text: Čas je, da se športna industrija ponastavi | Marketing Magazin Čas je, da se športna industrija ponastavi Čeprav se je na začetku pandemije covida-19 zdelo, da bo športna industrija utrpela veliko škodo, tudi zaradi izgube sponzorskih sredstev, pa je Tomaž Ambrožič, direktor in solastnik agencije Sport Media Focus, optimističen. Meni namreč, da je potrebovala takšen pretres, da se »resetira« in zažene na novo. Prihodnost športa je po njegovem mnenju tako več kot svetla. Agencija Sport Media Focus, specializirana za marketing in sponzorstva v športu, je v januarju že sedemnajstič organizirala konferenco SPORTO, a tokrat prvič v digitalni različici. Ker so fizične razdalje med celinami zato odpadle, jim je med goste uspelo privabiti kar nekaj težkokategornikov iz sveta športa, kot sta Mark Cuban, lastnik košarkarskega kluba Dallas Mavericks, in legendarni Arsène Wenger, dolgoletni trener v nogometnem klubu Arsenal, zdaj pa vodja globalnega nogometnega razvoja pri FIFI. Čeprav spletni dogodki še zdaleč ne morejo nadomestiti srečanj v živo, s čimer se strinja tudi Tomaž Ambrožič, solastnik in direktor agencije Sport Media Focus, pa so z digitalno izkušnjo na svojo stran dobili udeležence iz več kot 30-ih držav, kot jih v Portorož, kjer je doslej potekala konferenca, ne bi mogli pritegniti. Zaradi omenjenih gostov je konferenca naletela tudi na izjemno pozornost slovenskih medijev, kar je bil tudi povod za naš pogovor z Ambrožičem. A to še zdaleč ni bila edina tema, ki smo se ji posvetili, saj si bomo leto 2020 zapomnili po številnih drugih odmevnih dogodkih v svetu športa, kot so izjemni uspehi slovenskih kolesarjev na Dirki po Franciji in košarkarski podvigi Luke Dončića in Gorana Dragića. Ambrožič meni, da vsaka kriza ljudem daje nov zalet in v športu ni nič drugače. Športniki, športne organizacije in sponzorji so resda doživeli pretres, a so po začetnem šoku napeli svoje kreativne silnice in navijače nagovarjali s pomočjo digitalnih komunikacijskih kanalov. Da je šport igra čustev in razuma, kar imajo v agenciji Sport Focus Media na veliko napisano na vhodnih vratih v sejno sobo agencije, ki domuje na Fajfarjevi ulici v Ljubljani, kjer smo se sestali s sogovornikom, se je tako izkazalo za neizpodbitno resnico tudi v neobičajnem letu 2020. Konferenco SPORTO ste šestnajstkrat organizirali v Portorožu, v sedemnajsti različici pa ste se morali zaradi nepredvidljivih razmer, ki jih pred nas postavlja epidemija covida-19, zateči na splet. Kako ocenjujete to izkušnjo ali, še bolje, preizkušnjo? Že kmalu po konferenci SPORTO novembra 2019 smo sprejeli odločitev, da njen termin z novembra prestavimo na januar. Glavni razlog je bil v tem, da so takrat v približno enakem času v Portorožu potekale tri konference; poleg naše še Poslovna konferenca Portorož in SEMPL, udeleženci pa so se deloma prekrivali. Ker smo se temu hoteli izogniti, smo dogodek prestavili na mesec, ko ni organiziranih toliko dogodkov. Poleg spremembe termina smo se odločili tudi za drugo lokacijo. Zadnjih nekaj let je bila namreč dvorana Hotela Slovenija, kjer smo imeli konferenco, povsem polna; ko je, na primer, nastopil Aleksander Čeferin, je vsaj 50 ljudi ostalo brez sedeža in mu je moralo prisluhniti stoje. Konferenca je vsako leto pridobivala večje število udeležencev in čeprav smo bili z organizacijo v Hotelu Slovenija zelo zadovoljni, smo se odločili, da jo prestavimo v Ljubljano. Ker imamo vse več tujih udeležencev, se nam je Ljubljana zdela prava odločitev, saj je v zimskih mesecih vendarle malo bolj živa, kot je Portorož. Tako smo se že vse dogovorili s Cankarjevim domom, kjer bi po novem potekal SPORTO, a smo zaradi ukrepov, povezanih s širjenjem covida-19, na koncu morali sprejeti odločitev, da jo tokrat izpeljemo v digitalni različici. Jasno nam je bilo namreč, da bo strah udeležencev ostal ne glede na to, ali se bodo razmere umirile ali ne. Seveda smo se zavedali, da bo digitalna izkušnja zelo drugačna od konference v živo. SPORTO je v zadnjih šestnajstih letih postal to, kar se meni osebno zdi največji uspeh, in sicer srečevališče vseh, ki delujejo v športni industriji, od sponzorjev do športnih organizacij in športnikov. Ni šlo zgolj za druženje, ki je seveda pomemben del, ampak so prišli tudi po navdih. Predstavljene študije primerov in izjemni posamezniki iz sveta športa so jim dali motivacijo in energijo, da so začeli verjeti vase in da se lahko tudi pri nas izpeljejo podobni projekti kot v tujini, poleg tega pa so lahko navezali stik s ključnimi ljudmi v športni industriji. Do tega v digitalni različici seveda ni moglo priti, a smo to vzeli ne le kot izziv, temveč tudi kot priložnost, da se premaknemo iz slovenskih okvirov. Konferenca je sicer že nekaj let potekala v angleščini, saj smo imeli udeležence tudi iz Belgije, Avstrije, Italije, Anglije in drugih držav, a glavnina, med 200 in 300, jih je bila še vedno iz Slovenije. Zavedali pa smo se, da ima potencial še za nekaj več, še posebej, ko so nam tuji predavatelji potrdili, da ne zaostajamo za podobnimi konferencami v tujini, ampak jih v marsičem celo presegamo. Tu gre zasluga predvsem programskemu direktorju konference Draganu Perendiji, ki podrobno spremlja vse globalne trende na tem področju in mu vsakokrat uspe nagovoriti vrhunske strokovnjake, s katerimi ohranja oseben stik tudi po konferenci, kar jim veliko pomeni. O kakovosti programa priča tudi dejstvo, da predavatelji sami z veseljem prisluhnejo tudi drugim govorcem, kot da bi bili tudi sami »le« udeleženci. Potencial konference, o katerem smo do zdaj le slutili, se nam je z digitalno različico tudi potrdil, saj smo zabeležili več kot 500 registriranih udeležencev iz preko 35-ih držav. Tako smo se znašli na razpotju, ko razmišljamo, kje bi radi bili čez recimo šest let. Prepričani smo, da bi lahko, tako kot na primer Zlati boben, postali veliko več kot le regijski dogodek in za to si bomo tudi prizadevali. Z uglednimi gosti, kot sta bila Mark Cuban in Arsène Wenger, ste navdušili tudi slovenske medije, ki o konferencah običajno ne poročajo v tolikšni meri. Kako ste ju uspeli pritegniti? Je bil njun nastop lažje izvedljiv prav zato, ker jima ni bilo treba potovati v Portorož? Z Markom Cubanom smo vzpostavili stik pred nekaj leti, ko smo začeli sodelovati z njegovim klubom Dallas Mavericks in ga povezali tudi s skrbniki nacionalne znamke I feel Slovenia za promocijo Slovenije v ZDA. Dragan mu je takrat poslal e-sporočilo s povabilom na konferenco in že v nekaj minutah mu je odgovoril, da v sezoni, ko poteka liga NBA, žal ne zapušča Amerike. To smo seveda sprejeli z razumevanjem, toda z digitalno različico je ta problem odpadel, zato smo poskusili ponovno in vabilo je sprejel, saj je Sloveniji zaradi Luke Dončića zelo naklonjen. Wengerja pa bi verjetno lahko dobili tudi na konferenco v živo, saj smo izkoristili zveze, ki jih ima Slovenija na funkcionarski ravni. Poleg tega je bil navdušen nad dosežki slovenskih kolesarjev Tadeja Pogačarja in Primoža Rogliča na Dirki po Franciji, ki jo je spremljal. Še en dokaz, kako nam športniki odpirajo vrata na vseh področjih. Kako pa se vam je digitalni dogodek izplačal po finančni plati? Imeli ste rekordno število udeležencev, hkrati pa so odpadli stroški prevoza in nastanitve predavateljev, najema dvorane ... Naj najprej povem, da konference nikoli nismo organizirali zaradi zaslužka. Prvič smo jo organizirali leta 2004 in prvih pet ali šest let nismo niti pokrili stroškov. Šele po tem času smo nekako prišli na ničlo, ampak pri tem nismo upoštevali dela ekipe, ki dogodek pripravlja vse leto. In tako je še danes. Po finančni plati bi lahko rekli, da se nam organizacija konference ne izplača, toda v tem času je postala naša pomembna referenca. Kot je rasel SPORTO, smo rasli tudi mi kot agencija, saj sta neločljiva povezana. Znamka je postala prepoznavna, kar je rezultat, ki smo ga želeli pokazati; torej, da znamo graditi znamke in vsebine. Poleg tega ekipa to resnično dela s strastjo in entuziazmom, vsi uživamo v tem in za nas ne pomeni le posla. Stroški so bili letos resnično nižji, ampak ne bistveno. Precej časa smo namenili tudi razmišljanju, kakšna naj bo kotizacija, saj je precej konferenc, ki jih sicer tudi sami spremljamo, v lanskem letu potekalo brezplačno. To so si organizatorji na velikih trgih lahko privoščili, ker so stroške pokrili s sponzorskimi sredstvi. Čeprav imamo tudi mi podporo sponzorjev, pa si brezplačne udeležbe na našem malem trgu ne bi mogli privoščiti, niti tega nismo hoteli, saj bi s tem razvrednotili znanje. Glede na odziv udeležencev so bili s ceno zadovoljni (99 evrov + DDV za zgodnje prijave oziroma 129 evrov + DDV ob redni prijavi, op. p.), še posebej zato, ker uporabljena platforma omogoča, da je ogled predavanj možen en mesec. To se je izkazalo za veliko prednost, saj si marsikdo, ki dela v pisarni, ne more vzeti več kot uro ali dve na dan, da bi spremljal konferenco. Zdaj, po skoraj letu dni, odkar smo bolj ali manj zaprti med štiri stene, se nostalgično spominjamo konferenc in drugih dogodkov v živo, kjer je druženje zelo pomemben dejavnik uspešnosti dogodka. Ali menite, da so spletni dogodki že postali naša nova realnost ali pa se bomo, ko bomo epidemijo končno premagali, z veseljem vrnili v stare tirnice in se raje srečevali v živo? Kljub številnim pozitivnim odzivom na digitalno konferenco, ki smo jih prejeli, nam je veliko udeležencev priznalo, da so pogrešali druženje, predvsem pa sproščeno in pozitivno vzdušje, ki preveva SPORTO. Seveda se izkušnja v živo ne more primerjati z digitalno, verjamem pa, da bomo v prihodnje poskušali združiti najboljše iz obeh svetov. Imeli bomo torej nekakšno hibridno različico dogodka, ko bo del udeležencev raje obiskal konferenco v živo, nekateri pa se bodo odločili za digitalno, še posebej tisti iz tujine ali pa udeleženci, ki bi raje spremljali posamezna predavanja takrat, ko jim to čas omogoča. O hibridni različici torej razmišljamo predvsem zato, ker bodo ljudje postali bolj racionalni glede svojega časa. Včasih ste se usedli na letalo samo zato, da bi se v tujini udeležili dvournega sestanka, danes pa vidite, da ni potrebe po tem, saj zadostuje videoklic, s čimer prihranite ogromno časa. Takšno razmišljanje se bo zagotovo ohranilo tudi po epidemiji. Škoda, ki jo je športna industrija utrpela zaradi odpovedanih ali prestavljenih velikih športnih dogodkov, kot so olimpijske igre in svetovna prvenstva, je velika in njene posledice bodo trajale še dolgo. Kako jo bo po vašem mnenju lahko nadomestila? Moje mnenje je malce drugačno. Zavedam se sicer, da je prišlo do določenih izgub, toda že na samem začetku epidemije, marca lani, se mi je zdelo, da je to priložnost za ponastavitev, reset, športne industrije, ki jo ta nujno potrebuje. Na nekaterih področjih so stvari preprosto šle predaleč. Trenutno lahko spremljamo novice, da se tako ugledne znamke, kot je nogometni klub Barcelona, tik pred stečajem. Kako se je to lahko zgodilo? Živeli smo v času, ko se je športno-marketinška industrija stalno razvijala in iz leta v leto rasla. Zdaj šele pa vidimo, da vendarle ni tako stabilna, kot smo bili prepričani, kar pomeni, da je prihajalo do velikih nepravilnosti. Ko se bomo čez nekaj let ozirali nazaj v leto 2020 ali 2021, sem prepričan, da bomo videli več dobrega kot slabega, ne glede na to, da bodo kratkoročno morale nekatere športne organizacije zapreti svoja vrata in da bodo posledice tudi boleče. Toda očitno mora vsakih nekaj let priti do takšnih intervalov, tega reseta, da razmislimo o obstoječem stanju, se iz tega nekaj naučimo, sprevidimo, kaj smo delali narobe, in postavimo nove temelje. Če do krize ne pride, tudi ne uvidite, da je nekaj narobe, saj menite, da je vse v redu. Verjetno bo tudi Barcelona priznala, da je delala napake, da je bila neracionalna pri denarju in da imajo tudi plače igralcev svojo mejo. Krivulja mejne koristnosti športne industrije se je začela obračati navzdol, saj so se ljudje tudi zaradi takšnih potez začeli odvračati od športa in sprevideli, da ni vse tako bleščeče, kot se zdi. Tudi športni agenti so postali preveč vplivni, saj lahko zaslužijo celo več kot klub, ki je ustvaril igralca, ki ga zastopajo. Nič od tega ni dobro za šport, zato vidim v tej covid-krizi več pozitivnega kot pa negativnega. Čas je, da se stvari postavijo na novo. Kljub epidemičnim časom je bilo leto 2020 vendarle rekordno v marsikaterem pogledu; spomnimo se le izjemnih dosežkov slovenskih kolesarjev Tadeja Pogačarja in Primoža Rogliča, ki sta v Sloveniji zanetila pravo kolesarsko mrzlico. Ali so lahko takšne izzivalne, »koronsko« pogojene razmere, priložnost, da določeni športi, ki se jim prej ni namenjalo tolikšne pozornosti kot na primer nogometu, pridejo na površje – in postanejo bolj zaželeni tudi pri sponzorjih? Krizne situacije iz ljudi vedno izvabijo tako najboljše kot tudi najslabše. Morda je bila našim športnikom v spodbudo, da so dali še več od sebe. Čez nekaj let se bomo leta 2020 spominjali zgolj v presežnikih, od Dirke po Franciji, Dončića, Oblaka, Iličića do vseh drugih športnih uspehov. Tega ne bi mogel pripisovati le posameznim športom, saj smo bili v kolesarstvu že nekaj let uspešni; Matej Mohorič je, na primer, dvakrat postal svetovni prvak v mladinskih kategorijah, pa tudi sicer ima kolesarstvo pri nas že dolgo tradicijo. Nekaj pa se je lani vseeno očitno »poklopilo«; pridejo generacije, ko športniki drug drugega vlečejo naprej in država postane prava velesila, kar se je zgodilo s Slovenijo, ki je imela kar naenkrat pet vrhunskih kolesarjev, poleg Pogačarja, Rogliča in Mohoriča še Jana Tratnika in Luko Mezgeca. Po drugi strani pa tudi pri Dončiću ne gre le za njegovo osebno zgodbo, saj smo bili Slovenci vendarle že evropski košarkarski prvaki. V tej situaciji se je ponovno pokazalo, koliko nam Slovencem dejansko pomeni šport. Edino šport je tisti, ki nas spravi na ulice zaradi veselja, zadovoljstva in ponosa in mislim, da se športniki tega dobro zavedajo in jih to tudi žene naprej. Naša majhnost je tudi naša prednost, saj je povezanost med ljudmi, še posebej, ko praznujemo športne uspehe, veliko večja kot v velikih državah, kjer je tudi uspešnih športnikov na stotine. Ko Američani dobijo sto olimpijskih medalj, to nima tolikšne teže kot pri nas, ko jih dobimo pet. V zadnjih nekaj letih smo bili lahko priča premiku iz individualnih športov, kot je smučanje, kjer smo imeli kar nekaj izjemnih posameznikov, od Bojana Križaja do Tine Maze, h kolektivnim, saj smo dokazali, da smo lahko uspešni tudi v ekipnih športih, kot so odbojka, rokomet, košarka, nogomet ali hokej. To je resničen fenomen, ki močno vpliva tudi na samozavest naroda. Mislim, da tudi zaradi športa počasi že premagujemo miselnost, da so vsi drugi močnejši, boljši in uspešnejši. Ampak dejstvo je, da nismo nič slabši od drugih in pri tem nam športniki odlično utirajo pot. Športni svet je marca lani, tako kot številne druge panoge, obstal in se kar nekaj mesecev ni mogel izviti iz krča. Jeseni so se tekme nadaljevale, a so se igralci soočili s praznimi tribunami in pomanjkanjem neponovljivega navijaškega vzdušja. Ali menite, da je to morda vplivalo na motivacijo športnikov? Glede na dosežene rezultate so neugodno stanje očitno sprejeli, saj so ne nazadnje vsi v enakem položaju. Vrhunski športniki morajo biti tako ali tako osredotočeni nase, da lahko dosegajo takšne uspehe. Seveda je podpora navijačev neprecenljiva, ampak navijanje v živo so družbena omrežja dokaj uspešno nadomestila. Športnik v vsakem trenutku ve, kdo ga spremlja, zaveda se, da so navijači ves čas z njim, tudi če jih ni ob progi ali na stadionu; ve, da se odzivajo na vse, kar počne. Morda je za navijače vseeno malce drugače, saj jim vsaj najbolj strastnim manjka vzdušje v živo, toda tudi zanje so družbena omrežja nekakšno zatočišče. Pravzaprav si ne morem predstavljati, kaj bi bilo, če bi do te epidemije prišlo pred petnajstimi leti, ko družbena omrežja še niso bila prisotna v tolikšni meri kot danes. Upam si trditi, da bi bile posledice za svet športa precej hujše. Omenili ste sodelovanje s košarkarskim klubom Dallas Mavericks, katerega »čudežni deček« Luka Dončić, kot ga slovenski mediji ponosno imenujejo, navdušuje tudi onkraj luže. Da so športniki najboljši ambasadorji lastne države, ni dvoma, in Luka je zagotovo odličen promotor Slovenije. V kateri fazi je zdaj projekt promocije Slovenije v ZDA, ki se je začel le nekaj mesecev pred začetkom epidemije? Sodelovanje z Dallasom Mavericks se še vedno nadaljuje, je pa res, da se je malce ustavilo zaradi koronakrize. Liga NBA se je namreč lani prekinila prav s tekmo med Dallasom in Denverjem, ko je bila predvidena t. i. »I feel Slovenia night«, dan pozneje, 12. marca 2020, pa poslovna konferenca v Dallasu, katere namen je bil spodbuditi ameriška podjetja k sodelovanju s slovenskimi. Vse je bilo že pripravljeno, potem pa smo morali dogodek tri dni prej odpovedati. Zdaj računamo na to, da bi ga lahko izvedli na začetku leta 2022, ko se stanje umiri oziroma se turizem ponovno zažene. Pri Sport Media Focusu smo bili pobudnik tovrstnega sodelovanja, saj ima Amerika za Slovenijo velik gospodarski in turistični potencial. Seveda bi bilo to brez Dončića veliko težje doseči; on je dejansko tisti, ki odpira vrata celotnemu gospodarstvu. To je potrdil tudi odziv na napovedano konferenco, zato komaj čakamo, da jo bomo lahko izvedli in ponovno pokazali, kakšne pozitivne učinke ima lahko šport. Pri tem moram pohvaliti tudi državo, še posebej agencije, ki si prizadevajo za promocijo Slovenije v tujini, saj v čedalje večji meri prepoznavajo vrhunske športnike kot naše največje ambasadorje, kot vplivneže, ki uspešno nagovarjajo tujce. Mark Cuban na konferenci SPORTO ni skoparil s pohvalami na račun Dončića. Kakšno prihodnost pa mu napovedujete vi? To, kar je Luka dosegel pri svojih 21-ih letih, je neverjetno. Mislim, da ima potencial, da postane najboljši košarkar vseh časov. Morda malce pretiravam, toda resnično ne vem, kaj bi se moralo spremeniti, da mu to ne bi uspelo. Ne le da je nadarjen za šport, ampak ima v sebi to, o čemer je govoril tudi Cuban, izredno željo po napredku, hkrati pa je dovolj samokritičen in se ne pusti omejevati z določenimi cilji. Ne obremenjuje se s tem, ali je lahko še boljši ali ne, saj ve, da je lahko. Če je recimo LeBron James pri svojih 34-ih letih na vrhuncu svoje kariere, si lahko le predstavljamo, kaj vse Luko še čaka do takrat. Mislim, da se v resnici ne zavedamo, kaj Luka pomeni za nas, za Slovenijo, ki nikoli ni imela resničnega svetovnega zvezdnika, ne v filmu, ne v glasbi ali umetnosti. Luka je lahko prvi, po katerem nas bodo prepoznavali po vsem svetu. V raziskavi o sponzorstvih v športu, ki ste jo izvedli skupaj s partnerji, so sponzorske znamke zatrdile, da v letu 2020 ne bodo drastično zmanjševale sponzorskih proračunov. Ali zdaj že lahko ocenite, ali to drži? Kako ste vi to občutili na lastni koži – so sponzorji začeli rezati svoje proračune ali pa so se odločili, da še naprej podpirajo svoje športnike, kljub temu, da jim je bila otežena pot do navijačev, njihovih ciljnih skupin? Naj se najprej povrnem v leto 2010, ko sem se prvič srečal z večjo gospodarsko krizo, ki je imela posledice tudi za športno industrijo. Takrat so sponzorji gledali na šport zgolj kot na družbeno odgovornost v smislu financiranja. Vlaganja v šport so se zelo zmanjšala, saj so se številna podjetja soočala z znatnim padcem prihodkov, zato so morala klestiti nenujne stroške. Zdaj, po desetih letih, pa so v športu bistveno bolj prisotni sponzorji, ki jim glavni cilj ni, da šport financirajo, ker so družbeno odgovorni, ampak zato, ker jim predstavlja močno komunikacijsko orodje, ki pomaga njim samim in ne športu. Pred desetimi leti je športno-marketinška industrija v tujini dosegala skokovito rast; vračala je več, kot se je vlagalo vanjo. Na sponzorstva gledam podobno kot na vlaganje denarja na borzi; vedno vlagaš tja, kjer boš največ dobil nazaj. Če uspeš prepričati kapital, ki je na voljo, da je nekaj vredno naložbe, ker bo več kot povrnjena, bo tudi v času krize denar na borzi krožil in iskal priložnost. Vse te krize športu pomagajo zato, ker dokazujejo njegov doseg in potencial. Zato je za šport tako pomembno dokazati, da je vreden podpore, naložb, ker se te tudi povrnejo. V Sloveniji imamo veliko športnih zgodb in močne športnike, zato se sponzorji tudi težko odločijo, da bodo zmanjšali sponzorska sredstva, ker bi tako sami sebi vzeli učinkovit komunikacijski kanal. Še eno veliko razliko zaznavamo med prejšnjo in zdajšnjo krizo. Pred desetimi leti je kriza spodbudila sponzorje, da so zelo natančno preračunavali, kaj vse dobijo v zameno za svojo sponzorsko podporo. Bili so zelo prodajni usmerjeni in so šport videli le v funkciji pospeševanja prodaje. Danes pa opažamo, da si podjetja želijo biti povezana s športom tudi zato, ker mu je javnost tako pozitivno naklonjena. Še vedno ga vidijo kot družbeno odgovorno dejanje, toda zdaj ne podpirajo le vrhunskih športnikov, temveč tudi mlade, ki šele začenjajo svojo športno pot. Zdaj je torej v ospredju trajna naravnanost znamk, ki se zavedajo, kako je šport pomemben za slovensko družbo, s tem pa tudi zanje, zato v športu iščejo predvsem zgodbe, ki jim bodo pomagale doseči njihove cilje. Po drugi strani so imetniki športnih pravic morali poiskati nove načine, kako vplesti sponzorje, da bodo ti še naprej lahko poskrbeli za lastne aktivacije. To se je za marsikatero športno organizacijo, še posebej manjšo, izkazalo za precejšen izziv ... Sponzorji so pokazali precej razumevanja, da v Sloveniji nekatere športne organizacije še niso tako usposobljene, da bi se lahko takoj odzvale in jim ponudile številne alternative, tako kot se je to zgodilo v tujini. V prihodnje pa, kot je pokazala tudi omenjena raziskava, vsekakor pričakujejo več sodelovanja s športnimi organizacijami, predvsem pri ustvarjanju vsebin. Zavedajo se namreč, da so sponzoriranci tisti, ki lahko pomagajo blagovnim znamkam ustvarjati verodostojne vsebine, ki bodo pritegnile javnost in ji uspešno posredovale želeno sporočilo. Do neke mere se je šport temu uspel odzvati, ne pa v celoti. Ta krč sicer zdaj počasi popušča. Sem pa optimističen, saj opažam, da se športne organizacije vedno bolj zavedajo tega, da bodo morale za sponzorje narediti še več. Sponzorske aktivacije se bodo zagotovo še v večji meri selile na digitalna omrežja in bodo tudi vedno bolj inovativne. Na samih dogodkih bo aktivacij verjetno manj, tudi zato, ker so običajno dražje, medtem ko digitalni mediji omogočajo neomejene možnosti spremljanja in iskanja navijačev. Za športne organizacije, ki se trenutno soočajo s praznimi dvoranami in stadioni, je to priložnost, da se zavejo, kakšno vrednost imajo na svojih družbenih omrežjih. NK Maribor ima na Facebooku 150.000 sledilcev, kar je za več kot desetkrat več, kot bi privabili ljudi na stadion. Ali pa nogometni klub Brinje iz Grosuplja, ki ima na Instagramu 1500 sledilcev. Morda se to na prvi pogled zdi malo, a je hkrati desetkrat več od udeležencev na tribunah. V lokalnem okolju 1500 ljudi pomeni zelo veliko, saj je to za določenega lokalnega ponudnika, ki podpira klub, že velika javnost; vse to so kupci, ki nekje trošijo svoj denar. Sponzorji včasih števila sledilcev niso znali ceniti, zdaj pa jim počasi prihaja v zavest, da lahko tudi na ta način gradijo svojo skupnost. V svetu sicer odmevajo primeri inovativne digitalne komunikacije, ki si jo lahko privoščijo največji in najuspešnejši športni klubi in organizacije. Nekateri od njih so, kot smo lahko že večkrat slišali tudi na konferenci SPORTO, postali prave medijske hiše, z vrhunsko produkcijo vsebin. Kako daleč od tega smo še v Sloveniji? Klubi se bolj ali manj vsi borijo za finančna sredstva in v takšnih razmerah jim je ustvarjanje vsebin verjetno zadnja misel ... Ali pa je ravno obratno, in bi lahko prav v tem času na plan prišla njihova kreativnost in iznajdljivost? Naj se navežem prav na SPORTO, na katerem smo letos imeli zelo zanimivo predavanje Stefana Gunnarsonna iz islandske nogometne zveze. Gre za šolski primer, ki nam da lahko misliti. Seveda se lahko čudimo nad vsem, kar počnejo UEFA, FIFA, Arsenal ali Madrid, toda to, da lahko Islandija, ki ima šestkrat manj prebivalcev kot Slovenija, doseže, da postane zgled tudi za veliko večje države, je velik dosežek. Z zelo omejenimi sredstvi in z majhno ekipo treh ljudi iz marketinškega oddelka so uspeli prenoviti podobo nogometne zveze in ob tem zasnovali komunikacijsko akcijo, ki je globalno pobrala ogromno nagrad. Novo podobo so naslonili na štiri mitološka bitja, ki so Islandce v večstoletni zgodovini branila pred Norvežani, ko so jih poskušali napasti in zasesti. Z zgodbo so se poistovetili tudi sponzorji in to ne le islandski, temveč tudi mednarodni, saj so se globalne znamke prepoznale v njej. To, kar je Islandija dosegla z nogometom, lahko primerjamo z našo kolesarsko zgodbo. Majhne države torej v ničemer ne zaostajajo za večjimi, gre preprosto za razumevanje športa in tega, kar želiš doseči. Če verjameš v to, si lahko tudi z malo denarja zelo kreativen. Žal je v Sloveniji še vedno opaziti precej starega načina razmišljanja, saj je marsikateri funkcionar v športnih organizacijah prepričan, da so ključni rezultati; da je treba vlagati v dobre igralce, da bodo postali državni prvaki in posledično dobili sponzorje. To danes ne deluje več; sponzorji zdaj iščejo zgodbe in ne rezultata. Seveda je rezultat še vedno pomemben, a še pomembnejše je to, kar počneš. Na primer, v Celju so uspeli prodati prazne sedeže na tribunah in nanje izobesili imena podpornikov, sponzorjev in navijačev. Marsikaj se da narediti, če v klubu prav vsak, od predsednika naprej, razmišlja marketinško. Rezultati ne prodajajo več; poglejte le Arsenal, ki že petnajst let ni bil prvak, pa ni zato nič manj privlačen za sponzorje. Da šport sloni na čustvih in da jih ni bolj strastnih ljudi, kot so lahko navijači, je v športni industriji znano že desetletja. A zdi se, da sponzorji to prepoznavajo šele v zadnjem času, ko v svojih aktivacijah že uspešneje nagovarjajo ljudi po čustveni plati in ne le strogo razumski, s številkami. Po drugi strani pa ravno spletni mediji omogočajo merljivost v vsakem trenutku; vsak trenutek lahko ugotovimo, kaj deluje in kaj ne ter temu ustrezno prilagodimo komunikacijo. Je šport torej danes še vedno igra čustev ali pa preračunljiva aktivnost, zmožna manipulacije z ljudmi? To najbolje ponazarja misel, ki jo imamo natisnjeno na vratih v sejno sobo, v kateri se pogovarjava: šport je igra srca in razuma. V športu se vedno prepletajo čustva in razum, na igrišču ali ob igrišču. Šport ni podoben politiki, kjer lahko manipuliraš z ljudmi in jim prodajaš zgodbe, ki nimajo neke realne podlage. Navijač ne bo pustil, da nekdo manipulira z njim. Njegova čustva pa so hkrati tudi zelo razumska, kar je Wenger na SPORTU odlično povzel: »Suffering together is a stronger bond than celebration.« (»Skupno doživljanje poraza tvori močnejšo vez kot slavljenje zmage«, op. p.) Navijači so pripravljeni čakati tudi več desetletij, da njihov priljubljeni klub postane prvak. Liverpool je bil lani v Angliji po enaindvajsetih letih spet prvak, ampak se mu navijači v teh letih niso odrekli, kvečjemu jih ima še več. Razočaranja so pač del športne igre. Sponzorji morajo razumeti, da ne morejo manipulirati s čustvi navijačev, ampak morajo ostati relevantni, verodostojni in iskreni ter na teh vrednotah graditi odnos z njimi. In tudi športne organizacije se morajo naučiti, kako graditi svojo identiteto, ki ni odvisna le od rezultatov; da bodo torej navijači ostali z njimi v dobrem in slabem. Tako kot drugi oglaševalci si tudi sponzorji v športu želijo v večji meri nagovarjati mlade, katerih medijske navade se močno razlikujejo od starejših generacij. Včasih je bilo to enostavno – vedeli ste, da lahko navijača navdušite s televizijskim prenosom tekme ali njenim ogledom v živo, zdaj pa so ti razpršeni po več kanalih hkrati, deljena je tudi njihova pozornost. Kaj se je po vaših izkušnjah izkazalo za najbolj učinkovito pri doseganju tega izmuzljivega občinstva? Kako sploh »vzgajati« nove navijače, ki niti ne kažejo več tako strastne pripadnosti določenemu športnemu klubu ali ekipi? To je za športno industrijo največji izziv, ki se mu bo morala posvetiti v naslednjih letih. Najstniki imajo do športa drugačen odnos, kot so ga imeli mladi pred dvajsetimi, tridesetimi leti, tudi zaradi družbenih omrežij. Zato bodo generacije, ki prihajajo, potrebovale drugačen pristop. Znamke in športne organizacije bodo morale še več pozornosti nameniti temu, da spoznajo nove generacije; to poskušajo na primer s TikTokom, kjer milenijcem šport že predstavljajo na drugačen, bolj zabaven način. Danes sicer še ne vemo, kako se bo razvijala njihova zvestoba do določenega športa ali športne znamke, zagotovo pa bo šlo v smeri entertainmenta, zabave. To je razvidno tudi iz vedno večje priljubljenosti e-športa, ki ponuja svojevrsten odgovor na zagate športne industrije, saj je uspešno dosegel nove generacije. Posvetiva se zdaj še vaši agencij, ki je ena od redkih v slovenskem prostoru, specializirana za marketing in sponzorstva v športu. Obstajate že več kot dvajset let. Kaj vas je vodilo k njeni ustanovitvi v času, ko je bil športni marketing v Sloveniji šele v povojih? Pravzaprav bo naslednje leto že 25 let od njene ustanovitve, saj obstajamo že od leta 1997. Ne morem reči, da sem na to področje zašel po naključju, saj sem po izobrazbi pravnik in sem delal diplomsko nalogo iz sponzorske pogodbe, že zelo kmalu, pri svojih 24-ih letih, pa sem leta 1992 postal direktor nogometnega kluba Publikum Celje. Treniral sem namreč rokomet in me je zanimalo tudi vodenje športne organizacije, čeprav na tem področju nisem imel izkušenj. Približno v tistem času sem spoznal Darka Klariča, ki je prihajal iz sveta avtomobilizma, nekaj let pozneje pa sva se oba seznanila še s Slobodanom Vujičićem, žal že pokojnim, ki je začel v regiji nekdanje Jugoslavije tržiti šport na področju medijskih in marketinških pravic. Po razpadu Jugoslavije so bili v vsaki državi nogometni klubi, ki so nastopali na evropskih tekmovanjih in v skladu s tem se je pojavilo tudi zanimanje televizij in drugih medijev po nakupu marketinških pravic. Vujičić je takrat v Nemčiji tržil pravice nogometnega kluba Crvena zvezda na teh evropskih tekmovanjih in takrat je klub tudi postal najboljši v Evropi. S tem se je to področje prav razcvetelo, denar je kar prihajal, in iz njegove zgodbe se je porodila še danes ena od največjih agencij v evropskem prostoru, nemška UFA Sports, zdaj Sportfive. Darko je bil takrat vpet v delovanje NK Publikum, ki je prav tako tekmoval za evropski pokal in preko njegovega Media Publikuma, kjer sem bil zaposlen do leta 1997, smo pridobili kar nekaj mednarodnih izkušenj s prodajo televizijskih marketinških pravic. Ta posel je le še rasel, s tem pa tudi potreba po malo bolj strokovnem strateškem pristopu. Tako smo ustanovili agencijo, ki se je na začetku imenovala S. V. -RSA, kar je pomenilo Slobodan Vujičić – Red Star Agency, agencija Crvene zvezde. V določenem obdobju smo bili zelo aktivni tudi na področju medijskega zakupa, ki je v nekem trenutku celo prerasel našo osnovno dejavnost, torej komuniciranje v športu in sponzorstva, zato smo se odločili, da ga izločimo in prenesemo na ločeno podjetje. Slobodan je po določenem obdobju tudi izstopil iz lastništva, ker se ni več toliko ukvarjal s tem področjem, agencija pa se je preimenovala v Sport Media Focus. Lastnika agencije sta dva; vi imate v njej 49-odstotni delež, Darko Klarič pa 51-odstotnega. Ali tudi drugi lastnik vpliva na poslovne odločitve ali pa je to v glavnem prepuščeno vam, ki ste tudi direktor podjetja? Z Darkom Klaričem sva bila solastnika do konca lanskega leta, zdaj smo pa to spremenili in sta se nama kot partnerja pridružila še dva, in sicer Dragan Perendija in Gašper Pavli, vsak z 10-odstotnim lastniškim deležem. Agencija s trinajstimi zaposlenimi ima tako že več partnerjev in upam, da se nam v bodoče pridruži še kdo drug. V tem času smo namreč postali zelo homogena ekipa z dobro klimo, morda tudi zato, ker vsi v agenciji izhajamo iz športa. Naša entuziazem in strast do tega dela se z leti le še stopnjuje, tudi zaradi vseh izkušenj in znanj, ki smo jih pridobili. Najina zgodba z Darkom Klaričem se je torej začela v devetdesetih letih prejšnjega stoletja in ves čas mi je enkraten mentor. Tudi sam se je sproti učil, kar me je zelo navdušilo, saj je bil uspešen že na toliko drugih področjih, pa ga strast do učenja, nenehnih izboljšav in napredovanja ni nikoli zapustila. Področje nogometa, na katerega se je podal z NK Publikumom, je bilo takrat tudi njemu tuje, zdaj, po več kot tridesetih letih v slovenskem športu, pa ne vidim nikogar, ki bi ga lahko primerjal z njim, ki bi bil tako vztrajen in dosleden ter bi za seboj puščal tako pozitivne zgodbe; od začetkov v Celju do zdaj, ko je v Ljubljani ustanovil nogometni klub Bravo in je njegov častni predsednik. Tudi v agenciji, kjer je partner, deluje predvsem kot naš mentor, ki nas spodbuja in usmerja. Pušča nam proste roke, a nam je ves čas na voljo z nasveti. Predvsem pa me navdušuje njegova želja, da se tudi on uči od nas in to prenaša na Bravo, s katerim piše novo zgodbo. Katere dejavnosti vam sicer prinašajo največji delež prihodkov? Imamo tri glavna področja delovanja. Prvo je strokovna podpora znamkam sponzorjev, ki aktivirajo svoje sponzorske pravice, zanje pa izvajamo tudi določene kampanje. Druga stran so športne organizacije oziroma športni klubi, s katerimi sodelujemo predvsem pri športnih dogodkih, kot so bili na primer EuroBasket 2013, evropsko prvenstvo v futsalu 2018 in EuroVolley 2019. Sodelujemo z različnimi organizacijami, ki jim svetujemo predvsem pri oblikovanju njihovih sponzorskih produktov, da jih lahko potem povežemo s sponzorji. V tem smislu smo nekakšni »matchmakerji«, saj športne znamke povezujemo z blagovnimi. Tretje področje pa so naši lastni dogodki, med katerimi je največji konferenca SPORTO, organiziramo pa tudi druge dogodke za bolj poslovno javnost. Še vedno se v določeni meri ukvarjamo z medijskim zakupom, ampak samo v športu. Lani nas je angažiral Šport TV, ki trži evropsko prvenstvo v nogometu, mi pa jim pomagamo oblikovati program in ponudbe, ki bodo zanimive za slovenski trg. Dragoceno izkušnjo s tega področja smo dobili leta 2010, ko smo TV Slovenija ponudili pomoč pri prodaji oglasnega prostora v času svetovnega prvenstva v nogometu. Ugotovili smo namreč, da je bil njihov izkoristek od prodaje oglasnega prostora v letih 2008 in 2009 bistveno manjši od potenciala, ki smo ga ocenili. Takrat so nam v roke dali škarje in platno in pomagali smo oblikovati produkt trženja svetovnega prvenstva v nogometu, pri čemer smo pomagali ustvariti prihodek, ki bo za nacionalno televizijo pri trženju športa verjetno za vse čase ostal rekorden. Tudi s celotnim programom po letu 2010 nikoli več niso ustvarili tolikšnih prihodkov, kar je odličen dokaz, kakšen potencial ima šport. Ali še zastopate tudi športnike in skrbite za gradnjo njihovih osebnih znamk? Še danes odmeva vaše sodelovanje z nekdanjim boksarjem Dejanom Zavcem. Zgodba z Zavcem za nas ni bila samo referenca, ampak smo se iz nje tudi ogromno naučili. Bila je potovanje v neznano, saj tega do takrat, ko nas je Dejan poklical, še nismo počeli, a nam je skupaj z njim uspelo zgraditi resnično močno in vplivno znamko, ki še danes ni izgubila svojega naboja. Ne sicer toliko zaradi našega dela, ampak bolj zaradi njegove osebnosti in dojemljivosti za vse, kar je bilo potrebno postoriti v tem procesu. Toda ko smo takrat uvideli, kaj vse to potegne za seboj in kako smo se morali v agenciji angažirati, smo ugotovili, da takšne zgodbe lahko delamo le, če se jim v celoti posvetimo. Ker pa bi to težko še enkrat ponovili, poleg tega pa so zgodbe, kot je Dejanova, izjemno redke, smo se s tega področja zavestno umaknili. Edini športnik, ki mu še malo pomagamo, pa še to le pri iskanju sponzorjev, je atletinja Maruša Mišmaš Zrimšek. Žal je naš trg premajhen, da bi to lahko delali »na polno«, torej, da bi v agenciji angažirali dva, tri ljudi, ki bi dobesedno živeli s športnikom; ne moremo namreč zahtevati od športnika, da bi vse svoje prihodke, ki jih ustvari in so potrebni za njegovo športno udejstvovanje, namenil agenciji. Če bi bil to 10- ali 15-milijonski trg in bi bili tudi prihodki športnikov večji, bi bilo to lažje. Poleg tega pa ne želimo biti le vmesni člen, prodajalec športnikovih pravic, ampak se hočemo osredotočiti na področja, kjer je tudi trg za nas večji in lahko več prispevamo. Kaj pa digitalna komunikacija, ki je tudi eden od stebrov vašega delovanja? Na tem področju smo lahko v največjo pomoč organizatorjem športnih dogodkov. Imeli smo na primer zelo dobre izkušnje z evropskima prvenstvoma v odbojki in futsalu, kjer se je digitalna komunikacija izkazala za ključno; če ne znaš pravilno komunicirati, če nisi prisoten na družbenih omrežjih, potem tudi produkt težko iztržiš. Pri futsalu, ki je pri nas resnično nišen šport, v Ljubljani niti ni športnega kluba, smo si skupaj z UEFO in Nogometno zvezo Slovenije za cilj zadali, da poskušamo trikrat razprodati dvorano Stožice. Na koncu je bila dvorana štirikrat razprodana, kar je bil dokaz, da lahko uspemo s pravilnim pristopom in strategijo več kot leto dni pred prvenstvom. To, da lahko futsal pritegne 10.000 ljudi v Stožice, se je takrat namreč zdelo nemogoče. Ta izkušnja nam je zelo pomagala pri EuroVolleyju 2019, kjer smo z Odbojkarsko zvezo Slovenije in partnerji zasnovali krasno zgodbo, pri kateri smo najbolj občutili, da lahko nudimo dodano vrednost v vsebinskem, kreativnem in komunikacijskem smislu. Ne nazadnje smo se takrat prvič preizkusili tudi na področju entertainmenta v dvoranah, ko smo sestavili ekipo, ki je skrbela za vrhunsko vzdušje v dvorani. Ogromno ljudi nam je povedalo, da se jim je ob tem, kar so doživeli v Stožicah, kot je bilo petje himne a cappella, koža kar naježila. S pomočjo majhnih detajlov pripraviti celo dvorano, 10.000 ljudi, da poje in spodbuja naše igralce, je velik dosežek. To je tudi igralcem dalo dodatno energijo, da so šli preko svojih sposobnosti in v Stožicah na koncu tudi zmagali. V tem primeru smo torej poskrbeli za celoten koncept, od uradne pesmi do promocijskih aktivnosti, ki so se izvajale tudi v drugih državah. Ekipa, ki smo jo angažirali za animiranje občinstva, je sicer nastopila tudi na finalu prvenstva v Parizu. Kateri pa so vaši največji naročniki, ko gre za upravljanje sponzorskih strategij oziroma med blagovnimi znamkami? Katere nove naročnike ste pridobili v zadnjem letu? Že leta delamo z Laškim, ki nas je – ne glede na to, da ima svojo krovno kreativno agencijo Luno – prepoznal kot nekoga, ki je specialist za šport. Z njimi tako sodelujemo pri sponzorskih aktivacijah. Laško pri ustvarjanju zgodb in vsebin izjemno dobro izkorišča potencial, ki ga imajo na področju športa. V slovenskem merilu so tudi ena od redkih znamk, ki več kot polovico marketinškega proračuna namenja za sponzorstva. Sponzorske zgodbe, ki so z njihove strani tudi zelo premišljeno izbrane, so DNK njihove komunikacije. Ne nazadnje so sponzorji dveh športnih klubov, ki jih je raziskava Mediane letos prepoznala za SPORTO Brands, in sicer NK Maribor in RK Celje Pivovarna Laško, kar dokazuje zavedanje o tem, kje so prisotni, kot tudi dejstvo, da ne spodbujajo le rezultatov, temveč predvsem odličnost grajenja znamke. Sodelujemo tudi z Ljubljanskimi mlekarnami, predvsem za znamke Alpsko mleko, DukaFit in sladolede Foksi. V okviru projekta Alpska superjunakinja smo ustvarili animiran lik za Ilko Štuhec, nato pa še za Žana Koširja. Pri Ilki smo zasnovali celotno kreativno kampanjo, od same zamisli, kaj storiti, ko je Alpsko mleko po sedmih letih izgubilo pozicijo na Ilkini čeladi, ki jo je prevzela Milka z bistveno večjim vložkom. Ljubljanskim mlekarnam smo takrat predlagali, da Ilko povežemo z animiranim likom, česar dotlej ni storil še nihče v Sloveniji. S tem smo tudi športnika razbremenili obveznosti, snemanj in produkcije ter pridobili kreativno svobodo, pa tudi Ilka sama se je poistovetila z likom. Tudi rezultati in odzivi, ki jih je beležila znamka, so bili zelo pozitivni. Čeprav se takšnih pristopov v tujini že poslužujejo, je bila to pri nas novost, zato smo ponosni na to, kar nam je uspelo doseči z naročnikom, ki se je podal v neznano in bil na koncu za to tudi nagrajen. Med našimi večjimi strankami so še Garmin, Continental, Toyota, Slovenska industrija jekla, Frutabela, Ford, Sberbank in Hervis. Med športnimi organizacijami pa sodelujemo z že omenjeno odbojkarsko zvezo in planinsko zvezo na področju športnega plezanja. Slednji smo pomagali v Slovenijo pripeljati televizijske pravice za predvajanje tekem svetovnega pokala, s čimer je ta šport postal medijsko bolj zanimiv, povezali pa smo jih tudi s Prvo zavarovalnico, ki je tudi njihov največji sponzor. V lanskem letu smo na podoben način začeli sodelovati z AMZS, kjer so nas povabili, da jim pomagamo razviti športni del, predvsem motošport, saj bi želeli še v večji meri izkoristiti potencial, ki ga je zanje ustvaril motokrosist Tim Gajser. Pri tem si želijo graditi lastne tržne produkte s ciljem, da bi tudi v Sloveniji nekoč gostili svetovno dirko v motokrosu. Lani smo dobili še enega velikega naročnika, in sicer Bolton Grupo z znamko Rio Mare, za katerega smo naredili kampanjo »Ostanite v formi« s športniki Dejanom Zavcem, Vasilijem Žbogarjem in Majo Mihelinec. S projektom bomo nadaljevali tudi letos. Na splošno opažamo, da vedno več znamk prepoznava šport kot platformo. Zavedajo se, da je med kupci njihovih izdelkov ali storitev veliko športnih navdušencev, zato se obrnejo na nas, da skupaj izberemo pravi način komuniciranja z njimi. Za katerega športnika ali ekipo pa sicer vi osebno zdaj, v teh zimskih mesecih, stiskate pesti? Vas med nogometnimi klubi še vedno najbolj navdušuje Arsenal, kot lahko preberemo na spletni strani Sport Media Focus? Ko si toliko let vpet v športni svet, kot sem jaz, imaš tudi do navijaštva malo drugačen odnos. V najstniških letih sem bil strasten navijač, saj sem tudi živel s športom, in sem bil fanatično navdušen nad nogometnim klubom Hajduk iz Splita. V nekem obdobju, ko smo bili lastniki televizijskih pravic za angleško nogometno ligo in bili povabljeni v London, še na stari stadion, pa sem bil priča tekmi, na kateri je tekmoval Arsenal. Pravzaprav sem njegov navijač postal zaradi Wengerja, ker se njegova filozofija športa razlikuje od prevladujoče, po kateri je šport izključno posel. On je ves čas verjel v razvoj mladih igralcev, vedel je, kako prepoznati nadarjene posameznike, kako jih vzgojiti in spodbujati ter iz njih narediti zgodbo. Čeprav sem za Arsenal začel navijati, ko ni bil več tako močan, me je prepričala njegova zgodba, ki sem ji brez težav še vedno zvest. Z leti očitno človek išče nekaj, čemur želi stati ob strani v dobrem in slabem. Svojo nekdanjo navijaško strast sem zdaj prenesel na sina in to izkušnjo zdaj spremljam preko njega. Profesionalno sem preprosto preveč vpet v ta svet, da bi bil težko neobremenjeni navijač. (smeh) Si pa želim, da bi do tega še prišlo. Veliko sva govorila o izzivih, ki so pred športno industrijo. Kateri pa so pred Sport Media Focusom? Čemu se boste v letu 2021 in prihajajočih letih največ posvečali? Konferenca SPORTO nam vsako leto da novo energijo, navdih in znanje, a hkrati se zavedamo, da imamo še ogromno rezerve, saj si vedno želimo biti še malo boljši, se naučiti nečesa novega in tudi naročnikom ponuditi še več. S tega vidika se ne zanašamo na to, da smo že zdaj v nečem dobri, saj se danes vse tako hitro spreminja, da lahko takoj zaostaneš, če ne slediš trendom. Tako da naša primarna usmeritev ostaja, da poskušamo biti boljši pri tem, kar delamo. Poleg tega pa se spogledujemo z idejo, da bi se podali onkraj naših meja. Letošnja izkušnja s SPORTOM nam je potrdila, da je to mogoče. Ne razmišljamo o tem, da bi ustanovili agencijo tudi v tujini, ampak bi s tujimi partnerji, s katerimi smo že navezali stike, sodelovali pri nekaterih malo bolj dolgoročnih projektih. Razmišljamo predvsem o lastnih dogodkih in tehnoloških rešitvah na področju športa. To trenutno sicer ni naš glavni fokus, si pa želimo, da bi v naslednjih petih letih lahko izvedli nekatere ideje, ki jih imamo v mislih.


