovoril Puntarske dneve. V soboto, 6. julija, bo dogajanje na sejmišču popestril prihod Tolminskega grofa Jakoba Antona Coroninija z grofico in spremstvom. Manjkal pa ne bo niti tiranski pobiralec davkov Ivan Bandelj. Bandelj bo za svojo zaščito pred jeznimi domačini s sabo pripeljal cesarsko vojsko, ki se bo utaborila na Brajdi. Vendar pa se bodo ob njih utaborili tudi domači strelci, ki bodo pozorni na vsak gib cesarjevih. Oboji bodo obiskovalce zabavali z baročnim programom. Šepeta se tudi, da se Puntarski semanji dan ne bo končal brez upora in bitke. Animacija bo v izvedbi zavoda Svitar. Večere na Puntarskih dneh bomo zaključili z glasbo na Mestnem trgu, kjer se bodo zbranemu občestvu predstavili Mirko & Breakbeat Brass Band, Valterap, Berači in Drago Mislej MEF. Vodilni partner projekta je Občina Tolmin. Ostali partnerji projekta so: Zikra, poslovne storitve s.p., Zveza tolminskih mladinskih društev in Turistična zveza gornjega Posočja Mineva 300 let od Tolminskega punta


source: wikipedia

text: 1801 (MDCCCI) je bilo navadno leto, ki se je po gregorijanskem koledarju začelo na četrtek, po 12 dni počasnejšem julijanskem koledarju pa na torek. Dogodki 1. januar - italijanski astronom Giuseppe Piazzi odkrije Cerero, prvi znani objekt v asteroidnem pasu. Rojstva 13. februar - Janoš Kardoš, madžarsko-slovenski pisatelj, pesnik, prevajalec, politični vodnik († 1873) 21. februar - John Henry Newman, angleški teolog, katoliški kardinal, traktarijanec († 1890) 6. april - William Hallowes Miller, britanski mineralog in kristalograf († 1880) 27. junij - George Biddell Airy, angleški astronom, matematik († 1892) 10. november - Vladimir Ivanovič Dalj, ruski leksikograf, narodopisec, jezikoslovec († 1872) Smrti 2. januar - Johann Kaspar Lavater, švicarski pesnik in fiziognomik (* 1741) 4. februar - Marko Pohlin, slovenski pisatelj, jezikoslovec (* 1735) 25. marec - Novalis, nemški pesnik (* 1772) 30. maj - John Millar, škotski pravnik, zgodovinar in filozof (* 1735) 5. november - Motoori Norinaga, japonski šintoistični učenjak (* 1730)


source: fineweb

text: Pri preiskavi je bilo ugotovljeno, da je funkcionar Mestne občine Koper (MOK) s pomočjo drugih javnih uslužbencev iz MOK-a, predstavnikov in uslužbencev javnega zavoda iz Kopra ter predstavnikov treh primorskih gospodarskih družb zlorabil svoj uradni položaj. Dejanski plačnik investicije je bila Mestna občina Koper V obdobju od 2009 do 2011 je deset javnih uslužbencev MOK-a in javnega zavoda iz Kopra skupaj s štirimi predstavniki treh primorskih gospodarskih družb glavnemu osumljencu v mejah svoje udeležbe v postopkih in aktivnostih za izvedbo investicije mestnega stadiona Koper odločilno pomagalo pri storitvi kaznivega dejanja. Kaznivo dejanje je bilo storjeno s formalnim prenosom investicije z MOK-a na javni zavod, prenos pa je bil izveden zato, ker se zadolžitev javnega zavoda ni vštela v največji obseg mogočega zadolževanja občine. Na ta način se je povečala netransparentnost postopkov, saj so posamezni dokumenti, listine in postopki navidezno izkazovali odločilno vlogo javnega zavoda, medtem ko je bilo v kriminalistični preiskavi ugotovljeno, da je imel pri izvedbi investicije ključno in odločilno vlogo MOK oziroma njegovi funkcionarji in javni uslužbenci. To izhaja tako iz ugotovitve, da je MOK dejanski plačnik investicije, kakor tudi iz ugotovitve, da javni zavod v primerjavi z MOK-om ne razpolaga s kadrom, znanjem, logistiko in izkušnjami na enaki ravni kot MOK, poroča PU Koper. Protipravna premoženjska korist 600 tisoč evrov S storitvijo navedenega kaznivega dejanja je bila primorski družbi, glavnemu izvajalcu del, pridobljena nepremoženjska korist v obliki del za gradnjo mestnega nogometnega stadiona v Kopru in tudi protipravna premoženjska korist, ki znaša več kot 300.000 evrov. Tudi drugi primorski družbi, podizvajalcu, je bila s storitvijo kaznivega dejanja pridobljena nepremoženjska korist v obliki del in protipravna premoženjska korist v vrednosti več kot 300.000 evrov. Prav tako je bila s storitvijo kaznivega dejanja pridobljena nepremoženjska korist lizingdružbi v obliki posla finančnega najema s postopnim odkupom objekta mestnega nogometnega stadiona v Kopru v vrednosti več kot 13 milijonov evrov. S storitvijo tega kaznivega dejanja je 14 osumljencev oškodovalo MOK, ki je dejanski plačnik storitev finančnega najema. Škoda MOK-a predstavlja protipravno premoženjsko korist, ki sta si jo pridobili dve primorski družbi in znaša skupaj več kot 600.000 evrov, povečanih za stroške financiranja, ki jih javnemu zavodu obračunava lizingdružba, končni plačnik storitev pa je MOK. Ovadbo podala Oljka Lani aprila so bile v zvezi z gradnjo stadiona Bonifika opravljene hišne preiskave. Ovadbo je podala opozicijska stranka Oljka. Stadion Bonifika je za MOK zgradilo podjetje Stavbenik, ki je v lasti Primorja. Podizvajalec pri zadevi je bila družba Grafist, ki je v lasti Popovičevega prijatelja Anteja Guberaca. Zaradi hiše v Murglah, ki so jo obnavljali delavci Vegrada, bodo v sodni preiskavi zaslišani Hilda Tovšak, Matej Košič in partner Simone Dimic, Roman Horvat. Za uvodno razburjanje obrambe na sojenju Bošku Šrotu in drugim je danes poskrbel tožilec Jože Kozina, ki je spremenil obtožnico in v kazenski spis vložil dodatne listine.


Zunaj.si » Blog Archive » Smučanje – Hribarice in Kanjavec – čudovita smuka v osrčju Julijcev Smučanje januar 26th, 2010 V petek smo se dobili pred Merkatorjem v Kranju, kjer smo se v presledkih odpravili proti Bohinju. Tam smo se ponovno zbrali v hotelu Jezero in odrinili proti Stari Fužini, od tam pa naprej proti Vogarju. Kmalu ugotovimo, da je cesta proti Vogarju zaprta pri razcepu Vogar-Voje. Na srečo sta nasproti ravno pripeljala oskrbnika sankaške proge in nas spustila notri, da smo se zapeljali do klanca, kjer smo razpakirali avtomobile, potem pa avtomobile pripeljali nazaj in jih parkirali zunaj zapore. Zaradi vsega čakanja in prevažanja smo tako na pot krenili šele okoli devete ure. Že po prvem ovinku nam je postalo vroče, saj smo jo dokaj konkretno zaštartali. S sebe smo zmetali vso odvečno obleko in večina nas je na sebi imela le prvi sloj ali prvi sloj in windstopper. Kljub -5°C nas ni zeblo. Kilometri do parkirišča pri Blatu so se vlekli ko sam hudič. Vseeno smo cilj dosegli v 1 uri in 20 minutah. Sledila je malo daljša pavza, čaj, čokolade, frutabele in podobno. Do Laza nas je vodila lepa smučina, ki so jo pred nami potegnili Bric in ostali v četrtek. Po treh urah prispemo na vrh planine in v kotanji zagledamo luč v koči. Na cilju smo. Spustimo se do koče, smuči naslonimo na hišo in vstopimo v toplo kuhinjo. Hitro se preoblečemo, medtem pa nam prijazne punce postrežejo s toplim čajem, mi pa iz nahrbtnikov potegnemo špeh, salame, sire in kruh. Najemo se in ob pol dveh skočimo v spalke. Zbudimo se ob 8:30. Pozno, ampak kaj čmo, včeraj je bila dolga noč. Malo bolijo noge, ampak pomojem ne bo hudega. Ko stopim pred hišo, me pričaka čudovito mrzlo vreme. Danes bo dober dan za smučanje. V nahrbtnike napokamo hrano, lavinsko opremo, srenače in podobno, okoli pasu si zapnemo žolno, na noge nataknemo smuči in se odpravimo. Brico vodi, ostali pa sledimo kot pridne ovčke. Sneg je fantastičen, sam pršič. Ko pridemo iz gozda, vsem zakuha in iz sebe vržemo vse odvečne flike blaga. Pot se začne malo bolj strmo vzpenjati, ko vstopimo v “grapo”, ki vodi na Lazovški preval. Tokrat je veliko bolje zalita, kot za novo leto. Namesto, da bi šli do vrha Prevala, smo nekje na pol poti zavili levo v breg, direktno proti Debelemu vrhu. Pot je ponudila čudovit pogled na planino pod nami in okoliške vrhove. Preval smo videli samo od daleč, saj smo prispeli direktno na flanko levo od Prevala. Pa smo prihranili kakšen meter. O kakšni hitrosti ni bilo govora, ampak kaj če človek hiteti, ko pa smo imeli tako čudovito in toplo vreme. Vsem nam je bilo vroče, kljub temperaturam krepko pod minusom. Med vzponom smo se izobraževali tudi o okoliških hribih. Jezerski stog, Prevalski Stog, Krsteniški Stog, Tosc in tako dalje. Razgled je zares fantastičen. Spotoma pa smo ugotovili, da imajo v dolini zopet meglo in da smo se pravilno odločili, ko smo se odpravili v Laz. Malo višje pred nami močno poči in kakih 5m nad nami zagledamo razpoko. Za trenutek se ustavimo in Bric razloži par zadev o plazovih. O plazovih smo poslušali že na alpinističnem tečaju, tukaj pa smo lahko videli stvari tudi v “praksi”. Skupaj smo pregledali teren, ugotovili kateri veter je pihal, kam je nalagal sneg in v eni izmed kotanj, kjer je veter napihal sneg, naredili Norveško metodo za preverjanje stabilnosti snežne podlage. Ugotovili smo, da je nevarnost plazov na tem delu 4. stopnje. Območje smo obvili in nadaljevali po varnem. In tako smo jo primahali do Doline za Debelim vrhom, kjer smo morali prečiti prečko pod omenjeno goro. Zaradi večje nevarnosti, smo jo prečili v razmaku, saj bi se iz vrha lahko vsul plaz. Najprej se je čez podal Bric, nato pa smo sledili še ostali. Ponovno smo se združili na drugi strani na sončku. Prvič smo v daljavi zagledali tudi oba Kanjavca. Do Hribaric nas je vodila lepa pot po trdem snegu in ravno prav strma, da se ni bilo potrebno ustavljati vsakih 10 metrov. Med potjo sem užival v čudovitem pogledu na okoliške gore. Moram reči, da pot pozimi mine veliko hitreje kot jeseni, ko se nam je pot do Hribaric vlekla bolj kot od Laza do Debelega vrha. Zbrali smo se na sedlu. Tokrat se nam je Kanjavec zdel kot na dlani. Kljub temu se sam nisem odločil za vzpon, saj sem dobro vedel, da ne bom imel veliko od smučarije, če za vzpon, pa čeprav samo 200 višinskih metrov, porabim vso preostalo energijo. Tako sva jaz in Andraž ostala na Hribaricah, ostali pa so jo mahnili proti vrhu. Počakala sva pri zimskih tablah za Sedmera jezera in Triglav. Medtem pa sva opazovala Staneta, ki se je ravno spustil iz vrha Kanjavca. Malo smo pokramljali o razmerah na vrhu in jo potem skupaj mahnili nazaj proti Lazu, saj je začel pihati veter. Nazaj do prečke pod Debelim Vrhom se je menjavala trda kloža in pršič. Pred prečko smo nataknili kože in se pognali na drugo stran. Na drugi strani sneli smučke in vriskajoče odsmučali proti Prevalu. Z Andražem sva na prevalu še nekaj časa lovila sončne žarke in čakala ostale, ampak po 30 minutah sva imela dovolj in se odpravila v dolino. Smuka v zgornjem delu ni bila najboljša. Menjavala sta se predirajoča kloža in južen sneg, veliko boljše je bilo v spodnjem delu, kjer je bil pršič. Vrhunec smuka je bil pa v gozdu tik pred planino, kjer pa sva orala po pršiču. Kakih 5 minut za nama sta priletela tudi Jani in Bric, nato pa so počasi kapljali še ostali. Dolžina poti: 5.2 km Višina vzpona: 919 m Dolžina spusta: 1 km Višina spusta: 198 m Začetna višina: 1617.1 m Končna višina: 2338 m Minimalna višina: 1596 m Maksimalna višina: 2348 m Zvečer je bil čas za tarok in obisk prijaznega soseda Staneta, kjer so nekateri preživeli kar cel dan:) Vnele so se zanimive debati in en kup smeha. Naslednje jutro so nebo prekrili koprenasti oblaki. Nič, danes ne bo tako toplo kot včeraj. “Greste na Zadnji Vogel” vpraša Bric. “Ne, moramo rešit avto in je fino, če pridemo v dolino še podnevi”. Vseeno se na koncu odpravimo proti isti grapi. Šli bomo, dokler bo pršič, potem pa obrnili, si rečemo. Dvignemo se kakšnih 200 višincev in ves čas hodimo po pršiču. To bo ena sama uživancija pri spustu. Malo pod vrhom razorja se pršič spremeni v kložo in zaključimo z vzponom. Ostalih že dolgo ni več na obzorju. Ko se spočijemo, sledi spust. Prvih nekaj metrov je še kloža, potem pa pršič. Zopet vriskanje do dna. Med potjo srečamo Janija in Tino, ki sta jo mahnila do Hladilnika. V gozdu zopet nataknemo kože in se odpravimo proti koči po naše stvari. V koči pospravimo sobo, Matevž na nahrbtnik vrže vrečo smeti in se odpravimo proti planini Pri Jezeru, saj je od tam boljša smuka v dolino. Ker do tja še ni špure, jo mi potegnemo. Že takoj na začetku zgrešimo pot, a kmalu najdemo pravo. Od tam naprej sledimo srni, ki je potegnila “špuro” prav vse do Jezera. Zopet nas fascinira pokrajina okoli nas. Iz Jezera v dolino pa spust. In to 1000 višincev! Ni ravno flanka, ampak spust je bil vseeno odličen. Na koncu smo si čestitali za odlično smuko in določili, da se kmalu ponovno odpravimo v Laz. Dolžina vzpona: 1.5 km Višina vzpona: 127 m Dolžina spusta: 7.8 km Višina spusta: 879 m Začetna višina: 1549.8 m Končna višina: 797 m Minimalna višina: 797 m Maksimalna višina: 1549.8 m 5 Responses to “Smučanje – Hribarice in Kanjavec – čudovita smuka v osrčju Julijcev” januar 26th, 2010 at 14:58 dobr ste se mel. kdaj greste spet :):) januar 26th, 2010 at 17:02 Se vam naslednjič pridružim. da Bric še men mal pove “kvaj dej pojdej plaz” januar 26th, 2010 at 17:13 Gulič: ja nvem... Tale vikend bomo nekam plezat letel, če ne bo preveč snega padl. Jaz grem v četrtek eno štih probo narest v Kokro, da vidmo kakšno je stanje. Pod Prisankom je pa tak baje vse narejeno in jo kamor ucvremo tja gor. Vita: Zmenjeno! Drugič tim lahko že jaz pokazal, zdej znam:P januar 28th, 2010 at 11:55 No, tud Morsiji mamo par kičastih in prijetne spomine na Laz! Eni predvsem na Stanetovo hiško 😉 Upamo, da se še kdaj srečamo! LP, še posebej od mojstric za čaj! januar 28th, 2010 at 12:00 Hehe, ja, Stanetova hiška je kr fajn ja:) Sploh, če te fejst zebe pa rabiš neki na hitr za pogret... Ma zmer kje kej spravlenga, kej nerazbitga:) Ja, jz tud upam da se še kdaj srečamo kje v gorah. Se povabim na čaj takrat:)


