Komentiraj Bliža se božič in morda si kdo želi, da bi se kot v filmu z božičnimi sanmi popeljal v nebo, daleč stran od tu. V današnji oddaji Frequenza della scienza bomo preučili, ali bi se lahko za božič odpeljali na eksoplanet, ali nas tja lahko popelje voz z vpreženimi jeleni in zakaj ne ter kakšna je verjetnost, da na našem potovanju srečamo kakšno zanimivo bitje. Za začetek si bomo ogledali naš planet Zemljo in ocenili njeno gostoljubje. Ošinili bomo katastrofe, ki so se Zemlji prigodile v njeni dolgi zgodovini, in pogledali v prihodnost, da bi videli, kaj Zemljo še čaka. Preostanek oddaje pa bomo govorili o potovanjih na eksoplanete in možnosti, da bi ob obisku planetov tam našli življenje. Naš rodni planet je nastal pred približno štiri cele šest milijarde let in je skozi čas surovo spreminjal svoj izgled. Novorojenka Zemlja je bila kepa razžarjenega kozmogenega materiala, ki se je sprijel med lebdenjem v vesolju. Tekom let je Zemlja postajala gostoljubnejša. Pred tri cele osem milijarde let lahko že govorimo o prvem življenju na Zemlji. Tekom svojega življenja je Zemlja nekajkrat zelo kataklizmično spremenila svoje površje in življenjske pogoje. Večkrat je bila namreč popolnoma prekrita z debelim oklepom ledu, superceline pa so se razdrobile v kontinentalne fragmente, razdrobljene po obli. Razpade celin je pogosto spremljalo tudi zelo živahno vulkansko delovanje. Ob kataklizmah je pogosto prihajalo do množičnih izumiranj. V geološki zgodovini sicer beležimo pet večjih izumrtij, a gotovo je bilo najbolj množično izumrtje na meji med paleozoikom in mezozoikom. Zgodilo se je pred 251 milijoni let, ko je na zemljini obli kraljevala celina Pangea. Raztezala se je od severnega pa do južnega pola. Izumrtje so zakrivile ogromne količine bazaltne lave, ki se je izlivala na površje in povzročala segrevanje ozračja, strupeni kisli dež pa je s kopnega zradiral večino življenja. Sočasno z vulkanizmom se je nižala tudi gladina morja in iz morskih sedimentov so se sproščali strupeni plini. V tem izumrtju je izginilo kar 95 odstotkov takrat živečih vrst. Vendar vsako množično izginotje vrst ponudi priložnost novim vrstam in tako je življenje tudi takrat steklo dalje. Ko je recimo pred 65 milijoni let dinozavre pokončal deset kilometrov velik meteorit, smo priložnost za prevlado dobili prav sesalci. Sedaj pa pokukajmo v Zemljino prihodnost, da vidimo, kaj nas čaka, če ostanemo na rodni grudi. Vendar moramo pri kukanju v prihodnost opozoriti, da bomo pod krilo gledali izključno zemeljskim dejavnikom in ne človeškim. Zagotovo bomo priča temperaturnim spremembam. O temperaturnih nihanjih, ki nas še čakajo, je spregovoril profesor Boštjan Rožič z Oddelka za geologijo Naravoslovnotehniške fakultete v Ljubljani. Ob tem je treba poudariti, da smo trenutno v fazi hitrega segrevanja, ki je posledica antropogenega delovanja. Temperatura je eden ključnih dejavnikov, ki lahko katastrofalno vplivajo na zemljino biosfero, predvsem na kopensko življenje. Ne glede na to, ali je temperatura visoka ali nizka, je oboje lahko pogubno. Ob pregledovanju možnih katastrof prihodnosti ne moremo tudi mimo supervulkanov oziroma dogodkov intenzivnega magmatizma. Pojavijo se ob hitrem razpiranju kontinentalne skorje, torej ob razpadu superkontinenta. V Zemljini zgodovini poznamo dva dogodka izrazito močnega vulkanizma in oba sovpadata z množičnimi izumrtji. Prvi je bil začetek razpadanja celine Pangee, drugi pa odpiranje centralnega Atlantika. Na možnost, ali bi lahko naš obstoj kmalu ogrozil supervulkan, odgovarja profesor Rožič. Vendar to postane popolnoma drugačna zgodba, ko govorimo o nastanku supervulkanov na dolgi rok, torej čez več milijonov let. Z veliko gotovostjo lahko torej trdimo, da nas trenutno ne ogrožajo padci kataklizmičnih meteoritov, prav tako smo varni pred supervulkani. Vendar se bodo Zemljini kontinenti brez dvoma ponovno združili. Takrat bo prišlo tudi do velikih sprememb temperature ozračja, prav tako se bo spremenil oceanski režim, možnosti za izumiranje vrst pa bo ogromno. Ko bo ta bodoči superkontinent razpadel, pa bo Zemlja znova izpostavljena supervulkanizmu in po vsej verjetnosti še enemu množičnemu izumiranju. Ampak! Pravzaprav živimo v idealnem časovnem obdobju. Imamo namreč dovolj časa, da razvijemo dovolj napredno tehnologijo, ki nam bo omogočala raziskovanje zunaj našega osončja. Prav tako nismo na pragu izumrtja, in tudi če pride do naravnih sprememb, te za nas ne bodo kataklizmične in jih bomo preživeli. Že večkrat smo dokazali, da smo izjemno iznajdljiva vrsta, ki se hitro prilagaja. A četudi se trudimo našo zgodbo o obstoju na Zemlji zaključiti pozitivno, je smiselno ponovno poudariti, da smo raziskovali naravne katastrofe, ki lahko ogrozijo naš obstoj na Zemlji. Ne smemo pa pozabiti katastrof, ki jih lahko človek povzroči ljudem in planetu. Ne glede na vrsto katastrofe pa človeški rod že sanja o zapuščanju Zemlje. Več o tem, kam bi se odpravili iskat nov dom, pa po glasbenem premoru. Znova pozdravljeni in pozdravljene v oddaji Frequenza della scienza. Do sedaj smo raziskovali naravne katastrofe, ki bi lahko Zemljo prizadele v naslednjih nekaj milijonih let. Ob omembah pogubnih nesreč pa se nam porajajo nova vprašanja. Kam bi torej šli, če bi morali zapustiti planet? Za obstoj drugih planetov v našem osončju so vedeli že Babilonci, približn 1000 o dve tisočletji pred našim štetjem. Poznali so Merkur, Venero, Mars, Jupiter in Saturn. Preteči je moralo približno tri tisoč sedemsto let, da so astronomi in astronomke odkrili Uran, in še novih petinšestdeset, da so odkrili Neptun. Leta 1988 pa smo odkrili prvi planet, ki je v orbiti druge zvezde, kot je naše Sonce. Kako planeti sploh nastanejo? Planeti nastanejo iz oblaka plina in prahu, ki nastane ob gravitacijskem kolapsu ob rojstvu zvezde. V kolapsu večina mase pristane v zvezdi, določen delež pa ostane v akrecijskem disku. Delci se med seboj gravitacijsko še naprej privlačijo in se počasi lepijo skupaj. Tako nastane pesek, pesek se zlepi v kamne, ti v skale in tako nastanejo osnove za kamnite planete. V hladnejših predelih diska, kjer voda zmrzne, se koščki ledu primejo prašnih delcev in s podobnim združevanjem nastanejo ogromne prašne ledene kepe. Te lahko postanejo dovolj masivne, da privlačijo in upočasnijo molekule plina, in tako nastanejo plinasti in ledeni planeti. Ker so ti planeti praviloma veliki in poberejo večino materiala z diska, se kamniti planeti zato formirajo precej počasneje. Za Jupiter in Saturn predvidevajo, da sta se oblikovala v prvih desetih milijonih let nastanka osončja, medtem ko sta Venera in Merkur potrebovala še nekajkrat toliko. Čeprav je danes odkritih le 4379 planetov drugih sonc, pa strokovnjaki in strokovnjakinje na podlagi teoretičnih izračunov ocenjujejo, da se v naši galaksiji nahaja 13 milijard planetov, ki so v orbiti Soncu podobnih zvezd. Ti sistemi planetov nas seveda zanimajo zaradi podobnosti z našim osončjem in zaradi možnosti obstoja zunajzemeljskega življenja. Prav tako pa bi morda s poznavanjem takšnih sončnih sistemov bolje razumeli nastanek našega. Zdaj, ko vemo, da planetov v galaksiji ne primanjkuje, smo postavljeni pred nalogo, da jih odkrijemo. O osnovah detekcije eksoplanetov smo povprašali profesorja doktorja Tomaža Zwittra s Fakultete za matematiko in fiziko Univerze v Ljubljani: Glavnih metod za odkrivanje eksoplanetov je več: meritev Dopplerjevega pojava, opazovanje prehoda planetov čez zvezdino ploskev, neposredno slikanje planetov in gravitacijsko lečenje. Z metodo merjenja Dopplerjevega pojava opazujemo premikanje zvezd in spremembe hitrosti same zvezde. To merimo na podlagi meritve Dopplerjevega efekta. Ko se nam zvezda pri kroženju približuje, zaznamo svetlobo krajše valovne dolžine, kot ko je zvezda pri miru. Ko se od nas oddaljuje, pa zaznamo svetlobo daljše valovne dolžine. Iz tega lahko določimo hitrost kroženja zvezde okoli težišča svojega osončja in posledično maso in število planetov okoli nje. S to metodo so odkrili največ planetov do sedaj, med njimi tudi prvega odkritega leta 1988. Opazne modulacije v gibanju zvezde lahko povzročijo samo težji planeti, primerljivi z Jupitrom. Zato z opisano metodo ne moremo iskati Zemlji podobnih majhnih planetov. Prav tako nam to ne pove veliko o razmerah na njih. Za odkrivanje takšnih planetov opazujemo njihove prehode čez zvezdino ploskev. Podobno kot nam Luna zakrije svetlobo Sonca ob sončevem mrku, nam planet zakrije del svetlobe z zvezde. Če torej merimo svetlobni tok, ki prihaja z zvezde, je med planetarnim mimohodom izsev svetlobe proti opazovalni napravi na Zemlji začasno zmanjšan, oddaljena zvezda pa se nam tako zdi temnejša. S to metodo je lažje odkriti manjše planete kot pri merjenju Dopplerjevega pojava, vendar ima tudi svoje omejitve. Z njo lahko opazimo le planet, ki zaide med Zemljo in svojo matično zvezdo. Ostalih planetov torej ne bomo opazili. S to metodo je NASA v štirih letih odkrila več tisoč planetov. Pri planetih, ki jih uspemo zaznati, pa ima pozitiven in negativen vpliv na meritve tudi atmosfera. Ker pri prehodu planeta nekaj svetlobe potuje sk 2000 ozi atmosfero, lahko z analizo spektra določimo njeno kemično sestavo, nam pa po drugi strani zabriše jasen pogled na prehod planeta, zaradi česar so naše meritve manj točne. Med novejše metode spada neposredno slikanje planetov. Težave nam pri tem povzroča dejstvo, da je zvezda nekaj milijonkrat svetlejša od planeta in tako temni planet ni viden. Astronomi in astronomke si pri tem pomagajo s svetlobnim ščitnikom, ki deluje na podoben način kot vizir v avtu ali kapa s ščitkom, ki nam zasenči močan sij Sonca. Tak ščitnik lahko vstavimo v notranjost teleskopa na Zemlji ali pa pred vesoljskim teleskopom razprostremo ogromen senčnik, ki zastira svetlobo zvezde, še preden ta pride do teleskopa. S to metodo so do sedaj odkrili le 51 planetov. Fizikalno najbolj zanimiva pa je metoda gravitacijskega lečenja. Masivno telo povzroči ukrivljanje prostora in s tem spremeni pot svetlobe. Če se neko telo znajde med našim teleskopom in opazovanim objektom, se svetloba ukrivi tako, da dobimo podoben efekt kot pri prehodu svetlobe skozi lečo. Naš opazovani objekt se zaradi tega poveča in posvetli oziroma leči. Če se leči eksoplanet, ga zaradi povečane slike tudi lažje opazujemo. Ker pa je gravitacijsko lečenje precej redek pojav, je ta metoda nekoliko nepraktična, saj nam omogoča opazovanje le tistih planetov, ki se po naključju znajdejo na pravem mestu. Znanstveniki in znanstvenice iščejo planete, ki se lečijo, tako, da naredijo širok pregled neba in opazujejo, kje se intenziteta svetlobe nenadno poveča in nato zmanjša, takšno področje pa kasneje tudi podrobneje analizirajo. Metoda lečenja pa je uporabna zgolj za odkrivanje novih eksoplanetov, temperature in sestave atmosfere pa nam ne predstavi. Zdaj torej vemo, kako odkriti in opaziti eksoplanete. Kakšne vrste drugih osončij pa poznamo? Profesor Zwitter pravi: Bolj od značilnosti planetarnih sistemov pa nas zanimajo pogoji na takih planetih. Temperaturo planeta, ki nas ponavadi najbolj zanima, lahko izračunamo relativno enostavno. Za to potrebujemo svetlobni izsev zvezde, ki ga merimo s teleskopom, ter oddaljenost planeta od zvezde. Slednjo dobimo najenostavneje iz opazovanja