Zgodovina Bele krajine | Art Rebel 9 Ads & Film Zgodovina Bele krajine Visit Bela krajina Pestrost zgodovine in prostora Bele krajine skozi 3D animacijo V sklopu strategije razvoja turizma Bele krajine smo za RIC Bela krajina pripravili serijo treh promocijskih animiranih videov, v katerih smo s pomočjo zgodovinskih virov kar najbolj verno predstavili in prikazali, kako so bila v preteklosti videti mesta Metlika, Semič in Črnomelj. Mesta bogate preteklosti in kulturne dediščine V tem delu Slovenije se je v zgodovini prepletalo največ zgodb in različnih etničnih skupin, kar je zaznamovalo današnjo podobo Bele krajine. Mešanica različnih kultur in navad je privedla k izjemni kulturni pestrosti, bogati mitološki dediščini in izročilu ter prijaznemu in odprtemu značaju lokalnega prebivalstva. Obogaten pristop k turistični predstavitvi mest, ki veljajo za stičišča srečevanj in sobivanj različnih jezikov, kultur in etničnih skupnosti iz preteklosti, kar kliče po digitizaciji. Zanimive informacije, doživet prikaz preteklosti in ponovno razkritje tistega, kar je zgodovina zakrila, je najlažje predstaviti v interaktivni obliki digitalizirane kulturne dediščine. Zanimivo iskanje zgodovinskih podob mest Kar se zgodovinskih ostalin starih mest in njihovih jeder tiče, danes ni ostalo veliko tistega, kar je bilo moč videti pred stoletji. Zanesli smo se lahko le na pomoč pisnih virov, slik, bakrorezov, litografij in zgodovinarjev. Tako smo uspeli poustvariti preteklo vizualno 3D podobo mest in gradov, kjer smo animirali rekonstrukcije skozi čas glede na stanje po zgodovinskih obdobjih. Za izdelavo 3D modelov objektov smo najprej izvedli 3D skeniranje, s katerim smo prišli do stopnje, imenovane oblak točk. Pri večjih objektih za to uporabljamo tudi dron in SLR fotoaparat. Oblak točk je zbirka točk v prostoru, na osnovi katerih izdelamo 3D model. Tega se nato prekrije z ustrezno teksturo, pridobljene s fotogrametrijo, in na koncu še optimizira. Podroben pogled v srednjeveško mestno jedro Pripravili smo tudi aplikacijo s 3D prikazom razvoja mesta skozi zgodovino, pri kateri si obiskovalci z uporabo drsnika ogledujejo, kako je rastlo v določenem obdobju. Poleg tega so zraven še ’interesne točke’, ki s svojo vsebino razkrijejo številne zanimivosti določenih zgradb. Celoten 3D model mesta si je s sukanjem okoli osi moč ogledati tudi iz različnih perspektiv. Razvoj starih mestnih jeder Prikaz na osnovi zgodovinskih virov Bogata izobraževalna vsebina Vizualno bogati, vsebinsko pestri in ter z animacijami in ilustracijami dopolnjeni videi RIC-u Bela Krajina predstavljajo izvrstno orodje za doseganje ciljev strategije razvoja turizma. Digitalizacija kulturne dediščine, 3D skeniranje, 3D modeli, 3D animacije, obogatena turistična izkušnja, tehnološko izboljšana turistična izkušnja, virtualno učenje, obogatena orodja za izobraževanje, inovativne tehnologije, trendi v digitalnem turizmu


source: wikipedia

text: Laminárni tók je tok snovi, pri katerem so tokovnice urejene in gladke. Pri laminarnem toku je pomembna viskoznost snovi. Zgled laminarnega toka je tok snovi po gladki cevi pri nizkih vrednostih Reynoldsovega števila (mejna vrednost 2300). Nasprotje laminarnega toka je turbulentni tok. Mehanika tekočin


The Gentle Discipline Book: How to raise co-operative, polite and helpful children: Sarah Ockwell-Smith: 9780349412412: Knjiga | Emka.si /g, ">"); input.value = result } Domov Knjige Osebna rast & zdravje Družina in zdravje Vzgoja in starševstvo The Gentle Discipline Book: How to raise co-operative, polite and helpful children The Gentle Discipline Book: How to raise co-operative, polite and helpful children Sarah Ockwell-Smith


ALI JE MED MENSTRUACIJO MOŽNO PRIČESTI, OBISKATI CERKEV? KANONI STARE IN NOVE ZAVEZE - OSEBNO ŽIVLJENJE - 2019 Vprašanje: ali je možno v času menstruacije hoditi v cerkev in sprejemati občestvo, nenehno jih prosijo duhovniki in celo med njimi obstajajo različna mnenja o tej zadevi. Zato bo bolje, če se ženska sprašuje o služabniku templja, ki ga obišče. Ali lahko v mesecu hodim v cerkev Med večino župljanov obstajajo nekatera splošno sprejeta pravila, po katerih se lahko v času tako imenovane nečistosti udeležite cerkve in molite ženskam in ne morete se dotakniti svetišč (križ, evangelij, relikvije svetnikov) in sodelovati v zakramentih. Sakramenti skupaj 7: Kesanje; Obhajilo; Zakrament zakona (poroka); Žrtvovanje; Duhovništvo (velja samo za duhovnike, ženske v njem ne sodelujejo). Prej so ženskam v času nečistosti (menstruacije, prvih 40 dni po porodu) prepovedali vstop v Božji tempelj na splošno. To je bilo posledica dejstva, da bi zaradi posebnosti oblačil na tla lahko kapljala menstrualna kri in tako oskrbovala svetišče. Danes so zaradi velike količine higienskih izdelkov takšne situacije nemogoče, zato je ženskam dovoljeno, da gredo v cerkev. Kljub temu se zdaj tradicionalno svetuje, da stoji, ko ne služite v templju, temveč v veži; če ni tam, kar je mogoče, potem tik ob vhodu. Ali je med menstruacijo možno sprejeti občestvo, vam bo povedal vaš osebni izpovednik. Za njega in bi ga morali poslušati. Tabela podrobneje prikazuje dovoljenja in prepovedi v zvezi s kritičnimi dnevi. Kaj lahko naredimo med menstruacijo Kaj je prepovedano Moliti Sodelujte v zakramentih (bodisi za občestvo, bodisi za poroko) Daj sveče Priložite ikone, relikvije, križ Vzemite blagoslov od duhovnika Vzemite prosphoro, antidor, sveto vodo Poje na pevskem zboru Potopite v sveto izvir Bodite pozorni! Prepovedano je vstopati v tempelj s krvavitveno rano, da ga ne okužimo s prelivanjem krvi. Občestvo med menstruacijo: kanoni Stare zaveze Ali je mogoče med menstruacijo sprejeti občestvo, v Stari zavezi je nedvoumno rečeno: "Ne!" V teh dneh ženska v času čiščenja sploh ni mogla vstopiti v tempelj. In to je bilo povezano ne samo s higienskimi značilnostmi, ampak tudi z duhovno komponento. Menilo se je, da je mesečno - najprej spomin na poškodovano človeško naravo, in drugič, - da je nerojen otrok"mrtvo telo", ki je tudi oskrunilo svetišče. Poleg tega je vsak, ki se je v dneh menstruacije dotaknil ženske, prav tako postal »nečist«. To je zanimivo! Tudi o Devici Mariji v Jakobovem protoevropstvu je rečeno, da je živela v templju do 12 let, potem pa je bila po zaroki poslana, da bi živela z Jožefom, da se ne bi mogel oskruniti »Gospodovega svetišča«. Nova zaveza obhajila v mesecu V Novi zavezi Jezus Kristus spremeni razumevanje čistosti in nečistosti človeka. Govori o pomembnosti duhovnosti, prisotnosti Svetega Duha in ne fizičnega stanja. Ni zavrnil krvaveče ženske, ki se ga je dotaknila, ampak, nasprotno, jo je ozdravila, hvalila jo za njeno vero. S tem je Odrešenik jasno povedal, da je pomembno le tisto, kar je v srcu človeka: njegove misli in namere, in samo nepravične misli in dejanja ga lahko oskrunjajo, in ne naravne telesne stvari. Apostol Pavel tudi pravi, da je "vse Božje stvarstvo dobro", in da v Gospodovem človeku ni nič nečistega. Vendar pa je v zvezi s tem pomenil hrano, zato je težko razumeti, ali je apostol želel povedati o hrani ali je bilo vse v zvezi z vsemi stvarmi in stvarmi, ki jih je ustvaril Bog. Čeprav je koncept obredne nečistote (naveden v Stari zavezi) odstranjen, je težko natančno ugotoviti, kako naj ženske delujejo v teh dneh. Znano je, da so zgodnji kristjani sprejeli obhajilo vsak teden in ne omenjamo izjeme za ženske s posebno boleznijo. Kljub posrednim navodilom v Novi zavezi ni jasno navedeno, ali je med menstruacijo možno sprejeti občestvo. Kaj pravi Pravilnik Pravoslavne Cerkve o občestvu med menstruacijo? V pravilniku so natančnejša navodila za občestvo med menstruacijo. Piše: "Žena, ki je v čiščenju, ne bi smela sprejeti občestva, dokler ni bila očiščena." Vendar pa je ta situacija le sklic na avtoritativna mnenja svetih očetov: Dioniza, Atanazija in Timoteja Aleksandrijskega. Zlasti v sv. Dioniziju so povedali, da je malo verjetno, da se bo pobožna ženska upala sprejeti svetišče v teh dneh. V Ruski pravoslavni cerkvi v 12. stoletju so bila pravila veliko strožja.in omejitve so bile zelo natančne. Torej, če je ženska začela menstruacijo, medtem ko je bila v templju, je morala takoj iz tega izstopiti. V nasprotnem primeru je dobila pokoro na 6-mesečno hitrost z vsakodnevnimi zemeljskimi loki (50 na dan). Ali je možno občestvo med menstruacijo: mnenje sodobnih duhovnikov Glede sodobnih duhovnikov so tu mnenja popolnoma nasprotna. Obstajajo duhovniki, ki od svojih župljanov zahtevajo, da sledijo vsem pravilom priprave na obhajilo (branje kanonov, postov itd.) In ženskam ne dovolijo, da to počnejo med svojim obdobjem. Obstajajo tisti, ki pravijo, da je glavna stvar začeti zakrament s tresenjem in resničnim kesanjem, in vse formalnosti (vključno s pripravo in telesnim stanjem) se štejejo za odvečne. Čeprav so seveda podporniki drugega vidika veliko manjši. V bistvu večina duhovnikov sledi tradicionalnemu pristoputo pomeni, da ženskam ni priporočljivo, da se v času čiščenja približajo Sveti pokal. Vendar pa sedanji duhovniki ne uporabljajo samo te dogme, ampak poskušajo najti razlago. In med mnenji, poleg skupnih razlag o higienski strani vprašanja in duhovnem, obstaja tudi ideja, da se ženske v tem obdobju cikla bolj utrujajo in manj zbirajone morejo v celoti moliti in sodelovati v liturgiji in se ne morejo pripraviti na obhajilo. Istočasno obstajajo duhovniki, ki menijo, da ženska med menstruacijo, nasprotno, potrebuje več občestva, ker je za to obdobje težko tako fizično kot čustveno. Bodite pozorni! Vprašanje, ali je možno občestvo med menstruacijo, pa tudi o vseh drugih omejitvah in dovoljenjih, mora vsaka ženska odločati le s svojim izpovednikom (ali duhovnikom cerkve, ki jo redno obiskuje). Občestvo med menstruacijo: mnenje Zahoda in Vzhoda Kar se tiče občestva med menstruacijo s svetimi očeti zahoda in vzhoda, se mnenja razlikujejo. Pogled proti zahodnim škofom - sv. Klement Rimski in Gregor Dvoeslova je takšen, da lahko ženska v takih dneh sodeluje v zakramentu, ker ta šibkost ni odvisna od njene volje, in Sveti Duh je vedno prisoten v njej. Vendar pa Gregory Dvoeslov pravi, da če se ženska sama ne upa približati obhajilu, potem jo je treba pohvaliti za svojo pobožnost. Na vzhodu ni takšnega soglasja: V starodavnem krščanskem dokumentu Didaskalia (III. St.) Se pravi, da lahko ženske vedno sprejmejo občestvo, kljub začasni slabosti. V istem obdobju sv. Dionizij Aleksandrijski pravi, da si ženska ne more upati pričeti občestva v času čiščenja. Kot primer navaja evangelijsko zgodbo o ženski s krvavitvijo, ki se je zaradi zdravljenja odločila, da se ne bo dotaknila samega Gospoda, temveč le rob njegove obleke. Malo kasneje, sv. Athanasius iz Aleksandrije, ki se prepira, ali je možno, da bi ženska sprejela občestvo med menstruacijo, piše, da tako kot vsaka oseba ni mogoče kriviti za tok sline ali sluznice iz nosu, lahko ženska mesečno preneha veljati, in gre samo za oskrbo greha. Timotej Aleksandrijski meni, da mora biti občestvo ženske odloženo, dokler se ne očisti. Patriarh Pavel iz Srbije dovoljuje ženski, da živi polno cerkveno življenje (da postavi sveče, da moli, da sodeluje v bogoslužju), vendar je po njegovem mnenju še vedno nemogoče sprejeti občestvo in se krstiti v tem obdobju. V kakšnih primerih lahko med menstruacijo kršimo obče? Dovoljeno je občestvo med menstruacijo, samo če ženska umre. Tu se zbližujejo mnenja vseh duhovnikov, ker ne morete pustiti, da človek umre brez občestva. V takih primerih je dovoljeno isto občestvo tistega, ki je jemal hrano (običajno občestvo je možno le na prazen želodec). Enako velja za porodnice v primeru nevarnosti za njihovo življenje. Patriarh Pavel Srbski je v tej točki dejal: "... v smrtonosni bolezni lahko sprejme občestvo in se krsti." Tako kljub nekaterim razlikam v mnenjih o občestvu v času menstruacije, to je ukaz, da je možno v mesecu obiskati cerkev, vendar ni priporočljivo, da sprejmemo obhajilo. Iz tega videoposnetka se boste naučili, ali lahko občudujete med svojim obdobjem. Ta video vam bo predstavil odgovor duhovnika o iskanju ženske med menstruacijo v templju. Copyright 2019 \ Glavni \ Ali je možno občestvo med menstruacijo, obiskati cerkev po pravilih starega in novega zaveta


