text: Slovenska obala, ki meri 46,6 kilometra, je poraščena z bujno vegetacijo. Tu je naravni rezervat z debelimi skladi laporjev in peščenjakov in z edinstvenim strunjanskim klifom, ki se dviga tudi do 80 metrov nad morjem in je najvišja flišna stena ob vsej Jadranski obali. Tu so Sečoveljske soline , omenjene že v 13. stoletju. Zaradi izjemno bogate naravne in kulturne dediščine so bile leta 1989 razglašene za krajinski park. So bogata zakladnica rastlinskega in živalskega sveta, najpomembnejše pa so z ornitološkega vidika, saj imajo ptice zaradi toplega podnebja in obilice hrane v solinskih bazenih idealne življenjske možnosti. Tako je bilo na območju solin opaženih več kot 200 vrst ptic, okrog 80 pa jih tu stalno ali občasno gnezdi. Mesta Piran, Izola in Koper vabijo s svojo srednjeveško podobo. Za Koper pravijo, da s svojim historičnim jedrom predstavlja enega najbolj slikovitih predelov severnega dela Istrskega polotoka. Na športnem področju zavzemajo pomembno mesto vodni športi; v Koprskem zalivu je veliko regat, mesto pa je zgradilo tudi manjšo marino. Poleti organizirajo Primorski poletni festival. Še posebej privlačna pa sta mestna okolica in podeželje: na navpičnih stenah pri Črnem Kalu in Ospu pridejo na račun ljubitelji prostega plezanja, podeželje pa se “odlikuje” s specifično kulinarično in vinsko ponudbo (osmice ).Izola je obmorsko mestece z bogato ribiško tradicijo. Turizem se je skoncentriral ob južnem robu naselja, Simonovem zalivu, kjer je kopališče, kjer so hoteli in restavracije. Na zahodnem robu mesta je izolska marina. Piran , staro pristaniško mesto, v srednjem veku obzidano mesto (ohranjenih je še 200 metrov obzidja) leži na koncu Piranskega polotoka. Mesto, v celoti zavarovano kot kulturno-zgodovinski spomenik, je ohranilo zasnovo z ozkimi ulicami in tesno strnjenimi hišami, ki se od obalne ravnice stopničasto dvigajo proti vrhu slemena in dajejo okolju značilen mediteranski značaj. Danes je upravno in oskrbovalno središče, pa tudi pomembno obmorsko turistično letovišče s hoteli, restavracijami in počitniškimi domovi, pomorskim muzejem Sergej Mašera in akvarijem , s kulturnimi ustanovami in prireditvami. Z najdaljšo turistično tradicijo pa se lahko pohvali Portorož , turistično mesto z udobnimi hoteli z modernimi bazeni, s pestro ponudbo restavracij in prireditev; je priljubljeno kongresno središče – številne seminarske in kongresne dvorane lahko sprejmejo tudi do 1500 gostov. V Portorožu je igralnica, športno letališče, urejena marina. Je mesto, v katerega prihajajo turisti iz vseh evropskih držav, pa tudi od drugod. V zaledju Portoroža leži v Šavrinskih brdih vrsta starih, zanimivih istrskih naselij (Padna, Krkavče, Koštabona, Pomjan, Gažon), nedaleč od obale pa je tudi slikovita vas Hrastovlje s cerkvijo svete Trojice, ki jo krasijo pripovedne poznogotske freske. Ta poslikava Hrastovlje uvršča v vrh zakladnice srednjeveškega stenskega slikarstva v Sloveniji.


source: fineweb

text: Nakupujte tehnologijo, ki jo potrebujete, v trgovini Microsoft Store. Novi Windows je tu. Več zabave, učinkovitejše delo Nadgradite na Internet Explorer, izboljšan z Bingom in MSN-jem. Brezplačen prenos. Delajte tako, kot želite. Ustvarjajte na poti. Kupite Office 365. Preskusite najnovejšo izdajo programske opreme Microsoft Dynamics CRM. Preskusite nove funkcije strežnika Windows Server 2012 R2. Prenesite preskusno različico.