dolžine prehoda planeta, saj dalj časa kot traja prehod, dlje se planet nahaja. Za iskanje zunajzemeljskega življenja pa nas še posebej zanima tako imenovano naseljivo območje. To je pas okoli zvezde, ki je ravno dovolj oddaljen, da temperatura v njem omogoča obstoj tekoče vode. Ker pa ima na temperaturo planeta veliko vlogo tudi atmosfera, se naseljivo območje lahko spreminja glede na različne tipe planetov. Zdaj ko poznamo eksoplanete in smo si izbrali najprimernejšega za življenje, nas seveda zanima, kako praznovati božič na njem. Profesor Zwitter nam odgovarja takole: Žal se zdi, da človeštvo nikoli ne bo jedlo božičnih večerij na planetih drugih sonc. Zakaj točno je temu tako? Za vesoljska potovanja, tudi samo po našem osončju, je torej potrebna velika količina energije. Največ energije porabimo za premagovanje gravitacije, za kar potrebujemo rakete. Te delujejo po principu pospeševanja z odmetavanjem mase, zato je njihov doseg relativno kratek. Ker je hitrost rakete odvisna od mase, ki jo odvržemo, je vedno višje hitrosti nemogoče dosegati. Poenostavljeno, večja raketa bo porabila enak odstotek svoje mase za pospešitev do enake hitrosti. Start z Zemlje in zračni upor pa nam še dodatno obremenita krivuljo učinkovitosti. Povprečna raketa namreč porabi 98 odstotkov svojega goriva, da doseže hitrost, s katero lahko zapusti Zemljo. Vsakršna masa, ki je raketa ne uporabi za pospeševanje, nam še bolj otežuje delo, tako da nosilnosti raket ne presegajo 100 ton. Težave delno reši večstopenjsko pospeševanje, vendar se raket ne uporablja za potovanje po osončju. Ko smo enkrat v vesolju, nas gravitacija Zemlje in zračni upor ne omejujeta več. Za pospeševanje uporabljamo metodo gravitacijske frače, pri kateri izkoristimo gravitacijo planetov ali lun, da nas zaluča proti tarči z novim zagonom. Plovilo obkroži objekt in pri tem pospeši ter se izstreli z višjo hitrostjo naprej. Na ta način lahko pošljemo sonde na dolga potovanja po osončju brez dodatnih pogonov. Zanašanje na gravitacijsko fračenje pa znatno podaljša čas potovanja: po tej metodi denimo pot na Mars traja deset let. Zaradi tega ni primerna za človeške ekspedicije. Kljub vsemu pa imamo v vesolju nekaj alternativnih pogonov. Eden takšnih so sončna jadra, ki so nekaj debelin atoma tanka folija iz zlata in drugih kovin. Pospeške izkoriščajo po principu svetlobnega tlaka Sonca, na podoben način, kot so to delale starogrške ladje. Sončna svetloba bi torej potiskala jadra naprej. Pomanjkljivosti jader pa tičijo v njihovi krhkosti, nezmožnosti prenašanja tovora in fizikalnih omejitvah. Ker je svetlobni tok v enaki meri odvisen od razdalje kot gravitacijska sila, bi za pobeg iz osončja potrebovali ogromno časa. Podoben problem s prenosom tovora pa ima tudi najbolj uporaben alternativni pogon, ionski motor. Deluje tako, da z visoko napetostjo pospešuje ione ksenona in tako doseže relativno velike spremembe hitrosti. Njegov izkoristek je desetkrat boljši od motorjev na tekoče gorivo in je zato zelo pomemben način pogona lažjih satelitov in medplanetarnih izstrelkov. Zaradi majhnega potiska in kratke življenjske dobe pa se ga za potovanja človeka ne more uporabljati. Ugotovili smo, da do eksoplanetov človeštvo ne bo prispelo in da za potovanje človeka še nimamo primernih tipov pogonov. Kako pa bi lahko v prihodnosti človek potoval dlje od Lune? Kot že omenjeno, nam zdaleč največjo težavo predstavlja start z Zemlje, zato bi rešitev predstavljala tovarna raket in sončnih jader v vesolju, s katere bi se odpravili na pot in tako lahko prišli na marsikateri konec osončja. Seveda ne smemo pozabiti, da vso človeško radovednost in željo po raziskovanju vesolja na žalost obvladuje denar. Zneski za takšne podvige bi bili astronomski. Lahko sanjamo o idealnih načinih potovanja, o vesoljskih tovarnah, laserjih na Luni, človeku na Marsu in kolonijah na drugih objektih osončja, a dokler bomo porabili za to več denarja kot energije, se ne bomo premaknili nikamor. Za pripravo in izvedbo oddaje pa smo vsi porabili več energije kot denarja, zato se bomo premaknili na glasbeni odmor. Še vedno ste priključeni na Radio Študent in še vedno poslušate oddajo Frequenza della scienza. Še vedno ste na Zemlji, denimo pa, da bi vas ne-jelenski pogoni z Božičkovimi sanmi in Božičkom vred odpeljali v širni kozmos, kjer bi poskušali odkriti nezemeljska bitja. Na eksoplanetu, planetu v orbiti neke druge zvezde, bi se lahko življenje razvilo na popolnoma drugačen način. Čeprav nimamo ekstremno veliko informacij, pa bi lahko o tem sklepali iz načina življenja ekstremofilov. To so organizmi, ki uspevajo v fizikalnih in geokemičnih razmerah, ki so škodljive za veliko večino drugih živih bitij. Ta okolja so recimo zelo vroča, zelo mrzla ali pa zelo slana. Med ekstremofile sodijo mnoge vrste arhej in bakterij ter celo nekateri mnogoščetinci, žuželke in raki. Če iščemo navdih za razmišljanje, kako bi se lahko bitje prilagodilo življenju na eksoplanetu, so ekstremofili pravi naslov. Na nekaterih eksoplanetih namreč vladajo ekstremni pogoji, ki jih lahko najdemo tudi na določenih področjih Zemlje. To so na primer vulkanska in ekstremno hladna področja, kjer lahko odkrijemo 2000 ekstremofile. In ravno s preučevanjem njihovega načina življenja so se v zadnjih dveh desetletjih premikale meje naših predstav, kje vse se lahko življenje razvije in vzdrži. Dolgo je veljalo, da so ledeniki in ledene plošče abiotični, torej da na njih ni življenja. Danes pa vemo, da to ne drži. V teh okoljih namreč najdemo tudi aktivno življenje in ne le fosilnih ostankov iz prejšnjih obdobij. V mikrokapilarah, ki ovijajo ledene kristale, se nahaja življenje. V njih se žive celice delijo in vršijo metabolizem. Tako vemo, da obstaja življenje tudi v tako ekstremnem okolju, kot je ledeni pokrov. Življenje so našli tudi v sladkovodnem jezeru Vostok, ki leži globoko pod pokrovom večnega ledu na Antarktiki. Vendar o jezeru in njegovih mikroskopskih prebivalcih še ne vemo toliko, kot bi si želeli. Tudi o hidroloških značilnostih jezera zaenkrat sklepamo zgolj na podlagi različnih modelov in drugih posrednih metod. Stalen šibak dotok geotermalne energije v jezeru prispeva k počasnemu kroženju vode, kar pa na površini povzroča taljenje ledenega pokrova. Pokrov nato znova zamrzne. Na ta način se na nekaterih mestih tvori več kot sto metrov debela plast ponovno zamrznjenega ledu. Zaradi izjemno visokega tlaka znaša temperatura ledišča v jezeru minus 3 in ne 0 stopinj Celzija. Ravno zaradi teh novoodkritih ekstremnih pogojev je jezero v zadnjem času dobilo veliko pozornosti znanstvene skupnosti. O jezeru Vostok smo se pogovarjali s profesorico doktorico Nino Gunde Cimerman z Biotehniške fakultete Univerze v Ljubljani, ki se ukvarja z ekstremofilnimi mikroorganizmi. Področje mikrobiologije ekstremnih mikroorganizmov nam daje ideje o tem, kakšno bi lahko bilo življenje v vesolju, s kakšnimi omejitvami se tam življenje srečuje in kako je življenje sploh nastalo na rodni zemlji. Trenutno so v ospredju tri enako veljavne teorije o nastanku življenja na našem planetu. Te pa lahko apliciramo tudi na teorije o tem, kako bi se lahko razvilo življenje na eksoplanetih. Prva teorija nastanek življenja umesti v skrajno vroče vulkansko okolje z ozračjem brez kisika. Ogromno energije je bilo prisotne v obliki strel in geotermalne energije. Prva oblika življenja bi tako lahko bila prilagojena na temperature nad sto stopinj Celzija in na okolje brez kisika. Druga teorija predvideva, da je življenje nastalo v skrajno hladnih razmerah, v obdobju, ko je bila cela Zemlja pokrita z ledenim pokrovom. Takšni pogoji trenutno vladajo na Marsu in na Jupitrovi luni Evropi. Obstaja pa še tretja teorija o nastanku življenja. Predvideva prisotnost mikrokapilar, ki objemajo ledene kristale. V njih naj bi se razvili različni mikroorganizmi, ki so sposobni preživeti v tako ekstremnih pogojih. To teorijo nam bo podrobneje predstavila profesorica Gunde Cimerman. Obstaja pa tudi možnost, da se je življenje razvilo večkrat. Morda celo nekajkrat po prvi in nekajkrat po drugi teoriji. Vmes naj bi prišlo do srečanja z meteoritom, ki je verjetno izbrisal takratno življenje, pa naj je nastalo v vročih ali hladnih razmerah. Tako obstaja možnost, da je življenje nastalo celo večkrat, dokler niso pogoji dopustili obstanka. Življenje, kot ga poznamo na Zemlji, je absolutno omejeno z dostopnostjo vode. Voda je namreč ključni del skoraj vseh metabolnih procesov, ki so potrebni za delovanje organizma. Ob popolni odsotnosti vode posledično ne more priti do življenja. Prisotna mora biti vsaj v minimalnih količinah. Voda je lahko prisotna tudi v ogromnih količinah, a je je vseeno le navidezno veliko. To je lepo vidno v primeru Mrtvega morja. Za Mrtvo morje je namreč značilno, da je voda kemijsko vezana na sol in zato ni dostopna za biološke procese organizmov. Več kot je prisotne soli, več vode bo vezane nanjo in posledično je bo manj na voljo tam živečim organizmom. Prav zato se pri konzerviranju živil uporablja veliko soli. S tem namreč organizmom odvzamemo dostopno vodo in se zato ne morejo razmnoževati in rasti. Hrana posledično zdrži več časa nepokvarjena. Obstajajo različne prilagoditve na koncentracijo soli v okolju. Nekateri mikroorganizmi je potrebujejo zelo malo, medtem ko je nekateri potrebujejo veliko, in takšnim organizmom pravimo halofili. Najdemo jih tudi v tako ekstremno slanih okoljih, kot je denimo Mrtvo morje. O pomenu soli za mikroorganizme smo se pogovarjali s profesorico Gunde Cimerman. Življenje je prilagodljivo in sposobno najti način za uspevanje v različnih okoljih. To smo si danes ogledali na nivoju mikroorganizmov, ki so na Zemlji zmožni preživeti ekstremne temperature in močno slana okolja. Prav tako lahko tudi v vesolju na različnih eksoplanetih srečamo neprijazne pogoje, v katerih bi se potencialno življenje razvijalo na drugačen način. Bolj kot se sprašujemo o tem, kako je videti življenje izven naše galaksije, bolj se vračamo nazaj na Zemljo. Sposobnosti prilagoditve organizmov na tako raznolika okolja nam namreč kažejo na to, da bi lahko življenje obstajalo tudi izven našega osončja. Kljub temu da nimamo nobenih informacij o življenju na eksoplanetih, lahko sklepamo, da bi si življenje vseeno lahko utrlo svojo pot tudi tam. Seveda ne moremo biti prepričani, a ravno ekstremofili so tisti, ki nakazujejo, da bi bilo to morda mogoče. S tem zaključujemo današnjo oddajo in tudi zadnjo letošnjo Frequenzo della scienzo. Sprehodili smo se tako skozi čas kot skozi prostor, vse od nekdanjih katastrof na Zemlji pa daleč daleč stran in naprej do eksoplanetov in iskanja novega življenja. Kaj pa nas čaka v bližnji prihodnosti? Gotovo bo to še ena Frequenza della scienza, toda šele naslednje leto. Vabljeni k poslušanju zopet tretjega januarja ob isti uri. Katastrofa pod vodstvom Dore ni doletela vajenke Lee. Na eksoplanet zaradi Martina zaenkrat še ne more vajenec Filip. Vajencu Cirilu, ki ni ekstremofil, pa je bila v ekstremno pomoč Iza. Z Božičkovih sani je dogajanje opazovala Živa. Z Zemlje je urednikoval Martin. Na eksoplanet je od groze pobegnil lektor Žiga. Na kataklizmičnih meteoritih si je jezik lomila Pia, na akrecijskem disku pa Muri. S frekvenco 89,3 MHz je radijske valove z Zemlje oddajal Jaka.