Informacijska varnost je sestavni del digitalne preobrazbe Digitalizacija ob vseh prednostih v poslovanje podjetij vnaša tudi nove priložnosti za kibernetske kriminalce. Varnost IT-okolij je treba jemati skrajno resno. Zadnja leta se podjetja pri lastnih digitalnih preobrazbah osredotočajo predvsem ali samo na koristi za poslovanje, informacijska varnost pa je le redko tema pogovorov, čeprav žal postaja vse bolj žgoče področje. Zakaj je zanemarjanje varnosti poslovno škodljivo in lahko podjetja veliko stane, bo podrobneje predstavila septembrska konferenca IT-vizija 2018. Na njej bodo predavatelji udeležencem med drugim predstavili, kako v informacijskem okolju učinkovito prepozčnati potencialne varnostne incidente in napredne napade ter se nanje tudi ustrezno odzivati. Informacije o konferenci IT-vizija 2018 in prijave so NA TEJ SPLETNI POVEZAVI>> Kako lahko podjetja zagotovijo, da bodo varna pred včerajšnjimi in jutrišnjimi informacijskimi varnostnimi tveganji? Težko; vsak dan se pojavi na tisoče novih različic škodljivih kod, hekerji pa se vsak mesec hvalijo s »skalpom« te ali one organizacije. A podjetja se želijo in morajo (ob)varovati. To pa od njih zahteva, da se informacijske varnosti lotijo strateško in se tveganjem zoperstavijo s tehnologijo in stalnim nadzorom stanja. Samo tako lahko svojo infrastrukturo, aplikacije in zaposlene obvarujejo pred različnimi grožnjami, ki se pojavljajo vsak dan. Kibernetsko varnost je kot enega najpomembnejših vidikov zagotavljanja prihodnjega svetovnega gospodarstva poudarila tudi organizacija World Economic Forum. Za njeno zagotavljanje bodo podjetja in organizacije potrebovali predvsem ljudi z ustreznimi znanji. Žal je vrzel na tem področju iz dneva v dan očitnejša. Velikan iz sveta omrežnih rešitev in podatkovnih centrov Cisco Systems je zato že pred dvema letoma začel mednarodni program Cisco Global CyberSecurity, katerega cilj je razviti ustrezne spretnosti med deset tisoč mladimi – tako študenti kot strokovnjaki. Slovensko podjetje NIL, dolgoletni Ciscov partner, je v programu sodelovalo s strokovnimi znanji, mentorji in programsko podporo ter več kot tisoč študentom uspešno omogočilo začetek kariere na področju kibernetske varnosti. mag. Matjaž Kosem, vodja razvoja poslovanja SOC v podjetju NIL Podjetje NIL zadnja leta intenzivno dela na področju informacijske varnosti, svoje storitve pa ponuja tako doma kot po svetu. »Rešitve podjetja NIL za informacijsko varnost in obvladovanje tveganj vključujejo tehnološke rešitve, storitve in strategijo, ki kot celota zagotavljajo varnost informacijske infrastrukture in sredstev pred splošnimi in neposrednimi grožnjami. Upravljamo najnaprednejši varnostno-operativni center (SOC) v Sloveniji, naše stranke pa se vsakodnevno zanesejo tudi na širok spekter storitev za ocenjevanje varnostnih tveganj in meritve okolja, varno mobilno poslovanje, rešitve za varno poslovanje v oblaku, omrežno in aplikacijsko zaščito ter zaščito proti škodljivi programski kodi,« ukrepe, kako v sodobnem času skrbeti za informacijsko varnost, razkriva mag. Matjaž Kosem, vodja razvoja poslovanja SOC v podjetju NIL. Gradi se na trdnih temeljih V pospešeno digitaliziranem poslu in gospodarstvu imajo informacijske tehnologije zelo pomembno vlogo. Podjetja se vse bolj zanašajo na lastne podatkovne centre kot tudi na računalniške oblake ponudnikov, saj ti pomenijo temelje zagotavljanja visoke ravni storitev in dostavljanja vrednosti vse bolj zahtevnim strankam. Direktorji informatike (CIO), tehnični direktorji (CTO) in IT-oddelki so pod vse večjimi pritiski, saj morajo storitve ponujati vse hitreje in ob nižjih stroških (TCO). Tako poslovanja kot tudi razvoja in seveda varnosti pa ni brez zdravih in trdnih temeljev. Razmah storitev v oblaku ter naraščanje števila povezanih naprav in aplikacij sta prinesla izjemne pritiske na omrežja – kakovostna povezljivost je namreč glavna za dobro uporabniško izkušnjo. Tradicionalna prostrana omrežja (WAN) pa kljub letom prizadevanj ostajajo kompleksna in draga. Njihova modernizacija je nujna, a se podjetja še precej zadržano odločajo zanjo. A kmalu utegne biti drugače. Tehnologije programsko opredeljenih omrežij namreč pomembno spreminjajo težo argumentov. Tudi o teh novih omrežjih bo veliko govora na konferenci IT-vizija 2018, kjer se bodo udeleženci seznanili z izzivi, kot so centralizacija upravljanja, preglednost in vpeljava sodobnih WAN-storitev. Avtomatizacija v podatkovnih centrih je neizogibna Robert Turnšek, izkušeni IT-arhitekt v podjetju NIL Načrtovanje in vzpostavitev podatkovnih centrov sta tesno povezana (oziroma bi vsaj morala biti) z upravljanjem in vzdrževanjem. Upravljanje IT-okolij, nadgradnje programske opreme, upoštevanje popravkov in dokumentiranje sprememb so glavne komponente življenjskega cikla IT-okolja. Tipična sodobna rešitev premore celo vrsto komponent, ki so bolj ali manj prepletene, soodvisne ter se raztezajo prek dveh geografskih lokacij ali več. Da bo mera polna, se danes nobena rešitev ne more izogniti takšni ali drugačni migraciji iz starega v novo okolje. »Ko vse to vzamemo v zakup, postane avtomatizacija pravo orodje za hitrejše, bolj kontrolirano in preprostejše upravljanje podatkovnega centra. Podjetja oziroma informatiki se morajo znebiti strahu pred avtomatizacijo – ta jim bo dejansko pomagala upravljati podatkovni center učinkoviteje, čeprav IT-okolje postaja čedalje bolj kompleksno,« dodaja Robert Turnšek, izkušeni IT-arhitekt v podjetju NIL. Avtomatizirati je treba vse, kar je mogoče avtomatizirati Avtomatizacija je edina prava poteza, če želi oddelek IT ohraniti nadzor nad infrastrukturo in stroški ter uresničiti vse želje poslovnih uporabnikov. Avtomatizirati je treba prav vse, kar je v IT-okolju mogoče avtomatizirati: procese, upravljanje, nadzor in vzdrževanje. Avtomatizacija je – vsaj v očeh strokovnjakov podjetja NIL – precej več kot le namestitev dodatne programske opreme. Učinkovita avtomatizacija mora vsebovati pregled vseh poslovnih procesov in aktivnosti, njihovo optimizacijo ter – če je le možno – standardizacijo; šele zadnji korak je dejanska avtomatizacija procesov. Šele tako boste lahko resnično izkoristili vse prednosti avtomatizacije IT-okolja, kot so preprostejše in hitrejše upravljanje (ter manj napak), manjša kompleksnost, izboljšana združljivost in varnost ter hitrejše zagotavljanje storitev.