Digitalno ali osebno posredovanje Kristusa? | Radio Ognjišče Ljubljana, sobota, 23. februar 2019, 20:28 Digitalno ali osebno posredovanje Kristusa? Objavljeno 05. 07. 2018, ob 07:55 Letno srečanje tiskovnih predstavnikov in govornikov evropskih škofovskih konferenc je pretekli teden potekalo v Rimu. Rdeča nit, ki je povezovala razprave na različnih sejah, je bila téma »Kako Kristusa in Cerkev posredovati Evropi«. Posebno pozornost so posvetili digitalnemu svetu in njegovim raznolikim razsežnostim ter oznanjevanju evangelija mladim, predvsem po družbenih omrežjih. Pri razpravi so sodelovali tudi različni strokovnjaki iz sveta podjetništva, politike, katoliških komunikacij in različnih cerkvenih skupnosti. Osrednji dogajanji sta bila srečanje s papežem Frančiškom v sredo, na splošni avdienci, in po njem srečanje z različnimi predstavniki Dikasterija za komunikacijo (Tiskovni urad, teološko-pastoralni oddelek, itn.). Srečanje v Rimu je vodil kardinal Angelo Bagnasco, predsednik CCEE, ki je spomnil na to, da »najboljši zaveznik evangelija niso organizacije, projekti in viri niti kultura, temveč človeštvo s svojim notranjim vprašanjem o Resnici in neskončno potrebo in željo po lepoti in dobroti«. Družbena omrežja so 'kraji', ki jih obiskujejo predvsem mladi in tam vsak dan preživijo veliko časa. Tudi če imamo lahko te odnose za »lahkotne«, danes mladi enako kot ljudje vseh drugih starosti, potrebujejo odnose, ki gredo onkraj omejitve zaslonov, ko gre za bivanjska vprašanja in vprašanja, povezana z duhovno razsežnostjo. Družbena omrežja so zelo pomembna, predvsem, ko postanejo kraji, ki so priča življenjskih izkušnjam in pripovedi o njih. Ko torej pristopamo k družbenim omrežjem je bistveno, da se izogibamo kakršni koli obliki kriminalizacije: ob upoštevanju vseh dejstev so to dokaj nova orodja – skoraj še v obdobju mladostništva – zato nudijo velik potencial, voditi pa jih mora tudi človeška inteligenca. Po drugi strani pa bi jih bilo napačno označevati le za orodja, ker so tudi kraji, ki so poseljeni, čeprav nikoli niso 'dokončen dom'. Prebivati v digitalnem svetu pomeni tudi upoštevati različne digitalne naprave. Oznanjevanje Kristusa mladim torej ni tehnološko vprašanje. Ne glede na to, ali družbene medije razumemo kot kraje ali orodja, izziv za Cerkev ostaja enak: prestreči mora človeka v njegovi temeljni potrebi po neskončnem. Tako je Cerkev navzoča v digitalnem svetu, da srečuje človeštvo, predvsem mlade, in jim prinaša odrešenjsko sporočilo, ki je Kristus. Jasno je, da ta 'digitalna navzočnost' ne nadomešča resničnega, fizičnega srečanja z oznanjujočo skupnostjo. Ravno zato je mogoče in zaželeno, da povežemo tehnologijo in svete kraje, da bi sveti kraji postali priložnost za izkušnjo osebnega srečanja z Bogom. Na srečanju v Rimu je bilo nekaj delovnega časa predvidenega tudi za nekatere zaposlene na tiskovnem uradu Svetega sedeža in vodilne v Dikasteriju za komunikacijo. Predstavniki škofovske sinode in »Urada za mladino« z Dikasterija za laike, družino in življenje so tiskovne predstavnike in govornike obvestili o komunikacijskih načrtih za družbena omrežja za naslednjo sinodo mladih (načrtovana za oktober) in za svetovni dan mladih v Panami, januarja 2019. Prejeli so tudi nadaljnje informacije o prihajajočem svetovnem dnevu družin (21.-26. avgust). V sredo, 27. junija je mednarodna katoliška mreža EWTN organizirala družabno srečanje v imenu tiskovnih predstavnikov in govornikov evropskih škofovskih konferenc, ki so se ga udeležili številni novinarji, ki so nastanjeni v Rimu in poročajo iz Vatikana. Dogodek je vodil msgr. Paul Gallagher, tajnik za odnose z državami Državnega tajništva, ki je spregovoril o cerkvenem prispevku k izgradnji Evrope. Naslednje leto se bo srečanje odvijalo na Malti od 17. do 19. junija na povabilo malteške škofovske konference.