source: CulturaX

text: SPOT članek: PREDVIDENE SPREMEMBE PRI POSLOVANJU Z DRŽAVNO UPRAVO – OOZ Maribor – Območna obrtno podjetniška zbornica Maribor SPOT članek: PREDVIDENE SPREMEMBE PRI POSLOVANJU Z DRŽAVNO UPRAVO Uvajanje poenostavitev v poslovanju državne uprave in s tem tudi v življenje podjetnikov, je proces, ki naj bi se izvajal že vsa leta, toda podjetniki niso opazili velikih sprememb. Po eni strani je to razumljivo, saj v primerjavi s sedanjim stanjem, ko predloge poenostavitev predstavljajo in se o njih pogovarjajo, so v preteklosti ti predlogi najverjetneje naleteli na številna nasprotovanja. V strateškem svetu za debirokratizacijo so se odločili, da pripravijo prvi zakon o debirokratizaciji, v katerega so vnesli poenostavitve, za katere menijo, da bi jih bilo možno uvesti, ob tem pa že pripravljajo naslednje. Zaradi tega je ta trenutek pomembno, da državni zbor sprejeme ta zakon, s katerim bodo prebili led in naredili prvi premik k poenostavitvam, ki bodo z vsakim novim zakonom bolj smele. Predlogi Strateškega sveta Strateški svet za debirokratizacijo je bil ustanovljen maja 2020 in takoj po ustanovitvi je pričel z delom. Pri pripravi predlogov je sodelovalo več kot trideset predstavnikov različnih ustanov. Med njimi so bili tudi predstavniki Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije. Po obsežnem delu so delovne skupine in strateški svet pripravili predloge poenostavitev, ki so bili predstavljeni javnosti na novinarski konferenci dne 16. 9. 2020. Od prvotnih 28 predlogov strateškega sveta na davčnem področju je do danes realiziranih oziroma je realizacija v teku pri štirinajstih predlogih, kar pomeni, da je v enem letu realizirana oziroma je v fazi realizacije polovica predlogov strateškega sveta na področju davkov, in to so: Uvedba enega REK-obrazca za vse vrste dohodkov. Skrajšanje roka, po katerem se ne plača dohodnine od dobička iz kapitala, doseženega pri odsvojitvi kapitala, z 20 let na 15 let. Znižanje stopnje davka od dohodkov iz kapitala z 27,50 % na 25,00 %. Oddajanje nepremičnin v najem – odprava uveljavljanja dejanskih stroškov, zvišanje normiranih odhodkov s 15,00 % na 30,00 % in znižanje stopnje dohodnine s 27,50 na 25,00 % oziroma še večja poenostavitev z uvedbo 15-odstotne stopnje in brez normiranih odhodkov. Izenačitev datuma plačila akontacije dohodnine in socialnih prispevkov pri samostojnih poklicih, ki bi po novem bil 20. v mesecu za pretekli mesec. Zvišanje letne splošne dohodninske davčne olajšave s 3500,00 na 4.000,00 evrov. Poenostavitev pri obračunu potnih stroškov za prevoz na delo in z dela, ki bi se povrnili v višini 0,1 evra za en kilometer. Uvedba enostavne obdavčitve zaslužkov pri vnovčenju virtualnih valut. Ukinja se obveznost tiskanja računov v maloprodaji. Račun bodo prodajalci natisnili le, če bo kupec to zahteval. Boljša dostopnost do zaposlenih Fursa v času uradnih ur. Premik datuma izplačila plač v državni upravi s 5. v mesecu na 15. v mesecu, saj se bo na ta način izvedla velika poenostavitev pri obračunavanju stroškov, ki se izplačujejo ob izplačilu plače. Ti primeri so dokaz, da se v Sloveniji lahko izvedejo poenostavitve le, če se to želi in seveda, če so predlagane poenostavitve izvedljive. Takoj po predstavitvi predlogov vseh treh delovnih skupin je strateški svet pričel obravnavo prispelih predlogov za poenostavitve in že 28. 11. 2020 je bil pripravljen prvi osnutek Zakona o debirokratizaciji, katerega je vlada sprejela dne 18. 3. 2020 in ga posredovala v Državni zbor Republike Slovenije. Zakon, s katerim se predlagajo spremembe štirinajstih zakonov, je trenutno v drugem branju in pričakujejo, da bo sprejet do konca tega leta. Predvidene spremembe V Zakon o prijavi prebivališča (ZPPreb-1) in Zakon o centralnem registru prebivalstva (ZCRP) se dodajajo podatki o mobilni številki in elektronskem naslovu, ki bodo omogočali hitrejši in učinkovitejši kontakt uradnih oseb s posamezniki ter vročanje pošiljk posameznikom, ki se bodo odločili za ta način poslovanja. Gre za prostovoljno posredovanje podatka o elektronskem naslovu in mobilni številki. To pomeni, da bodo ta dva podatka posredovali le tisti, ki bodo želeli pošiljke prejemati elektronsko. V Zakonu o splošnem upravnem postopku (ZUP) se ukinja žig, ki pa se bo še naprej uporabljal le v mednarodnih zadevah, ko mednarodni dogovori zahtevajo uporabo žiga. V poslovanju državne uprave pa se žig ne bo več uporabljal. Prav tako se ukinja pisanje datuma z besedo, ko prevzemate pošiljke. V kolikor bo zakon sprejet, bo ob prevzemu pošiljk dovolj vpisati datum prejema s številkami. V Zakonu o sodnih izvedencih, sodnih cenilcih in sodnih tolmačih (ZSICT) se ukinja letne izjave izvedencev, sodnih tolmačev in sodnih cenilcev ministrstvu za pravosodje o ažurnosti njihovih podatkov. Spremembe bodo poročali le takrat, ko do spremembe pride. V Zakonu o integriteti in preprečevanju korupcije (ZIntPK) se olajšuje sklepanje pogodb med javnim sektorjem in poslovnimi subjekti, tako da se izjavo ponudnika o nepovezanosti s predstojnikom javne osebe pridobi le v postopku podeljevanja koncesije, sklepanja javno-zasebnega partnerstva in javnega naročila (po ZJN-3 in po ZJNPOV), ne pa tudi v postopku sklepanja čisto vsake pogodbe. V Zakonu o ohranjanju narave (ZON) se bo omogočilo, da bo naloge upravljanja zavarovanega območja lahko izvajal tudi ustanovitelj sam ter omogočilo izvajanje naravovarstvenega nadzora tudi občinski ali medobčinski upravi. Zakon o športu (ZŠpo-1) ukinja dvojno preverjanje izpolnjevanja pogojev polnoletnosti in najmanj srednje poklicne izobrazbe pri vpisu v razvid strokovnih delavcev v športu. V Zakonu o uradnem listu se predvideva postopna vzpostavitev Uradnega registra Republike Slovenije, kjer bodo objavljena uradna prečiščena besedila državnih predpisov, za katere bo veljalo načelo zaupanja v avtentičnost njihovih besedil. Uradni register, katerega bo vodila družba Uradni list, bo vseboval vse veljavne državne predpise. Povzeto po mag. Ivan Simič Članek sem pripravila: Janja Vindiš Božičko, svetovalka SPOT svetovanje Podravje. Objavljeno dne, 27.12.2021 »Članek je pripravljen v sklopu aktivnosti SPOT svetovanje Podravje. Projekt je sofinanciran s pomočjo Evropskega sklada za regionalni razvoj, Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo ter SPIRIT Slovenija, javna agencija.« Vabilo za razstavljanje na 30. Zagorskem gospodarskem zboru Vabilo za razstavljanje na 54. Mednarodnem obrtnem sejmu Vabilo na srečanje z nabavniki iz nemških podjetij v okviru 57. BME Simpozija nabavnikov in logistov