Gregor Čušin: Krščansko vzgojo bi bilo treba prepovedati (VIDEO) - Časnik Naslovnica Izpostavljeno - DESNO Gregor Čušin: Krščansko vzgojo bi bilo treba prepovedati (VIDEO) Gregor Čušin, je bil v nagovoru na prireditvi 25.11.2013 v Zavodu Svetega Stanislava v Šentvidu oster: “Otrok res ne bi smeli posiljevati s krščansko vzgojo. Nikogar ne bi smeli krščansko vzgajati. Bom še bolj radikalen kot je bila mlada dama in bom rekel, da je treba krščansko vzgojo kratko malo prepovedati. Svet bi bil lepši in prijaznejši brez krščanske vzgoje. A si je treba razjasniti, kaj si predstavljamo pod pojmom krščanska vzgoja.” V nadaljevanju govora Čušin pove na svojem primeru, kako je bil krščansko vzgajan, govori o zasidranosti polovičnih svetopisemskih citatov v našo zavest, kakšne ljudi s tem vzgojimo in tudi razloži, kako bi se – po njegovo – odzvala Marija in Jezus, če bi bila krščansko vzgajana. Video in foto: YouTube kanal Socialne akademije Prejšnji članekB. Nežmah, RtvSlo: Komisija za...? Naslednji članekDom med resničnostjo in prispodobo Metoda Gradišek 3. decembra 2013 at 10:31 prisluhnite Gregorjevi pronicljivosti. Khalila 3. decembra 2013 at 11:36 Prva polovica razmišljanja je v redu, druga pa mimo pihne. No, zdaj vem, zakaj pismo pred dvema letoma ni bilo uslišano. Ni bilo naslovljeno na pravi naslov. Ker se v zmotnem prepričanju živemu ali mrtvemu človeku pripisujejo atributi Vsemogočnega: vsenavzočnost, vsevednost, vsezmožnost in neumrljivost (česar človek nima in ne bo nikoli imel). “Krščanska vzgoja”, ki podaja vraže o Miklavžu, ki neprestano gleda in parkljih ter šibah TUDI dela ateiste in s krščansko vzgojo nima nič skupnega. Ista neresnica, kot tista – naslednji dan ga je povozil vlak in mu odrezal ude na tistem mestu, kjer je bil Jezus križan (ali kako je že rekel). svitase 3. decembra 2013 at 13:16 Razmišljanje o ukinitvi krščanske vzgoje je le dokaz, kako smo nizko vrednostno padli in da je nekatere nevrednostno razmišljanje že povsem duhovno paraliziralo. baubau 3. decembra 2013 at 19:08 Spoštovani Svitase,dvomim,da ste Gregorja res natančno poslušali.Menim,da je vsem nam hotel nastaviti ogledalo in povedati,da je skrajni čas ,da nehamo krščanstvo,otroke in kristjane manipulativno”gojiti”-samostalnik vzgoja uporabljamo npr.v zvezi s kmetijstvom in drugo proizvodnjo potrošnih sredstev... je pa absolutno nujno za vse nas in naše otroke,da tisti,ki se drznemo imenovati kristjani,začnemo zares slediti le Kristusu, ter resnično na vsakem koraku in v vseh svojih odnosih do vseh soljudi živeti po Njegovo. bianko 3. decembra 2013 at 14:32 Svitase, ukinitev pravljicarstva je dokaz, da druzba postaja zrelejsa. Zdravko 3. decembra 2013 at 14:37 Kdo pa je ukinil pravljice? Ti bi otrokom vzel pravljice?! Svojih otrok gotovo nimaš. Ojdip 3. decembra 2013 at 15:11 Da bianko, zaradi zrelosti družbe se vsi super počutimo in smo srečni, ne? bianko 3. decembra 2013 at 15:18 To je pa druga zgodba 🙂 tadej 3. decembra 2013 at 15:25 Provokativno, kot je to značilno za Gregorjevo razmišljanje. Enako averzija, kot do krščanske vzgoje obstaja tudi ob učenju bazičnih znanj, kot je recimo matematika. Zakaj bi torej otrok učil matematike, če jo potem sovražijo? Vzgoja je formiranje osebnosti, posatvljenje meja in to nikoli ni prijetno, pa naj bo obrazložitev taka ali drugačna. baubau 3. decembra 2013 at 19:11 upam,da nimate otrok... Tone 8. decembra 2013 at 16:03 Upam, da jih ima. Bo vsaj kakšen imel kaj od svojega vzgojitelja. Bernardo Gui 3. decembra 2013 at 15:28 ..človek je zgrešil, ko je pozabil, da morajo biti etične in moralne norme, torej tisto kar privzgajamo in v kar vzgajamo, imperativne, če naj bodo kar naj bi bile.. ..Dostojevski, pa bi ga spomnil...”če ni Boga, je vse dovoljeno ! ..” toni 8. decembra 2013 at 09:59 Ne razumem te logike (in samo zato, ker jo je zapisal Dostojevski, se ne pomeni, da je pravilna). Jaz poznam ogromno ateistov, pa ne hodijo okoli in pobijajo ljudi, kradejo, posiljujejo. Nasprotno, v resnici se morajo držati svojih etičnih načel, kakršni recimo sta zlato in srebrno pravilo (ne naredi drugemu, kar nočeš, da bi on tebi; delaj drugemu, kar hočeš, da bi on tebi). Ravno nasprotno pa velja za vernike. Zanje je vse dovoljeno, če njihov bog tako reče. Sem grejo verske vojne, zlorabe otrok, diskriminacija žensk, drugih narodnosti, drugih ras, drugih ver, homofobija in še in še. AlFe 8. decembra 2013 at 12:05 Čim preje jo boste razumeli, gospod Toni tem preje boste našli srečo. Mir in vse dobro vam želim! toni 8. decembra 2013 at 13:30 Zakaj predpostaljate, da nisem srečen? Ali pa vam ne gre le zato, da ponižate, užalite, diskreditirate? (In kako vzvišeno dodate tisti “mir in dobro”!) AlFe 8. decembra 2013 at 16:23 Pa res! Imate popolnoma prav! Sedaj sem se spomnil, da je definicija srečnega človeka pospsploševanje, da verniki trdijo, da “bog” hoče “verske vojne, zlorabo otrok, diskriminacijo žensk, drugih narodnosti in še in še in še”. Med drugim tudi homofobijo, čeprav ni jasno, kaj izraz pomeni, recimo strah pred človekom?! Da, tak človek je resnično srečen! In vi gospod Toni, ste tak človek! Tako, da vam ni treba zaželeti miru in vsega dobrega! Alojz 9. decembra 2013 at 15:19 Torej pomeni, da kot ateist nisi srečen. Alenka Kavka 3. decembra 2013 at 15:12 vredno poslušanja... in to večkrat. baubau 3. decembra 2013 at 19:17 dendro 3. decembra 2013 at 16:19 Gregor kot ponavadi žonglira s metaforami, za njimi skriva tudi svoje militatno katoliške ideje: – vsi drugi katoličani vere ne jemljejo resno – rkc je v preteklosti preveč stavila na indoktriacijo namesto, da vi katolike od mladih nog vzgajale v samostojne odrasle z osebno vero – ateisti najlažje razorožijo indoktirinanega katolika z istim orožjem, kot je bil indoktriniran: moraliziranjem. Bernardo Gui 3. decembra 2013 at 16:26 ..mogoče je treba otroke pustiti v bivanjskem in vrednostnem vakumu do polnoletnosti..??? baubau 3. decembra 2013 at 19:16 nikakor,trdim pa,da moram spoštovati ne le starše,temveč tudi svoje otroke,da mi bo dobro na zemlji... Anton L. A. 4. decembra 2013 at 11:53 Bernardo, čestitam! Mislim, da si (ste) zadel(i) bistvo. Ctrl+F = ljube => trije zadetki. ??? Tone 5. decembra 2013 at 09:43 Do polnoletnosti se mora otrok že socializirati, vklopiti v družbo. Vera je tudi ena od oblik socializacije, prilagoditev bivanjskemu okolju. Morda bi jih šele ob polnoletnosti samo sprejeli kot polnopravne člane verske skupnosti in ne že kot dojenčke. Zdravko 5. decembra 2013 at 09:48 Kar se otrok tiče v tem ni nobene razlike. Krst dojenčkov ali polnoletnih je interna stvar KC. Zakaj ti ne izstopiš, če si tak odpadnik?! Tone 5. decembra 2013 at 10:06 Diskutirat o tem se pa ne sme? Moja diskusija je očitno dobronamerna. Vprašaj se, zakaj tega ne moreš videti. Če vidiš okoli sebe odpadnike, nisi sprejel krščanske vere, ampak cerkveno ideologijo. Anton L. A. 5. decembra 2013 at 23:39 Sedaj sem imel dovolj časa, da sem lahko v miru poslušal Gregorja. Še vedno se strinjam z Bernardom, a se hkrati strinjam tudi z Gregorjem. Se ne izključujeta. Zdi se mi, da bi Gregor zgolj rad povedal, da če v nas živi živa Beseda, ki je Bog, jo bomo lahko posredovali naprej; bodo iz nas tekle žive vode. Besede evangelija zlahka izgovarjamo, a živeti jih iz dneva v dan in iz trenutka v trenutek ni zgolj mnogokrat težko temveč za uspešno hojo po poti resnice in življenja potrebujemo obilico modrosti; ne iznajdljivosti, temveč modrosti. In vsi dobro vemo, da nas je na to pot popeljala vera. Vera, da Jezus resnično živi in da nas ljubi tako močno, da je za nas daroval svoje življenja, da bi ga tudi mi ljubili in se ljubili med seboj. V katerem trenutku pa je privzgojena vera prerasla v živo vero, bo vsak vedel najbolje sam. Domnevam da takrat, ko se prične popotovanje po Poti Resnice in Življenja. A ta pot je ozka ... In če si nalijemo čistega vina si bomo zlahka priznali, da se pogosto zgubljamo v temi, ker tako pogosto ugaša svetilka ... Dragi bratje in sestre v Kristusu, bodi dovolj in en lep pozdrav vsem skupaj. Simon Says 3. decembra 2013 at 19:00 Čudovito, se popolnoma strinjam. Brezmejna krščanska ljubezen do bližnjih (agape) – brez trohice srčne resnicoljubnosti! Berger 3. decembra 2013 at 19:28 Gregor Čušin najbrž ni želel sporočiti, da je krst otrok nekaj negativnega. Ravno obratno: v nekih drugih nastopih je (povsem v luči pristnega nauka Cerkve) trdil, da je tak krst izraz starševske ljubezni in obenem krščanske dolžnosti, ki pa jo lahko otrok, ko odraste, svobodno sprejme ali zavrne (če se npr. odloči, da ne veruje v Boga in se odmakne od Cerkve, mu krst ne predstavlja nobenega neizbrisnega znamenja, ampak samo obred brez vsebine). O nekem vrednostnem ali simbolnem vakuumu torej ni in ne more biti govora. Bistvo tega Čušinovega nastopa je opozorilo o napačnem enačenju med ponižnostjo (krščanska vrlina) in pohlevnostjo (karikatura krščanstva). To pa je tema, o kateri bi morali več razpravljati. svitase 3. decembra 2013 at 19:35 Bianko, ali res misliš, da bi bila družba brez ljubezni in drugih prirojenih človeških oziroma stvarstvenih vrednot, zrelejša?! Ali so ti smerokaz tisti, ki so pahnili Slovenijo v vrednostno gnojišče? bianko 4. decembra 2013 at 11:55 Mogoče bi bilo pa res malo dolgočasno brez religije 🙂 j 3. decembra 2013 at 23:37 Na Časniku je veliko dobrih prispevkov in tale je en velik biser. Marko 4. decembra 2013 at 14:43 tadej 4. decembra 2013 at 16:35 Škoda, ker Gregor Čušin ni imel pred svojim predavnajem na voljo papeževe apostolske spodube “Evangelii Gaudium”, tam bi lahko v prvem poglavju pregbral, da kakor koli nam je pri srcu, da bi najbolje oznanjali lepoto Evangelija , nam nikoli ne bo uspelo narediti učenje Cerkve lahko razumljo in z veseljem sprejemljivo za sve. Vera vedno ohranja aspekt križa, nekaj temačnosti, ... So stvari, ki se razumejo smo potem, ko pristopimo. j 4. decembra 2013 at 17:31 Jaz pa mislim, da Gregor nekatere stvari zelo dobro razume. Z nami kristjani je nekaj zelo narobe. Ampak tega ne vidimo. “Imamo kristjane, za katere se zdi, da živijo slog posta brez Velike noči.” tadej 5. decembra 2013 at 09:50 Čušin tu razmišlja v deh nivojih: prvo krščanska vzgoja vodi v ateizem in drugo krščanska vzoga vzgaja pohlavne cagave ljudi. O drugem ne bi polemiziral, ker je taka treditev lahko pravila ali napačna. O prvi predpostavki, pa se moti. Vera je dar in bo vendo to ostala, pri tem človek nima nobene zasluge, lahko jo izprosi z molitijo, to je pa vse. Čušin daje prevelik pomen človeku pri posredovanju vere. V primeru, da bi to velajo ne bi bilo na svetu več nobenega kristjana. Zdravko 5. decembra 2013 at 10:01 Zelo dobro povedano, tadej! Tone 5. decembra 2013 at 10:11 “Vera je dar ... lahko jo izprosi z molitvijo” Treba bi bilo pojasniti, zakaj bi nevernik sploh molil in zakaj bi prosil za dar vere. j 5. decembra 2013 at 11:12 Ni treba da nevernik moli sam zase, zanj lahko moli kdo drug. Znanstveno je to težko dokazljivo, ampak ni malo primerov, ko je delovalo. Zdravko 5. decembra 2013 at 12:30 Zakaj bi bilo treba pojasnjevati glupa vprašanja? Tone 5. decembra 2013 at 12:50 Vprašanja so lahko “glupa” samo v nestrpnem ušesu. Odgovori pa so lahko “glupi” tudi kar tako. Sicer pa na tej strani Kolpe odgovori niso glupi, ampak neumni. baubau 5. decembra 2013 at 10:17 Z nepravilnim,površnim in nespoštljivim ravnanjem z darovi pa le-te lahko tudi pokvarimo,umažemo ali celo uničimo in na to žalostno dejstvo nas opozarja Gregor. j 5. decembra 2013 at 11:06 Mislim, da Čušin govori o “krščanski vzgoji” (v narekovajih). Govori o vzgojnih držah, ki se med kristjani pogosto prakticirajo, s Kristusom pa nimajo nič skupnega. Vera vsekakor je dar in vsak tega daru ne prejme. Mislim pa, da ima družina veliko vlogo. Oče in mama (pa še kdo iz družine) sta posrednika, preko katerih lahko pride dar vere na otroke. Zgled, molitev, delo, itd. To gotovo ni edini način, mislim pa, da je najpomembnejši. Rokc 5. decembra 2013 at 21:49 Definitivno se je v zadnjih desetletjih pri prenešanju vere nekje krepko zalomilo. Vzrok bi prav lahko bila, kot Čušin opisuje, hinavskost kristjanov – ko starši vere ne živijo iskreno. In to na koncu naredi nepopravljivo škodo. AlFe 9. decembra 2013 at 17:01 Lahko popravim? Seveda, kajne? 😉 Napačna krščanska vzgoja vodi v ateizem ... oziroma še bolje, hierarhično cerkveno učiteljstvo nas je učilo “napačne krščanske vzgoje”. Vendar SVeti Duh veje, kjer hoče in tako je zapihal tudi skozi Gregorja ... AlFe 4. decembra 2013 at 22:01 Oh, kakšno filozofiranje. Evangelij ni sprejemljiv za, se ve koga in za njegove pristaše. Za to pa res ni treba brati papeževa pisanja. Učenje Cerkve pa je že problem ... ker ni nujno, da se vedno ujema z Evangelijem. Moramo biti budni! svitase 4. decembra 2013 at 19:39 šele zdaj sem poslušal video in spoznal, da avtor ni nasproten krščanski vzgoji. Želi le, da bi bila resnična, ne navidezna. nekdo 4. decembra 2013 at 21:03 Bravo! Res, sem presenečen da obstajajo ljudje, ki razumejo stvari. Vsaka čas gospod Gregor. Rokc 4. decembra 2013 at 22:33 Odličen prispevek. Prvič sem slišal kaj takšnega. renata 5. decembra 2013 at 08:40 tipičen levak.... prepovedati, uničiti,dajati ‘argumente’ kar tako, v svoji aroganci prepričani, da imajo edino prav, diskvalificirati...... ja, tovariš čušin, hvala bogu imamo demokracjo. sicer ste pa zadosti stari, da veste, da so nas pošiljali z zastavicami v rokah pozdravljati ‘velikga voditelj’ tita, posiljevali so nas s samoupravljanjem s temelji marksizma, s svojo verzijo zgodovine..... tu pa res nismo imeli izbire. zatorej, prosim, nehajte nabijati. pa, da ne bo kdp mislil, da hodim v cerkev. pravzaprav grem ja, z veseljem, ampak samo, ko sem na potovanjih in si ogledam te kulturnzgodovinske umetnine.prepovedati krščansko vzdojo???!!!! kaj pa islamsko? a ta je pa v redu? samo vprašam? Zdravko 5. decembra 2013 at 09:14 Niste ga razumeli, ga. Renata. To je sarkazem. baubau 5. decembra 2013 at 09:30 poslušajte Gregorja ponovno,g.Renata,pa še enkrat... renata 8. decembra 2013 at 12:35 pa še 1x, pa še 1x, pa še 1x,...... dokler ne bom razmišljala kot vidva, kajne? AlFe 9. decembra 2013 at 16:58 Ah, to ne. Da boste doumeli, kaj je hotel umetnik povedati. Rokc 6. decembra 2013 at 19:05 Nekje je šlo pri vzgoji blazno narobe........ MRKISLAV 7. decembra 2013 at 00:46 Čušin je zadel bistvo. Takšna razmišljanja peljejo krščanstvo naprej. Hvala njemu, Socialni akademiji in Časniku. svitase 8. decembra 2013 at 11:16 Avtor Čušin se je globoko dotaknil večne krščanske dileme kje so meje ponižnosti, ko gre za uresničevanje temeljev krščanstva. Splošno znano je, da lahko nosilci zla zlorabijo krščansko držo ponižnosti za bohotenje svojega zla. Prav gotovo se krščanska ponižnost konča tam, ko je treba reči zlu odločno STOP in ko je treba pokazati, da obstoji druga pot, ki človeškost gradi, ne pa uničuje. Primož 10. decembra 2013 at 00:55 AlFe 9. decembra 2013 at 16:25 Čudovito, Gregor! Hvala! Basin Albin 11. decembra 2013 at 06:34 v razmislek duhovno posiljenih otrok! Valerija Sever 18. decembra 2013 at 09:13 haha tale tip pa je plus,minus,


Delavnica „Über Kreuz“ za urednike in prevajalce otroške in mladinske književnosti Prevajalska hiša Looren urednike in književne prevajalce, katerih ciljni jezik je nemščina, vabi na šesto delavnico „Über Kreuz“, ki bo naslednje leto znova posvečena otroški in mladinski književnosti (7.–11. aprila 2017). Do katere mere se prevajalec mora/sme odmakniti od izvirnika, do katere mere mora/sme urednik prevod „zgladiti“? Koliko tujega lahko naprtimo (mlademu) bralcu? Pri teh vprašanjih uredniki in prevajalci pogosto pridejo navzkriž. Cilj te delavnice je, da oboji aktivirajo kreativni potencial tovrstnih razhajanj, pri čemer je poudarek na skupnem delu s poslanimi besedili. Delavnico v prevajalski hiši Looren vodita Alice Grünfelder (urednica, Zürich) in Tobias Scheffel (prevajalec, Freiburg im Breisgau), delavnico pa podpirata fundacija Robert Bosch Stiftung in švicarska kulturna fundacija Pro Helvetia. Udeležba, nastanitev in prehrana so brezplačne, potne stroške si krijejo udeleženci sami. Rok za oddajo prijav je 6. januar 2017. Podrobnosti o razpisu najdete tukaj.


source: CulturaX

text: Nadzorni odbor ND GORICA v sestavi Vladimir Uršič, Črtomir Špacapan in Žarko Berlot podaja naslednje poročilo: Člani odbora so se v preteklem obdobju nekajkrat sestali z vodstvom kluba in bili obveščeni o dejavnosti in poslovanju društva. Na zadnjem sestanku na sedežu kluba 8.5.2018 sta predsednik in direktor kluba obširno poročala o delu na področju: Članskega moštva Mladinskega pogona Sponzorskih pogodb Urejanja tekmovalnih licenc Poslovnih rezultatov Poravnavanju starih obveznosti Reševanju spornih starih zadev Načrtov za naslednjo sezono Nadzorni odbor je prejel v pregled v elektronski obliki tudi celotno poslovno poročilo ND Gorica z vizijo razvoja za prihodnost in z mnenjem neodvisne revizijske hiše, ki potrjuje poročilo. Sklepamo, da lahko na podlagi vseh prejetih informacij brez zadržkov potrdimo poročilo poslovanja društva. Članom in ekipam ND GORICA želimo še veliko športnih uspehov, organizacijskih in finančnih izboljšav, predvsem pa napredek pri delu z mladimi.