source: CulturaX

text: Ples z zmaji (Pesem ledu in ognja, 5. knjiga): George R.R. Martin: 9789610123743: Knjiga | Emka.si ŽepniceAkcija knjige do 70 % cenejeBiografije & resnične zgodbeDružba & družboslovjeEkonomijaFantazijski romaniGeografija & okoljeHumanistikaJezik & učenje jezikovKriminalni romaniKnjiževnostKulinarikaLeposlovjeLjubezenski romaniMedicinaNaravoslovje & matematikaOtroške in mladinske knjigeOsebna rast & zdravjePolitikaPravoPsihologijaRačunalništvo & informatikaReferenčne knjigeTehnika & gradbeništvoTuristika & prosti časUmetnost & fotografijaZgodovinaDidakta 25 let - akcija Od 1. 11 . do 31. 12. 2014. Knjige - najboljše ideje za dariloPoslovna darila. SestavljankeDružabne igreMiselne igreSeti za izdelavo in ustvarjanjeZnanstveni pripomočkiLesene igračeKockeAvtomobilčki, letala in dodatkiDojenčki in dodatkiŽigiZa igro na prostem, športni pripomočkiRočne lutkeGlasbilaIgrače za fanteIgrače za punceOstale igrače. LEGO Duplo 1,5+LEGO seti 4+Stroji in mehanizmiLEGO Mindstorms 8+LEGO WeDoTMLEGO Mindstorms EV3 10+Rezervni deli. Gremo v šolo - izbor gradiv za boljši učni uspehOsnovna šolaŠolske potrebščineGimnazijaMatura 2015Srednja šolaŠolska gradiva MKZUčbeniki za fakulteto. Papir in papirni izdelkiTonerji in kartušePisalaTiskovinePisarniške napraveDrugi pisarniški izdelkiVse za šole in vrtce. BibliotekarstvoDružboslovjeHumanistikaEkonomijaNaravoslovne vedeTehnika in informatikaUmetnost in arhitekturaLeposlovje in jezikiPriročniki in turistika. Darilne knjige 2015 Top 100 knjig v 2014 Knjige Fantazijski romani Epska fantazija Ples z zmaji (Pesem ledu in ognja, 5. knjiga) . Ples z zmaji (Pesem ledu in ognja, 5. knjiga) Avtor: George R.R. Martin, ) Martin v Plesu z zmaji mojstrsko in presenetljivo na plošči razpostavi še zadnje figure pred spopadom, do katerega vodi slikovito branje, med katerim vonjamo prah in znoj vzhodnih dežel, v kosti pa se nam zagrize bridki mraz severa. (Boštjan Gorenc) Na voljo tudi e-knjiga na spletnem portalu Celoten opis Strošek dostave za naročila je enoten za celo Slovenijo in znaša 2,95 €, ne glede na količino in vrsto kupljenih izdelkov. Številni izdelki imajo oznako "brezplačna dostava", kar pomeni, da v prmeru nakupa takšnega izdelka poštnine ne boste plačali. Nad 40 € je dostava brezplačna. Več o dostavi Emka.si omogoča naslednje načine plačila: z gotovino ob prevzemu (velja le za fizične osebe), s plačilno oziroma kreditno kartico (Mastercard, Visa, ActivaMaestro, Activa, Diners, American Express), s storitvijo Moneta (Mobitel in Simobil) Plačilo po predračunu (pravne osebe) Račun z odlogom plačila (za javna podjetja) Več o plačilih Pri vsakem izdelku je naveden predviden rok dostave. Glede na to katere izdelke izberete, se vam pri oddaji naročila prikaže tudi končni predviden datum dobave vašega pakete.Večino izdelkov dostavljamo iz lastne zaloge, zato so naši dobavni roki zelo kratki. Ko vam bomo poslali paket boste o tem obveščeni tudi po emailu. V emailu bo navedena številka vašega paketa ter povezava do Pošte Slovenije, kjer boste lahko preverili natančen status dostave. Več o dostavi To je spletna cena Shrani v seznam želja V kolikor boste poleg izdelka Ples z zmaji (Pesem ledu in ognja, 5. knjiga), kupili še katerega od izdelkov spodaj, lahko vsak dodani izdelek kupite po dodatno nižji ceni. Igra prestolov (Pesem ledu in ognja, 1....17,99 € 17,09 €Dodaj v kompletSpopad kraljev (Pesem ledu in ognja, 2....17,99 € 17,09 €Dodaj v kompletVranja gostija (Pesem ledu in ognja, 4....37,96 € 36,06 €Dodaj v kompletVranja gostija (Pesem ledu in ognja, 4....17,99 € 17,09 €Dodaj v kompletVihra mečev (Pesem ledu in ognja, 3. knj...18,99 € 18,04 €Dodaj v komplet Spopad kraljev (Pesem ledu in ... »Razkošna, večplastna zgodba vas bo posrkala vase.« -Daily Express »Martin v Plesu z zmaji mojstrsko in presenetljivo na plošči razpostavi še zadnje figure pred spopadom, do katerega vodi slikovito branje, med katerim vonjamo prah in znoj vzhodnih dežel, v kosti pa se nam zagrize bridki mraz severa.« - Boštjan Gorenc George R. R. Martin, ki je poleti 2011 obiskal Slovenijo, v Plesu z zmaji, peti knjigi sage Pesmi ledu in ognja, ne nadaljuje, kjer se je končala četrta knjiga, marveč tretja. Medtem ko je Vranja gostija popisovala dogodke v Kraljevem pristanku in porečnih deželah ter Dorniji, se najnovejši roman posveti osebam, ki so v Gostiji umanjkale. Tako spremljamo dogodke v gradu Črnina, kjer se Jon Sneg spopada z novo pridobljeno odgovornostjo poveljevanja Nočni straži, medtem ko severno od Zidu pohabljeni Bran Stark s spremljevalci išče triokega vrana. Zajeten del pripovedi se dogaja na drugi strani ozkega morja, kjer pritlikavi Tyrion Lannister, piratski Victarion Greyjoy in v tajne dogovore pahnjeni Quentyn Martell vsak po svoje iščejo pot k zmajski kraljici Daenerys Targaryen, ki v mestu spletk in globoko zakoreninjenega sovraštva spoznava, kaj pomeni biti vladarica. Poskusno branje: . A Storm of Swords: Part 2 Bloo... A Storm of Swords: Steel and S... George R.R. Martin se je rodil 20. septembra 1948 v Bayonne, New Jersey.V mladih letih je postal strasten bralec in zbiratelj stripov. Dvajseta številka stripa Fantastični štirje vsebuje njegovo pismo uredniku, ki ga je napisal v srednji šoli. Tej objavi in veselju do t.i. fanzinov pripisuje veliko zaslug, da je postal pisatelj.V zgodnjih sedemdesetih letih je pisal kratke zgodbe, in kljub neuspehu (eno zgodbo so različne revije zavrnile kar 42) ni obupal. Kasneje je dobil nekaj nagrad Hugo in Nebula. Prva zgodba, ki je bila nominirana za te dve nagradi, je bila With Morning Comes Mistfall, ki je izšla leta 1973. Nagrad ni dobil, je bil pa zadovoljen že s samo nominacijo.V osemdesetih letih je začel delati na televiziji. Sodeloval je pri serijah Območje somraka in Lepotica in zver. Prav tako je bil urednik, kjer je nadziral serijo Wild Cards in tudi sam napisal nekaj delov.Leta 1996 se je vrnil k pisanju romanov. Začel je pisati serijo Pesem ledu in ognja (v navdih sta mu bila roman Ivanhoe in državljanska vojna v Angliji, znana kot vojna med belo in rdečo rožo. Za celotno serijo je načrtovanih sedem knjig. V novembru 2005 je postala četrta knjiga A Feast for Crows, najbolj prodajana knjiga na lestvicah The New York Times in The Wall Street Journal. Septembra 2006 je bila knjiga nominirana za nagradi Quill in British Fantasy. Knjiga je prejela pohvale od pisateljev, založnikov, bralcev in kritikov. Martin trenutno piše peto knjigo v seriji, A Dance with Dragons.+Januarja 2007 je HBO Productions objavil, da je prejel pravice za izdelavo in predvajanje celotne serije Pesem ledu in ognja. Avtor sodeluje kot izvršni producent. V načrtu imajo, da bo vsaka knjiga imela svojo sezono (po preteklih serijah na HBO, lahko sklepamo, da bo vsaka sezona imela 12). Produkcija bo potekala na Novi Zelandiji in v Evropi. Martin je pristal, da bo napisal en scenarij na sezono. Novembra 2008 je Martin na svojem blogu objavil novico, da je HBO dal zeleno luč za snemanje pilota.Martin je bil tudi učitelj novinarstva (na to temo ima tudi magistrsko nalogo). V prostem času zbira srednjeveške miniature in še naprej ceni svojo zbirko stripov, ki med drugim vsebuje prvo izdajo Spider-mana in Fantastic Four. Čeprav je dokaj aktiven na internetu, pravi:" Pišem na drugem računalniku, kot pa na tistem , ki ga uporabljam za pošto in internet. Deloma zato, da se obvarujem virusov, črvov in drugih podobnih nevšečnosti (...) Pišem pa s pomočjo WordStar 4.0. na računalniku z DOSom."George R.R. Martin - On Fantasy: ISBN/EAN: 9789610123743 Vinko Kavčič, Odlična knjiga in dober prevod. Knjiga super, založba slaba Peter Mlakar, Knjiga je sigurno super, tako kot ostale, Pižama je spet opravil svoje delo fantastično, le Mladinska Knjiga je preveč "šparala" na papirju in natisnila knjigo na slab papir debeline nekaj nanometrov. Prejšnje so bile čisto ok. Eh, srce ti moje ljubljeno (Iz... Sapiens: kratka zgodovina člov... Pustolovščina osebne preobrazb... Oglejte si naše pogoje & cenik dostave Vračilo izdelka (tukaj so naši pogoji za Vračila) Splošni prodajni pogoji . Potrebujete pomoč? Ste pozabili svoje geslo? Kliknite tukaj. Obiščite naš oddelek s Pomočjo Kontakti . . Sodelovanje Oglašujte na Emka.si Informacije za založnike Facebook – Radi beremo na Facebooku . . Nakupovanje Registriraj se in začni z nakupi Različne možnosti plačevanja MKZ - Knjige Cankarjeva založba - Knjige To our international customers . . Blago lahko plačate na poljuben način. Več informacij o plačilih. Obiščite www.mladinska.com © Mladinska knjiga, 1999 - 2014. Vse materialne pravice so last Mladinske knjige. Spletna trgovina www.emka.si uporablja piškotke z namenom zagotavljanja spletne storitve in funkcionalnosti, ki jih brez piškotkov ne bi mogli nuditi. Z obiskom in uporabo spletnega mesta soglašate s piškotki. Več o piškotkih ...


Špoljarević, Marija (2016) Špoljarević, M. (2016). 'Fiziološki odgovor kultivara soje na abiotski stres', Doctoral thesis, Josip Juraj Strossmayer University of Osijek, Faculty of Agrobiotechical Sciences Osijek, accessed 11 July 2020, https://urn.nsk.hr/urn:nbn:hr:151:908111 Špoljarević M. Fiziološki odgovor kultivara soje na abiotski stres [Doctoral thesis]. Osijek: Josip Juraj Strossmayer University of Osijek, Faculty of Agrobiotechical Sciences Osijek; 2016 [cited 2020 July 11] Available at: https://urn.nsk.hr/urn:nbn:hr:151:908111