Napisal/-a webmouse » 20 Mar 2020, 17:05 Protoncek je napisal/-a: Kruh se zamrzne, pa je. Kdor ima mikrovalovko:odtajan v njej je skoraj kot ravnokar pečen. No, moraš pa malce "najti" tip kruha, ki dobro zdrži v skrinji. nekateri so malce "čudni", ko ga odtajaš, niso pa neužitni Stalna praksa pri nas ker ga ne pojemo ravno veliko in ga napavljam 1x - 3x mesečno.... za najbolj primernega se je izkazal koruzni hlebček iz Hoferja - tudi svežina ni samo en dan. Re: Omejeno gibanje Napisal/-a Protoncek » 20 Mar 2020, 17:40 Jaz pa kupujem italijanski hlebec v lidlu. Se odlično obnese in je odtajan celo boljši od svežega. Napisal/-a Carko » 20 Mar 2020, 17:43 Mi smo ga sedaj začeli peči sami. Tu in tam smo ga že (nekajkrat na leto), ampak sedaj ga pa približno vsak drugi dan. Vaja dela mojstra - prvi in drugi nista bila najboljša (trda, zbita), ko smo vse naštudirali je pa res odličen in meni vsaj tako dober, kot do sedaj najboljši iz trgovine. Celo izredno podoben je (po okusu) tistemu iz trgovine, s tem da ostane nekaj dni čisto mehak. Pa velikokrat so domače stvari "boljše" predvsem zato, ker so pač domače (plod lastnega dela, domače sestavine, narejeno z ljubeznijo itd itd), še vedno te pa muči, kako v pekarni ali restavraciji kakšno stvar vseeno naredijo malo bolj izpiljeno. Je blizu, ampak manjka še kakšna malenkost. No, tole je uspelo perfektno in ne manjka čisto nič. Napisal/-a Protoncek » 20 Mar 2020, 17:50 Ahaaaa...zdaj pa vem, kdo je pokupil ves kvas... Napisal/-a Kroko » 20 Mar 2020, 17:58 Carko je napisal/-a: ... ko smo vse naštudirali ... Nam boš zaupal vaš recept in skrivnosti? Napisal/-a borisz » 20 Mar 2020, 18:22 Andrej, kaj pa če bi ti naredil en webinar na temo peka mesa. Bolj začetniškega. Zahvalil se je: 879 krat Prejel zahvalo: 828 krat Napisal/-a Peter » 20 Mar 2020, 19:39 Moja žena je vedno pekla dober kruh. Super tudi če je dala not kakšne oljke ali ocvirke. Odkar pa moko 2-3 krat preseje čez zelo fino sito je kruh dosti bolj rahel. Nikoli si nisem mislil, da to lahko toliko vpliva. Smo doma, z ženo delava od doma, otroci šolske obveznosti, popoldne v vrtu okoli hiše. V trgovini je bila žena danes drugič ta teden. Vseeno razmišljam kje bi dobil 2 plastična soda ali kaj bi uporabil, da posadim 4 ameriške borovnice, tako, da bo zemlja ločena od okoliške. Do sedaj se mi je najboljše obnesel 200 l sod prerezan na pol. Vsaka polovica za 1 borovnico. Ta mi je precej daleč: https://www.bolha.com/kmetijstvo-gozdar ... as-3586167 Napisal/-a Carko » 20 Mar 2020, 19:59 - 400 gramov moke (tip 500), fino preseješ - 200 gramov vode - 50 gramov maščobe (svinjska mast, olivno olje, ...) - pol jedilne žlice sladkorja - pol+ jedilne žlice soli - vrečka instant kvasa zmešanega z moko Vse skupaj zmešaš in zgneteš (cca. 10-15 minut gnetenja na strojčku), posodo pokriješ in pustiš cca. pol ure oz. dokler se testo ne dvigne na dvakratni volumen. Testo vzameš iz posode, narediš kepico (ali dve, če želiš dve manjši štruci namesto ene velike), pustiš 10 minut pokrito vzhajati. Kepico raztegneš (na roke) podobno kot testo za pico, s tem da ga zarolaš nazaj (youtube "how to shape a baguette" - je več načinov). Pokriješ in pustiš vzhajati še 20 minut. Po vrhu namažeš z vodo in daš v pečico, segreto na 250. Pečeš 17 minut (+- glede na variacije v pečici). Še en enostaven trik je čisto na koncu. Ko je kruh svež iz pečice, ga pomažeš z vodo. Najprej zgoraj, potem še spodaj in potem še enkrat ponoviš oboje. Kruh je dovolj vroč, da voda hitro izhlapi oz. se posuši, se pa skorjica zmehča in ostane trajno mehka. Super je, ker je iz nule narejen v 1 uri od trenutka, ko se spomniš "hm, lahko bi kruh spekel". Napisal/-a Peter » 20 Mar 2020, 21:10 Prestavi kruh v drugo temo, da še kakšno rečemo o temu. Sam ga še nisem pekel, bi pa poskusil. Napisal/-a Kroko » 20 Mar 2020, 21:20 Carko je napisal/-a: ..prvi in drugi nista bila najboljša (trda, zbita)... Kaj ste delalali narobe? Sam delam nekakšno čebato iz zelo mokrega (skoraj tekočega) testa in je tudi odlična. Bi pa naredil še kaj drugega in moj prvi poskus je bil trd in zbit. Pa se pripravljam na popravni izpit Napisal/-a borisz » 20 Mar 2020, 21:28 Večkrat presej moko... Napisal/-a VolkD » 20 Mar 2020, 21:36 borisz je napisal/-a: Večkrat presej moko... Zelo pomembno. Se boste čudili kako tole naredi čudež. Trik je v tem, da je potem v moli več kisika. Testo zato lepše vzhaja. Napisal/-a eldi2011 » 20 Mar 2020, 22:54 Najprej je zelo pomembna moka. Najbolje je da je stara od dva do tri tedne, ker ima takrat največjo pecilnost. Staro mrtvo moko lahko seješ desetkrat, pa ne bo kakšnega rezultata. Dobim jo z mlina na Rečici ob Savinji. Dobre moke so tudi iz večjih mlinov Katić, Pomurska moka, Korošec, pa gotovo lokalni mlini. Recept po mojstru Krejanu iz Trzina : Na težo moke 80% vode, 2 % soli, 2% kvasa, olje 2 do 4 velike Žlice (lahko več, ali pa nič) lahko tudi kakšno drugo maščobo (maslo). V posodo stehtam moko, včasih sem jo sejal, zdaj ne več ker ni razlike, naredim krater v katerega nadrobim kvas, okrog pa sol. Nalijem toplo vodo v sredino in na roke z veliko kuhalnico zmešam. Včasih je treba dodati še malo več vode, kar je odvisno od moke. Testo mora biti zelo mehko, elastično ne pa tekoče (občutek). Po gnetenju pustim vshajati pol ure do tri četrt. Na hitro pregnetem (uporabit je treba moko, ker se sicer lepi), pa dam v pehar še za četrt do pol ure. V tem trenutku vklopim pečico na 250°C spodnji grelec+ ventilatorski grelec. Hlebec stresem na peki papir položen na mrežici. Ker naredim iz 1,5 kg moke podložim s spodnje strani papirja "klobaso" iz alu folije, da mi hlebec ne steče čez rob. Po desetih minutah se hlebec lepo dvigne, znižam temperaturo na 190°C in pečem še 45 min. Navadili smo se, da se kruh speče zvečer uporabljati pa se začne naslednje jutro. Tri četrtinke gredo v zmrzovanje. Odtajajo se vedno na sobni temperaturi (zvečer vzameš iz skrinje). Svež kruh hranimo v boksu (lesena deska z RF pokrovom) v lanennem prtičku. Tole počnem že več kot deset let. IMG_20200320_210125.jpg IMG_20200114_065539 (1).jpg IMG_20200320_214736.jpg Napisal/-a s54mtb » 20 Mar 2020, 23:27 Kvasovke imajo rade ingver. Lahko je v prahu. Napisal/-a VolkD » 20 Mar 2020, 23:38 s54mtb je napisal/-a: Kvasovke imajo rade ingver. Lahko je v prahu. Kvasovke imajo tudi rade mleko, sploh če mu dodamo malo sladkorja. Napisal/-a LiPo » 21 Mar 2020, 01:21 Na "vinski kamen" pa ste čisto pozabili... 500 g pirine polnotrnate moke 300 g radenske vrečka vinskega kamna zmešaš.. po želji dodas: sočnicna semena lanena semena (strta) koščke cokolade lesnike das v pekac in pečes 30 min na 200C (jaz dam na timer, potem pa je v pecici do zjutraj). Napisal/-a Proteus » 21 Mar 2020, 01:26 webmouse je napisal/-a: ... ker ga ne pojemo ravno veliko ... Ista zgodba tudi pri nas, ena francoska štručka na teden, pa še ta včasih ostane. Napisal/-a s54mtb » 21 Mar 2020, 01:36 Pri naši turbo rastoči mladini je ena francoska štruca ravno od trgovine do doma. Sendviče delamo iz pol kile kruha. Sladkor je hrana, ingver pa pospeši metabolizem. Oboje skupaj da več CO2 in večje mehurčke v kruhu. Imel sem en članek na to temo, kjer so merili intenzivnost hajanja v odvisnosti od različnih začimb (cimet, mleti ingver, kardamom, kurkuma, ...) in je mleti suhi ingver daleč pred ostalimi. Poskusi. Daj za začetek pol žlice v testo poleg moke, če boš opazil kaj razlike. Mleko pa vsebuje mlečnokislinske bakterije, ki tudi delujejo podobno kot kvasovke. Napisal/-a Proteus » 21 Mar 2020, 02:25 s54mtb je napisal/-a: Sendviče delamo iz pol kile kruha. A nimaš nobene najstnice?, te se redijo, če samo gledajo kruh. Napisal/-a eldi2011 » 21 Mar 2020, 07:50 Tukaj se vidi razlika med mestnim in podeželskim stilom življenja. V blokovskem stilu življenja res ne porabiš veliko kalorij, pa moraš res paziti koliko poješ. Večina se še do vrat pripelje z dvigalom. Napisal/-a eldi2011 » 21 Mar 2020, 07:57 IMG_20200321_062041.jpg IMG_20200321_063838.jpg Zdaj pa akcija, lopata kramp karjola... Napisal/-a Marholt » 21 Mar 2020, 08:02 Je kdo že poiskusil narediti domač kvas? Ena možnost je, da preden daš v pečico, vzameš za majhno jajce testa vstran. To bi naj posušil. Pred uporabo nadrobiš in raztopiš v mešanici vode in mleka. Ta recept sem zasledil, nisem pa še preizkusil. Napisal/-a eldi2011 » 21 Mar 2020, 08:07 Smo poskusili z droži, pa ima kruh rahlo kisel okus, pa priprava je dolgotrajna.. Mene sicer ne moti, ampak otroci.... Napisal/-a Proteus » 21 Mar 2020, 12:39 eldi2011 je napisal/-a: Tukaj se vidi razlika med mestnim in podeželskim stilom življenja. V blokovskem stilu življenja res ne porabiš veliko kalorij, pa moraš res paziti koliko poješ. Večina se še do vrat pripelje z dvigalom. Nimam ravno tega občutka, v službi se srečujemo eni in drugi in praviloma imajo prekomerno težo tisti s podeželja. Različne prehranske navade prej izhajajo iz tistega kar imaš na voljo. Če predeluješ hrano doma, potem to tudi ješ. Če pa jo kupuješ nisi omejen samo na tisto, kar raste v tvoji okolici temveč imaš v tem primeru bistveno večjo izbiro. To se opazi v debati s sodelavci eni jedo, krompir, zelje, klobase,kruh, drugi pa Chicken tikka masalo, Gazpacho, Guacamole itd... Pa da ne bom čisto off-topic, Pica se v električni pečici najlepše speče na inox plošči debeli kakšen cm. Ni ravno poceni, ker ti jo mora nekdo odrezati po dimenzijah pečice (skupinski projekt ). To ploščo potem dam tik pod vrh pečice neposredno pod zgornji grelec. Pečico nastaviš na maksimalno temperaturo, ki jo zmore in temeljito predgreješ to ploščo. Previdno na ploščo porineš pico, se speče skoraj tako kot v krušni peči. Napisal/-a Cvetko » 21 Mar 2020, 12:54 Proteus je napisal/-a: Nimam ravno tega občutka, v službi se srečujemo eni in drugi in praviloma imajo prekomerno težo tisti s podeželja. Neizmerno sem ti hvaležen, dan si mi polepšal. Se pa vidi, da ne veš kaj je podeželje. No ti bom zaupal, tisti ki cel dan seno embalira in bale prestavlja je na podeželju. Tisti ki pa živi na morostu in hodi skupaj s teboj v službo je pa primestni človek. Napisal/-a Cvetko » 21 Mar 2020, 13:04 Še nekaj, pri debelosti je tako, da gre v plus z vnosom hrane(določene energijske vrednosti) v minus pa z porabo te energije. Pod porabo šteje vse, tudi pametovanje na forumu. Je pa velika resnica v tem, da je lažje pametovati kot pa krompir pobirat, pa drva žagat in klat. Temu primerna je tudi poraba energije. Človeško telo in s tem prebavni sistem je narejen tako, da v špicah še pokrije hude napore, a ne vsak dan. Razumljivo je torej sklepati, da mnogo lažje pride do prekomernega vnosa hrane pri ljudeh, kjer je odhodna energijska bilanca manjša. Napisal/-a Proteus » 21 Mar 2020, 13:07 Cvetko je napisal/-a: Se pa vidi, da ne veš kaj je podeželje. No ti bom zaupal, tisti ki cel dan seno embalira in bale prestavlja je na podeželju. Tisti ki pa živi na morostu in hodi skupaj s teboj v službo je pa primestni človek. Pa kje ti živiš, naj ti povem, da danes ljudje hodijo v službo tudi 100km in več daleč. Nekateri imajo doma kmetije in skrbijo tudi za to, da smo dobro založeni s sezonsko zelenjavo (iz primorskega konca), jajci (tole je res iz morosta) in sadjem (iz okolice Krškega in Celja). Pa tudi kmetijstvo je napredovalo, ne ukvarjajo se vsi samo z embaliranjem sena in prestavljanjem bal. Še posebej mlajši, ki hodijo na delo v center kokoši so mnogo bolj inovativni in podjetni. Cvetko je napisal/-a: Razumljivo je torej sklepati, da mnogo lažje pride do prekomernega vnosa hrane pri ljudeh, kjer je odhodna energijska bilanca manjša. Do prekomernega vnosa pride samo pri tistih, ki se prekomirno nažirajo. Razlika je samo v tem, da so v mestih ljudje bolj obremenjeni s svojim izgledom in pazijo na težo. Napisal/-a kastaneda » 21 Mar 2020, 13:35 eldi2011 je napisal/-a: Pica se v električni pečici najlepše speče na inox plošči debeli kakšen cm. Ni ravno poceni, ker ti jo mora nekdo odrezati po dimenzijah pečice (skupinski projekt ). Tudi šamotna opeka je dobra, pa še cenejša. Napisal/-a s54mtb » 21 Mar 2020, 13:50 Imam eno in je prav neverjetna glede tega. Ampak če pa postaviš pred njo konkretnk porcijo pa vse zmaže. Pa še s slaščičaratvom se ukvarja Napisal/-a eldi2011 » 21 Mar 2020, 14:36 Ne vem kaj si motovilil, ampak tega sigurno nisem napisal jaz Napisal/-a Cvetko » 21 Mar 2020, 14:48 Proteus je napisal/-a: Pa kje ti živiš, naj ti povem, da danes ljudje hodijo v službo tudi 100km in več daleč. O sorry, nisem vedel, da hodiš tako daleč peš v službo. To pa se seveda pozna na energetski bilanci. Če k temu dodam še mešanje dreka, vidim, da si res pravi kmet. Napisal/-a VolkD » 21 Mar 2020, 15:00 Se bojim, da ne. Napisal/-a Kroko » 21 Mar 2020, 15:44 Sem po carkotovi ideji ravnokar pripravil bagete in so bile odlične.l Napisal/-a eldi2011 » 21 Mar 2020, 15:49 Slika ? A, ni bilo časa? Napisal/-a VolkD » 21 Mar 2020, 15:54 eldi2011 je napisal/-a: Slika ? A, ni bilo časa? Aaaa.... vse so mu prej požrli! Ponovi vajo! Napisal/-a Kroko » 21 Mar 2020, 15:55 Ampaj smo res prej pojedli Napisal/-a Proteus » 21 Mar 2020, 16:00 Napisal/-a kastaneda » 21 Mar 2020, 16:19 eldi2011 je napisal/-a: Ne vem kaj si motovilil, ampak tega sigurno nisem napisal jaz Sorry! Premalo sem zbrisal... Napisal/-a VolkD » 21 Mar 2020, 17:17 Proteus je napisal/-a: Pripravljajo ga tako, da bo "čim bolj življenjski". "Da vam ne bi onemogočil življenja, da vam ne bi onemogočil prihajanja na delo, da ne bi povzročil težav pri oskrbi vaših staršev oziroma ljudi, za katere morda skrbite na ozemlju druge občine." Ne da se pripraviti tega tako, da nebi bilo problemov. To pa zato, ker se ne da predvideti vseh situacij. Evo iz mojega življenja: -Sem v občini Divača. Inzulin, ki ga potrebujem imajo pa na Kozini. Tudi sicer so meni najbližje trgovine na Kozini. -Sin je uradno prijavljen v Divači. Dela v Ihanu (trenutno "od doma"). Vrnil se je s potovanja in je v samo osamitvi skupaj z dekletom, ki je bila z njim na potovanju, pri njej v Logatcu. Ampak do trgovine mora pa le iti. In tu bi lahko bila težava. In takih primerov, ki se jih ne da predvideti je še ogromno. Razen tega je že preverjanje tega nemogoče. In zakoni, ki se jih ne da izvajati so neumni, saj ne morejo zagotoviti želenega. Napisal/-a javr » 23 Mar 2020, 11:55 če komu ni do domače peke, želi pa sveži kruh z daljšo obstojnostjo, priporočam kot na priloženih slikah. Dobi se povsod (Tuš, Spar,...). Ne vem kaj mešajo vanj da je tako obstojen, kar se plesni tiče. Na "navadnem" kruhu lahko včasih že tretji dan po nakupu opaziš prve sledi plesni, ta pa lahko leži pozabljen v omari tudi 10 dni, brez najmanjšega sledu plesni. Na enem se vidi rok uporabe "18.05.20", kar je pri navadnem kruhu čista utopija. Napisal/-a VolkD » 23 Mar 2020, 12:03 javr je napisal/-a: Na enem se vidi rok uporabe "18.05.20", kar je pri navadnem kruhu čista utopija. Konzervansi pač. Sicer se da pa tudi navaden kruh posušiti in je zelo dolgo obstojen. Če je na suhem ne bo plesnel. Tako posušen kruh se da pripraviti s pomočjo opare. Narezan suh kruh zložimo na krožnik. Pripravimo si še en enak krožnik. Potem zavremo vodo, ki jo malo osolimo (zelo malo). Istočasno vzamemo ocvirke ali narezano slanino in prepražimo. Kruh oparimo z vodo, v odvisnosti koliko je kruh star, pustimo vodo dlje časa. Potem z drugim krožnikom, ki ga položimo preko prvega, kruh stisnemo in ocedimo. Vse skupaj obelimo s slanino in mastjo. Preko tega lahko posujemo na drobno narezan regrat. Odvisno kaj ima kdo rad, lahko damo tudi čebulo namesto regrata. Lahko pa tudi brez zelenjave. Napisal/-a Marholt » 23 Mar 2020, 16:36 Mi suhi kruh porabimo na takšen način. https://oblizniprste.si/slastne-sladice/sladki-zemeljni-narastek/ Napisal/-a Protoncek » 23 Mar 2020, 16:44 Pri nas pa suh kruh “kuri” (na sliki) pojesta... taki na 4 tacah in z obilo dlake... Glede plesni: poleti imamo pri nas kruh v hladilniku. Preden ga jemo ga dam za 10-15 sekund v mikrovalovko, da ni mrzel. Napisal/-a VolkD » 23 Mar 2020, 16:48 Se jima vidi, ja. Malo bi ju lahko na dieti pustili! Napisal/-a Protoncek » 23 Mar 2020, 16:54 No, leva tako debela, kot je videti na sliki ni... malo čudno leži, pa se vidi, kot da je bajsa. Ni pa suha, to priznam, ja. Ima okoli 42 kil (ter tri leta). Resda pa je za zlato prinašalko zelooo velika. Mislim, da če bi imela papirje ne bi dobila vzrejnega dovoljenja zaradi prevelike rasti. Desna bo pa aprila 1 leto stara. Sta pa kot rit in srajca... Napisal/-a VolkD » 23 Mar 2020, 17:01 Meni so bolj všeč temnejši odtenki te pasme. Ampak smo total offtopic. Napisal/-a lojzek » 24 Mar 2020, 10:38 V prilogi je bolj obširno napisan (še) en recept za enostaven, ampak zares odličen kruh z malo dela. Ponavadi ga polovica izgine direktno iz pečice v želodčke. Prvič sem ga jedel že pred to pandemijo pri kolegih- kjer sem tudi dobil recept. Sedaj smo ga pa začeli peči tudi pri nas. Poleg "običajnih" vrst kruha. Če poskusite, vam ne bo žal. Okus ima podoben lepinji... Ta "hlebček" na sliki je bil narejen malce bolj na hitro. Nastalo je namreč preveč testa, tako da ga je del takoj odšel v pečico. Ni čakal čez noč. EDIT pri nas sicer nimamo litoželezne posode, ampak povsem klasično, s pokrovko, ki gre tudi lahko v pečico. Torej ročaji posode ne smejo biti plastični. Napisal/-a VolkD » 26 Mar 2020, 12:01 Moja boljša polovica danes peče kruh. Čisto na skrivaj, da ni videla sem naredil fotografijo kako s cedilom rahlja moko. IMG_20200326_093158.jpg Me že daje lakota, pa kruh sploh še ni v pečici. Napisal/-a VolkD » 26 Mar 2020, 12:49 Vonj je božanski, IMG_20200326_113934.jpg za okus bo treba pa počakati, da se ohladi. Napisal/-a koala33 » 26 Mar 2020, 14:09 Naš kruh po receptu, ki ga je objavil @lojzek.