Microlife Teplom�r MT 1951 dig.10s rychlob�+d�rek - slevolekarna.cz Microlife Teplom�r MT 1951 dig.10s rychlob�+d�rek Digit�ln� teplom�r k m��en� t�lesn� teploty s velk�m displejem, 10sekundov� m��en� t�lesn� teploty. Zvukov� signalizace.Dopln�k stravy / ostatn� sortiment K�d zbo��: 3230332 V�robce: 180 K� (149 K� bez DPH) Microlife Teplom�r MT 16C2 digit. 60sekund. baz�ln� Digit�ln� teplom�r, 4m�stn� displej, p�esn� m��en� umo��uje zaznamenat baz�ln� teplotu �e...202,- K�180,- K�Microlife Teplom�r MT 1751 digi. 60 sekund. v dudl. Digit�ln� teplom�r ve tvaru dudl�ku, k m��en� teploty novorozen�te a kojence bezpe�n�, v ...212,- K�Microlife Teplom�r MT 1931 GT digit. 60sekundov� Digit�ln� teplom�r s ohebn�m pozlacen�m analergick�m hrotem, k m��en� t�lesn� teploty. S ...131,- K�117,- K�Microlife Teplom�r MT 1951 dig. 10s rychlob�+d�rek Digit�ln� teplom�r k m��en� t�lesn� teploty s velk�m displejem, 10sekundov� m��en� t�lesn...202,- K�180,- K�Microlife Teplom�r MT 3001 digit�ln� 60 sekundov� Digit�ln� teplom�r. Praktick� a pohodln� 60- sekundov� m��en�. Kompaktn� a jednoduch� pou...81,- K�73,- K�Microlife Teplom�r MT 400 dig. 10sekund. rychlob�ka Rychl� m��en� t�lesn� teploty. Rychl� digit�ln� teplom�r flex s desetisekundov�m m��en�m ...202,- K�180,- K�Microlife Teplom�r MT 500 digit�ln� 30 sekundov� Digit�ln� teplom�r k m��en� t�lesn� teploty, 30sekundov� m��en� t�lesn� teploty. Zvukov� ...131,- K�117,- K�Microlife Teplom�r MT 550 digit�ln� 10 sekundov� Digit�ln� teplom�r se zlatou �pi�kou. 10sekundov� m��en�. Zlat� antialergick� �pi�ka 1. V...202,- K�180,- K�Hodnocen�: P�ed pou�it�m pe�liv� p�e�t�te p��balov� let�k. V p��pad� jak�chkoliv ot�zek nebo nejasnost� se pora�te se sv�m l�ka�em nebo l�k�rn�kem.P��balov� let�k je sou��st� balen� ka�d�ho p��pravku.


text: Izvajalec : TIC ŽalecNaslov : Šlandrov trg 35 3310 ŽalecTelefon : 03 710 04 34Faks : 712 12 62e-mail : www.zkst-zalec.si Hmeljska pot Zanimivosti hmeljarstva odkriva Hmeljska pot. Hmelj in hmeljarstvo sta zaznamovala Spodnjo Savinjsko dolino in ji dala tudi prepoznaven pečat. Tako Hmeljska pot povezuje vse ostale omenjene poti oz. predstavlja njihovo izhodišče. Dolžina poti: 15 km, večina med hmeljišči, po ravnini. Opis poti: Hmeljska pot se začne v Novem Celju, kjer je bil eden prvih nasadov hmelja in se nadaljuje med hmeljišči mimo obiralnega stroja do Krajinskega parka ribnik Vrbje z zaledjem. Pot se nadaljuje po delu učne ekološke poti Vrbje in po pešpoti ob Savinji, pa ponovno med hmeljišči do Rimske nekropole (arheološki park z najlepšimi rimskimi nagrobniki v Sloveniji). Od Rimske nekropole se Hmeljska pot vije med hmeljišči do Ekomuzeja hmeljarstva in pivovarstva Slovenije (edini tovrsten muzej na slovenskem. Pripoveduje zgodbo o zgodovini hmeljarstva in pivovarstva v Spodnji Savinjski dolini), Inštituta za hmeljarstvo in pivovarstvo Slovenije ter nazaj do dvorca Novo Celje (dom prve slovenske pesnice Fanny Hausmann). Označitev poti: Pot je dobro označena z usmerjevalnimi in informacijskimi tablami, ob poti so tudi klopi in koši za smeti. Vsako leto, zadnjo soboto v mesecu avgustu, Zveza turističnih društev Občine Žalec, ZKŠT Žalec in Občina Žalec organizirajo prireditev Pohod po hmeljski poti“ katere se udeležijo številni pohodniki. Na prireditvi se pohodnikom predstavita tudi hmeljarski starešina in princesa, ki jim predstavita pomen hmeljarstva za Spodnjo Savinjsko dolino. Letošnji pohod bo v soboto, 31. avgusta, s startom ob 8. uri. Oglediindividualni, vodeni Hmeljska pot je v letu 2011 v okviru projekta "Moja dežela lepa in gostoljubna" bila izbrana kot druga "Naj tematska pot" v Sloveniji.