text: Pavia (italijansko: Pavia; lombardsko Pavia, latinsko: Ticinum; srednjeveška latinščina Papia) je mesto in občina v jugozahodni Lombardiji, v severni Italiji, leži 35 kilometrov južno od Milana, ob spodnjem toku reke Ticino, blizu sotočja s Padom. Ima okoli 68.000 prebivalcev. Mesto je bilo prestolnica Kraljevine Langobardov med letoma 572 do 774. Pavia je glavno mesto rodovitne province Pavia, ki je znana po kmetijskih proizvodih, vključno vinu, rižu, žitaricah in mlečnih izdelkih. Čeprav v predmestju obstajajo številni industrijski obrati, ti ne motijo mirnega vzdušja mesta. Mesto je sedež stare Univerze v Pavii (ustanovljena je bila leta 1361), ki je skupaj s IUSS (Inštitut za napredne študije Pavia), Ghislieri Collegio, Borromeo College, Nuovo College, Santa Caterina College in EDiSU, sestavlja Študijski sistem Pavia. Pavia je sedež rimokatoliškega škofa Pavie. Mesto ima številne umetniške in kulturne zaklade, med njimi več pomembnih cerkva in muzejev, najbolj znana je Certosa di Pavia Zgodovina Zgodnja zgodovina Mesto Pavia, prvotno znano kot Ticinum, je bilo občina in pomembno vojaško mesto (kastrum) že v okviru rimskega imperija. Plinij starejši je zapisal da so ga ustanovili Laevi in Marici, dve ligurski plemeni, Ptolemaj pa to pripisuje Insubrom. Rimsko mesto je najverjetneje nastalo kot majhen vojaški tabor, ki ga je konzul Publij Kornelij Scipion zgradil leta 218 pred našim štetjem in zavaroval z lesenim mostom, zgrajenim čez reko Ticinum, na poti ko je iskal Hanibala, za katerega so govorili, da je uspel vojsko prepeljati preko Alp v Italijo. Sile Rima in Kartagine so se kmalu zatem srečale in Rimljani so utrpeli prvega od mnogih porazov Hanibalove vojske, konzul sam pa je skoraj izgubil življenje. Most je bil uničen, vendar je utrjen tabor, ki je bil takrat najbolj v ospredju med rimskimi vojaškimi oporišči v Padski nižini, nekako preživel dolgo drugo punsko vojno in se postopoma razvil v mestno garnizijo. Njegov pomen se je povečal z razširitvijo rimske ceste Via Aemilia iz Ariminuma (Rimini) do reke Pad (187 pr. n. št.), ki je reko prečkala pri Placentii (Piacenza) in se tam ločila v dve veji, eno proti Mediolanumu (Milano), druga pa v Ticinum, in od tam v Laumellum, kjer se je še enkrat razdelila, ena veja v Vercellae - in od tam Eporedia in Augusta Praetoria, druga pa v Valentio in od tam v Augusta Taurinorum (Torino). Bilo je v Pavii v letu 476, ko se je vladavina Romula Avgustula (vladal 475–476), zadnjega cesarja zahodnorimskega imperija končala in se s tem končala tudi Rimska vladavina v Italiji. Romul Avgustul je bil v bistvu uzurpator cesarskega prestola; njegov oče Flavius Orest, ki je s prestola odstranil prejšnjega cesarja, Juliusa Neposa, je leta 475 postavil mladega Romula Avgustula na cesarski prestol v Raveni. Čeprav je bil cesar, je bil Romul Avgustul le trobilo svojega očeta Oresta, ki je dejansko vladal Italiji v kratkem obdobju vladavine Romula Avgustula. Deset mesecev po prevzemu oblasti, so se Orestovi vojaki pod poveljstvom enega njegovih uradnikov z imenom Odoaker, leta 476 uprli in Oresta ubili v mestu Pavia. Nemiri so zanetili požare in velik del Pavie uničili do te mere, da je kot novi kralj Italije, Odoaker odredil mestu pet letni odlog plačila davkov, tako da bi lahko financirali obnovo. Brez očeta je bil Romul Avgustul brez moči. Namesto da bi ga ubil, ga je Odoaker upokojil z 6000 solidi eno leto, preden je razglasil konec zahodnorimskega imperija in sebe postavil za novega kralja Kraljevine Italije. Odoakerjeva vladavina ni trajala dolgo, saj so leta 488 Ostrogoti, pod vodstvom kralja Teoderika napadli Italijo. Po petletnem bojevanju je Teoderik premagal Odoakerja in ga 15. marca 493 umoril na banketu ob pogajanjih o miru. Z ustanovitvijo kraljestva Ostrogotov s sedežem v severni Italiji, je Teoderik začel obsežen program izgradnje javnih zgradb. Pavia je bila med več mesti, ki jih je Teodorik odločil obnoviti in razširiti. Začel je z gradnjo velikega palačnega kompleksa, ki bo več desetletij kasneje postal rezidenca lombardskih monarhov. Teoderik je naročil tudi izgradnjo rimsko oblikovanega amfiteatra in kompleksa term, ki so bile še v 7. stoletju še vedno med nekaj delujočimi kopališči v Evropi izven vzhodnega rimskega imperija. Proti koncu Teoderikove vladavine je bil krščanski filozof Boetij, od 522 do 525 (pred njegovo usmrtitvijo zaradi izdajstva), zaprt v eni od cerkva v Pavii. V času ujetništva je Boetij v Paviji napisal svoje delo O utehi filozofije. Pavia je igrala pomembno vlogo v vojni med vzhodnim rimskim cesarstvom in Ostrogoti, ki se je začela leta 535. Vzhodno rimski general Belisarius je leta 540 premagal vodjo Ostrogotov Wittiga in Ostrogoti so izgubili večino dežel v Italiji. Pavia je bila med zadnjimi centri upora Ostrogotov, ki so nadaljevali vojno in nasprotovali vladi vzhodno rimskega cesarstva. Po kapitulaciji vodstva Ostrogotov leta 540, je več kot tisoč ljudi ostalo nastanjenih v Pavii in Veroni in predstavljalo opozicijo vzhodno rimski vladi. Odpor je bil dokončno strt leta 561. Pavia in italijanski polotok nista ostala dolgo pod oblastjo vzhodnega rimskega cesarstva, saj so leta 568 Italijo napadla nova ljudstva. To so bili Langobardi. Vodil jih je njihov kralj Alboin (vladal 560–572), ki bo postal prvi kralj Lombardije. Alboina so ujeli v severni Italiji in njegovo napredovanje se je ustavilo leta 569 pri utrjenem mestu Pavia. Pavel, diakonski zgodovinar Langobardov, opisuje več kot sto let po obleganju Ticinuma (eden redkih zapisov iz tega obdobja): »Mesto Ticinum (Pavia) je bilo v tem času pogumno, vzdržalo je obleganje več kot tri leta, medtem ko je vojska Langobardov ostala na dosegu roke na zahodni strani. Medtem je Alboin pregnal vojake, se polastil vse Toskane razen Rima in Ravene in nekaterih drugih utrjenih mest, ki so se nahajala na obali morja.« Obleganje Ticinuma se je končalo z uspehom Langobardov leta 572. Strateška lokacija Pavie in palača v njej, sta bili do 620-ih glavna prestolnica kraljestva Langobardov in glavno prebivališče za vladarjev Lombardije. Glavno mesto Lombardije Pod Langobardi so bili v Pavii zgrajeni številni samostani in cerkve, ki so jih naročili pobožni krščanski vladarji. Čeprav so bili prvi kralji arijanski kristjani, so bili zelo tolerantni do katoliške vere. Do 690-ih sta arijanska in katoliška vera sobivali v stolnici v Pavii. Lombardski kralji, kraljice in plemiči, ki so sodelovali pri gradnji cerkva in samostanov, so kazali svojo pobožnost in premoženje z ekstravagantno okrasitvijo teh struktur, ki so v mnogih primerih postale tudi njihove grobnice: primer Grimoald (vladal 662–671) je zgradili San Ambrogio v Pavii in bil tam pokopan leta 671. Perctarit (r. 661–662, 672–688) in njegov sin Cunicpert (r. 679–700) sta zgradila samostan in cerkev v Pavii. Lombardske cerkve so bile včasih poimenovane po tistih, ki so naročili gradnje, kot sta San Maria Teodota v Paviji in samostan San Michele alla Pusterla, ki je bil kraljevi samostan. Ena najbolj znanih cerkva langobardskega kralja v Paviji, je Bazilika San Pietro in Ciel d'Oro. To znamenito cerkev je naročil kralj Liutprand (vladal 712–744), da bi postala njegova grobnica. Pri gradnji San Pietro in Ciel d'Oro so bile mere, ki so jih uporabili gradbeniki, dolžina Liutprandove kraljeve noge. Prva pomembna krščanska osebnost pokopana v San Pietro v Ciel d'Oro je bil že omenjeni filozof Boetij, avtor besedila O utehi filozofije, in se nahaja v kripti stolnice. Tretji in največji grob, ki se nahaja v San Pietro v Ciel d'Oro, vsebuje ostanke svetega Avguština iz Hipona. Sv. Avguštin je bil v začetku 5. stoletja katoliški pisatelj iz rimske Severne Afrike, katerega delo, kot je Krščanski nauk je na revolucionaren način razlagal in razumel. 1. oktobra 1695 so obrtniki, ki so delali v San Pietro in Ciel d'Oro odkrili ostanke sv. Avguština, potem ko so dvignili nekaj tlakovcev. Liutprand je bil zelo predan kristjan in je bil vnet zbiratelj relikvij svetnikov. Liutprand je drago plačal, da so relikvije iz Cagliarija na Sardiniji pripeljali v Pavio. Od prvotne Liutprandove cerkve San Pietro v Ciel d'Oro, ki jo je papež Zaharija posvetil leta 743, je do danes ostalo zelo malo. Prvotna kupola apside je bila okrašena z mozaiki, ki so prvi primer mozaikov, ki so se uporabljali za okraševanje lombardskih cerkev. Langobardi so zgradili svoje cerkve v zelo romanskem slogu in najboljši primer tega je bazilika San Michele, ki je še vedno nespremenjena v Pavii. Kot prestolnica kraljestva, je Pavia v poznem 7. stoletju postala tudi ena od osrednjih lokacij prizadevanj Langobardov, da bi kovali svoje kovance. Doprsni kip langobardskega kralja na kovancih je bil simbolična gesta, ki je nakazovala kraljevo moč in nadzor nad premoženjem v Kraljevini Pavia. Mesto Pavia je igralo ključno vlogo v vojni med Kraljevino Pavia in Franki pod vodstvom Karla Velikega. Leta 773 je Karel Veliki napovedal vojno in napadel severno Italijo ter premagal vojsko Langobardov, ki jo je vodil kralj Desiderj (vladal 757–774). Od jeseni 773 do junija 774 je Karel Veliki oblegal najprej Pavio in nato Verono, zajel sedež lombardske moči in hitro strl odpor utrjenih mest. Pavia je kraj, kjer se je Lombardsko kraljestvo v Italiji končalo. Ob vstopu v Pavio se je Karel okronal za kralja dežel nekdanje Kraljevine Pavia. Severna ozemlja so postalo podkraljestvo frankovskega cesarstva, medtem ko je južni del Lombardije postal vojvodina Benevento, ki je trajala več stoletij, relativno neodvisna in samostojna. Srednjeveška zgodovina Madžari so požgali Pavio nekje med letoma 889 do 955. Pavia je ostala prestolnica italijanskega kraljestva in center kraljevskih kronanj do okrnitve cesarske oblasti v 12. stoletju. Leta 1004 je Henrik II., sveti rimski cesar, krvavo zatrl upor državljanov Pavie, ki se niso strinjali z njegovim kronanjem kot kraljem Italije. V 12. stoletju je Pavia pridobila status samoupravne občine. Pri politični delitvi med gvelfe in gibeline, kar je bilo značilno za italijanski srednji vek, je Pavia tradicionalno pripadla Gibelinom, položaj, ki je bil rival z Milanom. Znak kljubovanja cesarju Frideriku Barbarossi, ki je poskušal vnovič vplivati na dolgo speč cesarski vpliv na Italijo, je bila Lombardska zveza. Mesto je prav tako slovelo kot prostor, kjer bi imeli "dober čas" kot so pričale archipoetove znane pripombe iz 1163. V naslednjih stoletjih je bila Pavia pomembno in aktivno mesto. V skladu s Pogodbo iz Pavie, je cesar Ludvik IV. dodelil v času svojega bivanja v Italiji, status volilnega kneza Pfalza potomcem svojega brata vojvode Rudolfa. Pavia se je borila proti prevladi Milana, ko so končno leta 1359 postali vladarji tega mesta družina Visconti. Pod Viscontiji je Pavia od 1361 postala intelektualni in umetniški center s sedežem na Univerzi v Pavii, ustanovljeni okoli jedra stare šole prava, ki je pritegnila študente iz številnih držav. Moderno obdobje Bitka pri Pavii (1525) je bila prelomna za usodo mesta, saj je v tem času razkol med privrženci papeža in tistimi Svetega rimskega cesarja, ene premaknil k eni od francoskih strank (povezanih s papežem) in na tiste ki podpirajo cesarja in španskega kralja Karla V.. Tako je bila Pavia v času valoijsko-habsburške vojne, seveda na cesarskil (in španski) strani. Poraz in zajem kralja Franca I. Francoskega v bitki, je začetek obdobja španske okupacije, ki je trajala do leta 1713, do konca vojne za špansko nasledstvo. Pavii so nato do leta 1796 vladali Avstrijci, ko so jih zasedli Francozi pod Napoleonom. V avstrijskem obdobju je Univerzo zelo podpirala Marija Terezija in nadzirala kulturno bogato obdobje ob prisotnosti vodilnih znanstvenikov in humanistov, kot so bili Ugo Foscolo, Alessandro Volta, Lazzaro Spallanzani in Camillo Golgi. Leta 1815 je ponovno prišla avstrijska uprava in trajala do druge vojne za italijansko neodvisnost (1859) in združitev Italije eno leto kasneje. Glavne znamenitosti Najbolj znana znamenitost v Pavii je Certosa ali kartuzija, ustanovljena leta 1396 in se nahaja osem kilometrov severno od mesta. Drugi pomembni objekti so še: Stolnica v Pavii (Duomo di Pavia): Gradnja stolnice se je začela leta 1488; vendar sta bili z letom 1898 le fasada in kupola zaključeni v skladu s prvotnim načrtom. Osrednja kupola ima osmerokotni tloris, stoji 97 m visoko in tehta približno 20.000 ton. Ta kupola je tretja po velikosti v Italiji, za Baziliko svetega Petra in Santa Maria del Fiore v Firencah. Zraven stolnice je bil Torre Civic (obstoječi vsaj od 1330 in razširjen leta 1583, avtor Pellegrino Tibaldi): njegova porušitev 17. marca 1989 je bila tista sila, ki je vodila prizadevanja zadnjega desetletja za ohranitev Poševnega stolpa v Pisi za preprečitev podobne usode. Bazilika San Michele Maggiore: ta cerkev je izjemen primer lombardke-romanske sakralne arhitekture v Lombardiji. Nahaja se na mestu starejše lombardske cerkve, kateri pripada spodnji del zvonika. Uničena 1004, je bila obnovljena okoli konca 11. stoletja (vključno kripta, transept in kor) in končana 1155. Značilna je uporaba peščenjaka in zelo dolg transept, opremljen s fasado in svojo apsido. V cerkvi se je 1155 okronal cesar Friderik I. Barbarossa Bazilika San Pietro in Ciel d'Oro (»bazilika svetega Petra v zlatem nebu«): V tej cerkvi so pokopani sveti Avguštin, Boetij in lombardski kralj Liutprand. Gradnja se je začela v 6. stoletju. Sedanja konstrukcija je bila zgrajena leta 1132. Podobna je San Michele Maggiore, vendar z drugačno, asimetrično fasado z enim portalom, iz opeke namesto peščenjaka in v notranjosti odsotnost matronei, empore rezervirane za ženske ter najkrajšim transeptom. Omembe vreden lok hiše relikvije svetega Avguština, ki so jo leta 1362 izdelali umetniki iz Campione, in je okrašena s približno 150 kipi in reliefi. Cerkev omenja Dante Alighieri v X. canto svoje Božanske komedije. Cerkev San Francesco d'Assisi: To je pozno romanska cerkev (1238–1298) z obnovljeno gotsko fasado. Cerkev San Teodoro: Ta cerkev datira v leto 1117 in je posvečena Teodorju iz Pavie, srednjeveškemu škofu škofije Pavia je tretja manjša romanska bazilika v Pavii. Nahaja se na pobočju proti reki Ticino in so jo uporabljali ribiči. Apsida in tristopenjski tiburij kažejo učinkovito enostavnost romanske dekoracije. V notranjosti sta dve freski izdelani v ptičji perspektivi (1525), pripisani Bernardinu Lanzaniju. Obe sta izjemno natančni in razkrivata, kako se je mestno Pavia le malo spremenilo v 500 letih. Castello Visconteo: zgrajen 1360–1365 za Galeazza II. Viscontija, ki mu je velik grad služil kot zasebno bivališče in ne kot trdnjava. Pesnik Francesco Petrarca je kar nekaj časa prebival v njem, ko ga je Gian Galeazzo Visconti poklical, da prevzame odgovornost za veličastno knjižnico, v kateri je bilo okoli tisoč knjig in rokopisov, kasneje izgubljenih. Grad je sedaj sedež mestnih muzejev (Musei Civici), park pa priljubljena atrakcija za otroke. Po nepotrjenih legendah naj bi bil grad povezan s tajnim podzemnim rovom s Certoso. Cerkev Santa Maria del Carmine: cerkev je dobro ohranjen primer gotske opečne arhitekture v severni Italiji. Zgrajena na osnovi latinskega križa, je druga največja cerkev v Pavii, velikosti 80 x 40 metrov, ki obsega glavno ladjo in dve stranski. Značilna fasada ima veliko rozetno okna in sedem rogljev. Cerkev Santa Maria di Canepanova: to renesančno cerkev pripisujejo Bramanteju. Srednjeveški stolpi še vedno oblikujejo silhueto mesta. Glavni so zbrani na Piazza Leonardo da Vinci, Via Luigi Porta in Piazza Collegio Borromeo Izobraževanje Pavia je glavni italijansko mesto kolidžev, z več inštituti, univerzo in akademijami, vključno starodavno univerzo Pavia. Univerza v Pavii je med najstarejšimi univerzami v Evropi, ustanovljena leta 1361, s šolo retorike, dokumentirane že v letu 825, bi bil ta center morda lahko najstarejša proto-univerza Evrope. Osrednja stavba je širok blok, sestavljen iz dvanajstih dvorišč iz 15. do 19. stoletja. Fasada je od baročne do neoklasicistične, veliko stopnišče, aula Foscolo, aula Volta, aula Scarpa in aula Magna so neoklasicistične. Cortile degli Spiriti Magni gosti kipe nekaterih najpomembnejših znanstvenikov in diplomantov. Starodavni nagrobniki učenjakov iz 14. do 16. stoletja so zazidani v Cortile Voltiano (večina prihaja iz porušenih cerkva). Cortile delle Magnolie ima staro jamo. Cortile di Ludovico il Moro ima renesančno ložo in terakota okraske. Obe dvorišči, kot tudi dve več, so bili samostani starodavnega Ospedale di San Matteo. Orto Botanico dell'Università di Pavia je univerzitetni Botanični vrt. Na voljo je tudi univerzitetni zgodovinski muzej in naravoslovni zgodovinski muzej Pavie. Borromeo College (Ital. Almo Collegio Borromeo), ustanovitelj Carlo Borromeo leta 1561, je najstarejša šola na univerzi v Pavii v severni Italiji. Ghislieri College (Ital. Collegio Ghislieri), ustanovitelj papež Pij V. leta 1567, je drug najstarejši kolegij v Pavii in ena od najstarejših šol v Italiji in soustanovitelj IUSS. Collegio Ghislieri je 450-letna italijanska institucija, ki spodbuja univerzitetni študij na podlagi dosežkov, ki gosti približno 200 študentov (moških in žensk) z vseh fakultet državne univerze Pavie. Knjižnica ima 100.000 enot (tretja med zasebnimi knjižnicami v severni Italiji). Vsako pride leto okoli 30 novih študentov iz vseh koncev države, ki so izbrani z javnim tekmovanjem. Danes je pod visokim pokroviteljstvom predsedstva Republike Italije in je uvrščen med visoko kvalificirane institucije s strani italijanskega ministrstva za šolstvo. IUSS Pavia ali Istituto Universitario di Studi Superiori Pavia je višji učni zavod v Pavii, Italija. Ustanovili so ga leta 1997 skupaj Univerza v Pavii, Borromeo Collegio in Ghislieri Collegio, in ga je podprlo italijansko ministrstvo za šolstvo. Oblikovan je po modelu Scuola Normale Superiore di Pisa in združuje vseh pet šol v Pavia, ki tvorijo Pavia študijski sistem. Mednarodne povezave Pavia je pobratena z: Vilna, Litva Hildesheim, Nemčija Besançon, Francija Hermel, Libanon Zakintos, Grčija Pomembni ljudje Ljudje rojeni v Pavii: Lanfranc (c. 1005–1089), opat in canterburyjski nadškof Gerolamo Cardano (1501–1576), znanstvenik Benedetto Cairoli (1825–1889), dvakrat predsednik vlade Francesco Corbetta (1615–1681), kitarski virtuoz, pedagog in skladatelj Tranquillo Cremona (1837–1878), slikar Claudia Muzio (1889–1936), operna pevka Carlo M. Cipolla (1922–2000), ekonomski zgodovinar Ljudje, ki so živeli v Pavii: St. Alexander Sauli (1591–1592), škof Pavie Alessandro Volta (1745–1827), znanstvenik in izumitelj baterije Simion Bărnuţiu (1808–1864), filozof in politik Giacomo Trecourt (1812–1882), italijanski slikar Camillo Golgi (1843–1926), biolog in Nobelov nagrajenec Giovanni de Ventura (fl. 1479), zdravnik (kuga) Riccardo Pampuri (1897–1930), svetnik in zdravnik Albert Einstein (1879–1955), fizik in Nobelov nagrajenec Ugo Foscolo (1778–1827), italijanski pisatelj, revolucionarna in pesnik Dionysios Solomos (1798–1857), narodni pesnik Grčije Dante Troisi (1920–1989), pisatelj in sodnik Med slavnimi učenjaki, ki so študirali ali poučujevali na univerzi v Pavii so bili tudi: Carlo Goldoni, Gerolamo Cardano, Gerolamo Saccheri, Ugo Foscolo, Alessandro Volta, Lazzaro Spallanzani, Antonio Scarpa, Carlo Forlanini in Nobelov nagrajenec biolog Camillo Golgi. Glej tudi seznam mest v Italiji Sklici Literatura iz sklicev Arnaldi, Girolamo. Italy and Its Invaders. Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 2005. Print. Christie, Neil. The Lombards The Ancient Longobards. Cambridge, Mass.: Basil Blackwell Inc., 1995. Print. Dale, Sharon. A house divided: San Pietro in Ciel d'Oro in Pavia and the politics of Pope John XXII. Journal of Medieval History 27:1. Geary, Patrick J. Readings in Medieval History, vol. 1 Toronto: University of Toronto Press, 2010. Print. Moorhead, John. Theoderic in Italy. Oxford: Clarendon Press, 1992. Print. Paul the Deacon. History of the Lombards. Translated by William Dudley Foulke, edited by Edward Peters. Philadelphia: University of Pennsylvania Press, 2003. Web. Oct. 15, 2009. Scott, Leader. The Cathedral Builders The Story of a Great Masonic Guild. London: S, Low, Marston and Company, 1899. Print. Thompson, E. A. Romans and Barbarians The Decline of the Western Empire. Madison, Wisconsin: The University of Wisconsin Press, 1982. Print. Weinstein, Donald. Rev. of St. Augustine’s Bones: A Microhistory, by Harold Samuel Stone. The American Historical Review Vol. 108 No. 4, October 2003. Web. October 16, 2013. Wickham, Chris. Early Medieval Italy Central Power and Local Society 400 –1000. London: The Macmillan Press Ltd., 1981. Print. Druga literatura Izšla v 19. stoletju Izšla v 20. stoletju Zunanje povezave Pavia on The Campanile Project Pavia on the web Bivša glavna mesta Univerzitetna mesta v Italiji Mesta v Lombardiji