Sobota, 13. 12. 2014 Razstave Ljubljana Narodni muzej Slovenije – Prešernova 11.00 AD LUCEM DRUŽINSKA DELAVNICA Vas...


source: wikipedia

text: 1762 (MDCCLXII) je bilo navadno leto, ki se je po gregorijanskem koledarju začelo na petek, po 11 dni počasnejšem julijanskem koledarju pa na torek. Dogodki 9. julij - Katarina II. Velika postane ruska carica Rojstva 19. maj - Johann Gottlieb Fichte, nemški filozof († 1814) 1. november - Spencer Perceval, britanski predsednik vlade († 1812) Smrti 20. februar - Tobias Mayer, nemški astronom, matematik, kartograf, fizik (* 1723) 26. maj - Alexander Gottlieb Baumgarten, nemški filozof (* 1714) 13. julij - James Bradley, angleški astronom (* 1693) 20. avgust - Shah Waliullah, indijski islamski teolog in sufi (* 1703) 4. oktober - Ando Šoeki, japonski filozof in družbeni reformator (* 1703)


text: Svetilka za nohte 7980a - Imprim Svetilka za nohte 7980a LED svetilka namenjena za profesionalno obdelavo nohtov za uporabo v kozmetičnih salonih. Patentirana dvojna LED bela svetleča dioda oddaja svetlobo, ki je neškodljiva za oči (valovne dolžine 365nm in 405 nm). Svetilka lahko posuši vse vrste gelov, saj gre za laki hibrid, ki ima tako fotoiniciatorje kot UV LED. Senzor gibanja omogoča aktiviranje žarnice za vsako roko. Na LCD-zaslon se tudi prikazuje čas, svetilka pa se lahko napaja preko USB kabla (priložen) ali AC adapter (vključen).


text: STA: Vlada in ministrstvo nekoliko spremenila način izvajanja pripravništva v zdravstvu v času epidemije Vlada in ministrstvo nekoliko spremenila način izvajanja pripravništva v zdravstvu v času epidemije Ljubljana, 6. novembra - Vlada je na včerajšnji seji preklicala veljavnost odloka o začasnih ukrepih na področju izvajanja pripravništev v zdravstvu, danes pa je zdravstveno ministrstvo objavilo novo uredbo s spremembami. Uredba med drugim določa, da se pripravništvo izvaja, če so za to izpolnjeni vsi predpisani pogoji. Če pogoji niso izpolnjeni, se programi pripravništva prilagodijo tako, da se pripravnika pri delodajalcu kar najbolj vključi v izvajanje zdravstvenih storitev, potrebnih za obvladovanje epidemije. Če pripravništva vseeno ni mogoče izvesti, lahko za potrebe izvajanja ukrepov izvajalec zdravstvene dejavnosti, pri katerem je na kroženju, pozove na delo. Pripravniku, ki ne opravlja dela, ki bi po vsebini ustrezno programu pripravništva, se pripravništvo ustrezno podaljša.


source: fineweb

text: Kako namestiti Firefox za Windows V tem članku je opisano, kako namestite Firefox za Windows. - Če nadgrajujete s prejšnje različice Firefox, si poglejte Posodobite Firefox na najnovejšo različico. Ta članek se tiče samo operacijskega sistema Windows. Preden začnete z nameščanjem Firefoxa: - Obiščite v poljubnem brskalniku (npr. v Microsoft Internet Explorerju) Firefox stran za prenos. Stran vam se bo samodejno predlagala različico ali različice Firefoxa, ki so za vas najbolj primerne. - Kliknite na zeleno povezavo za prenos, da prenesete namestitveni program za Firefox. Odvisno od hitrosti povezave lahko prenos traja nekaj minut. Hvala vam za potrpljenje ... splačalo se vam bo, če počakate! - Začnite postopek s klikom na . - Nadaljujte nato klikom na . - Sledite nato navodilom (potrudili smo se, da je postopek za vas čim enostavnejši).Čestitamo, nameščanje Firefoxa je končano - Dvokliknite na ikono Firefox, kadar želite obiskati splet. Imate težave? Taledva članka vam bosta lahko da v pomoč: Pošljite članek naprej: http://mzl.la/KpfkvF


text: Johann Heinrich Lambert [jóhan háinrih lámbert], francosko-švicarsko-nemški matematik, fizik, astronom in filozof, * 26. avgust 1728, Mülhausen (sedaj Mulhouse, Alzacija, Francija), † 25. september 1777, Berlin, Prusija (sedaj Nemčija). Življenje in delo Lambert je bil po poreklu Francoz. Bil je sin revnega krojača, zato je bil pri izobraževanju prepuščen samemu sebi. Nanj je postal pozoren pruski kralj Friderik II. Veliki, ki je poskrbel zanj, tako da je preživel zadnje desetletje svojega življenja dokaj udobno. V matematiki je raziskoval v algebri, sferni trigonometriji in perspektivi. V svojem delu Kozmološka pisma (Kosmologischen Briefen) iz 1761 je opisal ves vidni sistem zvezd stalnic, vendar ne kot krogelni, pač pa kot ploskovni sistem, nekako tako kot kolut, ki ima premer nekajkrat večji kot je njegova debelina. Poleg tega je razširil teorijo o tirih kometov, kjer je odkril nove značilnosti stožnic. V njegovih astronomskih delih prvič naletimo na dvojne zvezde. Istega leta 1761 je, opirajoč se na Eulerjevo delo, prvi dokazal, da za racionalni x, števili e in tg x ne moreta biti racionalni. Ne moremo ju zapisati kot ulomek. S tem je pokazal, da sta posebej e in π iracionalni števili. Pokazal je tudi, da π ni niti kvadratni koren kakšnega ulomka. Leta 1770 je objavil ponovljen Wallisov izračun z verižnimi ulomki, ki se je razlikoval od 26. člena zaradi značilnosti splošnih verižnih ulomkov: in: Predpostavil je tudi, da je zelo verjetno, da e in π nista algebrski iracionalnosti. Podobno domnevo je izrekel tudi Legendre. Lambert je prvi v trigonometriji uporabljal hiperbolične funkcije. Bil je utemeljitelj fotometrije. Prvi je točno meril jakost svetlobe. V svojem delu Fotometrija ali o merjenjih in primerjanju svetlobe, barv in senc (Photometria, sive de mensura et gradibus luminis, colo rum at umbrae) iz 1760, pisanem v latinščini, je prvi jasno izluščil pojma svetilnosti (sija), ki je značilen za svetilo, in svetlosti (razsvetljenosti, osvetljenosti), značilne za osvetljeno telo. Te količine še danes uporabljamo v fotometriji. V njem je objavil svoje raziskave o odboju svetlobe. Postavil je 4 izreke o svetlosti. Znan je njegov Lambertov (kosinusni) zakon: ki pogosto velja za hrapava telesa. Svetlost difuznega izvira, ki seva, je neodvisna od smeri in izvor zgleda enako osvetljen iz različnih kotov. Njegova svetilnost pa je odvisna od kota β proti pravokotnici na ploskev. Lambertov zakon velja tudi za gostoto svetlobnega toka. Bouguer-Lambert-Beerov zakon Znan je tudi Lambert-Beerov zakon o absorpciji svetlobe v obarvanih raztopinah, po katerem je svetilnost (količina svetlobe), ki jo obarvana plast raztopine absorbira, odvisna od debeline tega sloja (Lambertov zakon) 1760 in od molarne koncentracije raztopljene obarvane snovi (Beerov zakon) 1852 kjer je I0 svetilnost pred obarvano plastjo, I svetilnost za plastjo, c molarna koncentracija, d debelina plasti, ki jo prepotuje svetloba, k molarni koeficient ekstinkcije, značilen za obarvano raztopljeno snov. Koeficient se spreminja z valovno dolžino svetlobe in je odvisen od snovi. To je absorpcijski koeficient pri zmernih koncentracijah μ, ki nastopa v Beerovem zakonu. Za del svetlobe, ki jo telo odbije, je uporabljal besedo albedo, belina. Ta se še danes uporablja v astronomiji za označevanje odbojnosti planetov. Kot priznanje za njegove zasluge so po njem imenovali enoto za svetlost lambert. Natančneje je raziskal absorpcijo nasploh in posebej absorpcijo v ozračju v odvisnosti od višine nad obzorjem. Med Sončevim in Luninim sijem je dobil razmerje 2,77 · 105. Pozneje so dobili precej večje razmerje 4,5 · 105. Leta 1761 je postavil domnevo, da zvezde v okolici Sonca sestavljajo povezan sestav in da skupine takih sestavov sestavljajo Rimsko cesto. Domneval je tudi, da najbrž obstajajo še druge, Rimski cesti podobne, tvorbe v zelo oddaljenih delih Vesolja. Pravilnost teh ugibanj so potrdili z natančnim delom kasneje William Herschel in drugi. Lambert je hotel dokazati Evklidov 5. postulat (aksiom o vzporednici). Še posebej je pomembno njegovo delo na tem področju iz 1766 Teorija vzporednih premic (Die Theorie der Parallellinien), objavljena leta 1786. Priznanja Poimenovanja Po njem se imenujeta kraterja na Luni (Lambert), na Marsu (Lambert) ter velik in temen asteroid glavnega pasu 187 Lamberta. Glej tudi absorpcijski zakon (Beer-Lambertov zakon, Beer-Lambert-Bouguerjev zakon, Beerov zakon, Bouguer-Lambert-Beerov zakon, Lambert-Beerov zakon) Lambertov kosinusni zakon Lambertov štirikotnik Lambertova projekcija Lambertova vrsta Lambertova transcendentna enačba Lambertova tričlena enačba Lambertova funkcija W Sklici Zunanje povezave Stran o Johannu Heinrichu Lambertu Univerze svetega Andreja Švicarski astronomi Švicarski fiziki Švicarski filozofi Filozofi 18. stoletja Švicarski matematiki Člani Pruske akademije znanosti Švicarski akademiki Ljudje, po katerih so poimenovali krater na Luni Ljudje, po katerih so poimenovali krater na Marsu


text: 1800. je prvo desetletje v 19. stoletju med letoma 1800 in 1809. D-01800. 1800. leta


text: Za popotnike, ki želijo doživeti Medan, bo Garuda Plaza Hotel odlična izbira. Ta hotel s 3 zvezdicami je od mesta oddaljen samo 1.0 kmKm in od letališča 4.0 kmKm, zaradi česar vsako leto pritegne ogromno turistov. Ta sodoben hotel se nahaja v bližini popularnih znamenitosti, kot so Tirtanadi vodni stolp, Velika mošeja, Palača Maimoon. V Garuda Plaza Hotel boste deležni odličnih storitev in uslug, ki bodo naredile vaše bivanje zelo prijetno. Med bivanjem v tem krasnem hotelu lahko gostje uživajo v kavarna, receptor, prostor za kajanje, nadstropje za vodilne , pralnica. Pridite v eno od 247 prijetnih sob in se za nekaj časa izognite vsakodnevnemu stresu. V nekaterih od njih so na voljo tudi dostop do interneta (brezplačen), televizija, klimatska naprava, kad, dnevni časopis. Hotel nudi veliko različnih rekreacijskih možnosti, kot so zunanji bazen, masaža, fitness center. Ne glede na namen obiska Medan, je Garuda Plaza Hotel odlična izbira.