text: |Title||Literarno-estetski doživljaj in novi mediji – prihodnost literature? [Literary-Esthetic Experience and the New Media: The Future of Literature?]| |Publication Type||Journal Article| |Year of Publication||2007| |Authors||Vaupotič, Aleš| |Journal||Primerjalna književnost| |Volume||30| |Start Page||203| |Issue||1| |Pagination||203–16| |Keywords||algoritem, algorithm, cybertext, ergodic literature, ergodična literatura, kibertekst, literarno-estetski doživljaj, literary-esthetic experience, multimedia, new media, new media object, novi mediji, novomedijski objekt, postmedia condition, postmedijsko stanje, večpredstavnost| |Abstract|| | SYNOPSIS Literary-Esthetic Experience and the New Media: The Future of Literature? The author compares the literary-esthetic experience as elaborated in phenomenological literary criticism and reader-response criticism with theories of the new media object Lev Manovich, cybertext Espen J. Aarseth, and the concepts of the postmedia and algorithmic Peter Weibel to emphasize the literary aspects of the new media. |URL||http://reelc.net/files/LNM.doc| |Full Text|| | Literarno-estetski doživljaj in novi mediji – prihodnost literature? Aleš Vaupotič, 20. 5. 2007 Sinopsis in ključne besede Avtor poveže tradicijo raziskovanja literarno-estetskega doživljaja v fenomenološki literarni vedi in recepcijski estetiki s teorijami novomedijskega objekta Leva Manovicha, kibertekstualnosti Espena J. Aarsetha ter konceptoma postmedijskega in algoritmičnosti Petra Weibla, da bi opozoril na literarne vidike v polju novih medijev. Ključne besede: novi mediji, večpredstavnost, kibertekst, ergodična literatura, literarno-estetski doživljaj, algoritem, postmedijsko stanje, novomedijski objekt Synopsis Literary-Esthetic Experience and the New Media: The Future of Literature? The author compares the literary-esthetic experience as elaborated in phenomenological literary criticism and reader-response criticism with theories of the new media object (Lev Manovich), cybertext (Espen J. Aarseth), and the concepts of the postmedia and algorithmic (Peter Weibel) to emphasize the literary aspects of the new media. Key words: new media, multimedia, cybertext, ergodic literature, literary-esthetic experience, algorithm, postmedia condition, new media object Abstract Software art, interactive drama, text-based computer games, browser art, blogs with literary ambitions, hypertext fiction, and interactive installations as literary experiments within conceptual art – these are only a few phenomena on the border between literary traditions and more recent computer-based means for textual communication. For literary criticism, the key issue is how the literary mode of mentally conquering the world resumes in a new context fundamentally open to a plethora of modes of discursive representation. In addition to the verbal medium, this also includes visual media, sound media, and video. The title refers to contact between two discourses: the literary one, as described by phenomenological literary criticism since Roman Ingarden, and new media discourse. A literary work of art can be explained as the artistic use of verbal communication. National languages are media that build literary-esthetic experiences through acts of reading. In Ingarden’s use of the term (in contrast to Jakobson’s), literariness is therefore considered the differentia specifica of literary texts as opposed to non-literary ones. Ingarden’s example of the literary mode of communication on the border with other modes is the theater as a plurimedial discourse pointing to the theme at hand. On the other hand, there is the question of the opposite side of literary discourse. For example, one could use the term “digital literature,” but this paper employs (and scrutinizes) Lev Manovich’s more precisely defined notion of new media, which touches on the key aspects of contact between the new media and traditional arts, also including literature. The paper shows that the new media is not merely a new branch on the tree of arts, but that in the light of the new media the entire field of art practices changes – along with the human discursive orientation in the world. Espen J. Aarseth’s notions of cybertext and ergodic literature, as well as Peter Weibel’s writings on the fate of media after the algorithmic revolution – in the “postmedia condition” – provide the theoretical framework. The literary new media project Die Amme (1992–) by Peter Dittmer addresses the dilemma of literary discourse in the new media context. *** Softverska poezija, interaktivna drama, tekstovne računalniške igre, umetnost brskalnikov, blogi z literarnimi ambicijami ter – med žanrsko bolj izoblikovanimi pojavi - hipertekstno pripovedništvo osemdesetih in zgodnjih devetdesetih, kakor tudi interaktivne instalacije, vezane na literarne eksperimente konceptualnih umetnostnih praks, so samo nekateri izmed pojavov na stiku literarnih tradicij in novejših tehničnih možnosti komunikacije, ki jih ponujata računalniška obdelava in prikaz besedil. Pri tem se za literarno vedo poraja ključno vprašanje, na kakšen način se tradicija literarnega mišljenjskega razpiranja in obvladovanja sveta nadaljuje v novem kontekstu, ki je v svojem temelju odprt za množico načinov diskurzivne reprezentacije: poleg verbalnih vključuje vsaj še likovna, zvočna ter video sredstva. Že Nelsonova zasnova pojma hipertekst v šestdesetih in njegova razširitev v krovni pojem hipermedij nakazuje omenjeno »večpredstavnost«. V tem članku bomo osvetlili nekatera vprašanja, ki se porajajo na meji med literarnim in novomedijskim diskurzom, da bi pokazali na temeljne probleme in specifično literarne možnosti, ki so se na široko razprle ob vsesplošni razširjenosti informacijskih tehnologij v novejšem času. V naslovu besedila je nakazan stik med dvema diskurzoma, literarnim, kot ga opisuje tradicija fenomenološke literarne vede od Romana Ingardna naprej, in novomedijskim. Literarnega v literarni teoriji pojasnjujemo med drugim s pojmom besedne umetnine, torej umetniške rabe jezika v obliki zapisane ali govorjene besede.i Posamezni nacionalni jeziki so tako mediji, ki v specifičnem bralnem dejanju ustvarjajo literarno-estetski doživljaj, znotraj katerega se bralec prek spremenljivih aktualizacij različnih ravni pomenskosti sooča s kompleksnimi literarnoumetniškimi univerzumi. Mejne primere literarnih del raziskuje že Ingarden, ko obravnava gledališče, film, pantomimo in znanstveno delo. (Ingarden 369-83) Tradicionalni mejni primer literarnega učinkovanja je gledališče; kot plurimedialni diskurz že opozarja na problematiko, ki nas tu zanima. Občinstvo si v gledališču prikliče v zavest kompleksne svetove pomenov, ki ustrezajo izgovorjenim replikam, obogatenim s parajezikovnimi znaki. Vse to pa že sega na rob literarnega umetniškega učinkovanja in prestopa mejo jezikovnega medija, denimo v smer umetnosti gledališke igre in vizualnega jezika scenskih elementov, kostumov in rekvizitov. Oseba zunaj dramske situacije, npr. epizirajoči rezoner, pa v vlogi pripovedovalca vseeno učinkuje pretežno z literarnimi izraznimi sredstvi. Ingarden to situacijo izrecno opiše. Tako v nekem gledališkem delu predstavljalno funkcijo deloma prevzema element [realni predmeti, ki opravljajo posnemovalsko funkcijo, in igra igralcev], ki v čisto literarnem delu sploh ni navzoč. Samo tam, kjer gre za predmete in dogajanja, o katerih se samo pripoveduje in poroča in ki se nahajajo oz. dogajajo »zunaj« odra, je način njihovega predstavljanja in pojavnega oblikovanja vseskoz enak kot v čisto literarnem delu. (373-4) Ingarden sklene z ugotovitvijo, da je gledališko delo mogoče prištevati »k literarnim delom, čeprav ne k čisto literarnim«, in sicer kot »mejni primer« na poti k slikarskim delom (374-5).ii Rabo literarnega diskurza ter z njim povezanega bralnega doživljaja članek raziskuje skozi njegovo vpetost v polje komunikacijskih modelov (predvsem računalniških) informacijskih tehnologij. Možen krovni izraz zanje bi bil npr. digitalna literatura, vendar pa bomo v tem besedilu raje uporabljali - in zato podrobneje pregledali – natančneje opredeljen termin novi mediji, saj se, kot bo razvidno, dotika ključnih vidikov razmerja med novomedijskim poljem in tradicionalnimi umetniškimi vejami, med katere sodi tudi literatura. Pokazalo se bo, da ne gre zgolj za dodatno vejo umetnosti, ampak da se v luči novomedijskega pomembno spremenijo razmerja celotnega polja umetnostnih praks - pa tudi človekove diskurzivne orientacije v realnosti. *** Pojem novih medijev se zdi z več vidikov problematičen. Ne samo, da pridevnik »novi« le skromno določa pomen samostalnika, celo samostalnik medij je ambivalenten, ker združuje vsaj dvoje pomenov: splošnejši pomen medija kot materialno-tehničnega nosilca informacije s posebnimi zakonitostmi, ki vplivajo na delovanje diskurzov na več ravneh, ter specifičnejši pomen potencialnega posebnega, »novega medija«, ki stopa ob bok ostalim komunikacijskim občilom povezanim s kompleksnimi diskurzi - tudi literarnemu. Izraz novi mediji v tem besedilu razumemo v skladu z vplivno monografijo Leva Manovicha The Language of New Media (2001), kjer avtor pregleda tudi konkurenčne terminološke rešitve. Pomenljiv je že pregled pojmov, ki jih Manovich zavrne. Digitalna reprezentacija je problematična oznaka, ker povezuje tri nepovezane koncepte: pretvorbo iz analognega v digitalno (digitalizacija), skupni kod reprezentacije in numerično reprezentacijo. Digitalnost kot skupni kod zapisa npr. omogoča zgolj združevanje različnih medijev v eno digitalno datoteko, medtem ko je možnost kopiranja in preoblikovanja medijev brez izgub – benjaminovska tehnična reproduktibilnost - posledica numerične reprezentacije. Numerična reprezentacija je, kot bomo videli v nadaljevanju, eden od principov novih medijev ter pogoj za matematično obdelavo podatkov, medtem ko je zapis teh podatkov lahko tudi analogen (npr. zapis številk na papirju). Zato se Manovich v svoji knjigi izogiba večpomenskemu izrazu digitalen in poudarja, da je ključen pomen, ki ga natančneje določa izraz numerična reprezentacija (52). Izogiba se tudi ohlapni in nekritični rabi izraza interaktivnost, ki se včasih pojavlja kot krovni pojem. Glede na računalniške medije je pojem interaktivnosti tavtologija. V nasprotju z zgodnejšimi vmesniki, kakršen je paketna obdelava [batch processing], je moderni računalniški uporabniški vmesnik [HCI: human-computer interfaceiii] že po definiciji interaktiven. (55) Poleg različnih oblik in tipov interaktivnosti (npr. odprta in zaprta interaktivnost) je po Manovichu treba ločevati tudi med fizično interakcijo med uporabnikom in novomedijskim objektom ter, kot jo imenuje, psihološko interakcijo (55-7). Slednje razlikovanje je še posebej relevantno za obravnavano povezavo kompleksno zgrajenega literarno-estetskega doživljaja literarne vede s poljem novomedijskih umetniških praks, ki vključujejo poleg klasičnega bralnega dejanja – ki praviloma ne spremeni fizične identitete črk na papirju – tudi aktiven poseg v izgled samega zapisa. Govorimo lahko o trenutnem stanju novomedijskega objekta, ki ga uporabnik zavestno preoblikuje v drugo verzijo besedila, saj v primeru novomedijske literature »branje« aktivno spreminja razporeditve črk ali slišanih glasov in besed. Temeljno razliko med »interaktivnostjo« bralnega dejanja v ingardnovskem pomenu in fizičnim posegom, npr. klikom na besedo na ekranu, ki se zato dejansko spremeni, je postavil v ospredje tudi Espen J. Aarseth v knjigi Cybertext: Perspectives on Ergodic Literature (1997). Tudi on zavrača izraze »digitalni tekst« ali »elektronska literatura«, češ da morajo biti termini funkcionalni, ne pa zgolj parole, izhajajoče iz lažnega esencializma »bistva računalniškega medija« (19). Aarseth se v nasprotju z Manovichem izrecno ukvarja s področjem literature in kot teoretik vstopa v novomedijsko problematiko s področja literarne vede. Svojo razpravo je osnoval na dveh tesno povezanih terminih: kibertekst in ergodična literatura. Aarsethov pojem kiberteksta izvira iz kibernetike, vede, ki matematično opisuje in konstruira modele za strukturo in funkcijo dinamičnih sistemov z lastnostmi, kot so krmiljenje, obdelava in shranjevanje informacij, prilagajanje, samoorganizacija, samoreprodukcija in strateško delovanje. Kibernetika se ne omejuje na računalniško podprto komunikacijo, ampak vključuje tako organske kot anorganske sisteme. Razširitev področja je za Aarsetha pomembna, ker umesti polje kibertekstualnosti že v obdobje pred nastopom računalnikov. Avtor našteje več primerov neračunalniških kibertekstov od antičnega kitajskega orakeljskega besedila Yijing (Knjiga premen) do npr. Raymonda Queneauja in njegove knjižice Cent Mille Milliards de Poèmes (1961), kjer so strani prerezane vodoravno med vrsticami soneta, da lahko listamo posamezne vrstice in različno kombiniramo verze. Drugi poudarek – poleg tistega na delovanju medija v obliki raziskovanja kibernetičnih sistemov, npr. delovanja postopkov povratne zanke – je razširitev področja recepcijske estetike prek njenih klasičnih meja. Aarsethov uporabnik kiberteksta se bistveno razlikuje od bralca recepcijskih teoretikov. Izvedba dela njihovega bralca v celoti poteka v njegovi glavi, medtem ko se uporabnik kiberteksta udejstvuje tudi v ekstranoematičnem smislu. Bralec bo med kibertekstualnim procesom povzročil semiotično sekvenco in to selektivno premikanje je delo fizične konstrukcije, ki je različni koncepti »branja« ne upoštevajo. (1) Pojem ergodične literature je prevzet iz fizike in je nastal iz združitve pojmov »dejanje« (ergon) in »pot« (hodos). V ospredju Aarsethove pozornosti je torej uporabnikovo ali uporabničino aktivno in zavestno ustvarjanje lastnega trajektorija skozi potencialni nabor ergodičnega literarnega dela, in to po pravilih, ki so eksplicitno vpisana v ergodično delo kot kibernetični »tekstualni stroj«, ki ni »trivialen«, kot to privzema tradicionalna recepcijska estetika, ko predpostavlja, da zapis, ki ga z branjem konkretiziramo, ostaja načeloma vseskozi enak. Seveda je za določitev pojma nujen tudi premislek o neergodični literaturi; v tej bralčev oz. bralkin sprehod skozi delo ne zahteva zavestnih odločitev, ki bi vplivale na materialnost jezikovnega substrata, na podlagi katerega potem steče hermenevtični proces branja. Aarsethova dvojica pojmov kibertekst in ergodična literatura se torej osredotočata na dva komplementarna poudarka: slednja na – kot jo Aarseth imenuje – »teleološko« orientacijo teksta, na načine, na katere bralec »dokonča« tekst, kibertekstualnost pa poudarja različne samomanipultaivne postopke besedil. Predpona »kiber-« v zloženki kibertekstualnost nakazuje, da je tekst tekstualni stroj, ki ga Aarseth shematično predstavi s trikotno shemo elementov: operater (človek), jezikovni znak in medij: »[...] tekst vidimo kot “stroj” – ne metaforično, ampak kot mehanično napravo za izdelavo in potrošnjo verbalnih znakov.« (21) Posebnost kibertekstualne perspektive je poudarek na »mediju« kot elementu triade - fizična pojavnost literarnega substrata, ki ga beremo, v primerih ergodične literature namreč ni fiksirana, temveč je spremenljiva. Pri Aarsethu ostaja dopolnjujoča in spreminjajoča intervencija v materialnost literarnega dela zato striktno ločena od interpretacije, da bi se pri tem razkril bistveni aspekt ergodične intervencije v literarno delo. Za Aarsetha je kibertekst »perspektiva na vse oblike tekstualnosti« (18). Ni poseben literarni žanr, ampak »perspektiva, ki jo uporabljam za opis in raziskovanje komunikacijskih strategij dinamičnih besedil.« (5) Lev Manovich s svojim pojmom novomedijskega objekta meri dosti širše, na delovanje jezika novih medijev. Ključnega pomena se zdi njegova določitev petih principov, bistvenih za definicijo pojma novi mediji. (Manovich 27-48) Načelo »numerične reprezentacije« označuje ukinitev zveznih podatkov, ki se prek vzorčenja in kvantifikacije preoblikujejo v numerični zapis, tega pa je mogoče manipulirati z različnimi algoritmi. Drugo je načelo »modularnosti«: novomedijski objekt je sestavljen iz množice manjših diskretnih enot (piksli, večkotniki, črke, programski moduli), ki se sestavljajo v večje. Numerično kodiranje informacije v medijih in modularna zgradba sta temelja za naslednja dva višja principa. Tretji je »avtomatizacija« (automation), ki na nižjem nivoju, prek preprostih vzorcev in filtrov, ali pa na višjem, z uporabo algoritmov umetne inteligence, že premešča pozicijo avtorja v nastajanju novomedijskih objektov. Na ta vidik se nanaša klasična tema iz del Viléma Flusserja o tehno-imaginaciji, kjer je tehnopodoba razpeta med konstruktorja in uporabnika aparata, posledica pa sta tako pospešena produkcija podob (fotoaparat je klasičen primer aparata, ki izdeluje slike v rokah amaterjev) kot pospešena zaznava (npr. brskalniki, ki omogočajo pregled nad nekdaj nepreglednimi arhivi). Četrto je načelo »variabilnosti«: novomedijski objekt obstaja samo v verzijah. S tem se ponovno vračamo k vprašanjem interaktivnosti. Končno pa se peti princip Leva Manovicha dvigne še za eno teoretično stopnjo više in se s tem odmakne od vidikov, vezanih zgolj na delovanje računalnika oziroma univerzalnega metamedija (6), kot ga avtor imenuje. Načelo »prekodiranja« (transcoding) razume Manovich v prepletu računalniških in kulturnih plasti novomedijskega objekta. Podlaga za ta teoretični preskok je foucaultovska teorija diskurza, ki dejanskost razume kot preplet diskurzivnih praks; prekodiranje je potemtakem za Manovicha model prehoda med diskurzi. S tega vidika zanj novomedijski diskurz »deluje kot predhodnik splošnejšega procesa kulturne rekonceptualizacije.« (47) Najodmevnejši del Manovicheve teorije je postavitev novomedijskega objekta – tako z vidika obstoja kot z vidika možnih oblik pojavnosti – v temeljno dvojnost podatkovne zbirke (database) in vmesnika (interface). Novomedijski objekt sestavlja en ali več vmesnikov na poti do podatkovne zbirke večpredstavnostnega materiala. Če skonstruiramo samo en vmesnik, bo rezultat podoben tradicionalnemu umetniškemu objektu, vendar pa je to prej izjema kot pravilo. (227) Gre za eno ključnih definicij delovanja jezika novih medijev. Ti premišljeno na »površje« vmesnika prinašajo elemente iz zaloge, ki jo Manovich označuje z računalniškim izrazom podatkovna zbirka (kar pa je problematično, saj ne gre nujno za pojav, ki ustreza vsem kriterijem relacijske podatkovne zbirke); morda bi bilo primerneje nabor vseh elementov za pojavnost novomedijskega objekta imenovati arhiv.iv Kibertekstualnost kot perspektiva, nanašajoča se na tekstualnost celotnega področja literature pri Espenu J. Aarsethu, in kulturno prekodiranje pri Manovichu, se zdita problemski jedri njunih teorij, saj dodatno rahljata identiteto novomedijskega kot specifičnega zamejenega polja in odpirata širše poglede. Manovichev pojem kulturnega vmesnika - torej vmesnika med človekom, računalnikom in kulturo - obrača optiko nazaj na celotno realnost kot arhiv kulturnih diskurzivnih praks, s katerimi se ljudje soočamo s pomočjo izdelanih artefaktov, kulturnih vmesnikov. (70) Različni diskurzi in njihovi nosilci, foucaultovske subjektne pozicije, se sporazumevajo drug z drugim prek kompleksnih institucij, ki so analogon vmesnikom v odnosu do arhivov. Računalniški mediji se umikajo iz središča pozornosti, v ospredje stopijo odnosi med družbenimi diskurzi, ki so postali prežeti z elementi novomedijskega jezika ob že omenjeni »splošni kulturni rekonceptualizaciji«. Primer so t.i. »digitalne skupnosti«, ki obstajajo v resničnosti in so neposredna posledica sistemov informacijskih tehnologij.v Peter Weibel s pojmoma algoritmična revolucija in postmedijsko stanje problematiko, ki se je dotikamo, še dodatno osvetljuje. Pojem »algoritmične revolucije« se ukvarja z globalnim premikom v naši kulturi. Na spletišču obsežne razstave v Zentrum für Kunst und Medientechnologie v Karlsruheju v Nemčiji (otvoritev: 31. 10. 