Evropska unija bo naslednje leto izdala digitalno denarnico za plačila - Cryptomanija.eu Domov Novice Evropska unija bo naslednje leto izdala digitalno denarnico za plačila Evropska unija bo naslednje leto izdala digitalno denarnico za plačila Evropska unija (EU) bo lansiral digitalno denarnico, ki bo državljanom katere koli države v bloku omogočala plačevanje in dostop do storitev, ki jih zagotavlja vsaka država, prav tako pa bo omogočala shranjevanje informacij o digitalnih ID. Denarnica, ki naj bi bila predstavljena prihodnje leto, bi lahko bila povezana s projektom digitalni evro, predlogom centralne banke za digitalno valuto (CBDC), na katerem ECB še vedno dela. Evropska unija načrtuje izdali digitalno denarnico, ki bi njenim državljanom omogočala plačila v vseh državah članicah z minimalnim trenjem. Po poročanju Reutersa naj bi denarnica začela delovati prihodnje leto in v eno samo aplikacijo vključevala zasebne in javne storitve. Denarnica bi delovala kot nekakšen trezor za plačila in osebni dokument in bi uporabnikom omogočil, da shranijo digitalne ekvivalente svojih fizičnih dovoljenj, kot so potni listi ali vozniška dovoljenja, vključno z drugimi državami odvisnimi storitvami. Zaradi svojega značaja bo denarnica potrjena z biometričnimi podatki, kot so preverjanje prstnih odtisov in skeniranje mrežnice z uporabo računske moči in senzorjev, ki jih imajo mobilne naprave že na krovu. Evropska unija naj bi razmišljal o zasebnosti uporabnikov aplikacije: blok bo aplikacijo navidezno zasnoval tako, da bodo podatki uporabnikov razdeljeni, da se zagotovi, da teh dragocenih podatkov tretje osebe ne bodo uporabljale za oglaševanje ali druge namene. . Digitalna evro vezava? Medtem ko Evropska centralna banka se ni odločila za izdajo digitalnega evra in še vedno preučuje učinke digitalnih valut centralne banke. Ta denarnica bi lahko bila koristna za uvedbo take valute. V kombinaciji z aplikacijo bi lahko digitalni evro Evropski uniji dal vzvod za regulacijo porasta drugih, nenadzorovanih digitalnih valut. Evropska centralna banka je navedla, da je eden ključnih ciljev pri izdaji digitalnega eura bi pomenilo: ... izogibanje odvisnosti od izdanih in nadzorovanih digitalnih plačilnih sredstev od zunaj euroobmočju, ki bi lahko ogrozilo finančno stabilnost in monetarno suverenost. Če bi bil sistem resnično izveden, bi biti največji digitalni CBDC doslej, ki zajema države članice 27 pod vplivnim območjem Evropske unije. Vendar ne bi bila prva: Bahami in Kitajska že postopoma izdajajo svoje digitalne valute. Kaj počnete pomislite na to digitalno denarnico, ki jo je izdala Evropska unija? Povejte nam v spodnjem oddelku za komentarje Prejšnji članekDaymak bo do leta 2023 lansiral vozilo za rudarstvo kripto Naslednji članekZakaj je upravljanje na verigi ključnega pomena za rast in dolgoživost blokov