source: fineweb

text: Judovska poroka Poroka je eden glavnih mejnikov življenja Juda – po verskem prepričanju je neporočen moški ali ženska »nedopolnjena celota«. Poročna pogodba[uredi | uredi kodo] Med ženinom (Chatan) in nevesto (Kallah) je pred poroko podpisana poročna pogodba (Ketubah), ki sestoji iz pravic in dolžnosti obeh posameznikov. Izpostaviti velja, da se večina temeljnih izpolnjevanj dolžnosti nanaša na ženina. Nevesta v primeru prenehanja zakona (smrt ali ločitev) prejme denarno plačilo, mož pa je v zakonu dolžan ženi nuditi prebivališče, hrano, oblačila in kot narekuje pravilnik, tudi spolno zadovoljitev. Pravilnik ni napisan v današnjem judovskem jeziku, hebrejščini, temveč v aramejskem – jezik govorjenem med Judi za čas ko je bil Ketubah spisan. Zaradi pristnosti judovske kulture v ZDA, Veliki Britaniji in močnega priseljevanja germansko govorečega prebivalstva v Izrael, so danes v uporabi tudi angleški in tuji prevodi. Zaroka[uredi | uredi kodo] Zaroko oznani tretja oseba, ki v zameno za to prejme določeno plačilo (polovico plača ženin, polovico nevesta, ni pa pravilo). Najpogosteje delo za to naredijo profesionalni zaročni opravljalci, hebrejsko imenovani Shadcani. Čeprav so finančne dolžnosti poroke obveza staršev para, Judovska vera in pravilnik staršem ne dajeta pristojnosti da določajo ženina ali neveste svojim otrokom, ali jim lastne želje celo vsilita, kot to po tradiciji narekujejo nekatere druge kulture. Poroka[uredi | uredi kodo] Slovesnost[uredi | uredi kodo] Slovesnost lahko par izvede na tri načine: - V prisotnosti dveh prič lahko ženin nevesti podari vrednostni simbol, kar je najpogosteje prstan, katerega nevesta simbolično sprejme. V primeru da je predmet prstan, nevesta tega natakne na kazalec. - Kot podpis prej omenjene pogodbe, opravljen v priosotnosti dveh prič. - Kot telesni stik med ženinom in nevesto pred poroko. Ta naj bi predstavljal namen vzpostavitve simbolične vezi med dvema, ki vstopata v zakonsko zvezo. Rabini tovrsten način odsvetujejo in zavračajo. Prvi način je prakticiran najpogosteje. Uradni dogodek[uredi | uredi kodo] Poroka sicer poteka pod belim ogrinjalom (Chuppah). Poročna obleka ženina je navadno črn kostim, okoli ramen lahko nosi ogrnjeno belomodro pregrinjalo (Tallit), na glavi pa belo čepico. Oblek neveste je navadno bela, obraz je prekrit s tančico. Gostje na poroki predstavljajo priče dogodka, rabin pa je prisoten kot svetovalec. Med dogodkom berejo pogodbo, ki jo podpišeta ženin in nevesta. Po podelitvi prstana nevesti, ženin izreče sledeči stavek (prevedeno): »Skozi ta prstan si mi posvečena po veri Mojzesa in Izraela. Ženin in nevesta spijeta vino z istega kozarca, kar simbolizira znak vzajemnega življenja. Nato ženin s čevljem kozarec razbije, kar naj bi prikazalo sesutje jeruzalemskega templja- znak, da bodo v skupnem zakonu utegnili biti tudi težki časi.


source: CulturaX

text: Boris Pahor ima 106 let - Delo Boris Pahor ima 106 let Skrbi ga narod, poroka pa je neumnost, pravi tržaški pisatelj, ki danes jubilej praznuje s svojimi bralci in sodelavci v knjigarni Konzorcij Tudi lani so se Pahorju, takrat 105-letniku, poklonili v Konzorciju. Na fotografiji z asistentko Vero Radić. FOTO: Voranc Vogel 26.08.2019 ob 06:35 26.08.2019 ob 07:04 Življenje se tudi pri 106 letih starosti ne umiri. Vsaj Borisu Pahorju ne. Danes zjutraj se bo v prepoznavnem suknjiču in kravati (za čepico bo morda vseeno prevroče) s Tržaškega odpravil proti Ljubljani, kjer mu založba Mladinska knjiga v knjigarni Konzorcij ob 11. uri dopoldne pripravlja posebno rojstnodnevno srečanje. Pomisleki: Rogovile, aktovka in rogovileži Ob koncu tedna in že nekaj dni prej pa bi lahko ure in ure držal v roki telefon. Klicali so ga italijanski in slovenski mediji in ga spraševali o modrostih življenja. »Treba je najti smisel, strast, zanimanje ... in vse drugo pustiti ob strani,« je odgovarjal tudi za Delo. Pri tem je citiral misel grškega filozofa Heraklita: Panta rei. Vse teče. Vse je že obstajalo in vse bo obstajalo, a je nad vsem skupaj neki misterij. To je zanj skrivnost življenja. In kaj bo danes povedal zbrani množici? »Vedno grem nepripravljen. Povem, kar čutim, kar se mi tistega dne pametnega porodi. Mogoče kdo reče, da bi lahko ostal doma ... Saj bi res lahko.« Sedem metrov meri zapuščina pisatelja Borisa Pahorja, ki jo je lani podaril Nuku. FOTO: Jože Suhadolnik Lanska 105-letnica je minila v znamenju njegove knjige Brez Kocbekovega sodelovanja ne bi bilo Osvobodilne fronte (»Hočem doseči pravico zanj,« je poudarjal), letos pa Pahor pravi, da nove ne bo. Najbolj ga še vedno skrbi narodna zavest, ljubezen do naroda. »Vem, da me imajo za nacionalista, pa naj, a narod mora imeti zavest o svojem jeziku, biti, kulturi. Če ne bomo imeli narodne zavesti, bomo šli k hudiču.« Ne naveliča se ponavljati teh besed. Da nacionalnost ni nacionalizem, je povedal tudi premieru Šarcu, ko ga je lani jeseni povabil na kosilo. Ko so v Dutovljah na Krasu odprli spominsko sobo, tam je namreč napisal večino svojih najpomembnejših del, je bilo njegovo sporočilo mladim predvsem eno: naj bodo ponosni na svojo domovino Slovenijo. Pahor ob spomeniku svojega dragega prijatelja Edvarda Kocbeka v Tivoliju. Leta 2017 je Pahor dobil svoj kip v bližini. FOTO: Igor Modic Malo sladkorja in ritem knjig V Sloveniji živi 212 stoletnikov, od tega 40 moških, a samo devet jih bo letos starih 106 let. Starejših od Pahorja je le devet Slovencev. Slovenski pisatelj iz Trsta, pričevalec italijanskega fašizma, premišljevalec zgodovine in sedanjosti, »kronist, poročevalec doživetega«, kot si sam pravi, vse življenje opozarja na nevarnost totalitarizmov. Že vsaj deset let pa mu vsak konec avgusta postavljajo ista vprašanja; kakšen je njegov recept za dolgoživost? Govori o moči kraških genov, uživanju mleka in majhnih količin mesa in mastne hrane, zmernosti pri sladkorju, ljubezni do gora in vse skupaj sklene: »Dokler bo trajalo, pač bo.« A njegovemu življenju so vedno dajale ritem predvsem knjige in mu ga še: branje in pisanje. Zdaj je zelo navezan na filozofa Spinozo. Na tipkalni stroj po operaciji očesa ne tipka več, zato narekuje. Kaj pa? »Kar mi pametnega pride na misel.« Pod poletne medijske žaromete je padel z novico, da se bo pri 106 letih poročil. »Vedel sem, da me boste to vprašali. Seveda je to neumnost.« Zavajajoči naslov ga je razjezil, posebno ker je bila prizadeta njegova asistentka, ki tako lepo skrbi zanj. Izkazalo se je, da je malo tudi sam pripomogel k temu, ko je premišljeval, da bi ji nekaj malega zapustil, nekako poskrbel zanjo ... Ljudje so ga očitno narobe razumeli. In res je asistentka njegova vez s svetom. Oglasi se, pove, kdaj klicati, kje pisatelj je, kdaj ima kosilo in kdaj bo pripravljen na fotografiranje. No, tokrat ni bilo priložnosti. Zaseden je, obiske ima, morda kdaj drugič ... Morda čez leto, za 107. rojstni dan.


Pridruži se molitvi Združenih svetopisemskih družb | Svetopisemska družba Slovenije Svetopisemske družbe po svetu vsako leto 9. maja praznujejo dan molitve. To je priložnost, da se zahvalimo za vse, kar je Bog naredil prek svetovne skupnosti Združenih svetopisemskih družb od njene ustanovitve 9. maja 1946, in da iščemo njegovo vodstvo pri vseh trenutnih prizadevanjih za vsesplošno dostopnost Svetega pisma. Letos se molitev osredotoča na pandemijo koronavirusa. Na Svetopisemski družbi Slovenije smo hvaležni, da smemo biti člani te svetovne zveze. V soboto, 9. maja ob 10.00 se bomo tudi mi Bogu zahvalili za vse dobro, ki ga prejemamo po tej naši krovni organizaciji. K molitvi pa vabimo tudi vas! Molitev bo potekala prek aplikacije Zoom. Za udeležbo potrebujete povezavo in geslo, ki ga prejmete po e-pošti. Ostanimo še naprej povezani v molitvi v letu 2020, zahvaljujmo se Bogu za njegovo zvestobo in mu zaupajmo, da nas bo vodil in krepčal v teh težkih časih. MOLITVENI LETAK Molitveni nameni, za katere bomo posebej prosili ... Ljubeči Oče, zahvaljujemo se ti: za tvoje blagoslove nad našim delom v zadnjih dveh stoletjih, v dobrih in slabih časih, za tvojo zvesto ljubezen, ki nam vliva zaupanje sredi kaosa, za tvojo besedo, ki nam daje moč v težkih časih, za radodarne donatorje in podpornike, da je celotno Sveto pismo na voljo v 694 jezikih, ki jih govori 5,7 milijarde ljudi, da so bili v zadnjih petih letih dokončani svetopisemski prevodi v 270 jezikov, ki jih govori 1,7 milijarde ljudi. Vsemogočni Bog, molimo: za modrost v času, ko si prizadevamo našim narodom, cerkvam in skupnostim prinašati upanje, za bolne, razočarane, prestrašene, osamljene in obupane, za navdih pri iskanju novih, ustvarjalnih poti, preko katerih bomo lahko ljudem omogočili živi stik z Božjo besedo, za vsa prizadevanja, da bi bila tvoja beseda dostopna vsakomur, za prekipevanje ljubezni, radodarnosti in solidarnosti kot odziv na pandemijo in gospodarsko krizo, za poživitev in počivanje v tvoji prisotnosti. Dobri Oče, prosimo tudi za potrebe v Sloveniji: za dobro sodelovanje med kristjani in organizacijami različnih cerkva, za odprta srca ljudi za to dobro besedo, da Božja beseda doseže in preobraža vse Slovence, da bi se pri branju Svetega pisma srečevali z vstalim Kristusom, za duhovno rast ob Božji besedi, da bi mnogi zrasli v delavce na Božji žetvi, za medsebojno zaupanje, ko drug z drugim delimo, kaj nam govori Božja beseda, za odprta vrata, Božji blagoslov in vodstvo Svetega Duha pri vseh naših misijonskih projektih: širjenje Božje besede v digitalnih medijih (socialna omrežja, aplikacija za mobilne telefone, e-poštne kampanje, izobraževalni videi, spletne strani itn.), spodbujanje branja Svetega pisma po krščanskih skupnostih, zdravljenje osebnih stisk in notranjih ran s pomočjo Božje besede v malih skupinah po Sloveniji, prevajanje Nove zaveze v sodobni jezik in drugi prevodni projekti, snemanje avdio Stare zaveze, za odprte roke podpornikov, ki s svojimi darovi omogočajo naše delo, za vodstvo in navdih pri načrtovanju prodaje, da bi izbirali prave poti in primerne izdelke in bi Božja beseda dosegla tiste ljudi, ki so je najbolj žejni. Združene svetopisemske družbe so zveza svetopisemskih družb, ki v več kot 240 državah in teritorijih delujejo z namenom, da bi bilo Sveto pismo na voljo vsakomur. Svetopisemske družbe služijo cerkvam vseh denominacij in so aktivne na področjih prevajanja Svetega pisma, izdajanja, distribucije in pomoči pri srečevanju z Božjo besedo. Svetopisemska družba Slovenije je članica Združenih svetopisemskih družb. Naše poslanstvo je razvijanje dejavnosti v zvezi s Svetim pismom, da bi Božja beseda lahko dosegla, izzvala in preobrazila življenja vseh ljudi. Vabimo vas, da se nam s svojim delovanjem in podporo pridružite pri v tem delu. www.svetopismo.si/sodeluj