S prihodom Tatjane Bobnar v vlado se na oblast vračajo akterji afer, povezanih s Sovo, od “Lepe Nataše” do vohunjenja za politiki | Nova24TV 31. 5. 2022, 13:39 Tatjano Bobnar je na vrh policije spravil Damir Črnčec. (Foto: STA) S prihodom Golobove vlade bo funkcijo ministra – ali bolje rečeno ministrice – za notranje zadeve spet zasedla ženska. Po razvpiti Katarini Kresal na to funkcijo prihaja Tatjana Bobnar, v času Šarčeve vlade generalna direktorica policije. Na to mesto pa jo je spravil Damir Črnčec osebno. Tatjano Bobnar je matični odbor državnega zbora včeraj potrdil pozno zvečer, nekaj ur po tistem, ko je potrdil Marjana Šarca. S tem se v »golobnjaku« samo podaljšuje seznam tistih, ki so osebno jezni na dosedanjega premierja Janeza Janšo. No, Bobnarjeva, ki je bila zelo kmalu po izvolitvi Janševe vlade razrešena direktorske funkcije v policiji, pa je lahko močno jezna tudi na Žana Mahniča, dosedanjega državnega sekretarja v kabinetu predsednika vlade (za področje varnosti), ki se je spet vrnil v poslanske klopi. Oglejte si še: Tožilstvo zavrglo kazensko ovadbo, ki jo je Bobnarjeva zaradi “napada na njeno čast” podala proti Žanu Mahniču! Bo tudi to glavna novica na 24ur tako kot takrat? A poglejmo nekoliko podrobneje, kaj pomeni njen prihod v vlado za Slovenijo in Slovence. V času Šarčeve vlade je bila Bobnarjeva ena od dveh vplivnih dam v oboroženih silah. Druga je bila Alenka Ermenc v generalštabu Slovenske vojske. A preden se lotimo tega obdobja, nekaj besed namenimo včerajšnji predstavitvi bodoče notranje ministrice. Seja odbora, pristojnega za notranje zadeve, je trajala tri ure in pol, odbor je nato pričakovano potrdil njeno kandidaturo. Devet glasov za, štirje proti. Želi si depolitizacije policije in vrnitev v stanje pred prihodom Janševe vlade In kaj je bilo bistvo njenega programa? Predvsem depolitizacija policije in odstranitev tehničnih ovir z meje s Hrvaško. Kot poroča STA, je Bobnarjeva v svoji predstavitvi in odgovorih na vprašanja povedala, da bo posebno pozornost namenila dvigu zaupanja v policijo, ki je po njenem mnenju v zadnjih dveh letih na tem področju zelo nazadovala (sic!). Prav tako želi dvigniti ugled policiji in jo spremeniti v storitveno organizacijo za ljudi, ki bo spoštovala človekove pravice in svoboščine. Nekdanja generalna direktorica policije zagotavlja, da bo ministrstvo za notranje zadeve vodila kot strokovnjak in ne kot politik. Želi si depolitizacije policije. S spremembo zakona o organiziranosti in delu policije bi spremenila postopek imenovanja generalnega direktorja policije. Direktor Nacionalnega preiskovalnega urada (NPU) pa mora biti po njenem mnenju oseba, ki bo funkcijo opravljala strokovno in pošteno. Zavzema se za povrnitev vloge državnega tožilstva pri usmerjanju predkazenskega postopka in umik notranjega ministra iz njega. Posebno pozornost bo namenila nasilju v družini in femicidu (nasilju nad ženskami, op. p.). Naklonjena je uvedbi elektronskih zapestnic oz. sledenju povzročiteljem družinskega nasilja, ki imajo prepoved približevanja žrtvam. Odstranila bi ograje na meji – bi ukinila tudi avtocestno policijo? Zagovarja odstranitev tehničnih ovir z južne meje, “da nihče več na tej poti ne umre”. Nadzor bi med drugim nadomestila s kamerami in brezpilotnimi letali, kot predvideva koalicijska pogodba. V reševanje migrantske problematike želi vključiti civilno družbo, nevladne organizacije in tudi lokalno skupnost. Zagovarja ničelno toleranco alkohola v prometu, saj sta alkohol in hitrost še vedno razlog za zmanjševanje varnosti v prometu. Zagovarja tudi povečanje nadzora na avtocestah, ampak ne z avtocestno policijo. Kot je pojasnila v razpravi, je potrebna kadrovska okrepitev prometne policije, premisliti je tudi treba, ali je direktorat avtocestne policije sploh potreben oz. ali je takšna organizacija potrebna. Podpira delovanje obeh policijskih sindikatov, saj meni, da je konstruktiven dialog nujen za razvoj policije. Želi si ponovnih pogajanj o kariernemu sistemu v policiji, ki bo “branik strokovnosti in profesionalnosti tega resorja”. Komaj uvedena avtocestna policija bo očitno postala preteklost. (Foto: MNZ) Toliko o njenem programu, iz katerega je razvidno, da je bilo s policijo v zadnjih dveh letih čisto vse narobe. Spotaknila se je tudi ob avtocestno policijo, glede katere se ni izjasnila, ali jo misli kar ukiniti. Kaj točno je mislila z depolitizacijo policije, ni pojasnila, vendar je bilo v času nasilnih protestov v Ljubljani jasno, da se je vsaj ljubljanska policija obnašala srhljivo lakajsko do levičarskih skrajnežev. Vodni top pa je bil uporabljen v skrajni sili, ko druga sredstva niso več zalegla. In to naj bi bil dokaz, da je (bila) policija v času dosedanjega ministra Aleša Hojsa spolitizirana? No, res pomilovanja vreden argument. Po mnenju bodoče ministrice bi morala policija »božati« nasilne protestnike Se je pa na razpravi odbora za notranje zadeve spet razplamtela njena stara zamera do Žana Mahniča predvsem glede kadrovanja v policiji in glede protestov 5. oktobra lani, ko je policija po mnenju bodoče notranje ministrice “prekomerno in nezakonito uporabila prisilna sredstva proti protestnikom”, pa čeprav so posnetki zelo nazorno pokazali nasilno obnašanje protestnikov. Bobnarjeva je nato v izjavi za medije po zaslišanju o mestoma ostri razpravi dejala, da kot pomembno ocenjuje, da naredi krajšo samorefleksijo o ravnanju policije v zadnjih dveh letih. Prepričana je namreč, da lahko le na podlagi tega naredijo načrt za zakonito in sorazmerno delovanje tako notranjega ministrstva kot tudi policije. Tako kot Šarec tudi Tatjana Bobnar ni želela komentirati prihodnjih kadrovskih potez. Se pa čedalje glasneje govori, da se bo zelo verjetno na vrh NPU vrnil razvpiti Darko Muženič. Gre za tistega funkcionarja, ki je v času pranja iranskega denarja NLB očitno »gledal stran«, kar je očitno zelo slab obet za Slovenijo. Kaj se je dogajalo po Šarčevem “metu puške v koruzo”? Seveda pa zadeve z Bobnarjevo še zdaleč niso tako preproste. V času Šarčeve vlade se je namreč dogajalo marsikaj zanimivega in precej indicev obstaja, da je 24. januar 2020 Šarec vrgel puško v koruzo prav zato, ker je dan prej izvedel, kdo vse mu je celo znotraj koalicije obrnil hrbet v zadevi “Lepa Nataša”. Prav zaradi te afere je imela parlamentarna komisija za nadzor nad varnostnimi in obveščevalnimi službami ogromno dela, saj se je Sova silovito izmikala nadzoru, po drugi strani pa je v javnost prihajalo vse več indicev, da je bila Sova zlorabljena za vohunjenje za nekaterimi tedaj opozicijskimi politiki. Ko je tedanji podpredsednik KNOVS Žan Mahnič (SDS) skupaj s člani komisije vkorakal v prostore NPU, pa je Bobnarjevi »počil film« in je Mahniča kratko malo kazensko ovadila. To se je dogajalo kakšen mesec po tistem, ko je Šarec vrgel puško v koruzo, torej okoli 20. februarja 2020, tri tedne po tistem pa je vajeti v roke že prevzela nova vlada, ki je Bobnarjevo takoj razrešila. Tatjana Bobnar je zaradi zavajajočih in zlonamernih navedb podala prijavo zoper Mahniča zaradi napada na njeno čast in dobro ime ter integriteto. Ko je Žan Mahnič kot podpredsednik KNOVS prišel na sedež NPU februarja 2020, je Bobnarjevi “počil film”. (Foto: SDS) Seveda je to pokazalo le veliko nervozo zaradi vpletenosti tedanje vlade v vohunjenje in odvračanje pozornosti javnosti od afere “Lepa Nataša”, v katero se je bizarno vpletel kar sam tedanji premier Marjan Šarec (ki bo, mimogrede, v Golobovi vladi novi obrambni minister). Povsem očitno je namreč, da je bila Bobnarjeva v to močno vpletena. Kot je za STA 18. februarja 2020 povedal poslanec SDS in podpredsednik komisije Žan Mahnič, so na Nacionalnem preiskovalnem uradu preiskovali sum pritiskov na člane in vodstva strank, ki se pogajajo o morebitni novi koaliciji. NPU so obiskali trije člani Knovsa, poleg Mahniča še Zvonko Černač (SDS) in Branko Simonovič (DeSUS). Po koncu nadzora je Mahnič za STA pojasnil, da so opravili nadzor zaradi suma zlorabe obveščevalnih in varnostnih služb s strani predsednika vlade Marjana Šarca in njegovega državnega sekretarja Damirja Črnčeca »z namenom vplivanja, groženj in tudi izsiljevanja poslancev in vodstev strank bodoče potencialne koalicije«. Po Mahničevih besedah se je v tistih dni vse več govorilo o pritiskih in da naj bi na posameznike pritiskali tudi s podatki, ki jih ima policija o njihovi preteklosti in preteklosti njihovih sorodnikov. Vendar nadzora niso mogli opraviti, saj ga je Bobnarjeva kratko malo blokirala. Po drugi strani pa je Bobnarjeva zavračala ukrepe policije zgolj na podlagi pisanja nekega manj pomembnega portala, kar naj bi bil Požareport. Slednji je namreč poročal, da naj bi Šarčev kabinet prek Črnčeca določenim kriminalistom znotraj Generalne policijske uprave “dostavil seznam ljudi, ki jih je treba informativno obdelati”. Po informacijah portala naj bi bile glavne tarče posamezniki iz prijateljskega kroga gospodarskega ministra in prvaka SMC Zdravka Počivalška, poslanci SMC (oz. Konkretno), poslanci stranke DeSUS in tudi SAB. Tako naj bi se kriminalisti pospešeno ukvarjali s privatizacijo Term Olimia in zbirali informacije o drugih prekrških omenjenih funkcionarjev in njihovih družinskih članov. Da so navedbe portala držale, se je pokazalo že nekaj mesecev kasneje, ob inscenirani aferi z maskami, kjer je bil glavna tarča prav tako Zdravko Počivalšek. Podobno so se lotili tudi Simonoviča. Marjan Šarec, ki si je za svojega državnega sekretarja izbral nekdanjega notranjega ministra Boštjana Poklukarja, bo v vladi delal skupaj s Tatjano Bobnar. (Foto: STA) Črnčec reagiral kar prek odvetniške pisarne Se je pa v tistih dneh prek medijev oglasil tudi tedanji državni sekretar v Šarčevem kabinetu Damir Črnčec, in sicer prek odvetniške pisarne, v kateri deluje Nataša Pirc Musar. Zanikal je poročanje nekaterih medijev, da je vzpostavil vohunsko mrežo, prek katere naj bi izvajal pritiske na člane in vodstva strank, ki se pogajajo o morebitni novi koaliciji. “Damir Črnčec ni nikoli vzpostavil nobene vohunske mreže za zasledovanje in zbiranje podatkov o politikih SMC, DeSUS in SAB ali njihovih družinskih članih ter bližnjih sorodnikih oziroma sploh nikakršne vohunske mreže. Nikakor ne drži, da naj bi si Damir Črnčec podredil policijo in obveščevalne službe ter da naj bi izkoristil svoje pretekle vodstvene položaje. Damir Črnčec ne deluje po navodilih Marjana Šarca, se ne vmešava (in se nikoli ni vmešaval) in ne zlorablja državnih institucij,” so v odzivu na članek, objavljen na spletnem portalu Demokracije, v imenu Črnčeca sporočili iz Odvetniške družbe Pirc Musar & Lemut Strle. Odzval se je tudi Marjan Šarec. Zapisal je na Twitterju: “Ko razni portali, ki so blizu SDS, poročajo, da sem naročil sezname in ne vem kaj še vse o strankah, ki se pogajajo za vstop v vlado, je jasno, da opisujejo svoje metode. To je napad na policijo brez primere. Verjamem, da bi pri njih tako delovalo. In verjetno kdaj tudi je.” In sedaj? Videti je, da se vsi aferaški “fičfiriči”, ki so v aferah, povezanih s Sovo, ščitili drug drugega, vračajo na oblast. Skratka, nič dobrega se nam ne piše ... Tomaž S. Medved


Nika Kovač, avtorica knjige Pogumne punce »Pika Nogavička nas opozarja, da pogumne, srčne, navihane in odločne punce ne živijo samo v pravljicah, ampak so povsod okoli nas. Če bi se s časovnim strojem odpravili v preteklost, bi jih našli tudi v času naših staršev in še mnogo prej. Ženske so namreč od nekaj počele izjemne reči: prekolesarile so svet, izumljale zdravila, se borile za enakopravnost, gradile šole, pisale knjige, ustvarjale umetnine, delale v tovarnah in še in še ... Čas je, da naglas povemo, da so pomembno sooblikovale zgodovino, čeprav o marsikaterem njihovem dosežku vemo zelo malo, saj se o njih redko učimo v šoli – a bi se morali«. To je le nekaj stavkov iz uvoda v knjigo, ki ga je avtorica naslovila Tebi. Antropologinja, sociologinja in etnologinja, tik pred doktoratom iz sociologije, vodi Inštitut 8. marec in je ena vodij slovenske kampanje gibanja #metoo/#jaztudi, pisanja te knjige pa se je lotila, ker je v času nekdanje zaposlitve na Mladinski knjigi obiskovala knjižne sejme v tujini in videla veliko knjig o izjemnih ženskah, ki so nam vsem v navdih. Poglobila se je v literaturo, študirala, izbirala, se usklajevala in kdaj tudi skregala z urednico Urško Kaloper, a nastala je po formatu majhna, po vsebini pa velika knjiga, ki bi lahko bila šolski učbenik. Izbrala je 30 žensk, vse so že pokojne, v knjigi so razvrščene po abecedi, pred vsako zgodbo pa je zapisana navdihujoča misel, ki bralcu ali bralki sporoča, da »si naslednji pogumni človek lahko prav ti,« saj » ... če so zmogle one, lahko zmoreš tudi ti.« 15 Slovenk nastopa v knjigi, od Alme Karlin, Angele Boškin, Franje Bojc Bidovec, Franje Tavčar, Ide Kravanja – Ite Rine, Ivane Kobilica, Jule Molnar, Kristine Gorišek Novakovič ... in mnogih drugih, a tudi sedanjost premore veliko izjemnih žensk. "Vedno več je posameznic, ki so vidne. V zadnjem času so me prepričale akcije žensk, ki so se povezale na Poljskem in se s protesti uprle zakonodaji o rojstvu otrok. Zvok teh številnih ženskih korakov je bil zame največji navdih pri delu," pove Nika Kovač, ki na Inštitutu 8. marec, ki ga vodi, skrbi še za marsikaj. Tam so napisali peticijo za redefinicijo kaznivega dejanja posilstva: "V inštitutu 8. marec se želimo odzivati na aktualna dogajanja. V sklopu kampanje #metoo/#jaztudi smo zbrali številna pričevanja, težke zgodbe, peticijo je spodbudila prav zgodba iz Kopra. Naj se omilijo ti težki procesi, ki so jih ob posilstvu na sodiščih deležne ženske." Tudi gibanje Jaz tudi, ki se je iz ZDA bliskovito razširilo po vsem svetu, ima pri nas malce drugačno podobo. Na inštitutu so zbrali zgodbe anonimnih ljudi, ki govorijo o nadlegovanju, posilstvu. Tako žensk kot moških in transseksualcev: »Hude in žalostne zgodbe, ki so jih mnogi povedali prvič, a vse imajo v sebi željo, da se to ne bi zgodilo nikomur več.« O sedanjem položaju ženske v Sloveniji Nika Kovač razmišlja takole : "Dobro je pogledati življenjski cikel ženske: od roza barve, ki nam jo vsiljujejo ob rojstvu, ženskih igračk v otroštvu, velikokrat boljših študijskih rezultatov, kot jih dosegajo moški, a vendar slabše plačanih služb, težkega vračanja na trg dela po porodniškem dopustu, posebej pri prekarnih zaposlitvah, in do upokojitve, ki kaže, da so najrevnejše prav samske upokojenke. A vseeno verjamem, da bi bilo na tem svetu zelo drugače, da bi bilo enakosti med spoloma več, če mu ne bi vladala peščica zelo bogatih." Nika Kovač knjigo zaključi s poglavjem z naslovom Ti, v katerem nam polaga na dušo: Ne smemo biti prestrogi do sebe, čisto v redu je, če se kdaj sesujemo in poberemo, če kak dan preživimo v pižami in brezdelju, smo jezne, če povemo svoje mnenje. Ti, ki se zavedaš, da življenje ni nizanje zmag druge za drugo, ki veš, da moraš po porazu premisliti o tem, kar se je zgodilo in se lotiti novih izzivov. In skačeš po lužah in ljubiš sonce in spoštuješ razlike in jih sprejemaš in se zavedaš, da družbe ne moremo spreminjati sami. Poiskati si moramo ekipo, ki bo to delala z nami. Skupaj." Nataša Benčič