008000 EU si prizadeva ohranjati skupno evropsko kulturno dediščino ter podpirati in spodbujati umetnost in ustvarjalno industrijo v Evropi. S posebnimi pobudami, kot je evropsko leto kulturne dediščine, želi vsakomur omogočiti dostop do te dinamične in raznovrstne kulture. Številna področja politike EU vsebujejo kulturno razsežnost, npr. izobraževanje, raziskave, socialna politika, regionalni razvoj in zunanji odnosi. Ustvarjanje in promocija kulture v današnjem interaktivnem in globaliziranem svetu poteka vzporedno z razvojem medijev in digitalnih tehnologij. EU spodbuja sodelovanje na področju kulture med nacionalnimi vladami in z mednarodnimi organizacijami. S pobudo Ustvarjalna Evropa EU podpira evropsko kinematografsko industrijo, umetnost in ustvarjalno industrijo za nova delovna mesta in rast v Evropi ter nove mednarodne priložnosti, trge in občinstva. Vsako leto sta dve evropski mesti izbrani za evropski prestolnici kulture: naziv je dodatna spodbuda za lokalno gospodarstvo in postavlja v središče lokalne umetnike in edinstveno kulturno bogastvo obeh mest. EU vse leto sodeluje na filmskih festivalih, kulturnih razstavah, koncertih, konferencah, pri umetniških nagradah in nagradah po vsej Evropi.