Meni Nuxe olje res zelo paše, ampak vonja pa sploh več ne opazim, ker ga že toliko časa redno uporabljam :)


text: Teoríja števíl je običajno tista matematična disciplina, ki raziskuje značilnosti celih števil. Še splošneje, upošteva širši razred problemov, ki jih »lažje razumejo nestrokovnjaki«. Takšen pogled se je razširil, ker se v teoriji števil uporabljajo postopki, ki rešujejo več raznolikih problemov. Teorijo števil lahko naprej razdelimo na več področij glede na uporabljene postopke in vprašanja, ki jih izsleduje. Področja teorije števil Osnovna teorija števil Osnovna ali elementarna teorija števil raziskuje cela števila brez postopkov drugih matematičnih področij. Nastopajo vprašanja o deljivosti, Evklidov algoritem za izračun največjega skupnega delitelja, razcepitev celih števil na prafaktorje, raziskovanje popolnih števil in kongruence. Značilne navedbe so Fermatov mali izrek in Eulerjev izrek, ki ga razširi, kitajski izrek ostankov in zakon kvadratne obratne vrednosti. Raziskujejo se značilnosti multiplikativnih funkcij kot sta Möbiusova funkcija μ in Eulerjeva funkcija φ, celoštevilskih zaporedij kot so fakultete in Fibonaccijeva števila. Veliko vprašanj v osnovni teoriji števil je izjemno globokih in zahtevajo popolnoma nove pristope. Zgledi so: Goldbachova domneva o sodih številih kot vsoti dveh praštevil. Catalanova domneva o zaporednih celoštevilskih potencah, domneva o praštevilskih dvojčkih o neskončnem številu praštevilskih dvojčkov, Collatzeva domneva o preprosti iteraciji. Teorija diofantskih enačb se je izkazala za neodločljivo (glej Hilbertov 10. problem). Analitična teorija števil Analitična teorija števil za reševanje vprašanj o celih številih uporablja orodja iz kompleksne analize. Zgleda sta praštevilski izrek in z njim povezana Riemannova domneva. Z analitičnimi metodami so reševali tudi Waringov problem (predstavitev danega celega števila kot vsote kvadratov, kubov, itd), domnevo praštevilskih dvojčkov (iskanje neskončnega števila parov praštevil z razliko 2) in Goldbachovo domnevo (zapis sodih števil kot vsote dveh praštevil). Tudi dokazi o transcendentnosti matematičnih konstant, kot sta število π ali e, spadajo v analitično teorijo števil. Omenimo, da so se te raziskave transcendentnih števil vidno oddaljile od preprostih študij celih števil... Algebrska teorija števil Algebrska teorija števil razširi pojem števila na algebrska števila, ki so koreni polinomov z racionalnimi koeficienti. Na teh področjih nastopajo elementi, podobni celim številom, algebrska cela števila. V tem okviru znane značilnosti celih števil (na primer enolična razcepitev) nujno ne veljajo. Prednosti novih orodij kot so Galoisova teorija, kohomologija obsega, teorija razrednega obsega, reprezentacija grup in L-funkcije omogočajo ponovno vzpostavitev reda delno za ta nov razred števil. Veliko teoretičnih vprašanj teorije števil lahko najuspešneje rešimo z raziskovanjem modula p za vsa praštevila p (glej končne obsege). To se imenuje lokalizacija in vodi v konstrukcijo p-adičnih števil. To področje raziskovanja se imenuje lokalna analiza in izhaja iz algebrske teorije števil. Geometrična teorija števil Geometrična teorija števil vključuje vse oblike geometrije. Izhaja iz izreka Minkowskega o točkah rešetke v konveksnih množicah in z raziskovanji ovijanj krogle. Pojavi se tudi algebrska geometrija, še posebej teorija eliptičnih krivulj. S temi metodami so dokazali znameniti Fermatov veliki izrek. Kombinatorična teorija števil Kombinatorična teorija števil se ukvarja s problemi, ki pri opredelitvah ali rešitvah vsebujejo kombinatorične prijeme. Pomembni začetnik te veje teorije števil je Erdős. Tukaj so tipična vprašanja o pokrivnih sistemih, problemi ničelne vsote, različne zaprte množice vsot in aritmetična zaporedja celih števil. Močna orodja so algebrske in analitične metode. Verjetnostna teorija števil Verjetnostna teorija števil pri vprašanjih iz teorije števil uporablja verjetnost. Ena od osnovnih zamisli je, da so različna praštevila v nekem smislu kot neodvisne naključne spremenljivke. Ustanovitelji so Erdős, Wintner in Kac, osnovni razultat pa je med drugim Erdős-Wintnerjev izrek. Računska teorija števil Računska teorija števil raziskuje algoritme, ustrezne teoriji števil. Hitri algoritmi kot sta preskus praštevilskosti in celoštevilska razcepitev so zelo pomembni pri uporabi v tajnopisju. Zgodovina teorije števil Začetke teorije števil lahko zasledimo že v tretjem tisočletju pr. n. št. Tedaj so Sumerci in Babilonci raziskovali značilnosti deljivosti števila 60 in njegovih potenc. Ta števila so bila še posebno zanimiva, ker so tedaj računali v šestdesetiškem sistemu. Na tem še danes počiva naše merjenje kotov in časa. Pri arheoloških raziskavah so našli tablice pitagorejskih trojic, kjer so števila sestavljena iz praštevil 2, 3 in 5 (delitelji števila 60). Ohranila so se tudi vprašanja teorije števil, ki izvirajo iz Indije in Kitajske v času okoli 1000 let pr. n. št. V kulturnem krogu starih Grkov so tudi raziskovali probleme iz teorije števil. Učenci Pitagore (»pitagorejci«) so preučevali praštevila, določali razcep na prafaktorje in razvili postopke določanja največjega skupnega delitelja in najmanjšega skupnega mnogokratnika dveh števil. Prvo celovito delo o matematiki iz tistih časov je napisal Evklid. Vsebuje dokaz enoličnosti razcepa naravnih števil na prafaktorje, dokaz obstoja neskončno mnogo praštevil in pravilo, po katerem dobimo popolna števila (vsota deliteljev). Okoli leta 230 pr. n. št. je Eratosten odkril po njem imenovano metodo iskanja praštevil (Eratostenovo sito). Od Diofanta izhaja ukvarjanje z enačbami s celoštevilskimi koeficienti (diofantske enačbe). Vse do srednjega veka se je znanje starih Grkov ohranjalo v arabskem kulturnem krogu. Predvsem je treba omeniti Tabita ibn Koro (826-901). Ukvarjal se je s prijateljskimi števili (Tabitovo število) in prvi prevajal dela pomembnih grških filozofov in matematikov v arabščino. Al-Bagdadi je raziskoval Tabitove metode. Al-haitam je bil med prvimi, ki je sposkušal klasificirati vsa soda popolna števila. Prvi je tudi navedel Wilsonov izrek, da, če je p praštevilo, potem je deljivo s . Al-Farisi je podal nov dokaz za Tabitov izrek o prijateljskih številih, in pri tem uporabil nove pomembne metode v zvezi s faktorizacijo in kombinatoriko. Našel je tudi par prijateljskih števil (17.296, 18.416), ki jih običajno pripisujejo Eulerju - verjetno pa sta bili znani že pred al-Farisijem, ali pa ju je poznal že Tabit. Jazdi je našel par (9.363.584, 9.437.056). Za utemeljitelja sodobne teorije števil velja de Fermat. Raziskoval je vsote deliteljev, konstruiral praštevila, popolna in prijateljska števila. Po njem se imenujeta dva pomembna izreka, Fermatov mali in veliki izrek ter Fermatova domneva. Razvoje števil v verižne ulomke sta raziskovala Huygens in Leibniz. Pomembne prispevke teoriji števil je ustvaril Euler (posplošitev Fermatovega izreka, razvoji v verižne ulornke, popolna števila). V začetku 19. stoletja je Gauss ustvaril pomembne dosežke v teoriji števil. Vpeljal je pojem kongruence s pripadajočim računanjem, ukvarjal se je s teorijo kvadratnih ostankov in postavil osnove analitične in algebrske teorije števil. Od njega izhaja oznaka »kraljica matematike« za teorijo števil. Gauss je vpeljal oznake: Čebišov je leta 1847 objavil pomembno delo s tega področja, ki ga je v Franciji naprej razširjal Serret. Sklici Zunanje povezave Števila


text: 28. Marec 2017 - 15:30 080 28 82 Nahajate se tukajPlin CNG V mesecu decembru 2011 smo odprli prvo javno CNG polnilnico (polnilnico na stisnjen zemeljski plin), s katero Energetika Ljubljana svojo dejavnost širi na oskrbo s pogonskim gorivom za motorna vozila. Z gradnjo polnilnice CNG ob uresničujemo eno od okoljevarstvenih zahtev Evropske unije za zmanjšanje emisij trdih delcev v zraku. Promet s svojimi vplivi je 40% vir vseh prašnih delcev v ozračju, ki so zdravju škodljivi in zato zakonsko regulirani. Njihova povečana koncentracija je značilnost urbanih središč. Zato uporaba zemeljskega plina kot pogonskega goriva znižuje emisije prašnih delcev v ozračju. Lokacija: Cesta Ljubljanske brigade 1, Ljubljana polnilnica deluje 24 ur na dan, 7 dni v tednu preprost dostop za vsa vozila samopostrežni način točenja možnost plačevanja s plačilnimi karticami varnost servisa, 24-urni nadzor CNG polnilnica, cesta Ljubljanske brigade 1, Ljubljana Datoteke: CNG - zloženka [pdf | 833.75 KB] Priporočamo /pogosta-vprasanja/toplota Kdo vzdržuje toplotne postaje? Vsa vprašanja 28. 3. 2017 Spodbujanje vozil na metan s hišnimi polnilnicami, z nižjo ceno vozila 28. 3. 2017 Spremembe na linijah 24 in 13 nastopijo s 3. aprilom 27. 3. 2017 Če bi lahko, bi postavili toplarno na objeme 23. 3. 2017 Električni vlakec do nadaljnjega ne bo obratoval 22. 3. 2017 Dezinfekcija pitne vode na območju Srednjevaške in Selske ulice na Lavrici ter na Orlah 21. 3. 2017 Ob 22. marcu, svetovnem dnevu voda: Stranišče ni smetišče 17. 3. 2017 Vabljeni na dan odprtih vrat RCERO Ljubljana 12. 3. 2017 Prodaja rabljenih vozil in opreme 7. 3. 2017 Objava prostega delovnega mesta: Odgovorni projektant 6. 3. 2017 55 nagrad za 55 let daljinskega ogrevanja 1 | +


text: Prevajanje strokovnih besedil za javno upravo Ustanove v javnem sektorju morajo pri svojem delovanju slediti zakonskim obvezam. Kadar se srečajo s tujimi jeziki, so natančni prevodi bistveni za kakovostno opravljanje njihovih storitev. Pri AdriatIQi imamo strokovnjake za vsa pomembna področja, kot so pravo, politika, ekonomija in izobraževanje. Naši prevajalci so svoje storitve že opravljali za: Vlade in vladne organizacije Organe lokalne samouprave in lokalnih svetov Policijo in sodišče Ker tovrstni prevodi pogosto vključujejo osebne podatke in zaupne informacije, smo pri AdriatIQi razvili stroge varnostne postopke. Zagotavljamo popolno zaupnost, z omejenim, dokumentiranim in arhiviranim dostopom do podatkov. Vsi podatki so zaščiteni z geslom in shranjeni na našem zaščitenem spletnem strežniku.


b) k vlogi za soglasje k projektnih rešitvam in projektni dokumentaciji za spremembo namembnosti, rekonstrukciji in odstranitvi objektov:


text: STA: Odbojkarska liga narodov bo potekala v enem mehurčku Ljubljana, 26. januarja - Mednarodna odbojkarska zveza je v izjavi za javnost sporočila, da bo liga narodov, v kateri bodo prvič nastopili tudi slovenski odbojkarji, organizirana v mehurčku, je na spletni strani zapisala Odbojkarska zveza Slovenije. Format tekmovanja bo ostal enak, organizator in razpored tekem bosta znana februarja. Krovna zveza je zaradi pandemije covida-19 odpovedala lansko izvedbo lige narodov, za letošnjo pa prižgala zeleno luč in hkrati oznanila, da bo potekala po enakem formatu, a v le eni državi. Izvedba 42 turnirjev v 22 državah z 32 reprezentancami namreč v sedanjih razmerah ni mogoča. FIVB ima predvidena dva scenarija, 40-dnevni ter 34- do 36-dnevni mehurček, v katerem bodo odigrali 130 tekem. V prvem delu tekmovanja bo teh po osem na dan, v zaključnem delu s šestimi najboljšimi reprezentancami pa po dve na dan dnevno.


Better Call Saul – rojstvo drugega vesolja | The L Files Better Call Saul – rojstvo drugega vesolja 17.02.2015 • Recenzije Ko so po koncu najboljše serije na svetu, Breaking Bad, napovedali novo serijo, ki se dogaja v istem vesolju in si za centralni lik vzame pravnika barabo Saula Goodmana, sem bil skeptičen. Po eni strani sem razumel kovanje železa, dokler je vroče, a sem se po drugi strani bal prevelike pasti stereotipov, v katere se skoraj vedno ujamejo “pravniške” nadaljevanke. A Vince Gillian z ekipo rukne že v uvodu prvega dela serije Better Call Saul. Saul Goodman v “after Breaking Bad” vesolju peče cimetove rolade v obratu s hitro prehrano in se boji svoje sence. Ko sem uvod videl prvič, sploh nisem dojel, da gre za isti lik. A potem te rukne – Vince is back. In Goodman bo vsaj tako dober, kot sta bila Jesse in Walter. A je to L.A Law na drogah? Ne. Niti slučajno. To ni pravniška nadaljevanka, kot jo poznamo iz časov Boston Legal oziroma LA Law. Saul Goodman oziroma neškodljivi Jimmy McGill kot se zaenkrat glavni lik še imenuje, je sicer res pravnik, a kakšen! Proper propalica, javni branilec, ki dobiva same že vnaprej izgubljene primere. S tožilcem se pogajata kar med vrati dvorane in vrati stranišča, tako da lahko res rečemo, da gre za shitty job. Vmes Jimmy skrbi za svojega malo norega brata, skuša postrani zaslužit kak dolar in se zapleta s sumljivimi tipi. A to ni Princ z Bel Aira, temveč Jimmy naleti na bando starega znanca policije in gledalcev Breaking Bad, Tuco Salamanca. Beseda da besedo in razvije se pretep. In življenje proper propalice postane zelo zanimivo. Kaj za vraga dela Mike?! Poleg Tuca Salamance je tukaj tudi dobri stari Mike Ehrmantraut. Ki zaenkrat kaže največ potenciala za razvoj spin offa od spin offa. A ne prehitevajmo – Mike je trenutno zadovoljen uslužbenec policije v Albuquerqueju, sedi v svoji kabini in dviguje rampo na parkirišče. In ne jebe žive sile. Če nimaš listka, ne moreš parkirat. Basta. Zaenkrat sicer nima večje vloge, je pa res, da smo šele tri dele globoko in da je potrebno do konca zdefinirati glavni lik serije, ki nam še vedno meče hitre žoge in nas preseneča s svojimi vezami in poznanstvi. A ravno to je trenutno glavni užitek – Gillian nas je povabil v novo hišo in nam razkazuje prostore. Čudovito je! Potem naj začnem gledat? Za božjo voljo, da! Eno uro na teden si boste že vzeli, na sporedu je vsak ponedeljek in predvidenih je deset enournih epizod prve sezone, na IMDB pa nas dražijo že z napovedmi druge sezone. Kar pomeni, da se vam bo investicija več kot obrestovala. Kot da bi bili iz drugega vesolja... 2 komentarjev na “Better Call Saul – rojstvo drugega vesolja” ok February 18, 2015, 8:21 am In kje je recenzija? Domen Savič Post author February 18, 2015, 11:03 am Zgoraj, tam k so slikice. Pa mogoče bi si izbral en nick oziroma se podpisal z lastnim imenom. Sam predlog, ni treba upoštevat.