Konec aprila, ko je na povabilo Inštituta Brainspotting na izobraževanju za psihoterapevte Odvisnost in travma v Ljubljani delila bogate izkušnje na področju globinskega zdravljenja odvisnosti, je bila prvič v Sloveniji in je navdušena nad njo. Pravi, da se bo še vrnila. Začniva z morda ne preveč lahkim vprašanjem, kaj je odvisnost. Kaj je zasvojenost, je zelo težko vprašanje z veliko odgovori. Eden od njih je, da je to način uravnavanja slabega notranjega počutja, s katerim ljudje dosežejo olajšanje od pritiskov, žalosti, jeze. Če so brez energije, jo lahko najdejo v snovi ali obnašanju, od katerega postanejo odvisni. Ali poznate koga, ki nima nobene odvisnosti? Ne. Menim, da moramo svoje pojmovanje odvisnosti razširiti. Trenutno je povsod po svetu zelo pereča odvisnost od dela. Današnje družbe častijo čezmerno delo in služenje čim več denarja. Cena, ki jo plačujemo za to, je, da izgubljamo stik sami s seboj in tistimi, ki jih imamo radi, ker ne moremo nehati delati. Kaj se dogaja v možganih človeka, ki je zasvojen? Danes vemo več o možganih kot kadar koli prej. Na zasvojenost so v preteklosti gledali kot na moralni problem. Mislili so, da so zasvojenci ljudje brez volje. Vse, kar bi moral narediti na primer alkoholik, je, da bi preprosto moral nehati piti. Toda ob prvem kozarcu alkohola, ki je človeka osvobodil vseh pritiskov, so njegovi možgani v tem kozarcu prepoznali preživetveno vrednost. Tako kot v kisiku, hrani ali spancu. Možgani mislijo, da je pitje alkohola nujno za preživetje. In tu se začnejo težave. Bolj kot možgani mislijo, da je alkohol nujen za preživetje, težje bo posameznik prenehal piti. Njegovim možganom moramo najprej sporočiti, da alkohol ni nujen za preživetje. S terapijami, ki smo jih imeli na razpolago v zgodovini, nismo mogli neposredno dostopati do dela možganov, ki je odgovoren za preživetje. Danes pa takšne terapije imamo. Ali obstaja kar koli, od česar ne moreš postati zasvojen? Zasvojen ne moreš postati edino od tega, kar ti ne pomaga upravljati življenja. Vsi imamo nekaj, kar nam pri tem pomaga. Eni imajo alkohol, drugi delo, tretji nakupovanje, spolnost, splet, televizijo. Sama sem bila zelo zasvojena z gledanjem televizije, ker mi je pomagala, da sem se sprostila. Preprosto sem gledala televizijo in nisem razmišljala o pritiskih in odločitvah, ki jih moram sprejeti. Odvisen lahko postaneš od česar koli, kar ti pomaga vzpostaviti nadzor nad čustvenim ali fizičnim telesom. To dobro prikaže film Brodolom, v katerem igra Tom Hanks. Po letalski nesreči konča sam na samotnem otoku. Nekega dne najde nogometno žogo, na kateri je napisano ime podjetja Wilson. Na to žogo se zelo naveže. Po več neuspelih poskusih zgradi leseni splav, toda velik val ju z Wilsonom vrže s splava. Splav, ki je njegova edina možnost vrnitve nazaj v civilizacijo, začne odnašati v eno stran, Wilsona, njegovega edinega prijatelja na otoku, pa v drugo. On je na sredini in doživi čisti napad panike. Odločiti se mora, ali bo rešil Wilsona, ki mu je pomagal preživeti vsa ta leta, ali pa bo začel plavati proti splavu, ki predstavlja njegovo svobodo. Točno to je dilema, s katero se soočajo zasvojeni ljudje. Ali se bodo oklepali tega, kar jim je pomagalo preživeti številna leta ali pa se bodo obrnili proti nečemu, kar jim je popolnoma neznano, in tvegali, da se jim zares uspe osvoboditi. Toda to je protislovno. Izpustiti moraš nekaj, kar ti je pomagalo preživeti. Tako je. Možgani mislijo, da to potrebuješ za preživetje. Brodolomcu brez Wilsona na otoku ne bi uspelo preživeti. Imamo vedenjske odvisnosti, kot sta kockanje ali odvisnost od spleta in odvisnosti od določenih substanc, ki jih pogoltneš ali vdihneš. Možgani teh odvisnosti ne razlikujejo. Nekateri ljudje se ob alkoholu ne sprostijo, začutijo pa olajšanje, ko hujšajo ali pa se prenajedajo. Nekateri lahko odmislijo stvari, ki jih skrbijo, le ob kockanju. Možganski sistem za nagrajevanje zazna občutek olajšanja ali energije in možgani hočejo še več. Možgani se začnejo prilagajati – tako da posameznik lahko zaužije še več droge in dobi občutek, da je še bolj nagrajen. Dlje, kot uporabljaš neko drogo, piješ, nakupuješ ali visiš na spletu, bolj se bodo tvoji možgani prilagodili. Pri tem se sproščajo različne količine dopamina. Ja, dopamin je snov, ki ima v sistemu nagrajevanja osrednjo vlogo. Ko smo ljudje hodili naokrog še kot nomadska plemena in smo našli vodo ali hrano, so naši možgani sprostili veliko dopamina. Namen tega je bil, da smo lahko ta vir našli tudi pozneje. Ko bi ponovno hodili po isti dolini, bi vedeli, kje je bilo jezero ali v katerem letnem času smo videli živali. Možganski sistem nagrajevanja nam pomaga preživeti. Vedeti moramo, da možgani še vedno delujejo tako, kot so v daljni preteklosti. Toda količina dopamina, ki se je sprostila ob tem, ko smo našli kakšne živali ali vodni vir, ni bila niti približno tako velika, kot je količina, ki se danes sprosti ob kockanju, pitju alkohola, seksu ali spletnem nakupovanju. Te količine so veliko večje in zato možgani mislijo, da imajo te stvari veliko večjo vrednost za preživetje kot stvari, ki jo resnično imajo. Ko so naši predniki imeli spolne odnose, torej niso tako uživali, kot uživamo danes? Takrat niso seksali zaradi užitka. Življenjska doba je bila zelo kratka. V prazgodovini nismo seksali zaradi užitka, zabave ali povezovanja, šlo je samo za nadaljevanje vrste. Nisva še omenila odvisnosti od sladkorja. Mislim, da je odvisnost od sladkorja trenutno največja odvisnost v zahodnem svetu in povzroča številne zdravstvene težave. Številni ljudje se ne zavedajo svoje zasvojenosti s sladkorjem. Toda naše telo ni narejeno za to, da bi lahko presnovilo take količine sladkorja, kot jih zaužijemo vsak dan. To ni mogoče brez resnih zdravstvenih posledic, kot sta sladkorna bolezen in rak. Vemo, da rak ljubi sladkor. Zaradi sladkorja zbolimo za diabetesom, se zredimo, začnejo se težave s krvnim obtokom, toda sladkor je kljub temu po mojem mnenju trenutno največja odvisnost na svetu. Tudi alkoholiki potrebujejo sladkor? Ja, vemo, da je alkohol v veliki meri sladkor. Dobimo ga s fermentiranjem zelenjave, krompirja, grozdja. Pri tem nastane veliko sladkorja. Veliko alkoholikov je tako v resnici zasvojenih tudi s sladkorjem. Pri anonimnih alkoholikih so včasih ljudem svetovali, naj imajo s seboj vedno tablico čokolade. Ko so se znebili hlepenja po sladkorju, se je zmanjšala želja po alkoholu. Zanimiv je podatek, da v Avstraliji ženske popijejo več alkohola kot moški. Med ženskami še nikoli ni bila tako visoka stopnja tveganja za alkoholizem. Kako bi to pojasnili? Tako v Avstraliji kot – prepričana sem, da – tudi tukaj, je vse večji pritisk na ženske, da morajo delati vse več. Ženske so pod ogromnim pritiskom. Če popijejo kozarec ali dva med kosilom ali pripravo kosila, začutijo olajšanje. Občutek olajšanja pa je ključen za to, da nekdo postane odvisen. Možgani v tem prepoznajo preživetveno vrednost in hočejo dobiti še več tega. Lahko se začne s kozarčkom vina zvečer, kar pa kmalu preide v pol steklenice. Ženske so pod večjim pritiskom, da morajo narediti in doseči več, hkrati pa imajo težave pri tem, da zaprosijo za pomoč. Reči "ne" ni lahko. Naučiti se reči "ne" je zahteven proces, kajti s tem, ko rečete "ne", lahko koga razjezite. Ženske v Avstraliji danes doživljajo preveč stresa, alkohol pa jim zagotavlja olajšanje, kar pa lahko zelo hitro uide nadzoru. Preprosto preveč je odgovornosti, da bi jo ena oseba lahko prenesla. Ob tem še ne spijo dovolj in vemo, da če premalo spimo že eno noč, naslednji dan nismo tako učinkoviti kot sicer. Če se ne naspimo dovolj več noči zapored, je še slabše. Vprašajte koga, ki ima dojenčka. In potem je najbolj preprosto poiskati rešitve zunaj sebe. Začnejo jemati substance, ki jim dajo energijo ali jim pomagajo, da se sprostijo in ustavijo podivjane možgane. Pogosto zjutraj vzamejo amfetamine, zvečer pa pomirjevala, kar jim omogoča, da zmorejo funkcionirati tako, kot se od njih pričakuje. Mislim, da je to več, kot bi smeli zahtevati od kogar koli. Ko pomislimo na zasvojence, si pogosto predstavljamo mlajše ljudi. Kaj pa starejši, lahko tudi oni postanejo odvisni? Kako pomembna je starost, pri kateri nekdo postane zasvojen? Ob upokojitvi številni ljudje, ki prej niso imeli težav z odvisnostjo, postanejo zasvojeni, še posebej z alkoholom. Pogosto jemljejo številna zdravila za različne zdravstvene težave, ob tem pa pijejo še alkohol. Ker imajo manj odgovornosti kot prej, torej nasprotno kot mlade ženske, o katerih sva govorila, lahko začnejo piti že zgodaj, saj mislijo, da če so upokojeni, ni pomembno, če začnejo piti že ob kosilu. Potem pijejo čez ves dan, kar povzroči še več zdravstvenih težav. Vemo, da veliko demence povzroči prav pitje alkohola, še posebej kronični alkoholizem. Sicer velja, da mlajša, kot je oseba, ko začne uporabljati določene substance ali postane odvisna od seksa ali kakšnega drugega vedenja, večja je verjetnost, da bo doživela silovite življenjske izkušnje, ki jih ne bo zmogla predelati in integrirati. 90 odstotkov ljudi, ki začnejo piti ali jemati drogo v najstniških letih, ne da bi kakor koli ukrepali, pri tridesetih ne bo zasvojenih, saj bodo imeli več odgovornosti, ne bodo več najstniki, ki se želijo ves čas samo zabavati. Večina ljudi to preprosto preraste, nekateri pa ne in ti postanejo kronično zasvojeni. Tudi sami ste izkusili zasvojenost. Je težko govoriti o svoji travmi? O svoji travmi mi ni težko govoriti. Moja zgodba je moje darilo ljudem, ki se borijo. Govori o tem, da je zasvojenost mogoče preživeti in uspeti. Zato svojo zgodbo z veseljem delim. Brez zgodb ne moremo preživeti? Tako je. Zgodbe ljudem pomagajo razumeti, še posebej močne so osebne zgodbe. Bili ste posvojeni. Vaša mama in oče sta preživela holokavst. Sta vam pripovedovala o tem, kaj se je dogajalo, sta lahko govorila o svojih travmah? Ne zares. Oče je bil v delovnem taborišču, mame pa nacistom nikoli ni uspelo ujeti. Ves čas se je morala skrivati in bežati. Bila je iz Budimpešte, kjer so ljudi postrojili ob reki in jih postrelili, da so padli v vodo. Tudi ona je bila tako postrojena, vendar je uspela zbežati. Oče ni nikoli povedal nič o tem, kaj se je dogajalo v taborišču, ona pa je rekla, da je bilo to, kar je takrat videla, grozno. Ob tem se je odločila, da je nič ne more več zrušiti in zato ni ničesar, kar se nama je s sestro zgodilo v življenju, dojemala kot težavo. Vse, kar je bilo manj od tega, da si postrojen v vrsto pred strelski vod, zanjo ni bilo težko. Nobena drama, ki sva jo doživljali s sestro, ni bila dovolj, da bi se odzvala in nama pomagala. Odvisna je bila od zdravil. Jemala je veliko pomirjeval in uspavalnih tablet, da je uspela uravnavati svoje notranje napetosti. Sama nikoli ni pila alkohola, zato ni mogla razumeti, zakaj ga pijem jaz in da je to v resnici nekaj podobnega, kot je počela sama. Tako jaz kot ona sva hoteli pomiriti svoj živčni sistem. Toda ker je ona jemala zdravila na recept, v tem ni videla nobene podobnosti. Toda bila je zelo zasvojena. Farmacevtska podjetja verjetno niso najbolj vesela, ko govorimo o tem, kako velik problem je zloraba zdravil na recept. To je ogromen problem povsod po svetu. Zdravniki ne poučijo ljudi dovolj o stranskih učinkih zdravil, o katerih govoriva. Pogosto ne razumejo, da obstajajo tudi drugi načini pomoči. V Združenih državah in Avstraliji smo imeli velike škandale, ker so zdravniki prejemali provizije od tega, koliko receptov so napisali. Farmacevtska podjetja so jim dajala denar ali jim plačevala počitnice. To je zelo sociopatska industrija, ki ji je dobiček pomembnejši kot to, da bi pomagala ljudem. Moramo pa priznati, da zelo veliko ljudem tudi pomaga. Res pomaga veliko ljudem. Toda ta nevrološka zdravila pogosto pomagajo predvsem na kratek rok. Ob njih pa bi ljudem morali svetovati, kako pomagati možganom, da vzpostavijo ravnovesje. Kratkoročna raba zdravil, s katerimi ljudje uravnavajo svoje notranje napetosti, je lahko zelo koristna, stranski učinki dolgoročnega jemanja pa so lahko zelo nevarni. Zakaj vas je vaša krušna mama posvojila? Moji starši niso mogli imeti otrok. Mama je za to krivila očeta, oče pa mamo. Po tem, ko sta kot begunca prišla v Avstralijo, sta po vojni več let neuspešno poskušala imeti otroka, zato sta najprej posvojila mojo sestro, nato pa še mene. Moja sestra je bila popoln dojenček. Dobro je spala, dobro je jedla, ves čas se je smejala. Njena prijateljica prav tako ni mogla imeti otrok in je s partnerjem posvojila otroka. Toda ta deklica ni bila popoln dojenček. Judy ni hotela spati, ni hotela jesti, veliko je jokala. Moja mama je rekla svoji prijateljici Evi, da Judy ni popoln dojenček zato, ker Eva ni dobra mati. "Ti si slaba mati, moj dojenček pa je priden zato, ker sem jaz dobra mati. Posvojila bom še enega in ti dokazala, da bo tudi ta popoln dojenček, ker sem jaz popolna mati.«" Odšla je v bolnišnico, kjer so bili dojenčki, ki so čakali na posvojitev. Jaz sem zelo glasno jokala, vzela me je v naročje in v trenutku sem se pomirila. Medicinske sestre so jo prosile, naj me vzame, ker je edina, ki me je uspela pomiriti. Mama je tako mislila, da sem jaz popoln dojenček, s katerim bo prijateljici dokazala, da je ona popolna mati. Medicinske sestre so namreč rekle, da je pravi čudež, kako sem nehala jokati, ko me je vzela v naročje. Toda naslednjega pol leta sem kljub temu nenehno jokala. Mamini teoriji, da je popolna mati, torej ni kazalo najbolje, zato se je odločila, da je nekaj narobe z mano. Očitno sem bila jaz kriva, da nisem popoln dojenček, kajti ona je namreč bila popolna mati. Z menoj je hodila od zdravnika do zdravnika. Postala sem zelo odsotna, pogosto sem strmela v prazno in na podlagi tega so mi končno postavili nevrološko diagnozo. Mamo je to takrat izjemno osrečilo, saj je potrdilo njeno teorijo, da je sama popolna mati in da sem jaz težavna. Pri dveh letih so mi tako predpisali valium. Od svojega drugega do dvanajstega leta sem bila na valiuumu in nevroloških zdravilih. Medtem sem postala odvisna tudi od zdravila proti kašlju, ki je takrat v Avstraliji vsebovalo veliko alkohola in kodeina. Pri dvanajstih sem bila tako odvisna že od več različnih zdravil. Potem pa je zdravnik nenadoma ugotovil, da nimam več zdravstvenih težav in ne potrebujem več zdravil. Nenadoma so mi odvzeli valium in kodein. Nadomestila sem ju tako, da sem začela kaditi in piti alkohol. Deset let sem vsak dan jemala po 5 miligramov valiuma. Bila sem drogirana, zato se nisem mogla zbrati. Mama ni hotela, da bi v šoli vedeli, da imam nevrološke težave, ni povedala, da ga jemljem. Zato so me imeli za zaostalo. Učitelji so mislili, da sem resnično zaostala. Odkrito govorite tudi o tem, da so vas tudi spolno zlorabljali. Ja, večkrat. K mojim staršem so prihajali na obisk številni ljudje. Ko sem mami povedala, da me je njen prijatelj zlorabljal, mi je odgovorila: "Roby, zakaj si izmišljaš tako grozljive zgodbe o mojih prijateljih?!" Vedno, ko sem ji povedala, da se mi dogaja kaj groznega, mi nikoli ni verjela. Čez nekaj let, ko sem bila že v najstniških letih, so me poslali na pregled h ginekologu, ki je bil prav tako družinski prijatelj. Tudi on me je zlorabil – v svoji ordinaciji. Povedala sem mami in takrat mi je odgovorila: "Kaj pa bi rada, da naredim? Tega ne morem povedati njegovi ženi, uničilo bi jo." Nikoli me ni znala zaščititi. Potem sem to, da me je zlorabil ginekolog, povedala tudi svojemu očetu. On mi je odgovoril: "O moj bog, a to še vedno počne?! Tudi moje ljubice so mi govorile o tem!" Prvič, nisem vedela, da ima ljubice, in to nikakor ni bil primeren čas za to, da mi to pove. In drugič, če je vedel, da ta človek zlorablja svoje pacientke, zakaj me je poslal k njemu?! Disociacija