Plačilo v spletni trgovini VELUX Pri naročilu senčil na zalogi (standardne barve in dimenzije) lahko izbirate med plačilom po povzetju (ob prevzemu pošiljke) ali plačilom s kartico Mastercard oz. VISA (znesek je rezerviran in se obračuna, ko izdelki zapustijo skladišče). Za vsa ostala senčila, ki niso na zalogi, je plačilo možno le s kreditno kartico Mastercard, Maestro ali VISA. Stroški dostave senčil so vključeni v končnem izračunu. Pri plačilu po povzetju vam dodatne stroške vplačnine zaračuna Pošta Slovenije ob prevzemu pošiljke (Cenik ostalih poštnih storitev). Kaj pomeni 3D Secure? Tehnologija 3D Secure, imenovana tudi preverjanje pristnosti 3D Secure ali 3DS, je ukrep za preprečevanje goljufij, ki ga je Visa prvotno uvedla že leta 2001 (pod imenom Verified-by-Visa). Deluje kot dodatna plast varnosti pri plačilih s kartico. Strankam dodaja varen korak preverjanja pristnosti pred nakupom v spletu, s čimer se zagotovi, da uporabljajo pravilne podrobnosti kartice za zaščito pred goljufijami pri kartičnih plačilih. 3DS podpirajo in priznavajo večji izdajatelji debetnih in kreditnih kartic, vključno z Viso, Mastercardom (pod imenom Mastercard Secure Code) in American Expressom (pod imenom American Express SafeKey). Kako deluje preverjanje pristnosti 3D Secure? Če ste že kdaj kaj plačali v spletu, ste verjetno že uporabili preverjanje pristnosti 3D Secure. Ko boste pripravljeni za plačilo našega izdelka prek spleta, boste na spletnem mestu ponudnika debetne ali kreditne kartice preusmerjeni na stran za 3D Secure. Na ponudnikovem spletnem mestu boste morali vnesti geslo (ki ga boste morali že prej nastaviti pri svoji banki) ali kodo za preverjanje pristnosti (ki bo samodejno poslana na vašo potrjeno številko mobilnega telefona). Ko vnesete pravilne podatke, bo ponudnik kartice odobril plačilo in vas preusmeril nazaj na našo potrditveno stran. Vse to poteka zelo hitro in po vrnitvi na naše spletno mesto boste prejeli potrditveno e-poštno sporočilo, da je plačilo uspešno izvedeno. Kako se lahko prijavim za storitev Verified by Visa/Mastercard Secure Code? Storitev Verified by Visa in Mastercard Secure Code ne ponujata neposredno Visa in Mastercard, temveč banke in ponudniki storitev. Predlagamo, da se obrnete neposredno na svojo banko ali ponudnika storitev. Geslo lahko enostavno ponastavite. Sam postopek je odvisen od banke. Če se po vnosu podatkov o kartici na zaslonu odpre okno Verified by Visa/Mastercard Secure Code, bo verjetno na voljo možnost »pozabljeno geslo«. Ko to kliknete, boste morali vnesti nekaj podatkov, ki ste jih navedli ob prijavi. Tako boste lahko hitro ponastavili geslo in nadaljevali nakupovanje. Banka mi v telefon pošlje kodo, vendar je včasih ne prejmem. Kaj naj storim? Glede tega se obrnite neposredno na banko, ki bo preučila težavo. Morda gre za nekaj povsem enostavnega, na primer, da nimajo prave številke za vas. Običajno boste to lahko rešili s kratkim telefonskim klicem.