2004) lahko preberemo uvodnik Petra Weibla z naslovom Die Algorithmische Revolution. Zur Geschichte der interaktiven Kunst: Običajno je revolucija pred nami in se napoveduje z »bobnenjem«. Nasprotno je algoritmična revolucija že za nami in čeprav so jo opazili le redki, je imela zato toliko več učinkov. Algoritmična revolucija se je začela okoli 1930 v znanosti in okoli 1960 v umetnosti. Danes pa že ni več področja našega družbenega in kulturnega življenja, ki ne bi bilo prežeto z algoritmi [...] (www01.zkm.de/algorithmische-revolution) Algoritem, t.j. iz končne množice pravil sestavljeno navodilo za delovanje, je razločevalni in hkrati povezovalni element med analognimi in digitalnimi umetnostmi. Udejanja se prek dveh povezanih vidikov algoritmičnosti. »V moderni umetnosti je mogoče ločevati dve rabi algoritma: intuitivno (npr. Fluxus)vi in eksaktno (npr. računalniška umetnost). Med obema območjema rabe so stičišča in ena skupna zavest.« (Isto.) Za Weibla je današnji čas čas algoritemske realnosti, realnosti, ki v antropološkem smislu radikalno ukinja suverenost subjekta ter nas postavlja v tokove sistemskih pravil. Gre za totalno prepomenjenje sveta, ki ga moramo odslej brati skozi dva vidika: perspektivo komunikacije (zavedajoč se pomena prejemnikove intervencije in aktivnega sodelovanja) ter vidik regularnosti delovanja aparatov, npr. Aarsethovih literarnih strojev. V območju novomedijskega se spremeni tudi konstelacija medijev in to je vidik, ki je pomemben za razumevanje paradoksa dvojnega pomena medija v izrazu novomedijskost. Zmedo okoli rabe izraza medij obravnava Peter Weibel v besedilu Die postmediale Kondition. Weibel je razpravo napisal ob pripravi razstave avstrijske novomedijske umetnosti z istim naslovom in v njej izpostavil nekaj pomembnih razlikovanj. Omenja »nove tehnične medije«, video in računalnik, ter stare tehnične medije, fotografijo in film. Slikarstvo je denimo t.i. historični medij, oz. netehnični stari medij, ki pa v nasprotju s tehničnimi mediji izvorno ni deloval kot medij. Zastavlja se zanimiva dilema. Torej si lahko dejansko postavimo vprašanje, ali ni trenutno večji dosežek novih medijev to, da so stare umetnostne medije prisilili v triumfalen razcvet, ki gradi na tradiciji stoletij, s katero se sto petdesetletna tradicija novih medijev v produkciji pravih mojstrovin še sploh ne more meriti. (www.neuegalerie.steiermark.at/05/postmediale/konzept.html) Weibel z razstavo dokazuje realnost postmedijskega stanja, v katerem nam je algoritemska manipulabilnost digitaliziranih tradicionalnih medijev izostrila posluh za specifike posameznih umetnosti. Avtor pravi: »V postmedijskem stanju je dostopnost specifičnih medijev prvič zares totalna - to pomeni specifičnih lastnosti medijev, od slikarstva do filma.« (Isto.) V tem je tudi najti razlago za trditev, da so novi mediji prisilili stare v razcvet, saj se je v dobi tehnopodobe obrnila pozornost od posnemanja narave k specifičnim možnostim posameznih medijev, denimo v slikarstvu k likovnim kvalitetam. Weibel uvaja tudi razlikovanje, zgolj praktično in zgodovinsko, med prvo fazo postmedijskega stanja, kjer so se izkristalizirale specifike posameznih medijev kot enakopravnih diskurzov, in drugo, ki postavlja v ospredje mešanje medijev. In to ilustrira s primerom transformacije: »Jezik je lahko skulptura, jezik na LED-ekranih je lahko slika, knjiga ali kip, video in računalniške instalacije so lahko literatura, arhitektura ali kiparstvo.« (Isto.) Postavljeni smo torej v t.i. postmedijsko situacijo, ki na nov način postavlja pravila igre v polju umetnosti. Literatura je torej jezik, ki pa ni totalno ločen od ostalih in ujet na vrhu piramide umetnosti, ampak stopa v dialog z ostalimi medijskimi praksami. *** Seveda pa se zares odgovornemu pristopu literarne vede odpira vprašanje, kaj je z literaturo in literarnostjo v postmedijski dobi novih medijev? Tudi za ta odgovor se lahko obrnemo na Petra Weibla ter razstavo, ki jo je pripravil leta 2001 v Gradcu z naslovom Im Buchstabenfeld: Die Zukunft der Literatur. Gre za izbor del pretežno z nemškega jezikovnega področja, ki seveda ni vzpostavljen kot kanon, je pa nedvomno pomemben zbirni dogodek, ki je bil kasneje večji del vključen tudi v razstavo Die Algoritmische Revolution kot eno osrednjih kanonizirajočih institucij za novomedijsko umetnost. Izmed teh del si je mogoče izposoditi konkretne primere, ki zmorejo ilustrirati literarno-estetsko učinkovanje diskurzov na ozadju postmedijske situacije. Pred nami sta dve možnosti vstopa v problematiko, npr. prek projekta Hansa Magnusa Enzensbergerja Poesie-Automat (1998-2000, 2006), torej prek projekta osebnosti, ki je kanonizirana tudi znotraj neergodičnih pogledov na literaturo v tradicionalni literarni vedi. Vendar pa gre pravzaprav za redek primer - avtorji osrednjih del namreč nosijo imena, ki jih redkeje zasledimo v literarni zgodovini in kritiki. Eden od možnih vstopov v novomedijsko literarno ustvarjanje je za literarno vedo tudi vizualna, zvočna ali konkretna poezija. V Sloveniji so na ta način delno obravnavana dela Jake Železnikarja (http://jaka.org/).vii (Strehovec Umetnost interneta 232-4) Ta vidik je posebej relevanten iz dveh razlogov: zaradi večpredstavnosti, ki je vtkana v delovanje sodobnih informacijskih tehnologij, in zavoljo nestabilne identitete znaka, ki se spreminja s pomočjo softverskih rešitev.viii Verjetno marginaliziranost tega področja literarnosti ni nepričakovana, razlog namreč leži najbrž v okoliščini, da literarni vidik pogosto zastopa le enega med mnogimi. Osredotočimo se torej raje na projekt v literarnih krogih manj uveljavljenega Petra Dittmerja z naslovom Dojilja (Die Amme, 1992-). V galeriji je zasteklena miza, na kateri je kozarec mleka. Dogodek nastane, ko gledalec z besedami prepriča to novomedijsko prostorsko postavitev, da z robotsko roko polije mleko po mizi. Gledalec si želi kontrolirati mleko Dojilje, toda med obiskovalcem in dogodkom stoji celoten interaktivni sistem, ki pa je predvsem kompleksno stikalo, kot to formulira v svojih zapisih sam avtor. Kje se tu razkriva literarnost? Dojilja vsebuje konverzacijski program, ki učinkuje kot fizični vmesnik med dogodkom in interakcijo v galeriji. (Zapisi pogovorov z Dojiljo so dosegljivi na spletišču http://www.dieamme.de/, so pa predolgi da bi jih navajali v obsegu, ki je potreben, da se razkrije situacija komunikacije človeka in računalnika.) V različnih verzijah projekta je bil gledalec soočen z različnimi osebnostmi, včasih s po več programiranimi pogovornimi partnerji. Dittmer v projektu izkorišča več možnosti, ki jih omogoča računalniška manipulacija jezika. Pomembno je, da je jezik edini medij komunikacije, ki ga računalnik, npr. na ravni sintakse, lahko do določene mere celo razume in zato na kontroliran način smiselno algoritemsko manipulira. S tem so sogovorniki v interakciji postavljeni pred situacijo branja in reakcije, ki črpa iz nabora tem, besed in vnaprej pripravljenih izjav, obenem pa je konverzacijski program sposoben tudi ustrezno reagirati na vnešene replike. Po eni strani vidimo torej manovichevsko situacijo vmesnika, ki črpa iz arhiva slovarjev in slovnice, po drugi strani pa je Dittmerjeva Dojilja pravzaprav podobna izvajalki v performansu, ki v interakciji skozi vztrajanje na svojem stališču (nenazadnje na tem, da nekaj časa noče politi mleka) vzpostavlja svojo »osebnost« v obliki subjektne pozicije moči, ki nosi specifične teme, ki jih je avtor položil v to novomedijsko umetnino – teme, ki nas približajo npr. tradicijam revolucionarne dramatike (mleko, Bog, svet, opice, darvinizem, sam aparat, splošne možnosti spoznavanja). Seveda Dojilja ni sposobna lastnega izraza v smislu (sicer pogosto napačno razumljene) umetne inteligence, vendar pa lastnega izraza v totalnem pomenu besede ni sposoben niti igralec, ki izgovarja vnaprej napisane dramske replike. Tokrat je gledališka situacija obrnjena, replike niso napisane vnaprej in obiskovalci instalacije so povabljeni v komunikacijo, ki je pravzaprav ergodična literatura, saj nastaja prek izmenjave med arhivom, algoritmi gradnje besedila in besedili, vnešenimi prek tipkovnice. Gre za nedvomno literarno izkušnjo branja, ki pa zunaj možnosti računalniške tehnologije ne obstaja. Seveda tudi polivanje mleka ni zgolj zunanji dodatek, kakor tudi umor v gledališki situaciji ni nekaj, kar bi lahko ločili od učinkovanja dramske poezije. Dojilja je zanimiv primer tudi zato, ker neposredno odgovarja na problem, ki ga je v besedilu Narrative and the Split Condition of Digital Textuality (2005) opisala Marie-Laure Ryan. V njem se zavzema za formo »interaktivne drame« kot »zmerne cone« med ekstremoma hermetičnega konceptualizma ter trivialnostjo računalniških videoiger. Avtorica se sprašuje: Kaj bi bilo potrebno za interaktivno pripoved, da bi nastala drama namesto komedije, to pomeni, stvaritev uporabnikove čustvene vpletenosti v usode likov namesto radovednosti in ironične distance. (www.brown.edu/Research/dichtung-digital/2005/1/Ryan) Dojilja namreč na ravni instalacije kot obrata gledališke komunikacijske strukture ustvarja ravno to, resno gledalčevo sodelovanje v situaciji, ki jo dosežemo s kombinacijo konverzacijskega programa in sistema »globalnih vzorcev«,ix ki bdijo nad ritmom uporabnikove interakcije kot celote. Sistem s temi vzorci upravlja z dramaturškim lokom psevdodramske situacije. (Ryan, Peeling the onion: Layers of Interactivity in Digital Narrative Texts) Navezava na besedili Marie-Laure Ryan odpira široko polje raziskav pripovednih modelov v novomedijski literaturi, ki pa ga naše besedilo pušča ob strani. Literarno-estetsko učinkovanje je namreč zagotovljeno že na mikroravni literarne podobe, ki se kasneje lahko povezuje na najrazličnejše načine v posamezne literarne zvrsti.x *** In kje naj iščemo mejo literarnosti v Weiblovem postmedijskem stanju, Manovichevih novih medijih in Aarsethovi kibertekstualnosti? Weibel v uvodu h katalogu razstave Im Buchstabenfeld zapiše: »Črke so za literaturo edino obvezujoče.« (Weibel, Einleitung 39) Ingarden bi se s tem morda strinjal. Vračamo se torej h kompleksni entiteti črke – bodisi v obliki vidnega grafičnega zapisa bodisi kot zvočne enote govorjene besedilnosti fonema - kot privilegiranega znaka, ki pa postaja fluiden in dinamično lociran, prav tako pa postajajo variabilni sistemi, ki iz črk gradijo jezike. Literatura tako stopa iz obdobja »statične« knjige v dobo novomedijske besedilnosti, ki se orientira tudi po koordinatnih sistemih, ki smo jih predstavili v tem besedilu. Novomedijsko delo je lahko vezano na besede v večji ali manjši meri. Večpredstavnost novomedijskega vključuje potencialno vse možne izrazne medije, to pa vseeno ne pomeni, da za stvaritev umetniškega projekta ni mogoče izbrati samo enega (vendar se pri tem v kontekstu postmedijskega stanja njegovo metafizično (ne)utemeljeno bistvo razblini). Literarne diskurzive prakse lahko znotraj novomedijskega umetniškega projekta kot celote prepoznamo po strukturi konkretizacije besedilega segmenta v literarno-estetskem doživljaju, ki je vezan na jezikovni diskurz v zapisani in slišani obliki ter ki samo v tem primeru ustvarja literarnospecifično razmerje med določenimi in nedoločenimi deli v tekstu. Tudi ko se beseda ali črka na ekranu spremeni, se novo sporočilo bralcu vseeno predoči prek bralnega dejanja, četudi pospremeljeno z vizualnimi in drugimi znaki, ki jih razbiramo na druge načine. Ohranja se torej obširno raziskan pojav in se daje v premislek literarni vedi, ta pa se seveda vključuje v novo celoto, spremenjeno stanje umetnosti kot celote ter spremenjeno stanje podobe sveta. Literatura Aarseth, Espen J. Cybertext: Perspectives on Ergodic Literature. Baltimore: The Johns Hopkins University Press, 1997. Die algorithmische Revolution. Kustosi Peter Weibel in Dominika Szope, Katrin Kaschadt, Margit Rosen, Sabine Himmelsbach. Karlsruhe: ZKM, 2004. URL: http://www01.zkm.de/algorithmische-revolution/, 23. 2. 2007. Benjamin, Walter. »Umetnina v času, ko jo je mogoče tehnično reproducirati.« Izbrani spisi. Ljubljana: SH – Zavod za založniško dejavnost, 1998. 145-76. Burckhardt, Martin. »Von milchweigernden Ammen, subversiven Kanninchen und anderen Naturwidrigkeiten (it's art, stupid!).« Im Buchstabenfeld. 117-30. Dittmer, Peter. Schalten und Walten [Die Amme]. URL: http://www.dieamme.de/, 23. 2. 2007. Enzensberger, Hans Magnus. Einladung zu einem Poesie-Automaten. Frankfurt/Main: suhrkamp, 2000. URL: http://jacketmagazine.com/17/enz-robot.html, 1. 5. 2007. Enzensberger, Hans Magnus. »Zum Projekt eines Poesie-Automaten.« Im Buchstabenfeld. 137-41. Flusser, Vilém. Digitalni videz. Ljubljana: Študentska založba, 2000. Foucault, Michel. Arheologija vednosti. Ljubljana: Studia humanitatis, 2001. Im Buchstabenfeld: Die Zukunft der Literatur. Ur. Peter Weibel. Graz: Literaturverlag Droschl, 2001. Ingarden, Roman. Literarna umetnina. Ljubljana: ŠKUC FF, 1990. Juvan, Marko. Vezi besedila. Ljubljana: Literarno-umetniško društvo Literatura, 2000. Kos, Janko. Očrt literarne teorije. Ljubljana: DZS, 21994. Landow, George P. Hypertext: The Convergence of contemporary Critical Theory and Technology. Baltimore: Johns Hopkins UP, 1992. Manovich, Lev. The Language of New Media. Cambridge, Mass: MIT Press, 2001. Nelson, Theodor. Literary Machines. Swarthmore, Pa: samozaložba, 1981. Poesie-Automat. URL: http://poesieautomat.com/, 23. 2. 2007. Ryan, Marie-Laure. »Narrative and the Split Condition of Digital Textuality.« URL: http://www.brown.edu/Research/dichtung-digital/2005/1/Ryan/, 17. 4. 2007. Ryan, Marie-Laure. »Peeling the Onion: Layers of Interactivity in Digital Narrative Texts.« URL: http://lamar.colostate.edu/~pwryan/onion.htm, 16. 4. 2007. Strehovec, Janez. Tehnokultura, kultura tehna. Ljubljana, ŠOU, Študentska založba, 1998. Strehovec, Janez. Umetnost interneta. Ljubljana, Študentska založba, 2003. Vaupotič, Aleš. »Narrative and New Media – Realistic Issues«. 2005. URL: http://www2.arnes.si/~avaupo2/files/NNM_21.doc, 1. 5. 2007. Vaupotič, Aleš. "On the problem of historical research in humanities: Michel Foucault and Mikhail Bakhtin." Logos. 2. 3 (Fall 2002). URL: http://www.kud-logos.si/LOGOS-3-02/bakhtinfoucault.htm, 28. 8. 2006. Weibel, Peter. »Die Algorithmische Revolution. Zur Geschichte der interaktiven Kunst.« URL: http://www01.zkm.de/algorithmische-revolution/, 23. 2. 2007. Weibel, Peter. »Buchstaben und Bauten: Zur Grammatik der Gegenstande.« Im Buchstabenfeld. 323-8. Weibel, Peter. »Einleitung.« Im Buchstabenfeld. 11-65. Weibel, Peter. »Die postmediale Kondition.« Die Postmediale Kondition. Ur. Elisabeth Fiedler, Christa Steinle, Peter Weibel. Graz: Neue Galerie, 2005. Druga polovica razprave tudi na URL: http://www.neuegalerie.steiermark.at/05/postmediale/konzept.html, 23. 2. 2007. Weibel, Peter. »Zur Rechtfertigung der hipotetischen Natur der Kunst und der Nicht-Identität in der Objektwelt.« Im Buchstabenfeld. 403-13. i Članek se zaradi temeljnega problema literature v večpredstavnostnem okolju novih medijev manj ukvarja s pojmom literarnosti v smislu specifične lastnosti umetniške rabe jezika v nasprotju z neumetniškimi besedili. Zaradi perečih vprašanj razmerij med likovnim, zvočnim in besednim izrazom v novomedijski umetnosti puščamo ob strani sicer pomembna vprašanja o jakobsonovski literarnosti – ki so vedno bolj aktualna, saj literarnost (skupaj z umetniškostjo nasploh) postaja problematična. Marko Juvan v razpravi Vprašanje o literarnosti ugotavlja, da je »literatura [...] slovstvo umetnosti kot posebnega družbenega področja ter [da je s tem] stopila v sistemsko opozicijo z drugimi slovstvi – nabožnim, političnim [...] njena differentia specifica [je] vpeljana predvsem prek njene družbene vloge.« (Juvan 28) Dodajmo, da Juvan pravzaprav obrača razmerje med »najbližjim rodom« in »posebno različnostjo« besedne umetnosti iz Kosovega Očrta literarne teorije (1983), kjer je differentia specifica besednost izraza - npr. v nasprotju z zvočnostjo in ritmičnostjo izraza v glasbi - ter višja logična enota, ki ji besedna umetnost pripada, celota vseh umetnosti. Za članek je pomembna predvsem besednost kot delna ali prevladujoča lastnost nekaterih novomedijskih umetnin, ki pogosto nastopajo v prepletu najrazličnejših izraznih medijev, denimo kot instalacije v okvirih razstav likovne in konceptualne umetnosti. ii Polifono harmonijo vrednostnih kvalitet, razodetje metafizičnih kvalitet ter v literarni vedi obširno komentirane quasi-sodbe kot indice umetniškosti najdemo tako v gledaliških delih kot v čisto literarnih. (Ingarden 374, 424) iii Manovich se tukaj oddaljuje od uveljavljene rabe kratice HCI v računalništvu za »human computer interaction«, ki označuje predvsem področje raziskovanja. (69) iv Omenimo pomembno dilemo Manovicheve teorije, ki vztraja na dihotomiji pripovedi (narrative) in podatkovne zbirke (database) kot sovražnih si polov, pri čemer novi mediji sledijo logiki podatkovne zbirke, ki načelno ne ureja odnosov med elementi, v nasprotju z logično povezanostjo pripovedi. Gre torej za paradoksalno tezo, ki potencialno govori o jeziku, ki ni urejen. Ob natančnejšem pregledu se izkaže, da Manovich pravzaprav razlikuje dve ravni, novomedijski objekt je vedno podatkovna zbirka na ravni materialne organiziranosti nosilca, obenem pa je podatkovna zbirka na drugi ravni tudi »kulturna forma«. (70) Sicer vztrajajoč na svoji tezi Manovich vseeno tu pa tam prizna, da, kadar novomedijski objekt »skuša postati 'resnična' kultura«, deluje kot hibrid med pripovedjo in podatkovno zbirko. Neurejena struktura podatkovne zbirke kot urejevalni princip novomedijskega objekta je torej tudi zanj relevantna le, ko gre »zgolj za vmesnik do informacije«. (232) v Lanski zmagovalec Ars Electronice v Linzu v kategoriji digitalnih skupnosti je canal*ACCESSIBLE (http://www.zexe.net/barcelona). vi Peter Weibel je bil tudi sam del tega neoavantgardnega umetnostnega gibanja. vii Strehovec raziskuje vizualnost črk na ekranu v okvirih ergodičnega delovanja Železnikarjevih del. viii Weibel piše ob projektu Constanze Ruhm True / False / Else (1993) o novih pogojih objekta, o t.i. »neidentiteti sveta objektov« (pri tem se navezuje tudi na naslov lastne instalacije Zur Rechtfertigung der hipotetischen Natur der Kunst und der Nicht-Identität in der Objektwelt, 1992). Gre za instalacijo, kjer med drugim s pomočjo računalniške tridimenzionalne grafike besede ustvarjajo oblike, ki ne ustrezajo slovarskim pomenom, npr. beseda »miza« dobi obliko stola ali polic. Weibel to pojasnjuje: »Če je umetnost šestdesetih in sedemdesetih obravnavala pretežno odnos med pisavo in podobo, pa postaja v osemdesetih tema umetnosti odnos med pisavo in objektom. Na mesto tavtologije in samonanašanja, paradoksnosti in protislovja, prednostnih slogovnih sredstev konceptualne umetnosti tega časa, stopajo zdaj odprta kontekstualnost, kombinatorika in variabilnost.« (Weibel, Buchstaben und Bauten 326) V kontekstu tega premika bi bilo mogoče raziskovati novomedijska literarna dela na ravni nestabilnega označevalca in dinamične materialnosti črk. ix Ryan uporablja ohlapen izraz »global template«, (Ryan Peeling) ki prej kot odgovarja na zastavljeno vprašanje, poudarja problematičnost preslikovanja šablon aristotelovske dramaturgije na dinamične pripovedne sisteme. Dittmerjeva pozornost je pravzaprav usmerjena drugam, vzpostaviti hoče stališče v komunikaciji, ki se gledalca dotakne in ki zato zares vstopi v komunikacijo ter se prične prepirati z Dojiljo. Šele nato se sistem Dojilje začne prilagajati ritmu gledalčeve pozornosti (npr. najprej sistem zavlačuje, vendar ne predolgo, da se komunikacija ne pretrga). x Omenimo, da v omenjenih raziskavah pogosto pogrešamo priostreno teoretično razpravljanje o problemih narativizacije. Temeljna referenca ostaja aristotelovska dramaturgija, medtem ko, denimo, vprašanja polifoničnega, ki so seveda ključna za razumevanja pripovedi v romanu, ostajajo bodisi površno zlita z domnevnimi utopično neomejenimi potenciali hiperteksta (klasični primer je Hypertext Georgea P. Landowa) ali pa pogosto v celoti izključena. |Attachment||Size| |lnm.doc||109.5 KB|