text: Irena Jenko O avtorju: Pravzaprav ne mara govoriti o sebi. Kdo bi si mislil! Šele nedavno mi je postalo jasno, zakaj je moja sestra ob obiskih mojstrov raje poklicala očeta, da je poleg. Samo tako, zaradi lepšega. Menda se raznim obrtnikom in dostavljavcem kar zaiskri pred očmi, ko ugotovijo, da ženska živi sama v svojem stanovanju, jaz pa sem mislila, da moja sestra pretirava. A najprej se ji je ponujal mizar, potem ji je svojega nečaka ponujal vodoinštalater, dostavljavci in monterji pa so večinoma z nepazljivostjo samo umazali steno in se hitro pobrali. Ne zaradi stene, zaradi narave svoje službe. No, tokrat sem imela opravka z obrtniki in dostavljavci jaz in nekje sredi del sem se že resno poigravala z idejo, da bi si izmislila imaginarnega fanta, s katerim bi bilo vsekakor manj dela kot z nenehnim razlaganjem, da ja, res bom živela sama in ne, to ne pomeni, da iščem fanta ali da mi mora kdo drug poiskati fanta. In groza nad grozami – dejansko hočem živeti sama. Nepojmljivo. O tej možnosti pravzaprav nihče ne razmišlja, ne zdi se jim realna in jo odpravijo precej na hitro. Z nemogočimi domislicami si pač ne gre beliti glave. Nekje sredi del sem se že resno poigravala z idejo, da bi si izmislila imaginarnega fanta, s katerim bi bilo vsekakor manj dela kot z nenehnim razlaganjem, da ja, res bom živela sama in ne, to ne pomeni, da iščem fanta. Ne, če je ženska sama v stanovanju, sta dve stvari zagotovi: ne gre je jemati resno in nujno potrebuje moškega. Nekje v zadnji tretjini prenove stanovanja lahko potegnem črto in preštejem dve vabili na kavo, tri posredništva pri parčkanju in milijon nespodobnih namigov. Okej, za eno vabilo na kavo prevzamem del krivde, imam pač predolg jezik in prehitre prste, ki me včasih spravijo v kakšno nerodno situacijo. Imaginarni fant bi vse to rešil, a ne vem, kako bi jaz rešila vprašanje njegove odsotnosti. Zanimivo je, da prav moški veljajo za tiste, ki ne znajo kuhati, pomivati, prati, likati in še marsikaj, torej bi morali prav moški veljati tudi za nesposobne samostojnega življenja, a vendar so ženske tiste, pri katerih moški rod privzdigne obrv, ko izve, da živijo čisto same. Dvomim, da gre za kakšno potrebo po tem, da bi nas zaščitili, nam priklopili televizor, zamenjali žarnico in sestavili omarico. To znam sama. Kar potrebujem, je obrtnik, ki bi bil bolje organiziran in ga ne bi čakala po ves mesec skupaj ter zaman jemala dopust. Obrtniki so resnično največji carji, vsi jih vedno čakamo in se pustimo prestavljati, kličemo jih bolj obsesivno kot najstnice kličejo svoje prijateljice, jih prosjačimo za pozornost, nazadnje pa še precej bogato nagradimo. Usluge igranja ženitnih posrednikov za samske ženske, ki živijo same, so gratis, kravžljanje živcev pa običajna kolateralna škoda. Obrtniki so resnično največji carji, vsi jih vedno čakamo in se pustimo prestavljati, kličemo jih bolj obsesivno kot najstnice kličejo svoje prijateljice, jih prosjačimo za pozornost, nazadnje pa še precej bogato nagradimo. Čeprav sem ploščice izbrala v pičli uri, vseeno avtomatično veljam za nekoga, ki brez potrebe zapleta, ker sem pač ženska. Moje izkušnje s sestavljanjem pohištva so sicer drugačne, saj sem sama ali v tandemu s sestro sestavila marsikaj in se ob tem prav zabavala, medtem ko prisotnost moškega celotno izkušnjo večinoma spremeni v neko živčno tekmo. A vseh stvari pač ne morem urediti brez strokovnjakov in tu se začne vsa zabava, zaradi katere se včasih počutim kot na začetku kakšnega cenenega nemškega porniča. Ker ne vem takoj, da baterija pomeni tudi pipo z vsemi pripadajočimi elementi, očitno potrebujem moškega skrbnika, ki bi me rešil moje bede, na to, da nobena moja izbira ni dobra, pa sem tako ali tako že navajena. Večinoma samo kimam in razumevajoče zmajujem glavo, medtem ko v resnici razmišljam o tistem ogorku v novi straniščni školjki in odtisu čevlja na kuhinjski omarici. Tudi imaginarni fant ne pomaga, če moraš delavcem za ovratnik vseeno dihati ti. Samske ženske s svojim stanovanjem so kot glasne petke na pločniku, ki jih zaslišiš že od daleč – moški zastrižejo z ušesi. A po koncu vseh popravil in ženitnih ponudb bom ostala sama v svojem stanovanju s pecljastim kozarcem v roki in v trenutku bom pozabila na vse, ki so me hoteli tako samaritansko rešiti tega grozljivega bremena samskosti. In zdelo se mi bo nadvse fino – biti v paru z ednino. Za mlade je dovolj vsak park, upokojenci hodijo spat s kokošmi, tistih vmes, ki bi se radi zabavali, pa je tako ali tako le peščica. Zveni kot miselnost, ki je ukinila nočno življenje v glavnem mestu. Ne, ne grem na morje in ne, zaradi tega mi prav nič ne manjka. Pa hvala za vse ribe. Eee, za skrb, hvala za skrb. Brez zamere, dragi njuejdževsko usmerjeni osebki, saj vas imam rada, a medtem ko izvajate svoje transcendentalne rituale, me pustite viseti ob šanku, okej?


Vsak od nas želi biti zdrav. Smo telesno učinkoviti, sprašujemo se, jemo zdravo. In vsa prehrana ni odvisna od tega, kaj jemo, ampak ko hranimo hrano. Zdrava, raznolika kuhinja zahteva veliko izdelkov. In tudi zahtevajo, da obstajajo, sveži. Ni vse sprejeto v zamrzovanje, le kratkotrajno hlajenje, veliko izdelkov pa shranimo preprosto "na suho". Potem je dobra rešitev, zahvaljujoč kateri bodo predmeti dlje časa zadržali vsa hranila, prav tako pa tudi njegov vonj, okus, barvo in teksturo, neprepustna embalaža za živila, zato preprosto vakuumsko pakiranje. Kakšna je ta način pakiranja? Slaba točka je shranjevanje živilskih izdelkov, da ne upoštevajo stika z zrakom in vlago, ki je v njem. Vlaga je ena od točk, zaradi katere se bakterije hitro razmnožujejo. Tako so zdaj odgovorni za kvarjenje hrane. Jajca, perutnina, ribe ali meso - izdelki z veliko beljakovin - se najhitreje zmanjšujejo. Zato jih je vredno hraniti z daljšo skrbnostjo. Razmisliti morate tudi o dejstvu, da surovega telesa ne bi smeli shranjevati neposredno z naslednjimi izdelki. Tu je neprepustna embalaža za živila izjemno praktična. Hrana je dlje časa zanimiva, dišeča in močna. Kako sesal v naravnih pogojih? Dandanes ni zadnja hitra metoda, ki se uporablja samo za tovarniško pakiranje živil. Preprosto opremo za hermetično pakiranje lahko na trgu najdete brez težav. Sestava ekstrahira posebno folijo (pomembno je, da jo kasneje kupite ločeno, na katero postrežejo hrano, zaprejo z varilnim strojem in nato sesajo zrak. Večina orodja so varilci in odsesavalci zraka v istem. Hermetično zapakirani izdelki ohranijo svežino do petkrat dlje kot nepakirani ali shranjeni v hladilniku.


Uradna statistika ne odraža dejanskega stanja, poudarja izvršna sekretarka ZSSS-ja Lučka Böhm, saj že 30 let nimamo pravilnika, ki bi urejal to področje. "Delavci se zdravijo, ampak to ni obravnavano kot poklicna bolezen, zato tudi delodajalec ne more odpraviti tveganj." Po nekaterih ocenah na podlagi evropske primerjalne statistike v Sloveniji v koledarskem letu umre nekaj več kot 700 ljudi, pri čemer skoraj dve tretjini zaradi poklicnega raka, a dejanski obseg poklicnih bolezni ostaja neznanka. Zlasti poklicni rak je najbolj pereča težava, saj raziskave kažejo, da je razvojna doba poklicnega raka približno 20 let od prve izpostavljenosti: "Ti ljudje potem praviloma umrejo kmalu po odhodu v pokoj, delodajalci pa potem trdijo, da ne vedo ničesar o poklicni bolezni." Böhmova je kot primer izpostavila dokaze o kancerogenosti kremenčevega prahu, ki so ostali prezrti. Imamo pa v Sloveniji že od petdesetih let prejšnjega stoletja podrobno evidenco rakavih obolenj, a korelacije z izpostavljenostjo nevarnim snovem ni. "V praksi zelo malo vemo, kakšni količini nevarnim snovem so slovenski delavci izpostavljeni. Tako te poklicne bolezni ostanejo skrite javnosti in kot take ne pritegnejo pozornosti politike, ki teh predpisov ne urejajo. 15 mrtvih v nezgodah pri delu Lani je 15 ljudi umrlo v nezgodi pri delu. Statistiko o poklicnih boleznih vodi inšpektorat za delo in delodajalec bi moral prijaviti vsak primer poklicnih bolezni, a v preteklem koledarskem letu niti en delodajalec tega ni storil. So pa invalidske komisije zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v 36 primerih navedle poklicno bolezen kot vzrok nastanka invalidnosti. Med temi je bilo največ, in sicer 12, poklicnih kožnih bolezni, sledijo jim bolezni, povzročene zaradi izpostavljanja niklju in azbestu, in alergijski rinitis. Böhmova ob tem poudarja, da imamo v Sloveniji urejeno le področje dela z azbestom, preostale poklicne bolezni pa so pometene pod preprogo. Na ZSSS-ju zato ministra za zdravje Aleša Šabedra pozivajo, da še v letošnjem letu izda pravilnik o poklicnih boleznih, ki bi ga vlade morale izdati že leta 2014, nazadnje se je izdaja zamaknila zaradi odstopa vlade Mira Cerarja. Pred zaostritvijo upokojevanja poskrbimo za zdravje Prav tako pozivajo ministra za zdravje, naj dopolni trenutno veljavni seznam poklicnih bolezni z boleznimi, ki jih povzročajo vse nevarne snovi, izpušni plini dizelskih motorjev, radon in posttravmatska stresna motnja. Pričakujejo tudi, da bo ministrstvo za zdravje določilo ljudi, ki so pristojni za to področje, in jim omogočilo delo. Pričakujejo pa tudi, da bo ministrstvo izvedlo vse naloge iz akcijskega načrta o izvajanju resolucije o nacionalnem programu varnosti in zdravja pri delu, zlasti posodobitev pravilnika o zdravstvenih pregledih delavcev, ovrednotenje sistema izvajanja medicine dela in izvedbo študije o obravnavi pacientov z bolečinami v hrbtu. Ministrico za delo Ksenijo Klampfer ob tem pozivajo, naj pred zaostritvijo upokojitvenih pogojev izvede pozitivne reforme na področju preprečevanja nezgod in poklicnega obolevanja. "Pri nas bodo ljudje lahko delali do 67. leta le, če bodo imeli delovna okolja, v katerih ne bodo trpeli zaradi poklicne bolezni." Pri tem, poudarja Böhmova, se zanašajo na izsledke spletne ankete ZSSS-ja, ki kaže, da je prav poklicno obolevanje glavni razlog pri odločanju za prostovoljno odložitev datuma upokojitve po izpolnjenih pogojih. Bodo novi evroposlanci zagrizli tudi v zdravje pri delu? Böhmova je poziv naslovila tudi na volivce pred prihajajočimi evropskimi volitvami: "Pozivamo jih, naj se evropskih volitev udeležijo in svoj glas namenijo tistim kandidatom, ki bodo v kampanji napovedali fc77 podporo spremembam zakonodaje na področju poklicnih bolezni." Böhmova je ob tem omenila predvsem določitev zavezujočih meril mejne vrednosti poklicne izpostavljenosti za najmanj 50 karcinogenov, novo direktivo o stresu, povezanem z delom, direktivo za obvladovanje bolečin v hrbtenici in nove rešitve za preprečevanje smrtnih nezgod in z delom povezanih samomorov.