source: fineweb

text: Almagest Almagest je latinizirana oblika arabskega imena (الكتاب المجسطي, al-kitabu-l-midžisti, Velika zbirka) matematične in astronomske razprave o gibanju zvezd in planetov, ki jo je izvirno v stari grščini kot Μαθηματικἠ Σύνταξις: Mathematikē Sýntaxis, Matematična razprava, kasneje naslovljena kot Hē Megálē Sýntaxis, Velika razprava) napisal Klavdij Ptolemaj leta 150. Njegov geocentrični model so privzeli za pravilnega za več kot tisoč let v islamskih in evropskih družbah skozi srednji vek in zgodnjo renesanso. Almagest je najpomembnejši vir podatkov o staroveški grški astronomiji. Pomemben je tudi zato, ker dokumentira delo Hiparha, katerega delo je bilo sicer večinoma izgubljeno. Hiparh je pisal o trigonometriji, vendar, ker se je njegovo delo izgubilo, matematiki rabijo Ptolemajevo knjigo kot vir za Hiparhovo delo in staroveško grško trigonometrijo nasploh. Slovenska imena za knjigo so še: Velika astronomska zgradba,Velika astronomska sintaksa, Matematična zbirka ali Veliki zbornik astronomije. Arabski izvod je izšel leta 827 in se je pozneje latiniziral v Almagest (Almages), ter se tudi ohranil v arabskih rokopisih. Zaradi slovesa so ga v latinščino v 12. stoletju prevedli dvakrat, enkrat na Siciliji in v Španiji. V knjigi je Ptolemaj v sistematični obliki podal prikaz celotne astronomije do svojega časa, ob koncu aleksandrijske dobe, pri čemer se je opredelil za geocentrični model, kar je bilo velikega pomena. Ker delo ni vsebovalo ničesar, kar bi nasprotovalo tedanjemu uveljavljenemu svetovnemu nazoru, je ostalo podlaga za vsakršno astronomsko znanje vse do 17. stoletja. Njegov model je temeljil na predpostavki, da se Sonce, planeti in zvezde vrtijo okrog Zemlje kot nepomičnem središču Vesolja. Čeprav je bila zasnovana na napačni predpostavki, se je ta teorija dobro skladala z opazovanji gibanj planetov. Šele s Kopernikovo teorijo iz leta 1500, so njegov model zamenjali s heliocentričnim modelom. Čas nastanka Almagesta[uredi | uredi kodo] V zadnjem času so ugotovili, da Almagest ni mogel biti napisan pred letom 150. Ptolemaj je v priobalnem staroegipčanskem mestu Kanop v Nilovi delti leta 147 ali 148 postavil javni napis. N. T. Hamilton je ugotovil, da je bila različica Ptolemajevih modelov v »kanopskem napisu« zgodnejša kot različica v Almagestu. Zaradi tega Almagest ni mogel biti napisan prej kot četrt stoletja po prvih Ptolemajevih opazovanjih. Vsebina[uredi | uredi kodo] Almagest sestavlja trinajst delov - knjig: - 1. knjiga - oris Aristotelove kozmologije: o krogelni obliki neba s krogelno Zemljo, ki leži brez gibanja v središču, z nepomičnimi zvezdami in različnimi planeti, ki krožijo okrog Zemlje. Nato sledi razlaga tetiv z več razpredelnicami tetiv, opazovanja naklona tira proti ekliptiki in uvod v sferno trigonometrijo. - 2. knjiga - problemi povezani z dnevnim gibanjem neba (vzhajanje in zahajanje nebesnih teles), dolžina dneva, določevanje zemljepisne širine, točke Sončevega nadglavišča, sence gnomona med enakonočji in Sončevim obratom, ter druga opazovanja, ki se spreminjajo z opazovališčem. Podani so tudi koti, ki jih ekliptika tvori z navpično ravnino, in priložene razpredelnice. - 3. knjiga - dolžina leta, gibanje Sonca. Ptolemaj opisuje Hiparhovo odkritje precesije enakonočij in teorijo epiciklov. - 4. in 5. knjiga - gibanje Lune, Lunina paralaksa, gibanje Luininega odzemlja, velikosti in razdalje Sonca in Lune relativno glede na Zemljo. - 6. knjiga - Sončevi in Lunini mrki. - 7. in 8. knjiga - gibanje nepomičnih zvezd, vključno s precesijo enakonočij. Zvezdni katalog 1028 zvezd z navideznimi legami v ozvezdjih z navedenimi ekliptičnimi koordinatami.[1] Najsvetlejše zvezde so označene z navideznim sijem (magnitudo) m = 1, še vidne s prostim očesom pa z m = 6. Vsaka numerična magnituda je dvakrat svetlejša od predhodne v logaritemski lestvici. Ta sistem je verjetno iznašel Hiparh. Tudi lege zvezd izvirajo od Hiparha, čeprav je Ptolemaj trdil drugače. - 9. knjiga - splošna vprašanja o tvorjenju modelov za pet klasičnih planetov in gibanje Merkurja. - 10. knjiga - gibanje Venere in Marsa. - 11. knjiga - gibanje Jupitra in Saturna. - 12. knjiga - nepomične lege in navidezno vzvratno gibanje planetov glede na živalski krog. Ptolemaj je razumel , da se to gibanje poleg zunanjih planetov nanaša tudi na Merkur in Venero. - 13. knjiga - gibanje v latitudi, odstopanje navideznih leg planetov od ekliptike. Glej tudi[uredi | uredi kodo] Opombe in sklici[uredi | uredi kodo] - Ptolemajev zvezdni katalog (v angleščini)


text: Moj spletni priročnik Gospodarska delegacija v Republiko Kazahstan Številka 17-2013 | Področje: Poslovni dogodki Vabilo k sodelovanju v gospodarski delegaciji ob obisku Karla Erjavca, ministra za zunanje zadeve Republike Slovenije, v Republiki Kazahstan Datum: med 12. in 14. junijem 2013 Kraj: Republika Kazahstan (Astana in Almaty) Minister za zunanje zadeve Republike Slovenije, g. Karl Erjavec, bo predvidoma med 12. in 14. junijem 2013 obiskal Republiko Kazahstan. V času obiska bo potekalo 2. zasedanje mešane slovensko-kazahstanske komisije za trgovinsko in gospodarsko sodelovanje, ki jo na slovenski strani vodi minister za zunanje zadeve Karl Erjavec, na kazahstanski strani pa ministrica za zdravje Salidat Kairbekova. V okviru obiska bo organizirana ciljno usmerjena spremljajoča gospodarska delegacija ter poslovni konferenci med zainteresiranimi slovenskimi in kazahstanskimi gospodarstveniki v mestih Astana in Almaty. V skladu z Vašimi interesi bo po možnosti organiziran tudi poseben program oziroma vzporedni sektorski pogovori. Področja, na katerih bo dan poseben poudarek in kjer se kažejo priložnosti za razvijanje gospodarskega sodelovanja med državama so zdravstvo in zdraviliški turizem, energetska učinkovitost in obnovljivi viri energije, informacijsko-komunikacijska tehnologija ter inženiring in gradbeništvo. Prosijo vas, da pri svoji prijavi upoštevate zgornje. V kolikor ocenjujete, da lahko Vaša udeležba oz. predstavnikov Vašega podjetja v spremljajoči gospodarski delegaciji pripomore k razvoju poslovnega sodelovanja tako z obstoječimi kot tudi morebitnimi novimi partnerji, Vas vljudno prosijo, da izpolnite e-prijavnico in jo pravilno izpolnjeno posredujete najkasneje do torka, 30. aprila 2013. Kasnejših prijav, zaradi kvalitetne priprave obiska, ne bodo mogli sprejemati. O nadaljnjih organizacijsko-logističnih in vsebinskih podrobnostih obiska vas bomo sproti obveščali. Dodatne informacije: Za dodatne informacije se lahko obrnete na Direktorat za gospodarsko diplomacijo na Ministrstvu za zunanje zadeve, Kontaktni osebi: Julija Gregorn, Tel: (01) 478 6665, E-mail: kvmjkb/hsfhpsoAhpw/tj in Mateja Kranjc Štefanec, Tel: (01) 478 2047, E-mail: nbufkb/lsbokd.tufgbofdAhpw/tj. Nazaj