Financiranje Za uspeh posodobljene koordinacije je potrebna ustrezna obveščenost. Zavodi za zavarovanje, nacionalne uprave in socialni partnerji lahko pomagajo državljanom uveljavljati pravice. Sodelovanje in obveščanje v zvezi s koordinacijo sistemov socialne varnosti Evropska komisija zagotavlja finančno pomoč: - ukrepom nadnacionalnega sodelovanja med zavodi za zdravstveno zavarovanje; - ukrepom za ozaveščanje državljanov o njihovih pravicah in obveznostih iz predpisov EU o koordinaciji sistemov socialne varnosti; - nadnacionalnim oziroma nacionalnim ukrepom za pripravo in izvajanje sistema elektronske izmenjave podatkov (EESSI).


Hladilnik atlant s sistemom brez zmrzali - Blog o oblikovanju Ohranjanje svežine izdelkov je glavna naloga hostese, saj je od nje odvisna kakovost hrane in možnost priprave velikih količin hrane. Hladilnik Atlant - eden od možnih načinov za rešitev tega problema. Izdelki te blagovne znamke danes pridobivajo na priljubljenosti, saj jih odlikuje razmeroma nizka cena in kakovostna funkcionalnost. Hladilnik Atlant s sistemom brez zmrzali bolj in bolj pogosto uporablja veliko ljudi, saj med delom na stenah konstrukcije ne nastane led, ki ga je treba občasno odstraniti. Načelo delovanja tega sistema lahko opišemo v več zaporednih korakih: Vgrajen ventilator prinaša hladen zrak iz uparjalnika v hladilne komore. Lahko deluje tako z zamrzovalnikom kot s predalom za shranjevanje običajnih izdelkov. V tem primeru je tok hladnega zraka usmerjen tako, da pride do katerega koli dela rezervoarja. V tem času, na hladilnik, ki je zaprt v posebnem žepu, kondenzacija. Po ustavitvi delovanja motorja se spremeni v tekoče stanje in teče v montažne rezervoarje. To je torej enak sistem kapljanja, le da je že izoliran od glavne komore, tako da v njem ne nastane kondenzat. Ta pristop vam omogoča, da poenostavite delovanje hladilnika in se znebite potrebe po periodičnem odtaljevanju. Atlantski hladilniki s sistemom No Frost so izdelani z uporabo sodobnih tehnologij z uporabo več pristopov. Glede na tehnične značilnosti se lahko takšne konstrukcije razdelijo na dva tipa: Hladilniki s sistemom "Full No Frost"se uporablja za zagotavljanje delovanja vseh sistemov, ki so nameščeni v zamrzovalniku in v običajnem predelu." Minimalno temperaturna razlika. Hlajenje notranjih prostorov poteka skoraj istočasno, kar omogoča zmanjšanje temperaturnega režima za enako število stopinj, ne glede na mesto v posodi. Obstajajo hladilne strukture s svežino, ki ohranja temperaturo na določenem območju. Temperaturno okrevanje v notranjosti komore po odprtju vrat naredimo zelo hitro z minimalnimi izgubami. Med negativne strani sistema zračno hlajenje lahko loči take značilnosti: Izključitev sprezračevanje izdelkov, poskrbite, da jih zapakirate v posebne posode ali materiale. Ta model je eden od predstavnikov proizvajalca Atlant, opremljen s sistemom No Frost. Obstaja več tehničnih značilnosti naprave: Telo je izdelano iz kombinacije plastike in kovine, ki se razlikujejo po trajnosti in praktičnosti. Naprava deluje en kompresor. Dodatne možnosti. Konstrukcije so opremljene s funkcijo super zamrzovanja in počitniškim načinom. Pregled modelov - v naslednjem videu. Med slabostmi mogoče identificirati: Slaba gradnja. Lahko se pojavijo udrtine, nedokončani vijaki. Tiho delo. Kompresor hladilnika ne oddaja veliko hrupa, kar omogoča vgradnjo v vsako kuhinjo. Razpoložljivost elektronskega nadzora, kar je zelo preprosto in vam omogoča intuitivno prilagajanje. Dolga življenjska doba, več kot 10 let. Med pomanjkljivostmi je mogoče ugotoviti tudi ne zelo kakovostno montažo in potrebo po preučitvi navodil za kakovostno delovanje celotnega sistema. Raven porabe energije ustreza razredu A, kar omogoča, da naprava porabi le 401,5 kWh / leto. Med uporabnimi parametri Podobno gradnjo lahko ločimo: Razpoložljivost kakovostne polnilne kamere. Prisotnost večih polic in predalov omogoča pravilno in priročno namestitev vseh izdelkov. Med slabostmi Ta mehanizem za hlajenje se lahko razlikuje med kazalniki, kot so: \_ t Slaba kakovost plastike, iz katerih so izdelane škatle za zamrzovalni predel. Težava pri namestitvi. Noge hladilnika se trdno spuščajo, kar ne dopušča, da se mehanizem enakomerno postavi na površino. Prisotnost številnih tehničnih odtenkov, ki jih je treba vnaprej določiti v navodilih. Hladilniki tega modela sodijo v sisteme s povečanimi lastnostmi, med njimi so: Gradnja lahko ohladi samodejno 19 ur. Med podobnimi sistemi je hladilnik te blagovne znamke eden od vodilnih in je drugačen tiho delo, zmogljiva funkcionalnost in praktične police v skladiščnih komorah. Potreba po uporabi posebni električni stabilizatorji toka, elektronski nadzor je zelo občutljiv na svoje majhne razlike. Hladilniki te blagovne znamke že vrsto let potrebujejo povpraševanje, nastajajoče novice pa takoj vzbujajo zanimanje in povečujejo število ljudi, ki so pripravljeni kupiti takšen gospodinjski aparat. СледующаяOblikujte hodnik v zasebni hiši s fotografijo stopnišča