preprečuje ljudem, da bi stvari povezali med seboj. Če se je nekaj zgodilo nekomu, ne pričakujejo, da se bo to spet ponovilo. Tudi mojo sestro so starši pošiljali k temu ginekologu. Nikoli ni bilo nikogar, ki bi mi verjel in se postavil zame. V zgodnjih dvajsetih sem potovala po Evropi. Bila sem v Parizu. Bila sem zelo pijana. Ko smo šli z zabave, sta me posilila dva moška. Tudi takrat sem hotela dopovedati ljudem, kaj se mi je zgodilo in tudi takrat mi ni nihče verjel. Tudi danes pogosto ne verjamejo žrtvam spolnih zlorab. Ja. Zato popolnoma razumem, zakaj ženske ali moški, ki so bili posiljeni, tega pogosto ne povedo nikomur. Še posebej, če si bila pijana, bodo ljudje rekli, kaj pa hočeš, saj si vendar bila pijana. Mogoče pa se to sploh ni zares zgodilo. To je velik problem, da ljudem ne verjamejo. Kdaj ste začeli piti alkohol in kdaj ste začeli jemati kokain? Z alkoholom sem začela pri dvanajstih, s kokainom pa nekje pri osemnajstih. Nisem imela veliko denarja, zato sem za kokain in alkohol moškim vračala s spolnimi uslugami. Tega sem se zelo sramovala. Ko so me potem posilili, so ljudje mislili, da bi to naredila tako ali tako, zakaj zdaj temu pravim posilstvo. Toda gre za to, ali privoliš v spolni odnos ali ne. Kako ste se počutili, ko ste bili zadeti? Na splošno sem bila v življenju zelo anksiozna, še posebej v stiku s fanti. Pred njimi sem bila zelo živčna. Ko sem bila pijana, nisem več čutila napetosti, bila sem samozavestna, nisem več mislila na to, kaj si drugi mislijo o meni. Počutila sem se lepše, pametnejše, močnejše, bolj sem se zabavala, več sem se smejala. Bila sem popolnoma osvobojena svojih napetosti. Počutila sem se odlično. A ste resnično bili samozavestni, ali ste se videli kot žrtev in poraženko? Nisem imela nobene samozavesti. To je del tega, zakaj ljudje sežejo po stvareh zunaj sebe. Zdelo se mi je, da je zame škoda kisika, ki sem ga dihala. Ko sem se prvič na avtobusu peljala do svoje prve službe skozi rdečo četrt v Sydneyju, so tam zjutraj še vedno stale prostitutke, pijanci in brezdomci so spali na cesti. Naježile so se mi vse dlake na telesu, saj sem se zavedela, da v resnici pripadam njim. Imela sem dve življenji. V enem sem delala in funkcionirala, v drugem pa sem bila popolna zguba – odvisnica od drog in alkohola, ki živi zelo temačno življenje. Bila sem pasivna samomorilka. Enkrat sva se s prijateljico zelo napili in se usedli v nov avto njene mame. Jaz naj bi ga peljala. Zelo glasno sva poslušali glasbo, verjetno Stairway to Heaven, in sva na predmestni cesti poskušali doseči 100 milj na uro. Gledali sva števec, kako narašča hitrost. 90, 92 ... dosegli sva 100 milj na uro, ko sem nenadoma izgubila zavest za volanom. Avto se je prebil ograjo in zapeljal točno med dve drevesi. Na njem ni ostalo niti koščka celega stekla več, kolesa so bila zverižena, deli avta so bili raztreseni 200 metrov za nama. In z mano je bilo vse v redu. In tudi moji prijateljici ni bilo praktično nič. Ko je doma slekla kavbojke, so bile njene noge polne ranic od razbitega vetrobranskega stekla. Na tisoče majhnih rdečih pikic. Jaz nisem imela niti tega. Izgubila sem zavest pri 100 miljah na uro in nisem umrla, čeprav sem vsako jutro molila k bogu, ali kar koli že je, da naj mi prosim danes vzame življenje. Kajti tako nisem več mogla živeti, preživljala sem pekel. Prosila sem za pomoč, vendar pomoči ni bilo od nikjer. Kdaj ste se streznili? Streznila sem se maja pred natanko 34 leti in od takrat naprej se nisem več nikoli dotaknila alkohola ali droge. Prijateljica je poklicala mojega očeta in mu rekla, da nekaj mora narediti, ker bom sicer ubila sebe ali koga drugega. Ko sem bila pijana, sem namreč mislila, da vozim še bolje. Vem, da je resnica bila popolnoma nasprotna. Oče se je takrat pogovoril z menoj. Peljala sva se v njegovem avtu, ko mi povedal, da je slišal, da imam hude težave z alkoholizmom. Nisem se hotela pogovarjati o tem, nisem hotela, da bi vedel, saj sem mislila, da me potem ne bi imel več rad. Toda nadaljeval je, bil je zelo uvideven in prijazen. Vprašal me je, ali potrebujem pomoč. Zgodilo se je nekaj zelo čudnega. Slišala sem se, kako sem rekla 'ja'. V meni je bil del, ki je obupno hotel pomoč, toda ni vedel, kako jo dobiti. Pravi čas je zelo pomemben del zdravljenja zasvojenosti. Če bi me vprašal pol ure prej, bi gotovo rekla 'ne'. Takrat pa sem rekla 'ja'. Hči njegove prijateljice se je ravno takrat vrnila iz ZDA, kjer se je odvajala od heroina. Predlagal mi je, da se pogovorim z njo, kako je uspelo njej. To sem naredila in se tudi sama odpravila v Ameriko na odvajanje. Tam sem ostala nadaljnjih 20 let. Najprej sem spoznala, da sem alkoholičarka in da lahko nekaj naredim, da ustavim to norost. Vedela sem, da se moram držati načrta in kaj natančno moram narediti, da to dosežem. Izginile so vse posledice pitja. Niso me več posiljevali, niso me več pretepali, nisem se več prebujala v parku, ne da bi vedela, kako sem prišla tja, nisem se več prebujala v postelji z neznanimi moškimi, ko nisem vedela niti, v katerem delu mesta sem, da bi poklicala taksi. Vse to je nenadoma izginilo. Jutro je bilo čudovito. Pomislila sem, da mi je to všeč in da bi za takšno življenje naredila vse. Kje je meja med odvisnostjo, ki jo povzroči travma, in genskimi predispozicijami za odvisnost? Gre za oboje. Za odvisnost ne obstaja samo en vzrok, ampak se morajo sestaviti številni dejavniki. Del jih podedujemo, toda velika večina odvisnikov ima zgodovino travme. To niso vojne travme, ampak travme, kot je na primer ta, da so jih straši kritizirali, da nikoli nič ne naredijo v redu, da jim starši niso izkazovali ljubezni, ker so bili tudi sami travmatizirani. Lahko, da so jih zmerjali in zasmehovali v šoli. Na primer zato, ker so nosili debela očala. To je lahko za otroka uničujoče. Še posebej, če nima staršev, ki bi ga objeli in mu rekli, da ga imajo radi takega, kot je. To, kar odrasli dojemamo kot nekaj normalnega, otroci lahko doživljajo kot travmo. Za otroka so majhne stvari zelo velike. Zanj je lahko to, da se odseli najboljši prijatelj, nekaj groznega. Če mu umre mačka ali pa se z družino preseli v drugo mesto, je lahko zanj usodnega pomena. Lahko se zgodi na primer tudi to, da otrok doživi prometno nesrečo, a večinoma gre za manjše stvari, ki se sčasoma nalagajo, otrok pa jih ni sposoben predelati in integrirati. In čez leta najde olajšanje v hrani, alkoholu ali čem drugem. In nenadoma se vse ne zdi več tako slabo, kot je bilo. Ste se sami zavedali posledic svoje odvisnosti? Ne. Raziskava, ki sem jo naredila, je pokazala, da ko so ljudje v stanju hlepenja, pa naj bo to po čokoladni torti, heroinu, spletu ali čemer koli drugem, nimajo dostopa do dela možganov, v katerem so shranjene informacije o posledicah uporabe tega. Za to obstaja biološka podlaga, ki je ponovno preživetje. Veliko žensk doživi zaplet pri rojevanju otroka. Če bi jih kmalu po takem porodu vprašali, ali bi še kdaj hotele imele otroka, bi jih večina odgovorila, da ne, kajti to je bila grozna izkušnja. Toda vrsta se mora nadaljevati. Zato imajo lahko te ženske spet otroke, kajti nagrada imeti otroka je tako velika, da možgani utišajo spomin na zaplet pri porodu. Enako se dogaja z vsem, kar pride do možganov kot nagrada. Sistem je prilagojen preživetju vrste in sistem zasvojenosti je z njim popolnoma skladen. Ko želim še več alkohola ali čokoladne torte, pozabim, da so se mi zadnjič ob tem, ko sem pila alkohol, zgodile grozne stvari. Ali to, da mi je zdravnik dejal, da bom do konca življenja odvisna od inzulina, če pojem še kaj sladkorja. To mojemu zavestnemu umu ni dostopno, to popolnoma izgine. To je velik minus za odvisnike, kajti mislijo lahko samo na to, da želijo še več, tega pa ne morejo uskladiti s spominom na posledice. Znameniti kanadski psiholog madžarskih korenin Gabor Mate, ki je prav tako preživel holokavst, je dejal, da ni vprašanje, zakaj odvisnost, ampak zakaj bolečina. Kako ste sami pozdravili svoje travme? Je odvisnost bolezen? Včasih smo na odvisnost gledali kot na bolezen, še posebej bolezen možganov. Pred kratkim sem se pogovarjala z Gaborjem Matejem, ko je bil v Melbournu. Mislim, da ima prav, ko trdi, da na odvisnost gledamo kot na problem. Toda odvisnost ni problem, je odgovor nanj. Poiskati moramo izvor bolečine. Zakaj se nekdo počuti nesrečnega ali se ne čuti varnega. Zakaj občuti krivdo, žalost, sram, strah. Ko to ugotovimo, mu moramo pomagati to predelati in razrešiti. Vendar večina terapevtov tega ne počne. Posamezniku skušajo odvzeti njegovo odvisnost, toda odvisnost je v resnici odgovor, ki je postal problem. Poiskati moramo izvorne probleme, ki ležijo spodaj, in jih predelati. Ob tem moramo osebi dati druge stvari, ki jih lahko počne, da lahko upravlja s svojim razburjenjem, tesnobo, jezo, da začne uravnavati svoj živčni sistem. Dati ji moramo izbiro, da ne bo imela samo enega odgovora za svoje težave. Popolnoma se strinjam z Gaborjem, da se moramo posvetiti bolečini. Odvisnost je drugotni problem. Odvisnost na neki protisloven način torej pomaga ljudem preživeti? Odvisnost se razvije kot način, kako upravljamo s tem, s čimer se ne da upravljati. Delamo veliko napako, če mislimo, da moramo odvisniku preprosto vzeti odvisnost. Če naredimo samo to, se bo oseba vrnila v stanje zgodnjega otroštva, ko ni bila sposobna uravnavati svojega življenja. To, kar čutijo in doživljajo v svojem telesu, lahko potem nadzorujejo edino tako, da se vrnejo k temu, kar je delovalo že prej. Torej jim moramo ponuditi druge načine, kako to narediti. Danes poznamo veliko takih načinov, kako uravnavati svoj živčni sistem, tako da se posameznik ne bo počutil tesnobno, jezno, sesuto ali zamrznjeno, da bo lahko upravljal sam s seboj. Telo ve, kako to narediti, toda nihče ga tega ni naučil. Kot metaforo za odvisnost uporabljate krokodila. Zakaj? Krokodili so zelo grobi, potrpežljivi morilci, ki prežijo v zasedi. Opazujejo vzorce vedenja svojih žrtev. Spremljajo, ob kateri uri antilope prihajajo k vodi, koliko jih pride, ali so vmes tudi kakšni mladički. Čakajo in si pripravijo strategijo, kdaj je najboljši čas za to, da zagrabijo antilopo. Z odvisnostjo je podobno. Pozna naše vzorce, naše najbolj ranljive točke in čaka na to, da nas zagrabi. Nekaterim ljudem je na primer že zelo velik stres obisk staršev. Krokodil to ve in čaka pred hišo staršev. Ve, da je to čustveno zelo ranljiva točka. Osebi zašepeta na uho, da naj spije samo malo, da bo potem vse v redu. Krokodila uporabljam v terapiji tudi zato, ker odvisnike okolica dojema kot slabe. Oni so tisti, ki škodujejo vsem naokrog. Z metaforo krokodila pa dosežem, da je zdaj krokodil tisti, ki je slab, krokodil je problem, ne odvisnik. Krokodil ga zalezuje in napada. Terapevt in stranka tako morava skupaj pripraviti strategijo, da ugotoviva, kje preži nanj in načrt, kako osebo zavarovati pred krokodilom. To je narativna terapija, ko pozunanjimo problem. Problem ni v tebi, ampak je zunaj. "Ugotovila bova, kako bova preprečila, da bi še naprej prežal nate." Še posebej v zgodnjih fazah odvajanja je to za odvisnike zelo učinkovito. Navajeni so, da vedno njih dojemajo kot tiste, ki so slabi, v tej terapiji pa jih ne obsojamo. To je zelo pomembno, da ljudi, ki so odvisni, ne obsojamo, kajti zares se borijo. Zavedati se moramo, da občutijo globoko bolečino. Tudi če ne morejo govoriti o njej. Njihove zgodbe so težke – podobno, kot je bila moja. V njihovem življenju so se dogajale stvari, ki jih je zelo težko prenesti in niso dobili ustrezne pomoči, da bi se lahko primerno soočili z njimi. Z njimi se tako soočajo z odvisnostjo. Odvisnost jim pomaga, da postanejo bolj znosne. Odvisnost je torej simptom? Odvisnost je simptom globoke bolečine. Razvili ste metodo "crocodile set up", s katero sežete do globljih vzrokov, ki vzdržujejo potrebo po odvisnosti. Uporabljam terapijo, ki se imenuje brainspotting. To je novejša vrsta terapije, ki jo je leta 2003 razvil newyorški terapevt David Grand. Omogoča nam neposredni dostop do delov globoko v nas, kjer so travme. Travme so zamrznjene v času, treba jih je poiskati, predelati in integrirati. Ko travmo razrešimo, odstranimo vzrok bolečine, ki sproža določene odzive. Potem lahko gremo domov in se normalno pogovarjamo z mamo, ki je na primer alkoholik, in ob tem čutimo sočutje, nimamo pa potrebe, da bi se zapili tudi sami. To metodo sem poučevala po vsem svetu in odzivi terapevtov so zelo dobri. 'Crocodile set up' poveže dele možganov, ki niso povezani, tako da se človek, medtem ko je v stanju hlepenja, jasno spominja tudi posledic odvisnosti. Če hlepi po čokoladni torti, se bo jasno zavedal, da mu je zdravnik dejal, da lahko zaradi sladkorja izgubi nogo. Če hlepi po alkoholu, se bo spomnil ponižanja, ki ga je doživel, ko je nazadnje pil in se potem prebudil v parku. Ali ta metoda lahko pomaga tudi zelo travmatiziranim ljudem, kot so na primer begunci? Avstralija zelo grdo ravna z njimi. Ja, to je grozno. To, kar počne naša vlada, je velika nacionalna sramota. 'Crocodile set up' je konkretno namenjen povezovanju delov možganov pri odvisnostih, brainspotting, ki se pri tem uporablja, pa je zelo učinkovit pri predelovanju travme, ki lahko povzroča depresijo, tesnobo ali celo psihosomatske bolečine. Ob travmatski izkušnji telo ne deluje več normalno, saj potrebuje samo tisto, kar je nujno za preživetje. Če zgradba gori in moramo pobegniti ven, se bodo zmanjšale vse telesne funkcije, ki niso nujne za preživetje. Takrat ni nujno, da deluje prefrontalni korteks v naših možganih, naše telo bo vso energijo namenilo v srce in pljuča, roke in noge, da bi nas spravilo ven iz goreče zgradbe. Ko se bomo enkrat spet počutili varne, pa bo telo spet aktiviralo vse, kar prej ni bilo nujno. Toda možgani številnih ljudi po doživeti travmi nikoli ne dobijo informacije, da je zdaj varno. Sistem se tako ne vrne v normalno stanje. Begunci imajo zato pogosto prebavne, reproduktivne ali različne druge težave, kajti njihovo telo še zmeraj proizvaja stresna hormona kortizol in adrenalin, kar jim je pomagalo pobegniti iz goreče stavbe pred kar nekaj časa. Toda možgani niso nikoli prepoznali informacije, da so zdaj varni in še vedno bežijo pred ognjenimi zublji. Ali kdaj obupate nad ljudmi? Nikoli ne smemo obupati nad ljudmi. Stavim milijon dolarjev, da bi takrat, ko sem bila z očetom v avtu, rekla "ne, jaz ne potrebujem pomoči", če bi me nagovoril samo 10 minut prej. Ko sem bila v programu zdravljenja zasvojenosti v ZDA, sem spoznala žensko, ki je bila zelo zasvojena s protibolečinskimi tabletami in pomirjevali. Vsak dan je pojedla neverjetno število tablet. Nekega dne pa je prišla v kuhinjo, ko je njena hči vanjo usmerila pogled, v katerem je bilo jasno, da se ji gabi. In to je bil dan, ko je poklicala pomoč. Nikoli ne moremo vedeti, kdaj bo pravi čas. Po številnih pogovorih, ko so jo ljudje skušali prepričati, da naj si poišče pomoč, je zadostoval samo pogled njene hčerke. Točno to je bilo to, kar je potrebovala v točno tistem jutru, da je rekla, zdaj pa je dovolj. Nikoli ne moreš vedeti – in če obupaš nad ljudmi, morda nikoli ne bodo doživeli dneva, ko bodo spoznali, da so zdaj pripravljeni. Gre za to, kdaj smo pripravljeni. Če se vrneva k filmu Brodolomec – enkrat se bodo odločili za Wilsona, drug dan pa za splav. Moramo jim dati vedeti, da če bodo kadar koli želeli pomoč, da bomo zanje tukaj. Da jim bomo pomagali poiskati pomoč. Ne bomo jim več pomagali pri tem, da bodo ostali bolni, na primer tako, da jim bomo dajali denar. Toda če se bodo odločili poiskati pomoč, bomo premikali gore za to, da jim jo pomagamo dobiti. In med procesom bomo ves čas z njimi. Vsi imamo boleče izkušnje, za katere iščemo rešitev. Če jo najdemo v odvisnosti, rešitev postane problem.