Ana Šturm Dekle iz Sacramenta | Revija Ekran Ana Šturm | 15. 2. 2018. | Kritika »Edina razburljiva stvar leta 2002 je ta, da gre za palindrom,« zavzdihne naslovna junakinja filma Lady Bird (2017, Greta Gerwig), ko se z mamo vračata z ogleda kolidžev. Christine McPherson oziroma Lady Bird – ime, ki si ga je nadela sama – je vase zagledana idealistka, hkrati upornica in konformistka, ter odločna, samozavestna najstnica z rdeče pobarvanimi lasmi, ki obiskuje zadnji letnik katoliške gimnazije v Sacramentu. Samostojni režijski prvenec Grete Gerwig – kot sorežiserka je z genijem mumblecore žanra, Joejem Swanbergom, sodelovala pri filmu Nights and Weekends (2008) – je eden najboljših filmov preteklega leta, čudovito spisana mojstrovina, polna izpiljenih in nabritih dialogov, ki oživijo v interpretaciji izjemnega igralskega ansambla. Vizualna podoba, za katero je poskrbel direktor fotografije Sam Levy, je učinkovito neopazna. Lady Bird gledalca pritegne brez (pre)velikih dram; očara ga z zadržano skromnostjo in ljubeče zleze pod njegovo kožo. Skrbno premišljeni detajli gradijo prepričljiv in prepoznaven filmski univerzum. Lady Bird se odvija v teku šolskega leta 2002/2003, malo za tem, ko je režiserka tudi sama zaključila katoliško srednjo šolo v Sacramentu. Film je deloma avtobiografski, ali povedano drugače, težko si predstavljamo, da bi ga lahko ustvaril kdorkoli drug. V zgodbi lahko najdemo precej vzporednic z njenim življenjem, a se – kot sama večkrat pove – nič, kar je v filmu, ni zgodilo, hkrati pa je vse v njem res: gre za izmišljene dogodke, a poznane, doživete občutke in spomine. Leto 2002 ni tako daleč, kot se nam morda zdi, hkrati pa se je svet v tem kratkem času tudi drastično spremenil. V filmu na plutovinasti tabli v kotu učilnice opazimo napis 9/11 – Never Forget, v ozadju se večkrat pojavi omemba afganistanske vojne in priprav na iraško. Internet in mobilni telefoni le počasi vdirajo v vsakdanje življenje, njihove popolne prevlade še ni zaznati. Mladi informacije o kul in relevantnih glasbenikih dobijo z branjem revij, v modi so hlače na zvonec, muzika pa se posluša s CD-jev. »Mami,« zakliče Lady Bird in po zraku pomaha z revijo. »Samo tri dolarje stane!« »Če jo hočeš prebrati, greva lahko v knjižnico,« odvrne mama. »Ampak jaz jo hočem brati v postelji!« vztraja hči. »To počnejo bogati ljudje. In mi nismo bogati ljudje,« zgodbo odločno zaključi Marion in z nakupovalnim vozičkom zapelje proti blagajni, kjer z zaskrbljenim pogledom spremlja znesek na računu. Greta Gerwig v podobe in glasbeno podlago filma z odliko ujame zeitgeist z začetka novega milenija, v njem pa že pred velikim finančnim in gospodarskim zlomom leta 2008 sondira počasno erozijo srednjega razreda. Ena pomembnejših podstati filma Lady Bird je razredna zavest, ki v filmih ameriških avtorjev sicer ni prav pogosto izpostavljena. Družina McPherson dobesedno živi na napačni strani železniške proge, ki ločuje bogato sosesko od revnejše. Režiserka njihovo finančno stisko prepričljivo integrira v zgodbo, pomanjkanje gmotnih sredstev ima ključni vpliv na motivacije likov. Režiserka delavskemu razredu v Kaliforniji pomežikne že na začetku filma, z referenco na eno ključnih del ameriške literature, klasično mojstrovino Johna Steinbecka Sadovi jeze, po kateri je John Ford leta 1940 posnel prav tako izjemen istoimenski film. Ko se Lady Bird in Marion vračata z že omenjenega ogleda kolidžev, na poti v avtomobilu in s solzami v očeh poslušata avdio verzijo Steinbeckovega romana. Skozi očetovo figuro, ki v filmu izgubi službo in posledično pade v depresijo, se Greta Gerwig dotakne problematike starejše generacije, ki ne zmore več slediti hitremu napredku in spremembam na trgu dela. Ljudje, ki v zrelih letih na lepem ostanejo brez službe, na katero so bili navezani preteklih 30 let, izgubijo svojo identiteto; počutijo izgubljene in odvečne. Larryja v filmu večkrat vidimo, kako nekoliko zgrbančeno in nebogljeno sedi v najbolj oddaljenem kotu kadra. Njegovo (fizično) odmaknjenost podzavestno (za)čutimo kot globoko stisko. Glavno (finančno) breme tako pade na Marion, ki je zaposlena kot psihiatrična medicinska sestra. Neprestano dela v dvojni izmeni, po napornem delavniku v službi pa jo doma čaka še kup »nevidnega« dela. Prizori kuhanja, postiljanja, zlaganja perila, pomivanja posode, predvsem pa prizor, v katerem Marion sedi za mizo in na šivalnem stroju sredi noči popravlja hčerino obleko, so nekakšen hommage filmu Jeanne Dielman, 23 Quai du Commerce, 1080 Bruxelles (Chantal Akerman, 1975) in pripoznanje (tudi v filmski zgodovini) nevidnemu, odsotnemu oziroma »nepomembnemu« gospodinjskemu delu. Za razliko od trde realnosti staršev in starejšega brata, ki kljub diplomi z Berkeleyja dela kot prodajalec v lokalni trgovini, Lady Bird še vedno lahko sanja(ri) o dragem kolidžu na vzhodni obali in o življenju v razkošni hiši na pravi strani železniških tirov. Bogatim sošolkam zavida stvari, ki si jih njena družina ne more privoščiti. Greta Gerwig na ta način izpostavi ameriško potrošniško kulturo, pogoltno potrebo po vedno več, vedno večjih, boljših in (naj)novejših stvareh. Svojih likov zaradi njihovega statusa nikoli ne obsodi na manjvredno življenje, obenem pa jasno pove, da so neskončno pomembnejše in vrednejše stvari od ogromnega avtomobila in hiše. V pogovoru z voditeljem podkasta WTF With Marc Maron v smehu pripoveduje, kako jo je mama, ko je bila stara 16 let, poslala na tečaj za vaditeljico step aerobike in na tečaj za strokovno sodelavko na področju prava – za vsak slučaj, če ne bi dobila druge službe. Odmev njunega odnosa – »spomnim se, da sva se pogosto burno prepirali, ampak ne vem več, o čem točno« – je druga rdeča nit, s pomočjo katere režiserka plete zgodbo filma Lady Bird (delovni naslov scenarija je bil Mothers and Daughters). »Ali me mama sovraži?« Lady Bird vpraša očeta, ko na njen rojstni dan s cupcakeom v roki vstopi v njeno sobo. »Obe imata zelo izrazit, močan značaj,« sprijaznjeno odvrne Larry. Težaven in intenziven odnos med Christine in Marion je poln čustvenega izsiljevanja in manipulacij, kljub neprestanemu prepiranju pa tudi izjemno ljubeč. Vsaka situacija je potencialni nastavek za spor. Prepir se v sekundi lahko obrne v smeh, smeh pa v prepir. Trenutek intime ju lahko globoko poveže, a že naslednji hip vsaka na svojem bregu spet stojita v popolni bojni opravi. Njun odnos, njuna ljubezen je utelešenje kontradiktornih impulzov. Med njima vlada komunikacijski šum. Marion je stroga, a ljubeča mama, ki bi za hčerko naredila vse, a ji tega ne zna pokazati, še manj pa povedati. Lady Bird želi ustreči materinim željam, kar je zaradi nemogočih standardov težko, hkrati pa bi rada ostala zvesta sama sebi. Ena druge na tej točki v življenju preprosto ne razumeta – oziroma nista pripravljeni razumeti. Vez med njima se trga: bolj ko jo mama želi prikleniti nase, na »varno« in znano življenje manjšega mesta, bolj Lady Bird hrepeni po tem, da razpre krila in odleti iz gnezda. Lady Bird je hkrati film o odraščanju in bolečini staršev, ki morajo svoje otroke poslati v svet, čeprav – vsaj tako se zdi njim – nanj še niso pripravljeni. Osnovni konflikt je generacijski, odrasli na svet gledajo skozi »odrasla«, realistična očala: hoditi morajo v službo in poskrbeti za svoje družine. Mladi še nimajo izkušenj s tovrstno odgovornostjo, zanje je svet pregovorna ostriga, vabljivo odprta za neskončne možnosti. »Moja naloga je, da te pripravim na realni svet,« pravi šolska svetovalna delavka, ko ji Christine predstavi svoje visokoleteče načrte. »Zdi se, da je to naloga vseh,« pikro odvrne Lady Bird in svojo srečo vseeno poskusi tudi tam, kjer ji mesto ni »dodeljeno«. Na nobeno stvar ne moreš biti zares pripravljen, dokler je sam ne izkusiš. Lady Bird z malo sreče in s pomočjo druge hipoteke na hišo pristane na želenem kolidžu v New Yorku, podobno kot Greta, ki je po gimnaziji na Barnardu študirala angleško literaturo in filozofijo. Ker kasneje ni bila sprejeta na noben podiplomski program dramaturgije, se je začela ukvarjati z igro in postala integralni del mumblecore gibanja, ki je zaživelo ravno v tistem času. Najprej se je pojavila v Swanbergovem filmu LOL (2006) ter v Hannah Takes the Stairs (2007), nato pa še v filmu bratov Duplass Baghead (2008). Svojo izkušnjo z mumblecorom pogosto navaja kot prvo filmsko šolo, saj so bili zaradi nizkoproračunske narave filmov vsi zadolženi za vse. Širši javnosti se je predstavila z vlogo Florence Marr v filmu Greenberg (Noah Baumach, 2010). Kot igralka je med drugim sodelovala v filmih Damsels in Distress (Walt Whitman, 2011), Rimu z ljubeznijo (To Rome with Love, 2012, Woody Allen), pred kratkim pa je kot svobodomiselna fotografinja Abigail blestela v filmu Mika Millsa 20th Century Women (2016). Ustvarjalno pot, ki ji je prinesla opazen preboj med »velike« igralce, je nadaljevala kot protagonistka in (pomembneje) so-scenaristka filmov Frances Ha (Noah Baumbach, 2013) in Mistress America (Noah Baumbach, 2015), na katerih je pustila neizbrisen avtorski pečat. Ker odnos z Baumbachom ni zgolj profesionalen, pač pa sta par tudi v zasebnem življenju, je bil njen, čeprav ključni prispevek k omenjenima filmoma pogosto spregledan. »Ne, Noahu nisem ’pomagala’ pri scenariju, sem soavtorica tega scenarija,« je večkrat odgovarjala novinarjem. Tudi po uspehu, ki ga je doživela z Lady Bird, je bilo mogoče marsikje prebrati, da je lahko uspela le zaradi povezave z njim. Saoirse Ronan in Greta Gerwig na snemanju filma Lady Bird Tudi zaradi te izkušnje se je odločila, da bo Lady Bird režirala sama. Kot pravi, ji je pogum, da sede na režiserski stolček, dalo predvsem delo na dveh projektih. Leta 2014 je z Mio Hansen-Løve sodelovala pri filmu Eden. Mia je, podobno kot Greta na začetku kariere, igrala v dveh filmih svojega partnerja, priznanega režiserja Oliverja Assayasa. Kolegi pri reviji Cahies du Cinema, za katero je takrat pisala, je zato niso jemali resno – menili so, da je tam samo zato, ker je njegova punca. Njihov odnos se je začel spreminjati šele, ko je bila s svojim prvim filmom sprejeta na festival v Cannesu. Greto je k režiji spodbudila tudi Rebecca Miller, s katero je sodelovala pri filmu Maggie ima načrt (Maggie’s plan, 2015). Vse to jasno kaže, kako pomembno je, da kot mlad in neizkušen ustvarjalec, še bolj pa kot mlada in neizkušena ustvarjalka lahko slediš (uspešnemu) zgledu starejših kolegic. Ko je iskala sredstva za Lady Bird, je Greta na lastni koži izkusila, zakaj določene (ženske) zgodbe niso povedane, saj večina moških financerjev ni videla razloga, zakaj bi njen film posneli. Da žensko orientirane zgodbe (ki naj ne bi imele občinstva !?) niso finančno podprte – niti s strani producentov niti distributerjev, o čemer se je veliko pisalo tudi po zaključku letošnjega Sundancea – je še vedno eden ključnih problemov, s katerim se soočajo filmske ustvarjalke. Le dvema režiserkama so doslej zaupali proračun nad 100 milijonov. Prva je Patti Jenkins, ki je lani posnela film Čudežna ženska (Wonder Woman, 2017), druga pa Ava DuVernay, ki bo v letošnjem letu na platna pripeljala filmsko adaptacijo priljubljenega znanstvenofantastičnega romana Madeleine L’Engle A Wrinkle In Time (2017). Letošnje oskarjevske nominacije so bile zato prijetno presenečenje. Lady Bird je nominirana za 5 oskarjev: za najboljši film, scenarij in režijo (Greta Gerwig je tako postala šele peta ženska v zgodovini podeljevanja nagrade, ki je nominirana za najboljšo režiserko) ter za najboljšo glavno in stransko žensko vlogo. Po prvi pijani nezgodi v New Yorku Lady Bird pristane na urgenci in se prvič zares zave, da bo morala odslej sama (po)skrbeti zase. Distanca omogoči jasnejši pogled nazaj in prinese sladko-grenko spoznanje o vsem, kar je pustila za seboj. Lady Bird, Gretino ljubezensko pismo (življenju v) Sacramentu, se zaključi z genialno montažo, še eno od mnogih odlik filma, v kateri spremljamo Christine in Marion, kako se vsaka zase z avtomobilom vozita po Sacramentu: čez mostove, mimo v popoldanski svetlobi okopanih stavb in trgovin, skozi vsak poznan ovinek in zavoj. V spominjanju in spoštovanju tega, kar ju je izoblikovalo in zaznamovalo, in kar hkrati boleče pogrešata, najdeta skupni jezik.