source: wikipedia

text: Bose-Einsteinova statístika [bóze-ájnštajnova ~] v statistični termodinamiki določa statistično porazdelitev nerazločljivih bozonov po energijskih stanjih v stanju toplotnega ravnovesja. Bose-Einsteinova (B-E) statistika je sorodna Maxwell-Boltzmannovi statistiki (M-B) in Fermi-Diracovi statistiki (F-D). Slednja velja za nerazločljive delce, za katere velja Paulijevo izključitveno načelo, M-B pa velja za klasične, torej identične, vendar razločljive delce, in predstavlja visokotemperaturni približek tako za B-E, kot za F-D. Za razliko od fermionov za bozone ne velja Paulijevo izključitveno načelo, zatorej lahko neomejeno število bozonov obenem zaseda isto kvantno stanje. To pojasnjuje, zakaj se pri nizkih temperaturah bozoni obnašajo drugače kot fermioni - vsi delci se namreč zberejo v enem samem kvantnem stanju z najnižjo energijo. Pojav je znan kot Bose-Einsteinova kondenzacija. Bose-Einsteinovo statistiko je vpeljal za fotone leta 1920 indijski fizik Satjendra Nat Bose, na atome pa jo je posplošil leta 1924 Albert Einstein. Bose-Einsteinova porazdelitev Porazdelitev f(E) navaja verjetnost, da delec z lastno energijo nič najdemo v stanju z energijo E: Pri tem je E ... energija, kB ... Boltzmannova konstanta, T ... absolutna temperatura in A ... normalizacijska konstanta Zunanje povezave Statistična mehanika Verjetnostne porazdelitve


Število ponudb: 642 Hotel Melia Coral je odličen hotel, namenjen samo odraslim. Nahaja se 3 km od Umaga in je prava izbira za sproščene počitnice. 3,4,5,6,7,10,14 noči Hotel Park Plaza Histria in Park Plaza Marina Wing Moderno opremljen hotel kjer začutite utrip luksuza na vsakem koraku se nahaja na polotoku Verudela. 3,4,5,6,7,10,14 noči 191 EUR/osebo Slovenija - Štajerska - Rogaška Slatina (počitnice) Edini luksuzni hotel te vrste v Rogaški Slatini je odlično zavetje za trenutke, ko potrebujete mir in sprostitev. Umik od vsakodnevnega stresa, popolna zasebnost ter luksuzna namestitev. Petzvezdična doživetja, ki temeljijo na 400-letni tradiciji zdravilne mineralne vode, bodo v vas prebudila novo vitalno energijo. Preplet mitov in realnosti, tradicije in sodobnega, edinstvena mineralna voda, aktivnosti v naravi, lokalna kulinarika, kulturno dogajanje ter Pegaz Mg – ekskluzivni programi za well-being. 2,3,4,5,6,7,10,14 noči 196 EUR/osebo Hotel Eden leži v parku Zlati rt, od mesta Rovinj je oddaljen 1 km. 4,5,6,7,10,14 noči 209 EUR/osebo Slovenija - Štajerska - Zreče (počitnice) Hotel Atrij nudi različne možnosti sprostitve za odrasle in animacij za otroke! 3,4,5,6,7,10,14 noči polpenzion (HB5) 231 EUR/osebo < Prejšnja stran | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 | 31 | 32 | 33 | 34 | 35 | 36 | 37 | 38 | 39 | 40 | 41 | 42 | 43 | 44 | 45 | 46 | 47 | 48 | 49 | 50 | 51 | 52 | 53 | 54 | 55 | 56 | 57 | 58 | 59 | 60 | 61 | 62 | 63 | 64 | 65 | Naslednja stran >


Šest načrtov za povečanje števila strank v digitalnem okolju – FrodX Kako privabiti ogrete obiskovalce, pridobiti njihove kontakte, zgraditi zaupanje in jih spremeniti v zveste kupce, je vprašanje, s katerim se ali pa bi se moral ukvarjati sleherni marketinški oddelek, ne glede na velikost podjetja. Dobre kampanje praviloma temeljijo na skrbnem načrtovanju procesov, ki potencialno stranko usmerjajo po nakupni poti. V dokumentu Šest načrtov za povečanje števila strank v digitalnem okolju smo narisali vzorčne primere procesov, ki bi jih lahko avtomatiziral sleherni sodobni digitalni marketing. V njih prikazujemo vabe, vsebino, orodja in aktivnosti, ki spletni obisk pretvorijo v prodajo. Zakaj vam bo dokument koristil? Dobili boste načrte, ki jih boste lahko prikrojili ali v celoti preslikali v lastne marketinške kampanje. Dobili boste predloge serijskih e-sporočil za negovanje strank. Naučili se boste načrtovanja lastnih marketinških kampanj po meri. Načrti so brezplačni. Skupaj s predlogami jih lahko izkoristite in priredite v svoje marketinške kampanje.


Dobrodošli! Veseli nas, da ste obiskali našo spletno stran.


text: Predsednik ŠOS je Mitja Urbanc, 26-letni študent magistrskega študija na Fakulteti za družbene vede. To je za Mitjo Urbanca že drugi enoletni mandat na mestu predsednika, pred tem pa je bil pol leta tudi namestnik predsednice ŠOS. Aktivno je deloval tudi v Šaleškem študentskem klubu in Zvezi študentskih klubov Slovenije, na vseh položajih pa se je seznanil z delovanjem študentskih organizacij, sodeloval pri različnih projektih in dokazal, da je ambiciozen in pošten, predvsem pa deloven in trd pogajalec. Zavzema se za dve ravni delovanja ŠOS. Prvi poudarek je na strokovnem delu ŠOS, predvsem na področju socialnih pravic, ki mu sledi področje kakovostnega in odgovornega visokega šolstva. Drugi poudarek pa je na strategiji približevanja študentskega organiziranja širši javnosti, akademski sferi in predvsem študentom samim. Predlaga vzpostavitev spletne platforme, ki bi na enem mestu nudila vse informacije za študente. Zavzema se tudi za aktivno delovanje predstavnikov ŠOS na lokalnem nivoju in organizacijo okroglih miz, ki bi študentsko organiziranje približale študentom in širši javnosti. Ogled bivših predsednikov ŠOS


Rekreacijski center v regiji Leningrad? prebivalci St. Petersburg, kot je v resnici. in prebivalci drugih večjih mestih, kot so vsaj za toliko časa, da gredo na podeželju in si odmor od hrupnih vrveža in veliko ljudi. Danes je postala priljubljena potovanja v naravi vikend. Za to, najem udobnih hiš, kjer lahko greš s prijatelji ali vso družino storiti. V Leningrad in Pskov regij je tako ostalo na voljo na obali jezera Peipsi. Bolj opazen teh krajih? Dovolj je presenetljivo, da je skupna površina jezera več kot tri in pol tisoč kvadratnih kilometrov. Ni presenetljivo, da je to veliko jezero je znano tudi pod imenom "Sea of Pskov." Če govorimo o krajih, da se sprostite, nato pa na jezeru je veliko število udobnih udobno vikend, kjer popotnike prišli. En tak kraj je samo 205 km. iz Sankt Peterburga in rekreacijskega centra se imenuje "Chud domačija." Tam je približno petdeset dobro imenovani vikend, ki so kot nalašč za sproščujoč konec tedna s svojo družino. Poleti, turisti, ki bivajo v teh krajih, da leži na sončni plaži in uživajte v kopanju v jezeru, pozimi se lahko sprostite v pristnem ruske kopeli, sedeti s prijatelji ob kaminu, iti smučanje, drsanje ali motorne sani. V jeseni se lahko sprehodite skozi gozd v iskanju gob in jagod, ali vožnja s kolesom. Večina lesenih hiš so urejeno teraso s pogledom na neskončno jezera. Tukaj lahko klepetate s prijatelji ob večerji, uživajte v naravnih tiho in zaspi na prostem, pokrit s toplo odejo. Čeprav Chudskoe domačija na obisku goste skozi vse leto, vse imajo določene dneve, na katerih je cena najema koča višja. To je posledica dejstva, da je več ljudi, ki načrtujejo v tem času počitka v državi. Na primer, če je temu tako, da je najem koče za silvestrovanje in v naslednjih dneh, zimskih počitnic. Prav tako je pritok popotnike v vročih poletnih mesecih. Če nekdo želel ustaviti in počivati na teh mestih v tako imenovanih "vročih dneh", da bi bilo pametno načrtovati obisk vnaprej in rezervirajte pravo kočo. Rekreacijski center ponuja gostom majhne hiše, katerih najem je cenejši in več hiš, ki so namenjeni, ki jih je družba za deset ljudi. Vsak od njih ima vse, kar potrebujete za udobno bivanje in še več. Katera plaža Finski zaliv ponudbe za počitnice? Najboljše plaže na obali Finskega zaliva: zemljevid, fotografije in pregledi Livigno, Italija. Livigno, hoteli Italija. Italija, smučišče Livigno Italija, Terme: Opis Moskva pivo bari: naslovi in pregledi Kaj si ogledati v Sočiju? Sochi - Znamenitosti Latvija, Riga rekreacijske možnosti Najhitrejši Kicker: hitrost in spretnost Kaj morate vedeti, preden boste kupili klimatsko napravo? Hotel Svelton Manor 3 * Indija, Severna Goa, Calangute: fotografije in pregledi Plin 2217 - opis in značilnosti Kako se telo odzove na pogosta uporaba pršila za nos? Kako uporabljati 9 Simple strategije "uspavati" progresivno sladkorne bolezni? "Solkoseril": navodila za uporabo in povratne informacije. Poceni analogni "Solcoseryl" Podbradek: kako se znebiti tega? Corvette "Stanovitni" 20380 Mixer zgrajena kopel: opis, vrste, namestitev funkcije Umetnik David Cassan ustvarja realne slike neposredno na mestne ulice