Vrnitev na kraj "zločina": Ne ustrašite se Kitzbühela - siol.net torek, 21. 1. 2020; 13.55 Osveženo: 1 leto, 2 meseca ANDREJ ŠPORN NA POMOČ SLOVENSKIM SMUKAČEM Desetletje po drugem mestu se Andrej Šporn vrača v Kitzbühel kot trenerski pomočnik v slovenski ekipi za hitri disciplini. Foto: Sportida Deseto obletnico edine uvrstitve na stopničke svetovnega pokala bo Andrej Šporn pričakal in obeležil na kraju največjega uspeha v karieri – v Kitzbühelu. Tokrat kot začasni pomočnik v slovenski reprezentanci in z bolj jasnim pogledom na tekmo na Petelinjem grebenu. Iz Kitzbühela, kjer hitijo z zadnjimi pripravami na že 80. pokal Hahnenkamm, prihajajo zagotovila o kakovostno pripravljeni in trdi progi, a tudi vremenska napoved o mogočih sobotnih snežnih padavinah. Vseeno Avstrijci ne dvomijo o izvedbi celotnega programa s petkovim superveleslalomom, sobotnim smukom in nedeljskim slalomom. Ob jubileju so pripravili celo rekordni nagradni sklad, saj bodo med tekmovalce razdelili kar 725 tisoč evrov, pri čemer bosta zmagovalca smuka in slaloma bogatejša za sto tisočakov, petkov junak pa za 68.500 evrov. Da so tekme v Kitzbühelu nekaj posebnega, priznavajo vsi, ki so tam tekmovali. Meka smuka ali smučarki Monako. "Kitzbühel ima takšen prizvok zaradi najvišje mogoče ravni organizacije tekme. Ta raven močno odstopa od drugih prizorišč. Marketing, skrb za tekmovalce in gledalce, spremljevalni program ... Toda, je to najtežja proga? Ne. No, odvisno od snežnih pogojev. Je pa najbolj medijsko izpostavljena in zelo atraktivna," o statusu kultnega Streifa razmišlja Andrej Šporn, po slalomistih Bojanu Križaju, Juretu Koširju in Matjažu Vrhovniku četrti ter hkrati zadnji Slovenec, ki je tam stopil na stopničke za zmagovalce. Edini v smuku. Slovenci s stopničkami v Kitzbühelu Bojan Križaj slalom 1987 slalom 1984 in 1985 Jure Košir slalom 1999 slalom 1995 in 2001 slalom 1996 Matjaž Vrhovnik slalom 2000 Andrej Šporn smuk 2010 23. januarja 2010 ne bo nikoli pozabil. Foto: Reuters V četrtek bo minilo natančno deset let od trenutka, ko je Šporna na slovitem smuku prehitel le Švicar Didier Cuche. Upokojeni 38-letni kranjskogorski smukač bo obletnico dočakal prav v Kitzbühelu, kjer se bo takrat odvijal uradni trening. Ta mesec je namreč po napredovanju Gregorja Koštomaja v vodjo ekipe okrepil trenerske vrste. Sam pravi, da gre za začasno rešitev, saj se dolgoročno ne vidi v tej vlogi. "Že med tekmovalno kariero je bilo potovanj preveč. Zdaj želim več časa prebiti z družino. Sem pa z veseljem priskočil na pomoč," pojasnjuje nekdanji reprezentant, ki se je od tekmovalnih aren uradno poslovil leta 2017. Da mu je Kitzbühel pisan na kožo, je zaslutil že ob prvem srečanju, predvsem pa mu blišč okrog tekme ni povzročal hitrejšega bitja srca. "Po naravi sem takšen, da mi je malo mar za to, kaj si mislijo drugi. To skušam dopovedati tudi našim aktivnim smukačem. 'To je tekma svetovnega pokala. Kot vsaka druga. Da, storili so marsikaj, da lahko vsi skupaj zaslužijo več. A na to pozabite. Ne ustrašite se Kitzbühela, ker se mu reče Kitzbühel,' sem jim dejal. Treba se je postaviti na štart. Prvih in zadnjih 15 sekund vsakega čaka boj. Vmes pa gre za povsem lep smuk. Če pa se nekdo že pred štartom boji Mišnice, se mu ne bo dobro pisalo," razmišlja Šporn. Martin Čater je nase opozoril v kombinaciji. Bo zdaj tudi v smuku? Foto: Getty Images V vlogi pomočnika trenerja Koštomaja je bil v družbi nekdanjega sotekmovalca Gašperja Markiča že pretekli teden v Wengnu. In kako gleda na rezultatsko neuspešnost v smuku, kjer so Slovenci nanizali že štiri tekme brez točk? "Fante je težko gledati, saj se trudijo in upoštevajo napotke, na tekmah pa se vse skupaj ne sestavi. Smučarju je v takšnih trenutkih najtežje. Na srečo je Čater s šestim mestom v kombinaciji dosegel odličen rezultat. To je dober znak. Zdaj je potrebna potrditev še na specialnem smuku. Ko jo bo ekipa dobila, bo steklo. Fantje niso daleč. Po drugi strani pa je na kakovostno pripravljenih progah konkurenca zelo zgoščena," odgovarja Šporn, ki je v 198 nastopih na tekmah svetovnega pokala zbral 14 uvrstitev med najboljšo deseterico. Tokrat bo v vlogi opazovalca Martina Čatra, Boštjana Klineta, Mihe Hrobata in Klemna Kosija zadovoljen že z nekoliko slabšimi rezultati. Priprave na Kitzbühel 2020: Sportal Petra Vlhova: Z Mikaelo Shiffrin ne moreva biti prijateljici delitve: 8 Vas zanima več iz te teme? svetovni pokal Miha Hrobat Martin Čater Klemen Kosi Boštjan Kline Grega Koštomaj Kitzbühel Andrej Šporn Drugi športi Pred dnevi grozil, da dvoboja ne bo, danes podpisal pogodbo Drugi športi Slovenki iz nagrajene zgodbe slovitega ameriškega časnika