Kamin – Damijan Šinigoj 16. december, 2016 šini BlogXtreme Borut P. je nekoč rekel, da seks je ko pica – tud če je slab, je vseeno dober! Sem se na to spomnil, ko sva z reševalcem Bojanom v četrtek rinila v kamin Game Over v Čaganki. Dežja ni bilo že sto let, jama je povsem suha, v kaminu pa teče. Ampak čisto malo, tako da velja, da tud če je kamin suh, je še zmeri moker ... Ne vem sploh, koliko smo že preplezali, bo naslednji teden to Grdin pomeril, ampak tam na okoli 150 ali 160 metrov visoko smo skoraj zagotovo že. Zadnjih višinskih 30 metrov se kamin povsem spremeni in spet krepko krepko razširi, skala ni blatna pa še dokaj solidna je, tako da je napredovanje lažje kot je bilo sicer, plus voda teče toliko stran, da delaš na suhem. Kar meni ni kaj dosti pomagalo, ker sem bil že od prej moker, ko sem nižje dol varoval prijatelja in je po meni krepko kapljalo. Saj sem se pripravil, to moram povedati v svojo obrambo, sem s sabo vzel vrečo za smeti, a ker so mi ven gledale roke, sem bil kmalu moker povsod. Ko je Bojči toliko preplezal, da je bila komunikacija pri varovanju že otežena (pa, roko na srce, še ko stojiš poleg njega, je komunikacija z njim otežena), sem splezal do njega z vso kramo in ga nato varoval z nekakšne kurje poličke. Saj zelo naporno ni, ampak ko 5 ur visiš v pasu in se premikaš le na nekaj kvadratnih centimetrih, postane neprijetno. Pa še na pipo mi je enkrat vmes udarilo in je bil prav zanimiv projekt kako vodo spustiti, stoječ na majceni polički nad 160 metrskim breznom, privezan s popkovino v steno. Vmes pa še varuješ prijatelja, kakopak, ki nad tabo grize v višave ... Sva se odločila, da se nama nikamor ne mudi in da bova vse baterije za vrtalnik, ki sva jih imela s sabo, porabila do konca, pa kolikor bo trajalo, pač bo, a ko je premagal že kakšnih 15 metrov in posvetil višje, sva končno lahko videla, da bo do prve spremembe prišlo šele čez kakšnih 30 metrov, kjer voda priteka prek roba. Kaj je gor, ne vemo, tudi koliko je še do stropa, se še ne vidi, se je pa počasi naveličanost pojavila in sva kar zaključila in se v bivak v Severni rov na kofe in malico spustila. Potem pa počasi še ven in je tudi kar trajalo, da sva prigrizla 250 m višje v mrzel nočni zrak, večerjo sva si pa skuhala pa že v petku ... Ker je Bojči rana ptica, sva bila kmalu pokonci, po par kofetkih sva se pa kar v Klevevž odpeljala in še opremo oprala, da bo pripravljena na novo osvajanje kamina. Še v letošnjem letu, kakopak, ker kaj pa naj človek drugega pametnega počne med tednom?! Aja, ne, tokrat pa ni nič v globino vrgel ...


Sicilija res ponuja nekaj za vsakogar. Lepa mesta, veliko zgodovine, krasne plaže in super ljudi. V vseh štirinajstih dneh nismo imeli niti ene slabe izkušnje, uživala pa sta tudi oba otroka, tako da je vsekakor primerna tudi za družine. Prenocišca smo iskali kar sproti preko bookinga in vedno našli kaj cistega in cenovno primernega in edina stvar, ki bi jo morda spremenila, bi bila ta, da bi ostali še kakšen dodaten dan, saj je zares veliko za videti in za doživeti.


text: Pohištvo iz ratana v stanovanju - Nasveti za prenovo doma Menijo, da je kraj pletenega pohištva v državi, balkon, vendar ne znotraj obzidja mestnega stanovanja. Vendar pa se mnenje, pa tudi modni trendi v notranjosti, hitro spreminjajo in danes so številni oblikovalci cenili pohištvo iz trte ali ratana, bambusa in širili svoj obseg. Zakaj se v dnevni sobi ne more razmetavati čudovit kavč iz ratana ali fotelj, klubska mizica? Dobra elastičnost ratana vam omogoča, da ustvarite pohištvo katere koli oblike in linije, v smislu prijaznosti do okolja pa mu preprosto ni para. Danes je pohištvo iz pletenega ratana na vrhuncu mode, na vrhuncu priljubljenosti, zahvaljujoč takim lastnostim, kot so: • lahkotnost; • izvirnost in unikatnost; • milina linij in vzorcev; • poceni stroški; • vsestranskost. Poleg tega je naravna barva izdelkov človeškemu očesu bolj znana, pomirja in daje občutek udobja. Pohištvo iz ratana se odlično poda k steklu, usnju, lesu, kovini in naravnemu tekstilu. V idealnem primeru bo takšno pohištvo ustrezalo ekološkemu slogu, a recimo, da bosta isti stol in miza z ravnimi črtami ali kavč s svetlimi blazinami popolnoma dopolnjevala klasično dnevno sobo, postelja s pletenim vzglavjem in toaletno mizico iz ratana pa bo ustvarila romantično vzdušje v spalnici. Če v svojo notranjost niste pripravljeni vgraditi kavča iz ratana in raje kavč za okvir, potem je najboljša možnost lepa pletena miza, ki je lahko različnih oblik: velika, pravokotna za pisarno ali jedilnico. Tudi miza iz ratana bo zelo uspešno posodobila staro notranjost, prinesla svež pridih. Da bo vaša dnevna soba videti bolj ugledna, izberite temno rjavo pleteno pohištvo z jasnimi geometrijskimi oblikami in brezhibnim tkanjem. Za tiste, ki so pripravljeni na korenite spremembe v notranjosti in se v stanovanju odpovedo običajni postelji ali usnjeni zofi, se predlaga nakup že pripravljenega kompleta, sestavljenega iz naslanjačev in kavča. Za majhno dnevno sobo bo dovolj en fotelj ali gugalni stol in majhen kavč. Model pletenega pohištva mora biti izbran v skladu s splošnim slogom. Edina pomanjkljivost kavča iz ratana je, da ga ne morete zložiti in uporabiti kot zakonsko posteljo. Pleteno pohištvo v spalnici je zagotovilo za romantiko in popolno udobje. Nočne omarice, predalnik, toaletna mizica iz ratana, pa tudi ročno izdelano pleteno vzglavje – vse to bo spalnico zares čudovito, lahko in edinstveno. Ta spalnica je videti sveža in nova. Dodatki iz ratana Pletene svečke, stropne svetilke, nočne svetilke, vaze, skrinje, regali, police, ki so idealne za vsako notranjost, izgledajo zelo lepo in izvirno. Tudi cvetlična posoda, ki jo postavite v lončke iz ratana, bo videti novo. Nega pohištva iz ratana Morda je edini dejavnik, ki zadržuje kupca pred takim pohištvom v sobi, njegova krhkost: prasketanje, lomljive vejice. Razlog za to je suh zrak v zaprtih prostorih, zlasti v ogrevalni sezoni. Zato je pomembno, da pohištvo in predmete iz ratana držite stran od grelnih naprav in jih občasno navlažite z vlažno krpo. V nobenem primeru ne uporabljajte agresivnih abrazivnih sredstev, da ne poškodujete osnovnega sloja.


text: Tabit ibn Kora abu' l'Hasan ibn Marvan al-Sabi al'Harani, arabski astronom in matematik, * 826, Haran (antično Carrhae), Mezopotamija (sedaj Turčija), † 18. februar 901, Bagdad, (sedaj Irak). V latinščini je bil znan pod imenom Tebit. Življenje in delo Tabit je na predlog Mohameda ibn Muse ibn Šakira odšel študirat v Bagdad k Šakirovim bratom Bani Musa. Bil je na čelu skupine prevajalcev, ki je izhajala od poganskih psevdo-Sabejcev iz Harana. Arabski pisci zamenjujejo babilonske Sabejce od haranskih Sabejcev. Haranski Sabejci so spoštovali zvezde in so zaradi tega že zelo zgodaj pokazali veliko zanimanje za astronomijo in matematiko. V času muslimanske nadvlade so sprejeli ime Sabejcev, da bi se koristili s privilegiji, ki jih je dopuščal Ko'ran. V drugi polovici 13. stoletja so Mongoli uničili njihovo zadnje svetišče. Brez dvoma so jim njihove zasluge na duhovnem in znanstvenem področju pomagale, da so dobili zaščito od muslimanov. Za časa al-Mutavakilovega vladanja je njihovo mesto postalo središče filozofske in medicinske šole, ki so jo prej prenesli iz Aleksandrije v Antiohijo. Že zelo zgodaj so prevzeli velik del grške kulture in znanosti. V začetku so govorili tudi grško. Tabit in njegovi učenci so živeli v tej sredini. Deloval je v Bagdadu. Ukvarjal se je z matematiko, astronomijo, medicino in filozofijo. Njegov glavni jezik je bil sirijščina, ki je bila vzhodno aramejsko narečje iz Edese, poznal pa je dobro tudi grščino. Iz grščine je v arabščino prevedel Apolonija, Arhimeda, Evklida in Ptolemeja. Tabit je predelal zgodnjejši Hunaynov prevod Evklida. Predelal je tudi Hunaynov prevod Ptolemejevega Almagesta in prevedel Ptolemejevo Geografijo, ki je pozneje postala zelo znana. Pokrovitelja je našel v abasidskem kalifu al-Mu'tadidu (892–902) in kmalu postal njegov osebni prijatelj in gost njegovega dvora. Od njegovih izvirnih del jih je malo ohranjenih. Izdelal je teorijo o trepidaciji in oscilaciji ekvinokcijskih točk, o kateri se je v srednjem veku veliko razpravljalo. Po Koperniku je določil dolžino sideričnega leta 365d 6h 9m 12s (napaka 2s). Tabit je objavil svoja opazovanja Sonca. V matematiki je odkril enačbo za določevanje parov prijateljskih števil (glej tudi Tabitovo število). V njegovem velikem delu ga je nasledil njegov sin Sinan, njegova dva vnuka Thabit in Ibrahim ibn Sinan in njegov pravnuk abu-al-Faraj. Vsi so bili znani kot prevajalci in učenjaki. Po Tabitu je bilo največje sabejsko ime Albatani. Tabit in vnuk Ibrahim sta proučevala krivulje potrebne za izdelavo sončnih ur. Tudi Abul Vefa je napisal knjigo o geometrijskih postopkih, ki so jih potrebovali rokodelci. Glej tudi Teon II. Zunanje povezave Stran o Tabitu ibn Kori Univerze svetega Andreja Rojeni leta 826 Umrli leta 901 Arabski astronomi Arabski matematiki Arabski zdravniki