Iščeš idejo za darilo? Podari doživetje na Veliki planini! | Velika planina Domov - Iščeš idejo za darilo? Podari doživetje na Veliki planini! Iščeš idejo za darilo? Podari doživetje na Veliki planini! Iščeš idejo za božično darilo? Darilna kartica je odlična izbira! Prihaja čas praznikov ter obdarovanj in vsakdo išče idejo, kaj letošnje leto podariti za darilo. Podarite doživetje na Veliki planini – nekaj, kar za vedno ostane v spominu. Darilna kartica, na katero naložite poljubno vrednost je odlična ideja za darilo. Prejemnik kartice jo lahko koristi vse leto, za enodnevni izlet, za najem koče, ali pa morda doživetja kot so nočno sankanje, smučanje ter krpljanje. Prav tako darilno kartico lahko koristite v gostiščih na Veliki planini - okrepčevalnici Skodla ali v gostišču Zeleni rob. Darilno kartico lahko naročite od doma! Pošljite nam povpraševanje na info@velikaplanina.si ali nas pokličite na 01/8327 258. Nočno sankanje – doživetje ob sončnem zahodu in razgledu nad razsvetljeno Ljubljansko kotlino! Podarite doživetje Velike planine! Nočno sankanje poteka na 2,4 kilometrov dolgi, razsvetljeni progi z vašimi ali s sposojenimi sanmi. Poteka od četrtka do nedelje, od 17. do 20. ure, zadnja nihalka vas v dolino odpelje ob 21. uri. Šviganje po belih strminah Velike planine pod zvezdami je nepozabno doživetje, primerno tako za družine kot tudi zahtevne sankače! Smuka na naravnem snegu! Prav kmalu bo zaživelo tudi smučišče na Veliki planini! Smučišče se razprostira na višini med 1412 in 1666 m ter ponuja 3,5 km smučarskih prog, od katerih večina sodi med srednje zahtevne proge. Ravno zaradi svojih terenov je planina že nekaj let poznana kot priljubljeno družinsko smučišče v bližini Ljubljane. Spremljajte nas tudi na naši spletni in facebook strani, kjer objavljamo aktualne dogodke, objavili pa bomo tudi pričetek nočnega sankanja ter smučanja na Veliki planini! Naročite svojo darilno kartico in si zagotovite popolno darilo za vaše najdražje! Cenik vozovnic za zimsko in poletno sezono si lahko ogledate na www.velikaplanina.si


source: wikipedia

text: 1. tisočletje pr. n. št. | 1. tisočletje | 2. tisočletje 2. stoletje | 3. stoletje | 4. stoletje | 5. stoletje | 6. stoletje | 7. stoletje | 8. stoletje Druga stoletja Peto stoletje obsega leta od 401 do vključno 500. Pogovorno ga mešamo s stoletjem, ki vsebuje leta od 400 do 499. Desetletja in leta Opomba: leta pred in po petem stoletju so pisana ležeče. 05


Val EXCLUSIVE: Royal Golf Bled – Raj na zemlji | VAL navtika Domov Val EXCLUSIVE: Royal Golf Bled – Raj na zemlji Val EXCLUSIVE: Royal Golf Bled – Raj na zemlji Vse od leta 1937 sprejema Royal Bled goste iz celega sveta in mnogi med njimi menijo, da je to eno najlepših golf igrišč v Evropi. Kraljevo igrišče z 18 luknjami ter Jezersko igrišče z 9 luknjami s svojim živahnim utripom predstavljata ideal slovenskega golfa. Igrišče se je odprlo leta 2017, po dveletni obsežni prenovi. Z oddaljenostjo le 5 minut vožnje od naših najbolj turistično obiskanih znamenitosti, Blejskega gradu in Blejskega jezera, ima zdaj odlično strateško lokacijo ter čudovite površine, ki nudijo osupljive poglede na veličastno okoliško gorovje in znameniti Blejski grad. Zajtrki, kosila in večerje bodo v tem raju na zemlji nepozabna izkušnja. Vrhunski šef Mirko Stojić ustvarja moderne, lokalne in mednarodne jedi s poudarkom na svežih lokalnih sestavinah, goveji »steak« iz slovenske govedine, klobase »Royal« in izbrane, ročno narejene hišne specialitete. Ne gre, da obiskovalci ne bi poizkusili še znamenite blejske kremne rezine, pa tudi kraljevega praženca z brusnično marmelado, domačega sladoleda in sufleja. Poleti obedi na zunanji terasi s pogledom na igrišče in Julijske Alpe ustvarjajo resnično nepozabno doživetje. Kraljeva hiša je postavljena na vrh majhnega hriba in nudi nemoten pogled na golf igrišče ter na paleto razkošnih objektov, namenjenih tako igralcem golfa kot njihovim spremljevalcem. Kraljeva hiša, ki je bila zgrajena leta 1938, je pričevalec slovenske tradicionalne arhitekture. Kompleks sestavlja edinstvena restavracija z odprtim kaminom, ogromna terasa ter 10 luksuznih suit v prvem in drugem nadstropju. Vse sobe so opremljene s sodobnimi napravami, razkošnim pohištvom, nudijo pa ene najlepših razgledov, kar jih je moč najti v Sloveniji. Mirko Stojić, »kraljevi« kuhar na Bledu Glavni moto Mirka Stojića, chefa restavracije v Kraljevi hiši, ki je del golf igrišča Royal Bled, je, da dejanja govorijo glasneje od besed. Zato nerad govori o svojem delu in hrani, veliko raje jo pripravlja. V kuhinji, v pari, zraven nožev, ob kupu posode in njegovem najljubšem vonju bazilike z veseljem pokaže svoj dar. Rojeni Beograjčan se je po končani kuharski šoli najprej izpopolnil v pripravi bogate srbske nacionalne kuhinje, potem pa ga je pot odnesla v svet. Prvi postanek, ki ga je naredil na gastronomskem zemljevidu sveta, je bil Kopenhagen, kjer je delal v znameniti Nomi pod vodstvom razvpitega kuharja Renéja Redzepija. Zatem je Mirko zasadil kulinarično zastavico v Sankt Peterburgu, nato še v Bostonu, od lanskega leta pa razvaja goste v »Raju na zemlji«, najlepšem golf igrišču v Sloveniji. Mirko ne skriva navdušenja nad Slovenijo. Kot pravi, sta ga že med prvim obiskom očarala tako dežela kot slovenska kulinarika, pozneje se je to prepričanje samo še utrdilo. Posebnost »kraljevega« kuharja je, da prisega na kuhanje s čim manj odpada (zero waste cuisine). V tem smislu se trudi uporabiti kar največji del »surovin«, na kreativen način postreže tudi tiste užitne dele rastlin in mesa, ki jih drugi kuharji zavržejo. Sicer pa chef Kraljeve hiše najbolj slovi po svojih mesnih jedeh. Da je zagotovljena prava simfonija okusov, s katerimi pridobi pozornost tudi najbolj zahtevnega gosta, meso, ki ga nabavlja lokalno, sam suši, fermentira in pripravlja. Tudi ostale sestavine, ki jih smatra za najpomembnejše za pripravo popolne jedi, v katero mora sam trdno verjeti, poskuša dobiti v lokalnem okolju, od domačih kmetov. Tako sam pripravlja marmelado, različne omake, ajvar, klobase, mortadelo, stisnjeno šunko, čevapčiče, sladoled in še marsikaj drugega. Čeprav skrbi za najelitnejše goste iz različnih delov sveta, Mirko Stojić ostaja skromen. Od posameznega gosta ta 36-letnik, po horoskopu hedonistični bik, ki tudi sam uživa v dobri hrani, “zahteva” zgolj eno stvar: da je dober jedec. Njegov idol že vrsto let ostaja ameriška ikona v svetu kuhanja, Thomas Keller. Mirko se drži njegove maksime: »Recept nima duše, ti, kot kuhar, mu jo moraš dodati.« Zato je prepričan, da je iz vsake jedi mogoče narediti čudež. To je tudi bistvo kraljevega kuharja, ki razveseljuje goste restavracije Kraljeva hiša. Kraljeva hiša, Mirkov poslovni dom V Kraljevi hiši, eni izmed najboljših slovenskih restavracij, je razkošje in hedonizem čutiti na vsakem koraku. Ta kulinarični prostor bogati prestižna evropska kuhinja, ki je predvsem sodobna mešanica slovenske in srbske, s francoskim in italijanskim pridihom. V restavraciji lahko svojim gostom tako pripravijo vse od domačega tatarskega bifteka prek goveje juhe pa do »home made« čevapčičev, hamburgerjev, klobas ali gosje terine. Restavracijo povezuje bar, kjer gostje uživajo med najboljšimi rumi, konjaki in pripravljenimi koktajli. Vinsko karto bogatijo slovenska, italijanska, francoska, pa tudi avstrijska vina. Kraljeva hiša v svoji restavraciji in na edinstveni terasi organizira tudi večerne dogodke z različnimi vinarji, kosila in večerje za zaključene družbe, raznovrstne poslovne dogodke, mladoporočencem pa nudi nepozabno romantično poroko. Kakopak s kraljevskim pridihom. Restavracija Kraljeva hiša Golf igrišče Royal Bled, Vrba 37a, 4248 Lesce T: +386 1 200 99 13, E: clubhouse@royalbled.com, W: https://www.royalbled.com/


text: Oseminšestdesetletnega Richarda Eggersa je banka Wells Fargo, kjer je bil zaposlen, odpustila zaradi kraje, ki jo je kot najstnik zagrešil pred skoraj 50 leti. Takrat je skušal z lažnim denarjem plačati pranje v pralnici, ki je stalo manj kot deset centov. Pri tem ga je zalotil lokalni šerif, ki mu je naložil plačilo globe, poroča Daily Mail. Banka je Eggersa in še okoli sto drugih delavcev odpustila zaradi novega zakona, po katerem v finančnih institucijah ne sme delati nihče s kriminalistično preteklostjo. "Z izjemo takrat nikoli nisem imel opravka s policijo. To je bila neumnost. Nisem ponosen, ampak mislim, da to ni nekaj, zaradi česar bi te lahko odpustili pol stoletja pozneje," je dejal Eggers, ki razmišlja o tožbi proti zdaj že nekdanjemu delodajalcu. Podobna usoda je doletela tudi 58-letno Yolando Quesado, ki so jo odpustili zaradi kraje majice v najstniških letih.


Poletne in jezikovne šole


text: Odmična gred ||Ta članek potrebuje čiščenje. Pri urejanju upoštevaj pravila slogovnega priročnika.| (odmikalna gred), gred z odmikali, ki vzdolžno ali prečno na os gredi premikajo dročnike ali ročice. Uporabljajo jo pri krivuljnem gonilu, npr. za krmiljenje ventilov pri motorjih z notranjim zgorevanjem ali pri odmikalnem stikalu, kjer odmikalo potiska vzmeten gibljiv kontakt ob pripadajoč nepremičen kontakt.