text: 1420. je tretje desetletje v 15. stoletju med letoma 1420 in 1429. D-01420.


text: Izbori najboljših hitro rastočih podjetij - Gazela 2017 | SPIRIT Slovenija Izbori najboljših hitro rastočih podjetij - Gazela 2017 04. 09. 2017 | Podjetništvo, inovativnost in tehnološki razvoj Pričetek: 14.09.2017 Zaključek: 25.10.2017 Lokacija: Kranj, Novo mesto, Ljubljana, Celje, Ptuj, Nova Gorica in Ljubljana Gazela - izbor najboljših hitro rastočih slovenskih podjetij - se je uveljavil kot največji poslovni dogodek v Sloveniji, pa tudi kot motivacija za hitro rastoča majhna in srednje velika podjetja. ČAstna pokrovitelja dogodka sta javna agencija SPIRIT Slovenija in Ministrstvo za gospdoarski razvoj in tehnologijo. Namen projekta je izbrati in nagraditi podjetja, ki v celoti izkazujejo lastnosti gazel (dinamičnost, hitra rast, uravnotežen razvoj in intenzivno zaposlovanje), ob tem pa so odgovorna do zaposlenih in do okolja, v katerem delujejo. Na dogodku vsako leto kot častni pokrovitelj sodeluje tudi SPIRIT Slovenija, javna agencija, s finančno podporo Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo.


četrtek, 12. julij


text: 1895 (MDCCCXCV) je bilo navadno leto, ki se je po gregorijanskem koledarju začelo na torek, po 12 dni počasnejšem julijanskem koledarju pa na nedeljo. Dogodki Rojstva 14. februar - Max Horkheimer, nemški filozof in sociolog judovskega rodu († 1973) 24. februar - Vsevolod Vjačeslavovič Ivanov, ruski pisatelj († 1963) 6. maj - Rudolph Valentino, italijansko-ameriški filmski igralec († 1926) 6. maj - Srečko Puncer, slovenski borec za severno mejo († 1919) 11. maj - Džidu Krišnamurti, indijski filozof († 1986) 26. maj - Dorothea Lange, ameriška fotografinja († 1965) 4. oktober - Buster Keaton, ameriški igralec in režiser († 1966) 19. oktober - Lewis Mumford, ameriški urbanistični sociolog († 1990) 17. november - Mihail Mihajlovič Bahtin, ruski filozof, semiotik († 1975) 20. december - Susanne Langer, ameriška filozofinja ( 1985) - Khunu Rinpoche, tibetanski budistični učitelj († 1977) Smrti 26. januar - Arthur Cayley, angleški matematik, odvetnik (* 1821) 4. februar - Thomas Penyngton Kirkman, angleški matematik (* 1806) 9. marec - Leopold von Sacher-Masoch, avstrijski pisatelj (* 1836) 14. april - James Dwight Dana, ameriški geolog, mineralog, naravoslovec, zoolog (* 1813) 29. junij - Thomas Henry Huxley, angleški biolog (* 1825) 7. julij - Friedrich Wilhelm Gustav Spörer, nemški astronom (* 1822) 5. avgust - Friedrich Engels, nemški politik, ekonomist, filozof, vojaški zgodovinar (* 1820) 8. september - Adam Opel, nemški industrialec (* 1837) 28. september - Louis Pasteur, francoski mikrobiolog, kemik (* 1822) 6. november - Luigi Giuseppe Lasagna, italijanski rimskokatoliški salezijanski misijonar (* 1850)