Določbe o varstvu osebnih podatkov


text: Salomonov tempelj, Jeruzalem - Podcasti zgodovine - 2022 Salomonov tempelj, Jeruzalem Jeruzalemski konflikt: zgodovina mošeje Al-Aqsa na tempeljski gori in najsvetejšega judovskega templja pred tem Kompleks Temple Mount je dom mošeje Al-Aqsa, tretje najsvetejše mesto v islamu, Zahodnega zidu, najsvetejšega mesta, kjer je dovoljeno čaščenje Judom, in islamskega svetišča Dome of the Rock. Vir velike zamere v izraelsko-palestinskem spopadu je verska ločnica med izraelskim judovskim ljudstvom in palestinskimi muslimani. Ta zamera izhaja iz dejstva, da Jeruzalem, eno najsvetejših mest v judovstvu in islamu, ostaja kost spora za spopadom. Tempeljska gora, najsvetejše mesto v judovstvu, kamor se Judje obračajo med molitvijo, je v starem mestnem jedru Jeruzalema. Kompleks Temple Mount je dom mošeje Al-Aqsa, tretje najsvetejše mesto v islamu, Zahodnega zidu, najsvetejšega mesta, kjer je dovoljeno čaščenje Judov, in Dome of the Rock, islamskega svetišča, ki je takoj prepoznavno zaradi svojo pozlačeno kupolo. Pred gradnjo mošeje Al-Aqsa in Kupole na skali pa je bil na istem mestu na Tempeljski gori velik judovski tempelj. Ta judovski sveti tempelj, imenovan Drugi tempelj, je bil najsvetejše judovsko bogoslužje, dokler ga v 70. letih n. Št. Ni uničil rimski imperij zaradi kazni za judovski upor. Drugi tempelj je bil zgrajen leta 516 pr. Temeljni kamen, najsvetejše mesto za Jude trenutno, se nahaja na tleh Kupole na skali. Judje pa ga ne smejo obiskati, saj se nahaja v islamskem svetišču. Zahodni zid, ki je danes najsvetejše mesto, ki ga Judje lahko častijo zaradi omejitev vstopa na tempeljsko goro, je ostanek podpornega zidu, ki ga je postavil kralj Herod v okviru širitve drugega judovskega templja. Obstajajo obsežni fizični dokazi, ki potrjujejo obstoj drugega templja na tempeljski gori. Dokazi, ki potrjujejo obstoj judovskega templja na Tempeljski gori Leta 1871 so v bližini dvorišča na templju v Jeruzalemu odkrili kamnito ploščo z vgraviranimi grškimi črkami. To kamnito ploščo je francoski arheolog Charles Simon Clermont-Ganneau označil za napis Temple Warning. Kamniti napis je opisal prepoved, ki je veljala tudi za tiste, ki niso bili judovskega naroda soreg (nizka stena), ki ločuje večje sodišče poganov in notranje sodišče. Napis traja sedem vrstic. V prevodu piše: "Nekateri tujec ne sme vstopiti v parapet in predel, ki obdaja območja templja. Kdor bo ujet [krši], bo odgovarjal za njegovo smrt. " Danes je kamen ohranjen v istanbulskem muzeju starin#8217s. Napis potrjuje obstoj templja brez sence dvoma. Delni fragment slabše izdelane različice napisa je leta 1936 odkril J. H. Iliffe, ki je bil v letih 1931–48 varuh Palestinskega arheološkega muzeja med izkopavanjem nove ceste zunaj Jeruzalemskih Lionskih vrat#8217. Napis je zdaj v Izraelskem muzeju. Na kamnu, odkritem pod jugozahodnim vogalom Tempeljske gore, je bil delno ohranjen še en starodavni napis, imenovan Napis trubajočih. Napis prikazuje dve popolni besedi in tretjo nepopolno besedo v hebrejski abecedi. Prevod dveh popolnih besed se glasi: "To Trumpeting Place ". To je bilo interpretirano kot mesto na gori, ki ga je opisal zgodovinar iz 1. stoletja Jožef Flavije, " kjer je eden od duhovnikov stal in opozoril z zvokom trobente popoldne ob pristopu in na naslednji zaključni večer, vsak sedmi dan, ki je zelo podoben tistemu, kar pravi Talmud. Različne stene in vrata, ki obkrožajo tempeljsko goro, ki jo je zgradil kralj Herod, so dokaz drugega judovskega templja. Te stene in vrata vključujejo Zahodni zid, Južni zid, Robinzonski lok in celo strukture, kot so Salomonovi hlevi, vse dokazujejo obstoj drugega judovskega templja. 25. septembra 2007 je Yuval Baruch, arheolog pri izraelski upravi za starine, objavil odkritje kamnoloma, ki je kralju Herodu morda dal kamenje za gradnjo njegovega templja na tempeljski gori. Najdeni kovanci, lončenina in železni kolnik so pokazali, da je bil datum izkopavanja približno 19 let pr. Arheolog Ehud Netzer je potrdil, da veliki obrisi kamnitih posekov dokazujejo, da je šlo za obsežen javni projekt, ki ga je delalo na stotine sužnjev. Kamen Magdala, izklesan kamniti blok, ki so ga arheologi odkrili iz starodavne sinagoge, sega v čas pred uničenjem drugega templja leta 70 n.š. Znamenit je po podrobnih rezbarijah, ki prikazujejo drugi tempelj, rezbarije, ki so nastale v tem templju, zato se domneva, da imajo izdelal umetnik, ki si je ogledal tempelj, preden ga je rimska vojska uničila. Nekateri arheologi opisujejo rezbarije kot nove, znanstveno razumevanje sinagoge, zasnovane kot svetega prostora, tudi v času, ko je tempelj še stal. Vsi zgoraj omenjeni napisi, kamnite plošče itd. Dokazujejo obstoj judovskega svetega templja na tempeljski gori, več sto let pred mošejo Al-Aqsa ali kupolo na skali ali kakršno koli islamsko prisotnost za to. zadeva. Ideja o verskem palestinskem nativizmu je napačna, ker ne upošteva zgodovinske resničnosti judovskih korenin Jeruzalema. V skladu z judovsko teologijo, povezano z dogodki, povezanimi s koncem dni, bo zgrajen tretji tempelj, kjer je nekoč stal drugi tempelj. V preteklosti je bilo narejenih več poskusov izgradnje tretjega templja, vendar niso bili uspešni, v sodobnem času pa je bilo ustanovljenih več judovskih organizacij s ciljem izgradnje templja. Izraelski Judje se nenehno pogovarjajo o izgradnji tretjega templja na tempeljski gori, ki bo nasledil prvi tempelj in drugi tempelj, in ostaja glavni predmet napetosti med muslimani in Judi v teku izraelsko -palestinskega spora. Čeprav je Jeruzalemsko mesto del Izraela od leta 1967, islamska svetišča, ki se nahajajo na tempeljski gori, upravlja jeruzalemski islamski vakuf. Poleg tega izraelska vlada trenutno varnostnim ukrepom preprečuje vstop nemuslimanov na območje. Kaj je bil Salomonov tempelj / prvi tempelj? Največji dosežek vladavine kralja Salomona je bila postavitev veličastnega templja v Jeruzalemu, ki se pogosto imenuje Salomonov tempelj ali prvi tempelj. Salomonov oče, kralj David, je že eno generacijo prej želel zgraditi velik tempelj za Boga kot stalno počivališče za Kovčeg zaveze, ki je vseboval deset zapovedi. Vendar mu je Bog to prepovedal: "Ne boš zgradil hiše za moje ime, ker si mož bitk in si prelil kri" (1. letopisov 28: 3). Nato je Salomon začel graditi GOSPODOVO hišo v Jeruzalemu na gori Moriah, kjer se je Gospod prikazal njegovemu očetu Davidu (2. letopisov 3: 1). Ta novi, stacionarni tempelj bi nadomestil prenosni tabernak, zgrajen med potepanjem po divjini. Če je Salomon vladal med letoma 970 in 930 pred našim štetjem, je začel graditi tempelj leta 966 pr. Zelo zanimivo dejstvo o gradnji templja je, da pri gradnji ni bilo hrupa. Material so pripravili, preden so ga pripeljali na gradbišče. Hiša je bila med gradnjo zgrajena iz kamna, pripravljenega v kamnolomu, med gradnjo pa v hiši ni bilo slišati ne kladiva ne sekire ne železnega orodja (1. kraljev 6: 7). Biblijski opis Salomonovega templja kaže, da je bil notranji strop dolg 180 čevljev, 90 čevljev širok in 50 čevljev visok. Najvišja točka templja, ki jo je zgradil kralj Salomon, je bila pravzaprav visoka 120 komolcev (približno 20 zgodb ali približno 207 čevljev). Prvi Kraljevi 6: 1 & ndash38 ter poglavja 7 & mdash8 opisujejo gradnjo in posvečenje Salomonovega templja. Dokler Babilonci kakih štiristo let pozneje, leta 586 pr. N. Št., Niso uničili prvega templja, so tam prevladovali žrtvovanja. Sedemdeset let kasneje je bil na istem mestu dokončan drugi tempelj in žrtve so se spet začele. V knjigi Ezra je zapisana gradnja drugega templja. V prvem stoletju je Herod močno povečal in razširil ta tempelj, ki je postal znan kot Herodov tempelj. Rimljani so ga uničili leta 70 po AD, med obleganjem Jeruzalema. Do danes je ostal le majhen del podporne stene, znan kot "stena objokovanja". Najden zid kralja Salomona - dokaz biblijske zgodbe? 3.000 let star obrambni zid je lahko arheološka podpora za biblijski odlomek o kralju Salomonu brez primere. Izraelski arheolog, ki je vodil izkopavanje, je v Jeruzalemu odkril 3000 let star obrambni zid, ki ga je verjetno zgradil kralj Salomon. Zdi se, da odkritje potrjuje biblijski odlomek, pravi. Deseto stoletje pr. stena je dolga 70 čevljev in visoka približno 6 metrov. Stoji vzdolž takratnega roba Jeruzalema-med Tempeljskim gorom, še vedno najpomembnejšo znamenitostjo Jeruzalema, in starodavnim Mestom Davidom, danes sodobno arabsko sosesko, imenovano Silwan. Kamnita pregrada je del obrambnega kompleksa, ki vključuje vrata, sosednjo stavbo in stražarski stolp, ki je bil le delno izkopan, pravi Eilat Mazar, ki je vodila izkopavanje Hebrejske univerze v Jeruzalemu. Z leti so bile konstrukcije delno porušene - njihov gradbeni material je bil pokopan za poznejše strukture - in kar je ostalo, je bilo pokopano pod ruševinami, je dejal Mazar. Prva svetopisemska knjiga kraljev - za katero velja, da je bila napisana stoletja po zadevnem obdobju - pravi, da je izraelski kralj Salomon v Jeruzalemu zgradil obrambni zid. Novo odkritje je prvi arheološki dokaz te strukture, pravi Mazar. Ali razumete svetopisemski odlomek? Starodavni artefakti, najdeni v kompleksu in okoli njega, so Mazarja kazali na deseto stoletje pr. datum. "V desetem stoletju nimamo veliko kraljev, ki bi lahko zgradili takšno strukturo, v bistvu samo David in Salomon," je dejala. Po Svetem pismu je bil kralj David, slavnega Davida in Golijata, oče kralja Salomona, ki naj bi na tempeljski gori zgradil prvi jeruzalemski tempelj. Keramika, ki so jo našli ob steni, je pripomogla k zožitvi datuma, saj je bila stopnja prefinjenosti, značilna za drugo polovico desetega stoletja pr. V bližini vhodne hiše so našli tri metre visoke (en meter visok) lončene posode, od katerih je ena s hebrejskim napisom označevala, da posoda pripada visokemu vladnemu uradniku. Figurice, značilne za deseto stoletje pr. Odkrili so tudi Jeruzalem-vključno s štirinožci in velikimi prsi, ki verjetno simbolizirajo plodnost, pa tudi ročaje za kozarce z vtisi »kralju« in različna hebrejska imena, je dejala. Artefakti lahko namigujejo na ulično življenje tega območja v svetopisemskih časih. Tu bi se stari Jeruzalemčani zbrali okrog obzidnih mestnih vrat, da bi trgovali, reševali spore prek uličnih sodnikov, se ukvarjali z obrednimi praksami in se zalagali z vodo in zalogami za izlete iz mesta, je dejal Mazar. Kako zanesljiva je Biblija? Arheolog univerze v Tel Avivu Israel Finkelstein, ki ni bil vključen v izkopavanja, se strinja, da je možno, da je zid zgradil kralj Solomon. Toda Finkelstein je opozoril, naj se preveč ne naslanja na Sveto pismo, da bi razlagal ugotovitve. (Povezana objava na spletnem dnevniku o potovanjih: "V Izraelu je Sveto pismo naš GPS.") Po njegovih besedah je poznavanje verskih ali zgodovinskih besedil, povezanih s katerim koli spletnim mestom, njihova koristnost lahko različna. "Odvisno od besedila. Vsako ima svoje značilnosti, vsakega je treba obravnavati drugače," je dejal. "Obstaja vprašanje, kdaj je bilo napisano - 300 let po dogodku ali v času dogodkov? Kakšni so njegovi cilji in ideologija? Zakaj je bilo napisano?" Mazar meni, da je naravno, da se arheologi, ki izkopavajo v Sveti deželi, posvetujejo s svetopisemskimi besedili skupaj z drugimi starodavnimi dokumenti. "Ne verjamem, da obstaja arheolog, ki bi izkopal mesto, na katerem so bila napisana besedila, ne da bi bila s temi besedili seznanjena," je dejala. Izrael napoveduje prve neposredne dokaze o templju kralja Salomona TEMPLE Mount: To je hrib v središču večine pretresov na Bližnjem vzhodu. Zdaj so arheologi prvič dejali, da so našli dokaze o templju kralja Salomona. Kupola na skali, v kompleksu, ki je muslimanom znan kot al-Haram al-Sharif (plemiško svetišče), Judom pa kot tempeljska gora, v starem mestu Jeruzalem. Slika: AFP Vir: AFP Verodostojnost poročil Stare zaveze o tem, da je kralj Solomon zgradil prvi tempelj, je že dolgo pod vprašajem. Medtem ko je ostankov drugega templja na pretek, so bili prej najdeni le negotovi namigi o prejšnji zgradbi. Biblija navaja, da je Salomonov tempelj uničil babilonski kralj Nebukadnezar II. To je datirano okoli leta 587 pr. Drugi tempelj, katerega ostanki vključujejo znameniti Jeruzalemski zid objokovanja, so Rimljani podrli okoli leta 70. Toda Times of Israel danes poroča o tajnem arheološkem izkopavanju na Tempeljski gori in je odkrilo prve artefakte, ki so dokončno datirani v prvi tempelj pred#2600 leti. Časopis pravi, da je bilo izkopavanje opravljeno z dovoljenjem islamske organizacije, ki upravlja Kupolo skale iz 7. stoletja, s katere naj bi se prerok Mohamed povzpel v nebesa. V središču je temeljni kamen in#sveto mesto, kjer je Abraham poskušal žrtvovati svojega sina Isacca v skladu z bibilkalno tradicijo in Ismaela v islamskih besedilih. Nove najdbe sestavljajo le nekaj drobcev keramike, pip in kosti. Toda izraelski arheologi so navdušeni nad njegovim verskim in političnim pomenom. Nekaj drobcev, najdenih na tempeljski gori, datiranih v obdobje prvega templja ali Salomonovega templja v Jeruzalemu. Slika: Izraelska oblast za starine Vir: Dobavljeno "To je bilo prvič, ko smo na tempeljskem gori našli artefakte iz tega obdobja in situ, je dejal vodja izraelske uprave za starine v Jeruzalemu Yuval Baruch. Kopanje je razkrilo rimske konice puščic in kovanec ter sledi prej neznane zgradbe iz obdobja zgodnjega križarja. Najpomembnejše najdbe pa so bile kakšnih 120 m jugovzhodno od kupole skale. "Ta plast je vključevala drobce keramike, označene v 8. in 7. stoletju pred našim štetjem, pa tudi živalske kosti in ožgane oljčne koščice, " dokument s podrobnostmi o odkritjih. 𠇍ozdravljenje oljk iz ogljika 14 izvira iz 6. do 8. stoletja pred našim štetjem. Ta datum potrjujejo datumi lončarstva. " Tajni in strogo varovani izkopi so bili najprej opravljeni leta 2007 in spet leta 2016 v okviru vzdrževalnih del na mošeji Al-Aqsa in Kupoli na skali, vključno s polaganjem podzemnega električnega kabla. To je bilo prvo tako organizirano arheološko izkopavanje tam od tridesetih let prejšnjega stoletja. Prej so bili edini znaki, da je bil sveti hrib zaseden celo pred drugim templjem, najdeni med ruševinami, odstranjenimi s tempeljske gore med gradnjo nove mošeje v devetdesetih letih. Obvestilo o odkritju je prišlo le nekaj tednov po tem, ko je Izrael prekinil sodelovanje z Unescom, potem ko je kulturna organizacija ZN sprejela dve resoluciji o zasedenih palestinskih ozemljih, vključno s priključenim vzhodnim Jeruzalemom. Resolucije so se nanašale na zgradbo mošeje Al -Aqsa v vzhodnem Jeruzalemu in apossovo staro mesto - tretje najsvetlejše mesto islama in aposa - brez sklicevanja na to mesto, ki ga Judje častijo tudi kot tempeljsko goro. Salomonov tempelj, Jeruzalem - zgodovina Rečeno je, da nekatere izraelske skupine načrtujejo obnovo templja. Če je odgovor pritrdilen, katera bi morala biti prva, ki jo je zgradil kralj Salomon, ali druga, ki jo je zgradil kralj Herod? Oba templja sta bila narazen nekaj sto let. Ali je izbira enega modela pred drugim izključno stvar osebnega okusa ali gre za kaj pomembnejšega? Tempelj kralja Salomona je boljša izbira in evo zakaj: Salomon je bil zgrajen v skriti obliki tristranskega moža, ki je Jakob, levitski veliki duhovnik in kralj Mesija, kot je razloženo in ponazorjeno na zgornjih povezavah. Toda v Herodovem templju (streha v obliki črke T na desni) je nemogoče najti te tri svetopisemske figure, ker so bile značilnosti, ki jih identificirajo, izbrisane ali radikalno spremenjene. In kdo bo trdil, da so ti trije za Izrael in judovstvo majhni ali nič pomembni? Pravzaprav jih lahko zanimajo tudi krščanstvo in morda celo islam. Evo zakaj bi morali imeti Salomonov tempelj prednost pred Herodovimi. Herod dvigne fundacijo Šest kock V drugem templju je bil postavljen temelj za šest komolcev, tako da so tla Hekala, svetega mesta, poravnana s tlemi svetega. Z drugimi besedami, v Salomonovem templju so bila tla svetega sveta vsaj šest komolcev višja od tal svetega kraja. Zato je moral veliki duhovnik na Yom Kippur vzpenjati rampo ali kratko stopnišče za vstop v Svetišče. Toda v Herodovem templju ni tako, ker sta bili obe nadstropji enake višine. Težava? Herod je s tem, ko je dvignil tla Svetega prostora in ga poravnal s Svetinjo nad svetinjami, za vedno postavil podobo Jakoba, ki spi v Betelu in uporablja kamen za vzglavnik, kot prikazuje grafika na desni, rampa oz. stopnišče se nanaša na Jakoba#8217 vrat, in povzdignjeno Svetišče nad svetimi njegovemu dvignjena glava. Zato je rock na katerega je bil Izak prej zavezan z Abrahamom (1. Mojzesova 22: 9) – Eben Shetiyah, the Temeljni kamen – ustreza Jakobovemu kamnu za blazino ' v Betelu. Toda v Herodovem templju so zaradi nove in višje temelje#160 videli le tri širine prstov skale Isaaca, majhnih nekaj centimetrov. Za omembo šestrodne fundacije Heroda glejte Judovsko enciklopedijo: http://www.jewishencyclopedia.com/view.jsp?artid=126&ampletter=T. Glej pod naslovom hekal. Za več povezav na to temo vnesite v iskalno polje Google 's: 6 komolcev temeljev. Oblika človeškega telesa spremenjena In obstaja še en velik problem: Herod ni bil samo na verandi (ulam) 100 komolcev visoko, bilo je tudi 100 komolcev široko, zaradi česar je tempelj videti kot like obrnjeno črko T če gledamo od zgoraj (glej prvo sliko na začetku tega članka). Ker je verando naredil izredno široko, se zdijo boki Temple Man#8217 s smešno široki (silhueta na desni). Salomonov tempelj je videti kot navadna človeška figura, ne pa tudi Herodov. Prav tako ima Herodov mož#8217 brez vratu ker je nova višja podlaga odpravila stopnišče ali rampo, ki vodi do svetega. Čeprav je Herodov tempelj, tako kot Salomonov, imel dva stebra pri vhodu na verando, je Herod v svoj tempelj dodal dva pravokotna pilastra, zaradi česar je njegov mož imel štiri noge. Na silhueti ponovno opazite, da se pet umivalnikov templja Solomon 's nanaša na pet prstov vsake roke. Toda v Herodovem templju je deset umivalnikov zamenjala ena sama soba za izpiranje, tako da je Herod z enim udarcem odrezal roke Jakobu, levitetskemu velikemu duhovniku in kralju Mesiji. Ali ne bi smeli biti zaskrbljeni zaradi shem, ki spodbujajo obnovo templja po Herodijevem načrtu? Manjka tudi Salomonovo odlično bronasto morje s svojimi veličastnimi dvanajstimi biki, nadomeščenimi z umivalnikom. In seveda, Herodov tempelj ni imel skrivnostne skrinje zaveze (izginila je stoletja prej), niti veličastnih in impozantnih deset komolcev visokih zlatih kerubinov v Svetinji nad svetinjami. Mozaični tabernakelj in Salomonov tempelj sta zasnovala nebesa, drugi tempelj pa so oblikovali profani moški, da bi obliko in vsebino dali kralju Herodu napačno zasnovane, zgrešene gradbene predstave. Dve vprašanji: Kateri od teh dveh templjev predstavlja jasnejši pogled na človeško obliko? Katera simbolizira ključne judovske figure v svetopisemski zgodovini? Zakaj imajo Judje in muslimani verske zahteve do Jeruzalema Zadeva o glavnem mestu Izraela je že dolgo vir sporov. Čeprav so##xA0 skoraj vsa tuja veleposlaništva v Izraelu , nahajajo v Tel Avivu, državi onsiders Jeruzalem , da bo njeno glavno mesto. Jeruzalem, ki je eno najstarejših mest na svetu, je bil uradno razdeljen med Izraelom in Palestino že skoraj 70 let, vendar se je v svoji več kot 5000-letni zgodovini velikokrat zamenjal za lastnika. Dvobojni zahtevki Izraela in Palestine do mesta so preplavljeni v desetletjih sporov, med katerimi so judovski naseljenci potisnili muslimanske Arabce iz njihovih domov in sredi 20. stoletja vzpostavili državo Izrael na svoji deželi. Toda trditve so vezane tudi na religije judovstva in islama, ki obe priznavata Jeruzalem kot sveto mesto. 6. decembra 2017 je predsednik Donald Trump prekinil prejšnjo zunanjo politiko ZDA in napovedal, da bodo ZDA priznale Jeruzalem kot glavno mesto Izraela, s čimer bodo dejansko potrdile izraelski nadzor nad mestom. 14. maja 2018 so ZDA preselile svoje veleposlaništvo v Jeruzalem iz Tel Aviva. Jeruzalem gledamo skozi vrata v obliki Davidove zvezde. Ameriški uradniki pravijo, da bo predsednik Donald Trump v sredo, 6. decembra, priznal Jeruzalem kot prestolnico Izraela in zadolžil State Department, naj začne večletni postopek selitve ameriškega veleposlaništva iz Tel Aviva v sveto mesto. (Zasluge: Oded Balilty/AP Photo) Judaizem, krščanstvo in islam so močno vezani na starodavno mesto, privrženci vsake od teh religij pa so v zadnjih nekaj tisoč letih nadzorovali celotno mesto ali njegov del. Leta 1000 pr.n.št.je kralj David vzpostavil judovski nadzor nad Jeruzalemom. Mesto je v naslednjih nekaj tisočletjih padlo in iz drugih rok, zlasti med križarskimi vojnami, ko so se krščanski križarji borili s konkurenčnimi krščanskimi in muslimanskimi frakcijami za nadzor mesta. Med letoma 1517 in 1917 je mesto vodil Osmanski imperij, katerega uradna vera je bil islam. Jeruzalem je vidno v hebrejski Bibliji. V judovski tradiciji je to kraj, kjer je Abraham, prvi judovski patriarh, pred tisočletji skoraj skoraj žrtvoval svojega sina Izaka. Kasneje je Abrahamov vnuk Jakob (ki si je dal ime "Israel ") izvedel, da je Jeruzalem " mesto, ki ga bo Gospod, vaš Bog, izbral med vsemi vašimi rodovi, kot kraj, ki je ustanovljen v njegovem imenu, " po knjigi Ponovljeni zakon. Verski judovski moški, ki molijo ob zahodnem zidu, judaizmu in najsvetejšem mestu pred soboto, 2005. (Zasluge: Peter Macdiarmid/Getty Images) Jeruzalem je bil v hebrejski Bibliji glavno mesto izraelskega kralja Davida, pa tudi mesto, kjer je Davidov sin#Salomon zgradil svoj tempelj. V svetopisemskih časih naj bi Judje, ki niso mogli romati v mesto, molili v njegovo smer. Po Koranu je bil Jeruzalem tudi zadnje mesto, ki ga je prerok Mohamed obiskal, preden se je povzpel v nebesa in se v sedmem stoletju pogovarjal z Bogom. Pred tem ga je mitsko bitje čez noč pripeljalo iz Meke v Jeruzalem. Tako to čudežno nočno potovanje kot njegovo občestvo z Bogom sta pomembna dogodka v islamu. Med nočnim potovanjem je bil Mohamed očiščen v pripravah na srečanje z Bogom. Ko je bil Bog v nebesih, je Mohamedu rekel, naj vsak dan 50 -krat izgovori salat ali obredno molitev. Mohamed pa je Boga prosil, naj zmanjša število na petkrat na dan, kar je trenutni standard muslimanske molitve. TURČIJA – 08. APRIL: Obzidje Carigrada (prva polovica 5. stoletja našega štetja) in mesto, Istanbul, Turčija. (Fotografija DeAgostini/Getty Images) Mohamed je svoje poslanstvo videl kot razširitev abrahamske tradicije judovstva in krščanstva. Zato je bila prva Qibla oziroma smer, v kateri bi morali moliti muslimani, Jeruzalem (danes se muslimani klanjajo proti Meki). Poleg tega islamska tradicija napoveduje, da bo Jeruzalem v prihodnosti igral pomembno vlogo, zato ga je imenoval za eno od mest, kjer se bo odigral konec sveta. Čeprav se zdi, da se svet trenutno ne konča tam, je Trumpova napoved ma povečala napetosti v regiji. Odločitev predsednika, da prizna Jeruzalem za prestolnico Izraela, je požela pohvale izraelskega premierja Benjamina Netanjahua in obsodbo palestinskih zaveznikov, ki so bili zaskrbljeni, da bo ta poteza otežila pogajanja o dolgo pričakovani mirovni pogodbi med državami. Zgodovina judovskega templja v Jeruzalemu Kralj Salomon je prvi tempelj zgradil v 10. stoletju pred našim štetjem, na mestu, katerega svetost se je vrnila že pred tem. Avtor: David B. Green | 11. avgust 2014 | 12:42 popoldne Prikaz templjeve menore (IAA) Vrezan upodobitev templja Menora, najdena na mestu templja v starem mestnem jedru Jeruzalema. Fotografija izraelske oblasti za starine Od najmanj julija 2000, ko so se zrušila mirovna pogajanja v Camp Davidu v Marylandu, ki so jih sponzorirali ZDA, kmalu pa je sledila še druga intifada, je bil obstoj izraelskega templja v starem Jeruzalemu sporen med Palestinci in Izraelci. To je ironično, saj je glavni razlog, zakaj Judje kraj imenujejo "Tampeljska gora ", muslimani pa imenujejo "Haram al-Sharif " ("Plemiško svetišče "), nadvse svet za judovstvo, islam in krščanstvo. da sta tam stala tako prvi kot drugi tempelj. Nova zaveza pripoveduje o več pomembnih epizodah v Jezusovem življenju, ki so se zgodile v preddverju drugega templja, Koran in druga muslimanska besedila pa se nanašajo na tempelj posebej in na veliko svetost gore, na kateri je stal. To je mesto, s katerega naj bi prerok Mohamed v 7. stoletju začel svoje nočno potovanje v nebesa. Sveto mesto, ki sega tisoč let nazaj Prvi tempelj je bil zgrajen v 10. stoletju pr. kralja Salomona po hebrejski Bibliji (1. kraljev 5-9). Toda svetost mesta sega v stotine in morda tisoč let pred tem. Zemljo, na kateri je Salomon zgradil tempelj, je pridobil kralj David, Salomonov oče, ki je sam nameraval zgraditi veliki tempelj. Toda Gospod je po svetopisemski zgodbi zavrnil Davidovo ambicijo zaradi kraljevih grehov in delo je prešlo na sina. Deželo, ki jo je izbral David, gumno, je bilo povezano z Morijo, kamor je patriarh Abraham pripeljal v dar svojega sina Izaka (1. Mojzesova 22:14). (V Svetem pismu se gora imenuje tudi "Sion", ime, ki je sčasoma zajelo celotno deželo Izrael.) Tudi to je tradicija treh velikih monoteističnih religij. Razen tega in nekaj drugih manjših sklicevanj na to mesto v Bibliji pa ni očitne razlage, zakaj je Salomon tu zgradil svoj tempelj. Jasno je, da naj bi bil tempelj stalno prebivališče za skrinjo zaveze (Aron Habrit), ki je hranila kamnite plošče zakona, ki ga je Mojzes sprejel na gori Sinaj, in [ki je potoval z Izraelci med njihovo potjo skozi puščavo. 'Hranjenje ' boga Tempelji so bili standardne ustanove na starodavnem Bližnjem vzhodu in do izgradnje Salomonovega templja je bilo normalno, tudi med Hebrejci, da imajo posamezni kraji svoj oltar ali svetišče. Med poganskimi ljudstvi bi bil tempelj dom njihovega boga, ki bi bil predstavljen v obliki idola. Med Izraelci je bil tempelj sprva mišljen kot dobesedno božje prebivališče, vendar je bila Božja prisotnost neotipljiva, kvečjemu vrsta sijaja, ki se v hebrejščini imenuje »kavod«. Ko se je pojmovanje Boga spremenilo iz soseske ali narodnega božanstva, ki je imelo naslov in ga je bilo treba umiriti, v univerzalno in vseprisotno, se je svetišče razvilo iz kraja, kjer je Bog živel, v kraj, ki so ga ljudje obiskali, ponuditi službo Bogu v obliki žrtev. Do trenutka dokončnega uničenja templja Judom, kot bi jih zdaj lahko imenovali, ni bilo več treba "hraniti" Boga s fizičnimi žrtvami, temveč so mu lahko služili z molitvijo in poslušnostjo njegovim zakonom. Za Salomonov tempelj ni neposrednih dokazov Natančna lokacija Salomonovega templja — Prvega templja — na gori ni znana, niti arheologi niso odkrili nobenih fizikalnih predmetov iz njega, čeprav obstajajo številni artefakti, ki pričajo o njegovem obstoju (glej galerijo slik). Čeprav so pod zemljo ohranjeni ostanki, dejstvo, da na templju stojita dve muslimanski svetišči-Kupola na skali in mošeja Al-Aksa-pomeni, da izraelski arheologi ne morejo izkopati. Kot rečeno, je leta 1999 vakuf (muslimanska oblast, zadolžena za vzdrževanje in delovanje gore) začel graditi podzemno mošejo v jugovzhodnem kotu Harama, ki meji na Al-Aksa. Ko so judovski arheologi opazili, da se velike količine zemlje in detritusa, pridobljenih s najdišča, odlagajo malo severovzhodno od starega mesta, v dolini Kidron, so organizirali tekoči projekt, imenovan Projekt presejanja templja sistematično zavrniti. Najdeno je bilo veliko predmetov iz obdobja prvega templja. Tempelj naj bi služil kot en sam objekt Združeni monarhiji, kjer bi se žrtvovale Bogu, in kjer naj bi v Svetemu svetem, razdelani dvorani v najglobljem svetišču templja, bivala Božja prisotnost. Potem ko se je enotna monarhija razdelila na različna kraljestva Juda in Izraela, kar se je po Svetem pismu zgodilo pod Salomonovim sinom Roboamom, je spet prišlo do podvajanja templjev, saj so bili novi oltarji postavljeni v Izraelu, v Danu na severu, and Bethel, in the south.