text: 2010 (MMX) je navadno leto, ki se je po gregorijanskem koledarju začelo na petek. Leto je tudi začetek nov dekade 2010. Organizacija združenih narodov je leto 2010 proglasila za Mednarodno leto biotske raznovrstnosti. Izgovorjava Kljub pravopisno pravilni izgovorjavi dvatisočdeset se leto 2010 pogosto izgovarja dva-deset. Dogodki Januar – april 4. januar – uradna otvoritev nebotičnika Burdž Kalifa, najvišje stavbe na svetu. 10. januar – kandidat SDP Ivo Josipović je v drugem krogu hrvaških predsedniških volitev izvoljen za predsednika Hrvaške. 12. januar – rušilni potres z močjo 7. stopnje po Richterjevi lestvici prizadene Haiti. Po ocenah je žrtev med 100 in 200 tisoč, močno je poškodovana prestolnica Port-au-Prince. 15. januar – najdaljši sončev mrk v 21. stoletju je viden nad delom Afrike, Azije in Indijskim oceanom. 7. januar – vodja Stranke regij Viktor Janukovič je v drugem krogu ukrajinskih predsedniških volitev izvoljen za predsednika Ukrajine. 12. – 28. februar – Zimske olimpijske igre 2010 v Vancouvru. 13. februar – sile ISAF pod vodstvom zveze NATO v Afganistanu pričnejo z operacijo Moštarak, najobsežnejšo ofenzivo po začetku invazije leta 2001. 18. februar – vojaška hunta z imenom Vrhovni svet za obnovo demokracije vdre v predsedniško palačo in strmoglavi predsednika Nigerije Mamadoua Tandjo. 27. februar – potres z močjo 8,8 stopnje po Richterjevi lestvici in epicentrom 115 km severno od mesta Concepcion prizadene Čile. 16. marec – požar popolnoma uniči grobnice Kasubi, turistično atrakcijo in edini kraj Unescove kulturne dediščine v Ugandi. 8. april – po večdnevnih protivladnih izgredih v Kirgizistanu prevzamejo uporniki nadzor v prestolnici Biškek in postavijo začasno vlado pod vodstvom Roze Otunbajeve. 10. april – v letalski nesreči v Smolenski oblasti (Rusija) umre predsednik Poljske Lech Kaczyński in več visokih predstavnikov poljske vlade. 13. april – v potresu, ki prizadene tibetansko avtonomno prefekturo Jušu, umre več kot 600 ljudi, okrog 10.000 je ranjenih. 14. april – vulkanski pepel zaradi izbruha ognjenika Eyjafjallajökull na Islandiji prekine letalski promet nad večjim delom Evrope. 17. april – več kot 230.000 prostovoljcev v akciji »Očistimo Slovenijo v enem dnevu!« čisti divja odlagališča odpadkov. 20. april – po eksploziji na naftni ploščadi Deepwater Horizon v Mehiškem zalivu prične iz vrtine hitro iztekati surova nafta; po predvidevanjih naj bi bil vpliv nesreče na okolje večji kot vpliv nesreče tankerja Exxon Valdez leta 1989. Maj – avgust 1. maj – 31. oktober – v Šanghaju poteka svetovna razstava Expo 2010, največji tovrstni dogodek v zgodovini. 2. maj – države članice evroobmočja in Mednarodni denarni sklad podpišejo dogovor o 110 milijard € pomoči Grčiji, ki ji grozi bankrot. Zaradi zahtevanih varčevalnih ukrepov pride v državi do množičnih protestov. 6. maj – na splošnih volitvah v Združenem kraljestvu zmaga Konzervativna stranka pod vodstvom novega premiera Davida Camerona, a zmagovalna stranka prvič po letu 1974 ne dobi dovolj glasov za večino v parlamentu. 19. maj – Študentska in Dijaška organizacija Slovenije v Ljubljani pripravita demonstracije proti vladnemu zakonu o malem delu, ki se jih udeleži več kot 10.000 študentov in dijakov; protesti se sprevržejo v izgrede, ko pričnejo demonstranti metati različne predmete v parlamentarno poslopje. 27. maj – Slovenija skupaj z Estonijo in Izraelom prejme uradno vabilo za članstvo v Organizaciji za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD). 31. maj – Horst Köhler odstopi s položaja predsednika Nemčije zaradi odziva, ki ga je sprožila njegova izjava o vlogi posredovanja nemške vojske v tujini. 6. junij – Volivci na referendumu o arbitražnem sporazumu z 51,48 % potrdijo zakon o arbitražnem sporazumu med Slovenijo in Hrvaško. 11. junij – 11. julij – Svetovno prvenstvo v nogometu 2010 v Južni Afriki se konča s prvo zmago španske reprezentance. 13. junij – v Celju se odvije Slovenski evharistični kongres, kjer je državni tajnik Vatikana Tarcisio Bertone beatificiral Alojzija Grozdeta. 24. junij – Američan John Isner po treh dneh in skupno več kot 11 urah igranja v najdaljšem teniškem dvoboju v zgodovini uradnih tekmovanj premaga Francoza Nicolasa Mahuta na Odprtem prvenstvu Anglije. 22. julij – Meddržavno sodišče OZN objavi mnenje, da enostranska razglasitev neodvisnosti Kosova leta 2008 ni bila v nasprotju z mednarodnim pravom. 29. julij – v katastrofalnih poplavah na severovzhodu Pakistana umre več kot 1500 ljudi, prizadetih je vsaj milijon prebivalcev. 10. avgust – Svetovna zdravstvena organizacija uradno oznani, da je pandemija t. i. »nove gripe«, ki je izbruhnila spomladi 2009, končana. 14. – 26. avgust – prve Poletne mladinske olimpijske igre v Singapurju. 28. avgust – 12. september – Svetovno košarkarsko prvenstvo v Turčiji se konča z zmago ameriške reprezentance in osmim mestom slovenske. September - december 18. september – močno deževje povzroči poplave po večjem delu Slovenije. 10. oktober – Nizozemski Antili prenehajo obstajati kot upravna enota Nizozemske, posamezni otoki dobijo ločen status znotraj kraljevine. 10. oktober – lokalne volitve v Sloveniji 2010. 14. oktober – rešen je zadnji od 33 rudarjev, ki so bili ujeti pod zemljo po udrtju rudnika blizu kraja Copiapó, Čile 5. avgusta; pod zemljo so preživeli rekordnih 69 dni. 15. oktober – 14 let od začetka gradnje delavci prebijejo prvo cev baznega predora Gotthard, ki je ob otvoritvi leta 2017 postal najdaljši železniški predor na svetu. 23. oktober – Mednarodna vesoljska postaja prevzame od Mira rekord v trajanju neprekinjenega človeškega bivanja v vesolju. 28. november – spletna stran WikiLeaks prične z objavo zbirke 250.000 zaupnih ameriških diplomatskih depeš, ki zaradi svoje vsebine povzročijo pretres v svetovni diplomaciji. 21. december – prvi popolni lunin mrk, ki sovpada z zimskim obratom, po letu 1638. Smrti Glej tudi: :Kategorija:Umrli leta 2010. 11. januar – Éric Rohmer, francoski filmski režiser, kritik, scenarist, pisatelj in novinar (* 1920) 12. januar – Daniel Bensaid, francoski filozof, politični aktivist (* 1946) 15. januar – Marshall Warren Nirenberg, ameriški biokemik in genetik, nobelovec (* 1927) 22. januar – Jean Simmons, angleško-ameriška igralka (*1929) 27. januar – Jerome David Salinger, ameriški pisatelj (* 1919) Howard Zinn, ameriški zgodovinar, politolog in politični aktivist (* 1922) 7. februar – Mihailo Marković, srbski filozof (* 1923) 4. marec – Zdravko Reven, slovenski duhovnik, urednik in publicist (* 1921) 25. marec – France Tomšič, slovenski inženir, sindikalist in politik (* 1937) 8. april – Malcolm McLaren, angleški glasbenik, založnik in menedžer (* 1946) 10. april – Lech Kaczyński, poljski politik (* 1949) 16. april – Tomáš Špidlík, češki jezuit in kardinal (* 1919) 21. april – Juan Antonio Samaranch, španski športni funkcionar (* 1920) 25. april – Alan Sillitoe, angleški pisatelj in pesnik (* 1928) 16. maj – Ronnie James Dio, ameriški glasbenik (* 1942) 29. maj – Dennis Hopper, ameriški filmski igralec (* 1936) 31. maj – Zvonko Čemažar, slovenski besedilopisec in pesnik (* 1927) 11. junij – Janko Smole, slovenski finančnik, bivši predsednik vlade (* 1921) 18. junij – José Saramago, portugalski književnik, nobelovec (* 1922) 4. julij – Mohamed Husein Fadlalah, libanonski verski voditelj (* 1935) 6. julij – Tone Wraber, slovenski botanik (* 1938) 17. avgust – Francesco Cossiga, italijanski pravnik, pedagog in politik (* 1928) 29. avgust – Saša Vegri, slovenska pisateljica (* 1934) 24. september – Jure Robič, slovenski ultramaratonski kolesar (* 1965) 25. september – Karlo Umek, slovenski strelec in olimpionik (* 1917) 29. september - Georges Charpak, francoski fizik, nobelovec (* 1924) Tony Curtis, ameriški filmski igralec (* 1925) 7. oktober – Milka Planinc, hrvaška političarka (* 1924) 14. oktober – Benoît Mandelbrot, francosko-ameriški matematik poljskega rodu (* 1924) 16. oktober – Leigh Van Valen, ameriški evolucijski biolog (* 1935) 18. oktober – Dragiša Ognjanović, srbski operni pevec (* 1925) 22. oktober – Mara Kralj, slovenska slikarka in ilustratorka (* 1909) 29. november – Leslie Nielsen, kanadsko-ameriški filmski igralec (* 1926) 1. december – Alojz Srebotnjak, slovenski skladatelj (* 1931) Nobelove nagrade fizika: Andre Geim in Konstantin Novoselov kemija: Richard F. Heck, Eiiči Negiši, Akira Suzuki fiziologija ali medicina: Robert G. Edwards književnost: Mario Vargas Llosa mir: Liu Šjaobo ekonomija: Peter A. Diamond, Dale Mortensen in Christopher Pissarides


Francoski parlament rekel "da" vrnitvi v Nato - RTVSLO.si Francoski parlament rekel "da" vrnitvi v Nato Številne kritike, a neuspešne | 18. marec 2009 ob 06:54 Francois Fillon se je trudil, da bi poslance prepričal, da ponovna vrnitev v Nato ne pomeni pokoritve ZDA. Foto: EPA Francija bo na aprilskem vrhu znova postala polnopravna članica zavezništva. Foto: EPA 18. marec 2009 ob 06:54 329 glasov za Francijo v Natu Z glasovanjem o Natu zaupnica premierju Fillonu Premier skušal utišati nejeverneže Opozicija prepričana o uklonitvi ZDA Potem ko je predsednik Nicolas Sarkozy pred kratkim oznanil, da se bo Francija zagotovo vrnila v vojaške strukture Nata, od koder se je umaknila leta 1966, je morala o tem odločati še francoska narodna skupščina. Razprava v parlamentu je bila vroča, saj je vprašanje francosko politično elito razdelilo na dva pola, a uspeh glasovanja ni bil vprašljiv, saj je vlada sprejela vse potrebne ukrepe, da bi si zagotovila pozitiven izid. Vlada je namreč glasovanje o ponovni vključitvi v Severnoatlantsko zavezništvo zavila v sveženj z glasovanjem o zaupnici vladi in francoski zunanji politiki, tako da so poslanci s potrditvijo ponovne vključitve v Nato izrekli tudi zaupnico vladi premierja Francoisa Fillona. Glasovanja v senatu ne bo. "Francija bratska, a nikoli podrejena" Premier Fillon je dejal, da ponovna vključitev v Severnoatlantsko zavezništvo ne pomeni pokoritve Združenim državam Amerike, saj je bila prav premoč Washingtona v Natu eden od razlogov, da je Francija pod generalom Charlesom de Gaullom leta 1966 izstopila iz vojaških struktur zavezništva. "Francija je povezana, a ne podložna, zanesljiva, a ne pokorna, bratska, a nikoli podrejena, taki so naši odnosi z Ameriko," je pred glasovanjem povedal premier in dodal, da Francija ne sprejema ukazov od nikogar in da se odloča le sama zase. "Nato leta 2009 ni več isti, kot je bil leta 1996," je še povedal Fillon, ki je prepričan, da bo Francija zasedla mesto v Natu, zato da bi obrambi Evrope dala njeno pravo razsežnost. Opozicija opozarja pred pokoritvijo ZDA Kljub temu so številni, predvsem opozicijski, poslanci prepričani, da ponovna vključitev v Nato pomeni le do ZDA bolj prijazno francosko držo. Nekdanji premier Dominique de Villepin, ki je premierski stolček zasedal v mandatu Jacquesa Chiraca, je dejal, da ponovna vključitev Francije v Nato predstavlja le atlantsko okrepitev, kjer je evropska politika le obrobni del. Analitiki so prepričani, da gre pri vračanju Francije v Nato le za lažno dilemo, saj se je ponovno približevanje Francije začelo že v 90. letih prejšnjega stoletja. Francija namreč od leta 1996 sedi v Natovem odboru za vojaško načrtovanje, že več let pa tudi vojaško sodeluje v zavezniških operacijah. Francija po 40 letih z obema nogama v Natu francija nato glasovanje zaupnica fillon sarkozy Svet Francija po 40 letih z obema nogama v Natu Kritike na račun prevelikega vpliva ZDA


Kiepenkerl Lepe očke "Roulette" - Bloomling spletna trgovina Coreopsis tinctoria z ognjevitimi cvetovi Čudovita poletna roža z velikimi, rdeče-rjavo-rumenimi cvetnimi listi. Zaradi visoke kakovosti je nagrado prejela kot novost Fleuroselect. Rast je zelo grmasta, stebla pa razvejani. Idealno za skupinsko sajenje na sončnih ali delno zasenčenih delih. Lep je tudi za vzdrževanje in tudi v večjih posodah na terasah pričarajo lep pogled. Izkušenj v slovenščina za Kiepenkerl Lepe očke "Roulette" Prevleka za posodo iz lana - Garden Design Strömshaga Vaza "Linnéa


text: Predprostor Brand Centimo Idealen predprostor za potovanja in daljše postavitve. Možnost menjave sprednjih stranic, torej tudi vhoda nam daje svobodo, da predprostor postavimo po svojih željah. Nadstandardno velika okna v prostor prinesejo ogromno svetlobe in ustvarijo še dodaten občutek prostornosti. Za dobro prezračevanje je poskrbljeno z velikima stranskima ventilacijskima oknoma. Kakovostna tkanina in zadrge so garancija, da boste predprostor lahko uporabljali več sezon. V ponudbi tudi ostali predprostori in artikli nemškega proizvajalca Brand! Cena predprostorov: |številka||5||6||7||8||9||10||11||12||13||14||15| |cena||890€||905€||915€||940€||975€||1015€||1030€||1045€||1090€||1135€||1140€| Predprostor Lago: Material: TenCate material, zunanje impregniran. Zmanjšana možnost kondenziranja. Streha PVC. Ogrodje: Pocinkano jeklo, Ø 25 x 1 mm Opis: Mnogi ljudje še vedno želijo predprostor s streho iz PVC materiala. Brand je v svojo družino tako vključil model LAGO, ki ima poleg klasičnih lastnosti, ki veljajo za njihove predprostore, streho narejeno posebej iz PVC materiala. Na ta način je praktično nemogoče, da nam v predprostor pade kakšna kapljica še v tako hudem nalivu... Cena predprostora: |številka||9||10||11||12||21||13||31||14| |cena||1069€||1075€||1095€||1120€||1140€||1165€||1195||1215€| Za dodatne informacije smo vam na voljo v Centru kamp opreme Induplati , oziroma po telefonu 041 65 65 65.