Vsi Projekti - Na Enem Mestu projekti, dokumenti, pogodbe, elektronska pošta, naloge, računi ... DMS PM CRM ERP Intro Če vas koncept zanima nas pokličite. TAKOJ ZDAJ! Primeri Področja Uporabe InteliDoc uporabljajo podjetja iz različnih področjih, kot so Inženirska Podjetja, Finančna Podjetja, Trgovska Podjetja, Javne Ustanove, Pomorske Agencije in tako naprej. Prepričani smo, da je sistem primeren tudi za vaše podjetje. IT Rešitve in Oprema Podjetje INTELICOM d.o.o. nudi partnerjem široko paleto storitev na področju informacijske tehnologije. Zavedamo se, da le s kompleksnim poznavanjem številnih področij informacijske tehnologije lahko ponudimo partnerju najboljše rešitve in s tem zagotavljamo visok nivo storitev. V podjetju INTELICOM d.o.o. dajemo izrecen poudarek kvaliteti priprave in izvedbe zastavljenih projektov.


text: Sinestetičnost Sinestétičnost, sinestezíja (grško synaithesis < syn - zveza + aesthesis - občutek, synaisthánomai - skupaj opažam), soobčutje, hkratni doživljaj je strokovni izraz, ki je v uporabi v psihologiji, književnosti, govorništvu in v glasbi. Predstavlja nevrološko mešanje čutov. Sinestet lahko na primer sliši barve, vidi zvoke ali okusi otipljive občutke. Čeprav se to dogaja osebam z avtizmom, pa nikakor ni značilno le zanje. Sinestezija se običajno pojavlja pri halucinogenih drogah, kot sta LSD in meskalin. Sinesteti velikokrat skladno doživljajo odtenke barv, tonov zvokov in jakosti okusov in ti spet izzovejo dodatne občutke. Sinestet lahko na primer pri večji višini tona vidi močnejšo rdečo. Pri bolj gladki površini je lahko neki okus prijetnejši. Ta doživetja niso metaforična ali zgolj asociacije. Pojavljajo se nenamerno in so prisotna skozi celotno življenje. Nekateri mladi sinesteti lahko sicer v zrelejši dobi izgubijo to lastnost. Pomirjevala povečujejo globino zaznavanja.


Upravljavec lahko na stroške uporabnika in na podlagi obvestila, prekine dobavo vode v naslednjih primerih:


V tem ni kančka resnice (smeh), sploh ne vem, na katerih temeljih so te govorice nastale. Sama nikoli nisem o tem niti razmišljala, kaj šele, da bi se v to dejansko podala. Ne rečem, da mi ni v čast, da me morda nekateri vidijo na tej funkciji, a odkrito povem, da se sama niti približno ne. Ne samo, da sem zanjo premlada, sem tudi dovolj samokritična, da vem, da se na prenekatero področje, ki jo ta funkcija pokriva, sploh ne spoznam niti se ne želim spoznati. Na tem področju ne vidim svojih priložnosti, naj jih izkoristijo tisti, ki so zanje kompetentni. Zase vem, na katerih področjih sem uspešna, in teh se bom držala tudi v prihodnje. Šentjur je moj rojstni kraj in sem nanj zelo navezana, zato bi seveda želela delovati tukaj in prispevati k njegovemu razvoju na vseh ravneh. A mislim, da bom za zdaj svoje nadaljnje karierne možnosti iskala izven kraja ter se nekoč polna novih izkušenj in znanja vrnila nazaj. To bi bil zame idealen razplet. Želim si nadaljevati na področju organizacije dogodkov, ni nujno le kulturnih, a na zahtevnejšem nivoju. Sicer pa me zanima veliko različnih stvari – tudi turizem in poučevanje tujih jezikov, predvsem ruščine. Iščem smer, kjer se bom lahko posvetila vsemu, kar me veseli.«


text: 1725 (MDCCXXV) je bilo navadno leto, ki se je po gregorijanskem koledarju začelo na ponedeljek, po 11 dni počasnejšem julijanskem koledarju pa na petek. Dogodki 25. januarja španski gusar Amaro Pargo prejme naslov Hidalgo (plemič). izide prvi prekmurski učbenik Abeczedarium Szlowenszko, njegov avtor je verjetno Mihael Kotsmar. Rojstva 20. marec – Abdul Hamid I., sultan Osmanskega cesarstva († 1789) 2. april - Giacomo Casanova, italijanski (beneški) pustolovec, pisatelj, vohun, diplomat († 1798) 12. september - Guillaume-Joseph-Hyacinthe-Jean-Baptiste Le Gentil, francoski astronom († 1792) Smrti 29. junij - Arai Hakuseki, japonski konfucijanski filozof in politik (* 1657) 24. oktober - Alessandro Scarlatti, italijanski skladatelj (* 1660) - Janez Jakob Olben, slovenski astronom (* 1643)


S spoštovanjem do lokalne arhitekture Arhitekturni Studio Razavi je zasnoval enodružinsko leseno hišo, ki stoji v alpski dolini med starimi in lepo ohranjenimi tradicionalno zgrajenimi hišami. Pri zasnovi so morali upoštevati stroge arhitekturne smernice, da je stavba v celoti skladna z lokalno gradnjo. Skrbno so preučili ohranjene okoliške hiše, svoja spoznanja in ugotovitve pa vključili v zasnovo, pri čemer so izpustili zastarele elemente. 5. 3. 2018 | Besedilo: Aleksandra Zorko | Fotografije: Olivier-Martin Gambier in Simone Bossi odprta vrata, zimska koča, lesena hiša, studio razavi Zasneženi hribi in neokrnjena narava so že sami po sebi čudovita kulisa. V ta naravni ambient v francoskem smučarskem kraju Manigod v regiji Haute-Savoie je umeščena lesena hiša, pod zasnovo katere so se podpisali arhitekti iz biroja Studio Razavi Architecture. Hiša, ki meri dvesto kvadratnih metrov, je primer sodobne gradnje, ki je nastala s spoštovanjem do lokalne gradnje, značilne za alpsko arhitekturo. Arhitekturni Studio Razavi, ki deluje v Parizu in New Yorku, se je lotil zasnove enodružinske lesene hiše, umeščene v alpsko dolino med stare in lepo ohranjene tradicionalno zgrajene hiše. Kakor pravijo arhitekti, tu stroge arhitekturne smernice dopuščajo zelo malo svobode arhitekturnega izražanja. »Vse od razmerja med višino in širino stavbe do strešnega nagiba, gradbenih materialov in velikosti oken je strogo predpisano. Skrbno smo preučili ohranjene stavbe, da bi razumeli, kako funkcionirajo in kakšne so lokalne arhitekturne značilnosti. Svoja spoznanja in ugotovitve smo vključili v zasnovo, pri čemer smo izpustili zastarele elemente, seveda pa zagotovili, da je stavba v celoti skladna z lokalno gradnjo,« pojasnjujejo v Studiu Razavi Architecture, ki deluje na različnih področjih arhitekture in oblikovanja interierjev, tako zasebnih kot javnih. Lesena hiša ima betonske temelje in pritlični del. Zaradi tega je videti, kot bi rasla iz tal. »Seveda je vselej pomembno, kako se stavba stika s tlemi, ko pa gre za značilno alpsko arhitekturo, ima ta rešitev še dodaten pomen, saj so bile hiše tradicionalno povezane s hlevom, drvarnico in shrambo. Zato smo poskrbeli, da je domačnost izražena prefinjeno, in vnesli elemente čiste funkcionalnosti z zgodovinskim pridihom. Temelj je iz ulitega betona, za zunanji opaž pa smo uporabili enak les kot za talne obloge,« pojasnjujejo arhitekti. Talne oz. stropne plošče so v vsakem nadstropju malce širše, s čimer nadomeščajo tradicionalni napušč in varujejo pred vremenskimi vplivi. »Ob straneh napušč niti ni potreben, saj v nasprotju s starimi hišami ne bi imel nobene vloge. Prvo nadstropje, kjer so le spalnice, predstavlja sodobno vrsto prehoda med abstraktnejšim betonskim spodnjim delom in zgornjim nadstropjem, ki z dvokapno streho in velikimi okni z razgledom na dolino jasno razkriva kontekst stavbe,« še pravijo arhitekti iz studia, ki ga je leta 2008 ustanovil arhitekt Alireza Razavi. Spodnji del hiše je namenjen odprti garaži, vhodu, stopnišču, predsobi, garderobi in dodatni sobi s kopalnico. Ta del je najtemnejši in tudi najmanj prostoren. Nato v vsakem nadstropju prihaja v notranjost vedno več naravne svetlobe, okenske odprtine se povečujejo, višina stropov se dviga in je najvišja v bivalnem delu. V prvem nadstropju so spalni prostori s kopalnicami in garderobami. Najvišje pa je dnevni bivalni del, s kuhinjo in jedilnico, dnevno sobo in pokrito teraso. Ta del ima tudi največje steklene površine in najlepše razglede na okoliške gozdove in hribe. V notranjosti hiše prevladuje naraven les. Leseni so tako ponekod stropi in stene kot tudi večina pohištva. Naravni odtenek lesa so arhitekti dopolnili s sivo barvo po stenah in na dodatkih ter tkaninah. Kuhinjske omarice so v črni barvi, kot kontrast lesenim površinam. Osrednji bivalni del dopolnjuje kamin, prav tako v črni barvi. Pravzaprav v hiši ni vpadljivejših odtenkov, ki bi pritegovali pozornost. Tudi kopalnice so delno v lesu (po stenah in stropu), tisti deli, ki so v stiku z vodo, na primer v prhi, pa so obloženi s keramičnimi ploščicami večjih mer, ki posnemajo strukturo kamnite obloge. Pohištvo je izbrano premišljeno in funkcionalno, da zadosti potrebam družine in se hkrati ujema s podobo hiše, ki se spogleduje z lokalno arhitekturo in tradicijo. Najbolj seveda izstopajo čudoviti pogledi na naravo, gozdove, hribe, ki so v teh dneh zasneženi. Najlepši so iz najvišjega, to je mansardnega dela. Prav zaradi tega so bivalni prostori umeščeni na vrh hiše. »Osnovno načelo našega dela je iskanje spoja med inženirstvom in arhitekturo. Prepričani smo, da oblikovanje ne more biti uspešno brez popolne sinteze gradbene tehnologije in arhitekturne dovzetnosti,« pravijo o svojem delu arhitekti. Najvišje nadstropje je namenjeno kuhinji in jedilnici, dnevni sobi in pokriti terasi. Ta del ima tudi največje steklene površine in najlepše razglede na okoliške gozdove in hribe. Osrednji bivalni prostor dopolnjuje kamin, ki omogoča tudi za dodatno ogrevanje. Pokrita lesena terasa ponuja lepe razglede na okolico in naravo. Kuhinjske omarice so v črni barvi, kot kontrast lesenim površinam. V prvem nadstropju so spalni prostori s kopalnicami in garderobami. Tu les dopolnjuje siva barva sten. V notranjosti prevladuje naravni les. Leseni so tako ponekod stropi in stene kot tudi večina pohištva. Kopalnice so po materialu in barvah zasnovane podobno kot drugi prostori: stene in strop v lesu, tisti deli, ki so v stiku z vodo, na primer v prhi, pa so obloženi s keramičnimi ploščicami večjih mer, ki posnemajo strukturo kamnite obloge. Pohištvo je izbrano premišljeno in funkcionalno, da zadosti potrebam družine in se hkrati ujema s podobo hiše, ki se spogleduje z lokalno arhitekturo in tradicijo. Lesena hiša ima betonske temelje in pritlični del iz istega materiala. Temelj je iz ulitega betona, za zunanji opaž pa so uporabili enak les kot za talne obloge. Talne oz. stropne plošče so v vsakem nadstropju malce širše, s čimer nadomeščajo tradicionalni napušč in varujejo pred vremenskimi vplivi.


text: 1180. je deveto desetletje v 12. stoletju med letoma 1180 in 1189. D-01180.


Naše 4 najljubše barve šminke po navdihu canskega festivala Home > Nasveti in triki > Naše 4 najljubše barve šminke po navdihu canskega festivala Malce barve dela čudeže pri povzdigovanju vsakega utrujenega obraza, ki potrebuje lepotni spanec, karminski odtenki pa bodo obrazu dali toplino brez vsiljivosti. Kombiniraj jo z veliko maskare in lički breskove barve, pa ne boš potrebovala ničesar drugega. Tako delajo tudi Kristen Stewart, Kirsten Dunst in Lea Seydoux, ki so svojemu videzu dodale tudi pridih rock šika. Še en letošnji veliki trend z rdeče preproge, zlasti še za večerne različice, je samozavesten temnejši odtenek rdečila za ustnice, za zapeljiv in zrel glamur v slogu izjemnih igralk Marion Cotillard in Aishwarye Rai. Izberi nude Če svoje šminke ne želiš popravljati vsako uro in se raje osredotočiš na predel oči, je nude šminka zate prava izbira. V Cannesu se je L’Orealova ambasadorka in zvezda Razočaranih gospodinj Eva Longoria odločila za subtilen odtenek in je svoje ustnice poudarila le z malce bleščila, da so postale nekoliko polnejše. Dame s polnejšimi ustnicami, ki želijo pozornost preusmeriti na oči, naj uporabijo mat odtenek, kot to delata Kendall Jenner. Priberi tudi o: 4 koraki do polnejših ustnic Rožnata kot bonbonček Še ena različica karminasto rdeče je sladka pink rožnata, ki odlično pristaja vsem tonom polti, a je manj zahtevna od rdeče. Povezane teme: make up , rdeča šminka , rdečilo za ustnice