le ena kaplja v morju,


ePUB PDF prenos Slovenci "Domoljubi", ki svoj nacionalizem upravičujejo s sklicevanjem na mitsko preteklost, verjamejo v teorije o avtohtonosti Slovencev pod Alpami, ki jih podpihuje vrsta ljubiteljskih raziskovalcev brez omembe vrednih referenc v zgodovinski znanosti. Slovenci so se s slovenskega etničnega ozemlja izseljevali v treh večjih valovih. V letih med 1860 in 1914 je prišlo v Evropi in s tem tudi na Slovenskem do velikega porasta prebivalstva in zemlja ni mogla vseh preživeti, kmetje so po odpravi fevdalizma dobili osebno svobodo, številni fantje so se želeli izogniti služenju vojaščine. Odnose s Slovenci zunaj Slovenije gradimo z institucionalnim povezovanjem, s krepitvijo slovenskih skupnosti v zamejstvu in po svetu ter s finančno pomočjo. številko vabijo vse besedne ustvarjalke in ustvarjalce v slovenski besedi - naj bodo to taki, ki še niso česa objavili ali taki, ki so že znani pisci - da prispevajo svoje za letošnjo izdajo tega almanaha slovenske literature na Koroškem. Slovenci bodo nastope v kvalifikacijah končali s sobotnim obračunom z Ukrajino, ki ima prav tako že zagotovljen nastop na prvenstvu, kjer bo Slovenija branila zlato odličje. "Nadaljujemo uspešni niz, predvsem pa me veseli, da smo znova pokazali svoj zaščitni znak, obrambo. Kdo so najbogatejši Slovenci 2020? Revija Manager je pripravila lestvico najbogatejših Slovencev. TašaKuhinja za prave moškeVojna in veraNoetova sidraVzgajanje tehnološke generacijeOde in svarilaMož z imenom OveStrastna zapravljivka med zvezdamiFirence in ToskanaStarinarnica


text: 1916 (MCMVI) je bilo prestopno leto, ki se je po gregorijanskem koledarju začelo na soboto. Dogodki 1. januar - prva transfuzija shranjene in ohlajene krvi, opravi jo Royal Army Medical Corps, zasluga gre tudi Oswaldu Robertsonu, ki je pionir na področju shranjevanja krvi 29. januar - nemški cepelini prvič bombardirajo Pariz. 11. februar - Emma Goldman je aretirana zaradi svojih predavanj o nadzoru rojstev. 18. februar - prvo letalsko bombardiranje Ljubljane, trije italijanski bombniki odvržejo več bomb, pri cukrarni je ubit deček in nekaj konj. 21. februar - pričetek bitke pri Verdunu. 21. maj - Združeno kraljestvo prične uporabljati poletni čas. 31. maj – 1. junij - bitka pri Jutlandiji, največja pomorska bitka prve svetovne vojne, se konča z neodločenim izidom. 1. julij – 18. november - bitka na Somi, ena najbolj krvavih vojaških operacij prve svetovne vojne, v kateri umre več kot milijon vojakov. 7. avgust - Portugalska vstopi v prvo svetovno vojno na strani zaveznikov. 9. avgust - italijanska vojska zasede Gorico. 7. november - Jeannette Rankin postane prva ženska članica ameriškega kongresa. 21. november - bolniška ladja HMHS Britannic v kanalu Kea zadene morsko mino in uro pozneje potone, umre 30 ljudi. 23. november - Centralne sile zavzamejo Bukarešto. 12. december - snežni plaz v Dolomitih pokoplje 18.000 avstrijskih in italijanskih vojakov. Rojstva 30. april - Claude Elwood Shannon, ameriški matematik († 2001) 6. maj - Robert Henry Dicke, ameriški fizik, astrofizik, kozmolog († 1997) 11. maj - Camilo José Cela Trulock, španski pisatelj, nobelovec († 2002) 8. junij - Francis Crick, britanski molekularni biolog, fizik in nevrobiolog, nobelovec († 2004) 14. junij - Georg Henrik von Wright, finski filozof in logik († 2003) 21. junij - Herbert Friedman, ameriški fizik († 2000) 1. julij - Olivia de Havilland, ameriška filmska igralka († 2020) 24. julij - Morris Weitz, ameriški filozof, estetik († 1981) 28. avgust - Charles Wright Mills, ameriški sociolog († 1962) 23. september - Aldo Moro, italijanski politik († 1978) 4. oktober - Vitalij Lazarevič Ginzburg, ruski fizik, astrofizik, nobelovec († 2009) 19. oktober - Jean Dausset, francoski zdravnik imunolog, nobelovec († 2009) 5. december - Hilary Koprowski, poljsko-ameriški imunolog in virolog († 2013) 7. december - Katarina Vasiljevna Budanova, ruska častnica in vojaška pilotka († 1943) Smrti 13. januar - Victoriano Huerta, mehiški general, v letih 1913-1914 predsednik Mehike (* 1854) 25. januar - Jožef Baša Miroslav, slovenski pesnik in novinar na Madžarskem (* 1894) 12. februar - Richard Dedekind, nemški matematik in logik (* 1831) 19. februar - Ernst Mach, avstrijski fizik in filozof (* 1838) 11. maj - Johann Baptist Joseph Maximilian Reger, nemški skladatelj (* 1873) 16. julij - Ilja Iljič Mečnikov, ruski mikrobiolog (* 1845) 23. julij - sir William Ramsay, škotski kemik, nobelovec (* 1852) 29. avgust - Johan Oskar Backlund, švedsko-ruski astronom (* 1846) 14. september - Josiah Royce, ameriški filozof (* 1855) 14. september - Pierre Maurice Marie Duhem, francoski fizik in filozof (* 1861) 28. oktober - Cleveland Abbe, ameriški meteorolog, astronom (* 1838) 12. november - Percival Lowell, ameriški astronom (* 1855) 2. december - Fran Levec, slovenski literarni zgodovinar, kritik in urednik (* 1846) 6. december - Friedrich Ernst Dorn, nemški fizik (* 1848) Nobelove nagrade Fizika - ni bila podeljena Kemija - ni bila podeljena Fiziologija ali medicina - ni bila podeljena Književnost - Carl Gustaf Verner von Heidenstam Mir - ni bila podeljena


Motiv Lisbeth na pikapolonici sem pobarvala z Distress Inki. Za izdelavo voščilnice sem uporabila čisto nov digi papir Bearly Mine Design - Mixed Media, ki bo v prodaji z jutrišnjim dnem. Na razpolago pa je tudi nekaj novih zastonj papirčkov oziroma Freebies. Pokukajte!


Prosta delovna mesta v tvojem kraju


text: 1724 (MDCCXXIV) je bilo prestopno leto, ki se je po gregorijanskem koledarju začelo na soboto, po 11 dni počasnejšem julijanskem koledarju pa na sredo. Dogodki 1. januar Rojstva 22. april - Immanuel Kant, nemški filozof († 1804) 1. november - Mihalj Šilobod, hrvaški matematik († 1787) Janez Krstnik Schoettl, slovenski jezuit, matematik, astronom († 1777) John Michell, angleški astronom, geolog, filozof († 1793) Smrti


Živeti kot skrajnež Daniel Miller je angleški antropolog, najbolj znan po svojih študijah o našem odnosu do stvari in posledicah potrošništva. Knjiga Materialna kultura je slovenska izdaja enega izmed njegovih najbolj znanih del z naslovom Stuff. V njem v sproščenem tonu, ki tudi zaradi končne zaokroženosti, ko se zaključek knjige stakne z začetkom, spominja na formo predavanja, beremo nekakšen presek vseh njegovih ključnih dosedanjih študij. Poleg teoretske utemeljitve, ki jo bomo pod drobnogled vzeli kasneje, poglavja vsebujejo razmisleke o vlogi sarija v indijski kulturi, o pomenu in nošenju jeansa, o vlogi digitalnih medijev ter o funkciji predmetov na preseku med življenjem in smrtjo. Uporabljena besedica – funkcija - je tudi eden izmed ključnih izrazov Millerjeve gradnje svojega teoretskega okvirja. Z uporabo te besede namreč namiguje na to, da so za razpravljanje o predmetih in njihovem pomenu ključni odnosi med stvarmi, njihova uokvirjenost v mrežo pomenov – gre za zaključek, ki ga, kot priznava sam, dolguje strukturalizmu in Levi-Straussu. Ko razmišljanju o funkcijah predmetov doda še misel, da njihova „oblika sledi namenu“, se od Levi-Straussa pomakne še globlje v zgodovino, na sam začetek dvajsetega stoletja, ko so ruski formalisti klepali teorije o pesniškem jeziku in zaključili, da se praktični jezik osredotoča na pomen, pesniški pa sam nase, torej na obliko. Tukaj pa se podobnosti z retoriko formalizma ne končajo: Miller se zavzema tudi, denimo, za koncept ponižnosti stvari, kar pomeni, da stvari naša življenja usmerjajo v tolikšni meri, da jih sploh več ne opazimo. Naloga raziskovalca je potemtakem obratna: gledati na predmet oziroma stvar tako, da ga vidimo v novi luči. Ideja zelo spominja na postopek potujitve, ki ga je v umetnosti priporočal Viktor Šklovski. Potujitev, ki naj bi veljala za bistvo umetniškosti, je tako postopek, ki neko zaznavo postavlja v nov, nenavaden, nepričakovan okvir, zaradi česar pride do tvorbe novih informacij in pomenov. Pravzaprav se večina zaključkov, do katerih pride Daniel Miller v dani knjigi, konča z ugotovitvijo, da stvari niso takšne, kakor se kažejo: da vsaka kultura sebe smatra kot normo in zviška oziroma s predsodki gleda na vse ostale. Enak predmet, četudi ga poznajo in uporabljajo v različnih kulturah, v različnih okoljih nima iste funkcije: najlepši primer, ki ga avtor ponudi, je uporaba mobilnega telefona, ki kaže na to, da naš način življenja ni samoumeven oziroma splošen, enak po vsem svetu. Da normalna, enotna kultura kratkomalo ne obstaja, ker ima mobilna politika v različnih državah različne specifike. Bistvo teorije, ki se osredotoča na predmete, je torej spoznavanje sveta z zornega kota materialne kulture. Da „svojo“ disciplino jemlje resno in si prizadeva za njeno popularizacijo in širitev, Daniel Miller nakaže v predgovoru, naslovljenem Živeti kot skrajnež. Pravega raziskovalca naj bi po njegovem mnenju odlikovala določena mera ekstremizma, ki ga opiše z nekaj svojimi raziskovalnimi postavkami: kot raziskovalec, pravi, nikdar ne ve, kaj natančno bo odkril oziroma, da bodo najverjetneje najpomembnejša odkritja povezana s stvarmi, za katere prej sploh ni vedel, da obstajajo. In kot drugo, pravi, da kot antropolog skuša „pokazati tako posledice splošnega za posamezno kakor tudi posameznega za splošno z enako predanostjo empatičnemu razumevanju in zajemanju obeh.“ Kljub temu, da obe maksimi zvenita lepo in izjemno plemenito, tako sama metoda kot tudi zgornji navodili nista tako skrajni ali vsaj revolucionarni, kot bi si avtor morda želel. Po eni strani zato, ker predvidevamo, da je bistvo raziskovalnega dela - tudi doktorata - da resnično izpostavi in poišče nove zaključke, da se v vsakem primeru poda v neznano. Sicer to pač ni raziskovalno delo. Po drugi strani pa zato, ker je Miller afirmiran znanstvenik, ki s svojo družino živi, kot piše v poglavju o hišah in bivališčih, v urejenem naselju v Londonu, in si torej bolj drzen tip raziskovanja lahko tudi privošči. Mlajši raziskovalci, ki si svojo pot šele utirajo, si takšno intuitivno raziskovanje, četudi ga v teoriji podpirajo, v praksi pogosto težje privoščijo: od njih tekom raziskovalnega procesa tako organizacije, ki raziskavo financirajo, kakor tudi starejši profesorji, ki nadobudnega znanstvenika na tej poti spremljajo, pogosto pričakujejo precej jasne, predvidljive zaključke. Biti skrajnež, skratka, ni za vse ljudi enako enostavno in nima za vse enake posledice. Seveda pa je vsako primerjanje človeka, ki se ukvarja z znanostjo in si prizadeva odkrivati terro incognita s skrajnežem, še en udarec trenutnemu stanju v raziskovalni dejavnosti. Kaj več o statusu skrajneža v sodobni znanosti boste Daniela Millerja lahko vprašali osebno konec septembra, ko bo v Ljubljani ob njegovem obisku potekala konferenca o materialni kulturi. Pomen knjige, ki ji bo v kratkem sledil še drugi del z naslovom Potrošnja in njene posledice, v zadnjem stavku izvrstno opiše kar avtor sam: „To delo je zgolj nagovor k razmisleku o stvareh, ki bi bil sorazmeren s položajem, ki jim očitno pripada v našem življenju.“


Obveščamo vas, da je zaradi slabe vremenske napovedi in nizkih temperatur, otvoritev 66. Ljubljana Festivala prestavljena iz četrtka 28. junija na petek 29. junija 2018. Predstava Sfera Mundi – Potovanje okrog sveta bo na sporedu ob 21. uri na Kongresnem trgu. Vsem imetnikom vstopnic sporočamo, da velja isti sedežni red. Vstopnic ni potrebno menjati. Hvala za razumevanje! Sfera Mundi – Potovanje okrog sveta La Fura dels Baus Carlus Padrissa, režiser Josep Vicent, dirigent Orkester Slovenske filharmonije Solisti: Irena Parlov, mezzosopran Boris Ostan, glas Katarina Stegnar, glas Gabriela Barberio, koreograf Marc Molinos in Alberto de Gobbi, videotehnika Clara Sullà, kostumograf in avtor maske Bernat Jansa, oblikovalka luči Guillem Burnat, zračni plesalec Javier García Cosin, zračni plesalec Isis Anna Jacobsen, zračna plesalka Hernán Luciano Ragusa, zračni plesalec Carolina Stefano, zračna plesalka Pere Joseph Vilaplana, zračni plesalec Anigami, vrvni in leteči sistem Jaume Grau, tehnični direktor Esteban Muñoz, asistentka režije in inšpicientka Nacha Delpiano in Kira Domínguez, produkcija La Fura dels Baus Priznana katalonska gledališka skupina La Fura dels Baus, ki je bila ustanovljena leta 1979 v Barceloni, se vrača v prestolnico. Eden od šestih umetniških vodij, Carlus Padrissa, ki je v lanskem letu otvoril 65. Ljubljana Festival s slikovito uprizoritvijo scenske kantate Carmina Burana, se s svojo umetniško stvaritvijo tokrat poklanja Magellanovi odpravi iz leta 1519. Predstava Sfera Mundi – Potovanje okrog sveta, ki bo narejena posebej za prizorišče na Kongresnem trgu, pripoveduje zgodbo o enem izmed prvih in največjih raziskovalnih projektov v zgodovini človeštva. Z odpravo petih ladij, ki jih je vodil Portugalec Ferdinand Magellan, so s prvo plovbo okrog sveta dokazali, da je Zemlja okrogla. Pomen Magellanove ekspedicije je režiser primerjal z dogodkom, ko je človek prvič stopil na Luno in od tam fotografiral zemeljsko kroglo. Predstavo bodo po svetovni premieri na Kongresnem trgu uprizarjali še nekaj let. Za dron se zahvaljujemo Javnemu podjetju Energetika Ljubljana d.o.o.