text: 1832 (MDCCCXXXII) je bilo prestopno leto, ki se je po gregorijanskem koledarju začelo na nedeljo, po 12 dni počasnejšem julijanskem koledarju pa na petek. Dogodki julija se z konstantinopelsko mirovno pogodbo osvoji Grčija Rojstva 23. januar - Edouard Manet, francoski slikar († 1883) 27. januar - Lewis Caroll, angleški pisatelj, matematik († 1898) 12. marec - Charles Friedel, francoski kemik in mineralog († 1899) 17. junij - sir William Crookes, angleški fizik, kemik († 1919) 10. julij - Alvan Graham Clark, ameriški astronom, optik († 1897) 16. avgust - Wilhelm Max Wundt, nemški psiholog in filozof († 1920) 2. oktober - Edward Burnett Tylor, britanski kulturni antropolog († 1917) Smrti 4. marec - Jean-François Champollion, francoski jezikoslovec in egiptolog (* 1790) 22. marec - Johann Wolfgang von Goethe, nemški pisatelj, humanist, filozof (* 1749) 31. maj - Évariste Galois, francoski matematik (* 1811) 6. junij - Jeremy Bentham, angleški pravnik, filozof (* 1748) 24. avgust - Nicolas Léonard Sadi Carnot, francoski matematik, fizik (* 1796) 27. september - Karl Christian Friedrich Krause, nemški filozof (* 1781)


text: Psévdopráštevilo je celo število, ki ima določeno značilnost, vezano na praštevila, samo pa ni praštevilo. Najpomembnejša praštevila izhajajo iz Fermatovega malega izreka in se zato imenujejo Fermatova psevdopraštevila. Izrek pravi, da če je p praštevilo in je a tuje p, potem je ap-1 - 1 deljivo s p. Če število x ni praštevilo, a je tuj x in x deli ax-1 - 1, se x imenuje praštevilo za bazo a. Število x, ki je psevdopraštevilo za vse vrednosti a, katera so x tuja, se imenuje Carmichaelovo število. Najmanjše psevdopraštevilo za bazo 2 je 341. Ni praštevilo, ker je enako 11 · 31, vendar zanj velja Fermatov mali izrek, 2341 = 2 (mod 341). Velika praštevila se uporabljajo na področjih kot je na primer kriptografija z javnim ključem RSA. Običajni algoritem za generiranje praštevil poišče naključna liha števila in preveri, če so praštevila. Preverjanje praštevil pa je počasno. Če ne potrebujemo natančnega testa (sestavljeno število z malo verjetnostjo smatramo za praštevilo), lahko uporabimo hitre algoritme na osnovi Fermatovega malega izreka. Na preprost način, na primer, ugotovimo ali je število x praštevilo z izbiro naključnega števila a in preverimo ali x deli a x - a. Če je odgovor nikalen, potem x ne more biti praštevilo in obratno, imamo lahko x za "verjetno praštevilo", ter tako nadaljujemo s preverjanjem za druge vrednosti a. Izboljšane inačice tega algoritma nam dajo močno verjetna praštevila. Monier in Rabin sta pokazala, da je za izboljšan algoritem za vsak a verjetnost pojavitve napačnega praštevila vsaj 3 od 4. Obstaja neskončno mnogo psevdopraštevil (in celo neskončno mnogo Carmichaelovih števil), vendar so zelo redka. Pod 1000 so samo 3 psevdopraštevila za bazo 2 in pod milijon samo 245. Psevdopraštevila za bazo 2 se imenujejo Pouletova števila ali včasih Sarrusova ševila ali tudi Fermatova števila. . Pouletova števila in Carmichaelova števila (krepko) pod 10000 so: Pouletovo število za katerega za vse njegove delitelje d velja d | 2d - 2 se imenuje super Pouletovo število. Za vsa ta števila velja μ(n) = 1 . Obstaja neštevno mnogo Pouletovih števil, ki niso super-Pouletova števila. Prva najmanjša psevdopraštevila za druge baze a ≤ 200 so: Značilnosti psevdopraštevil Števila 2n-1 ne računamo. Na prvi pogled se zdi, da je za vsa najmanjša psevdopraštevila v katerikoli bazi a μ(n) enaka 0 ali 1, vendar, začudujoče, temu ni tako. Prvih baz a, za katere ima njihovo najmanjše psevdopraštevilo μ(n) = -1, pod 100 je samo pet: To je še en slikovit primer kako je potrebno biti pazljiv z domnevami, ki temeljijo na izkustvenem dokazu v matematiki. Fermatov mali izrek nam za prva števila da: Glej tudi Eulerjevo psevdopraštevilo Eulerjeva praštevila za bazo 2 Euler-Jacobijevo psevdopraštevilo Euler-Jacobijeva psevdopraštevila za bazo 2 Euler-Jacobijeva psevdopraštevila za bazo 3 Fermatovo psevdopraštevilo Fibonaccijevo psevdopraštevilo Frobeniusovo psevdopraštevilo Lucasovo psevdopraštevilo močno Frobeniusovo psevdopraštevilo močno Lucasovo psevdopraštevilo močno psevdopraštevilo močna psevdopraštevila za bazo 2 Perrinovo psevdopraštevilo Somer-Lucasovo psevdopraštevilo zelo močno Lucasovo psevdopraštevilo Praštevila


Poročilo Policijske uprave Celje: četrtek, 20. 6. 2019 - Celje.info 20. 06. 2019 09:22 20. 06. 2019 geman policijsko poročilo Včeraj so policisti na Operativno komunikacijski center prejeli 89 obvestil o interventnih dogodkih. S področja cestnega prometa poročajo o 16 prometnih nesrečah z materialno škodo in dveh z lažjimi poškodbami udeleženih. Zaradi kršitev javnega reda in miru so ukrepali desetkrat. Enega kršitelja so pridržali do streznitve. Od preostalega dogajanja izpostavljamo požar, vlom, tatvino in dva zasega vozil. Požar – Podgora Sinoči, nekaj čez 22. uro, so bili obveščeni o požaru v Podgori, na območju Policijske postaje Ravne na Koroškem. Najverjetneje je zagorelo med delno zidanim, delno lesenim starejšim gospodarskim poslopjem in silosom. Ogenj je uničil leseni del gospodarskega poslopja. Vzrok požara šeni potrjen. Z ogledom bomo nadaljevali danes. V Žičah je včeraj ponoči neznani storilec ukradel traktorski priključek. Vlom v počitniško hišico – Svibno V Svibnem, na območju Policijske postaje Laško, smo obravnavali vlom v počitniško hišico. Storilec je prostore preiskal. Ukradel je dva spominska kovanca. Zasega vozil – Mežica in Celje V Mežici so včeraj zasegli osebno vozilo vozniku, ki je vozil brez vozniškega dovoljenja in pod vplivom alkohola. Preizkus z alkotestom mu je pokazal 0,67 miligramov alkohola v litru izdihanega zraka. Zaradi vožnje brez vozniškega dovoljenja so osebno vozilo vozniku zasegli tudi v Celju. Poročilo Policijske uprave Celje: sreda, 6. 10. 2021 ← Vse o trasi 2. etape dirke Po Sloveniji Maribor-Celje na Celjskem Luka Žvižej v celjsko gnezdo z drugačno vlogo → 151 queries in 0,724 seconds.


text: Za popotnike, ki želijo doživeti Surabaya, bo Nature Home odlična izbira. Oddaljenost hotela od centra mesta ni velika, saj je samo 5.0 Km, tako da lahko letališče dosežete v le 30 minutah. Nakupovalni center Golden City Mall, Bukit Darmo Golf, Belgijski konzulat so samo nekatere od mnogih znamenitosti, ki bodo nedvomno pritegnile obiskovalce. V Nature Home naredijo vse, da se bodo gostje počutili prijetno in udobno. To je zaradi tega, ker se hotel trudi ponuditi najboljše storitve. Gostje hotela lahko uživajo v dodatni ponudbi, kot je prostori za srečanja , pralnica, domače živali dovoljene, Wi-Fi na javnih mestih, sobna postrežba. Gostje lahko izbirajo med 6 sobami, od katerih vse izžarevajo nekakšno harmonijo in mir. Poleg tega so v hotelu na voljo možnosti za rekreacijo, tako da vam med bivanjem v njem nikakor ne bo dolgčas. Nature Home je idealna in priročna izbira za bivanje v Surabaya, saj popotniki v njem najdejo udobje in domačnost.


Ko gre za prehrano, je beseda surova, vendar natančna: škrtačica plača dvakrat, trikrat neumna in idiot - celo življenje. Veliko je odvisno od naše hrane, če ne vsega. Dan za dnem nam zdravniki pripovedujejo o ravnotežju in svežini izdelkov, ki bi jih morali jesti, brez prihrankov! V nasprotnem primeru je naš dom bolnišnica. Enako pravilo velja za prehrano živali. Ne bomo govorili o divjini, spominjali se bomo naših manjših bratov, po volji usode, ki smo se naselili v naših stanovanjih in štejemo le za našo korist z vami, tako v prehrani tako natančno. Odgovorni smo za tiste, ki so ukrotili, zato moramo paziti. V tem članku si bomo ogledali mačjo hrano, predstavljeno na trgu, in potrebo po prehrani živali. Načeloma se bo vsaka mačka počutila odlično, ko bo jedla naravne proizvode, če boste jasno upoštevali razmerja in ravnotežje. V naravi se žival sama odloči, kdaj jesti miško in kdaj žvečiti travo. V stanovanju (kjer se večinoma hranijo mačke) je vse drugače: voluharji ne tečejo, kačji pastirji ne letijo. Zato, da razmišljajo o tem, kaj boste nahranili svojega hišnega ljubljenčka, kar potrebujete, hrana iz vaše mize ne ustreza (ne jemo miši in moli). Lahko seveda zanemarite mačjo hrano, ki temelji na izkušnjah prejšnje generacije, in zagotovite, da bo mačka živela na juhi. Ampak ali je vredno, da se jim rugajo, še posebej, ker je možnost, da se tam v celoti nahranijo. Tisti, ki so se kljub temu odločili, da dodajo suho mačjo hrano ali konzervirano hrano, morajo jasno razumeti stopnjevanje teh istih živil. Ne mislite, da so razdeljeni na tiste, ki hranijo mačke ali odrasle mačke, ali piščanca in ribe. Ne, glavna razlika med viri med seboj je izključno v njihovi sestavi. Tu bi morali biti pozorni na to. Oglaševanje v tem poslu vam ni svetovalec, poleg tega so tiste blagovne znamke, ki jih dobro poznamo zaradi reklam, dvomljivega ugleda med felinologi in rejci (hrana za mačke "Whiskas", "Kiteket", "Friskis" in mnogi drugi). Živali jih uživajo z veseljem, vendar strokovnjaki zagotavljajo, da je to potrebno ojačevalci okusa in posebne zasvojevalne dodatke. Sestava teh krmil ne vsebuje vode. Vendar so poceni in oglaševani. Zaradi nizko kakovostne hrane (v nekaterih primerih od otroštva) do treh do štirih let postanejo živali postopoma invalidne in umirajo. Toda to je najmočnejša moč! V tem članku predlagamo, da se zanašamo na izkušnje strokovnih rejcev, ki uporabljajo visoko kakovostne proizvode in specializirano hrano za gojenje svojih živali. Treba je omeniti, da se ta hrana za mačke, ki jo uporabljajo, ne prodaja v rednem supermarketu, najpogosteje se ne oglašuje, saj je ne potrebujejo. Distribuirajo se prek veterinarskih lekarn in klubov. Mimogrede, kdorkoli lahko uporablja storitve kluba, ni potrebno imeti čistokrvne živali. Ljudje, ki ljubijo živali, vam bodo vedno pomagali (seveda obstajajo izjeme, vendar so redki). Med visoko kakovostno krmo je veliko vrednih (hrana za mačke "Purina", "Yam", "Hills", "Eukanuba" in mnogi drugi). Primerna bo pomagala pri izbiri same živali, saj je celo odlična krma lahko negativna reakcija telesa. In samo na zadnjem mestu morate paziti na dejstvo, da je krma s piščancem ali ribami, za mladiče ali odrasle mačke. Ljubite svoje živali. Medicina "Nolitsin": navodila za uporabo


text: 630. je četrto desetletje v 7. stoletju med letoma 630 in 639. D-0630.


Informacija je od meni osebno poznanega vrhunskega smučarskega skakalnega strokovnjaka. Prepriča me dejstvo, da je objektiven smučarski strokovnjak, politično demokratičnih in pomladnih prepričanj.


text: Na Twitterju razkazuje svojega sina "Reformirano" žurersko dekle Snooki od rojstva prvorojenca na Twitterju redno objavlja ganljive fotografije, ki jo kažejo v povsem drugi luči. Zdaj je poleg s čevlji obsedena tudi s sinom Lorenzom Dominicom. "Čisto zaljubljena v svojega malčka," pravi novopečena mamica. (Foto: Twitter) Zvezda "pijanskega" resničnostnega šova Jersey Shore Nicole Polizzi, ki je bolj znana kot Snooki, uživa v vsaki sekundi materinstva in želi, da ves svet izve za to. Miniaturna starleta je na družbenem omrežju s sledilci spet delila sliko svojega prvorojenca Lorenza Dominica, ki je oblečen v črtast pajacek, na katerem piše "fantki vladajo". Snooki je Lorenza rodila 26. avgusta in od tega dneva dalje svoje oboževalce sproti obvešča o sinovem početju. "Svojo stekleničko drži kot pravi šampion," je še navdušeno in ponosno zapisala ob drugi sliki. Temnolaska trenutno snema že drugo sezono resničnostnega šova Snooki & JWoww, v kateri se poleg Nicole v glavni vlogi pojavlja tudi 26-letna Jennifer Farley.