ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. dubna 2011,
kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
(oznámeno pod číslem K(2011) 2772)
(2011/278/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na článek 10a této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Článek 10a směrnice vyžaduje, aby prováděcí opatření k plně harmonizovanému přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celém Společenství v možném rozsahu určila předem stanovené referenční hodnoty, aby se přidělování bezplatných povolenek na emise uskutečňovalo způsobem, který motivuje ke snižování emisí skleníkových plynů a k energeticky účinným technikám, přičemž tam, kde jsou příslušná zařízení k dispozici, se zohlední nejúčinnější techniky, náhražky, alternativní výrobní procesy, vysoce účinná kombinovaná výroba tepla a elektřiny, účinné způsoby využívání energie z odpadních plynů, využívání biomasy a zachytávání a ukládání oxidu uhličitého. V zájmu řádného fungování trhu musí být množství přidělených povolenek určeno před začátkem obchodovacího období.
(2)
Při stanovení zásad pro určování předem stanovených referenčních úrovní v jednotlivých odvětvích nebo pododvětvích je výchozím bodem průměrný výkon, kterého v daném odvětví nebo pododvětví dosáhlo 10 % nejúčinnějších zařízení EU v letech 2007 a 2008. Aby se při výrobním procesu v daném odvětví nebo pododvětví dosáhlo maximálního snížení emisí skleníkových plynů a maximální energetické účinnosti, vychází se při výpočtu referenčních úrovní z produktů, a nikoli ze vstupů.
(3)
Komise za účelem stanovení referenčních úrovní konzultovala příslušné zúčastněné subjekty, včetně dotčených odvětví a pododvětví. Informace nezbytné pro stanovení referenčních úrovní, údaje zařízení týkající se výroby, emisí a využívání energie byly shromaždovány od února 2009 od průmyslových sdružení, členských států, z veřejně a obchodně dostupných zdrojů a prostřednictvím průzkumu otevřeného účasti zařízení.
(4)
Komise v možném rozsahu stanovila referenční úrovně pro produkty, jakož i meziprodukty obchodované mezi zařízeními, které jsou výsledkem činností uvedených v příloze I směrnice 2003/87/ES. V zásadě by měla být stanovena referenční úroveň pro každý jednotlivý produkt. V případě, že produkt představuje přímou náhradu jiného produktu, měla by se na oba tyto produkty vztahovat stejná referenční úroveň produktu (product benchmark) a odpovídající definice produktu.
(5)
Komise došla k závěru, že stanovení referenční úrovně pro produkt bylo možné v případě, kdy byly pro účely přidělování povolenek na emise k dispozici definice a klasifikace produktu umožňující ověření údajů o výrobě a jednotné uplatňování referenční úrovně produktu v celé Unii, a to s přihlédnutím ke komplexní povaze výrobních postupů. Nerozlišovalo se podle zeměpisného umístění ani použitých technologií, surovin nebo paliv, aby nebyly narušeny komparativní výhody uhlíkové výkonnosti v rámci hospodářství Unie a aby byla podpořena harmonizace přechodného přidělování bezplatných povolenek na emise.
(6)
Hodnoty referenčních úrovní (benchmark values) by měly zahrnovat veškeré přímé emise spojené s výrobou, včetně emisí spojených s výrobou měřitelného tepla použitého k výrobě, bez ohledu na to, zda bylo měřitelné teplo uvolněno na místě nebo jiným zařízením. Emise spojené s výrobou elektřiny a vývozem měřitelného tepla, včetně emisí spojených s výrobou alternativního tepla nebo elektřiny v případě exotermických procesů nebo výroby elektřiny bez přímých emisí, jejichž vzniku bylo zabráněno, byly při stanovování hodnot referenčních úrovní odečteny. V případě, kdy odpočet emisí spojených s vývozem měřitelného tepla nebyl možný, toto teplo by nemělo být způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise.
(7)
S cílem zajistit, aby referenční úrovně vedly ke snížení emisí skleníkových plynů u některých výrobních postupů, u nichž přímé emise způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise a nepřímé emise související s výrobou elektřiny, které nejsou na základě směrnice 2003/87/ES způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise, jsou do určité míry vzájemně zaměnitelné, byly pro účely stanovení hodnot referenčních úrovní zohledněny celkové emise včetně nepřímých emisí spojených s výrobou elektřiny, aby se zajistily rovné podmínky pro zařízení s vysokou spotřebou paliva a elektřiny. Pro účely přidělení povolenek na emise na základě dotčených referenčních úrovní bude zohledněn pouze podíl přímých emisí na celkových emisích, aby se zabránilo přidělení bezplatných povolenek na emise spojené s výrobou elektřiny.
(8)
Při stanovení hodnot referenčních úrovní Komise vyšla z aritmetického průměru emisí skleníkových plynů, jichž v letech 2007 a 2008 dosáhlo 10 % nejúčinnějších zařízení, pokud jde o emise těchto plynů, pro něž byly shromážděny údaje. Komise kromě toho v souladu s čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87/ES u všech odvětví, pro něž je v příloze I stanovena referenční úroveň produktů, analyzovala na základě dodatečných informací získaných z několika zdrojů a na základě specializované studie analyzující nejúčinnější techniky a potenciál ke snížení emisí na evropské a mezinárodní úrovni, zda tyto výchozí body dostatečně odrážejí nejúčinnější techniky, náhražky, alternativní výrobní procesy, vysoce účinnou kombinovanou výrobu tepla a elektřiny, účinné způsoby využívání energie z odpadních plynů, využívání biomasy a zachytávání a ukládání oxidu uhličitého, tam, kde jsou příslušná zařízení k dispozici. Údaje použité ke stanovení hodnot referenčních úrovní byly shromážděny ze široké škály zdrojů za účelem pokrytí maximálního počtu zařízení, jež v letech 2007 a 2008 vyráběla produkt, pro nějž byla stanovena referenční úroveň. Zaprvé byly příslušnými evropskými odvětvovými sdruženími nebo jejich jménem na základě stanovených pravidel, tzv. „odvětvových knih pravidel“, shromážděny údaje o emisích skleníkových plynů zařízení, na něž se vztahuje systém EU pro obchodování s emisemi a jež vyrábějí produkty, pro něž byla stanovena referenční úroveň. Jako pomůcku pro tyto knihy pravidel poskytla Komise pokyny týkající se kritérií kvality a ověřování pro údaje použité pro stanovení referenčních úrovní v rámci systému EU pro obchodování s emisemi (EU-ETS). Zadruhé, s cílem doplnit údaje shromážděné evropskými odvětvovými sdruženími, získávali konzultanti jménem Evropské komise údaje od zařízení, na něž se údaje odvětví nevztahovaly. Údaje a analýzy pak poskytly i příslušné orgány členských států.
(9)
S cílem zajistit, aby hodnoty referenčních úrovní byly založeny na správných a shodných údajích, Komise provedla za podpory konzultantů důkladné kontroly shody odvětvových knih pravidel, jakož i kontroly věrohodnosti výchozích hodnot odvozených z údajů. Jak je uvedeno v pokynech týkajících se kvality a ověřování, údaje byly ověřeny v nezbytném rozsahu nezávislými ověřovateli.
(10)
V případech, kdy je v určitém zařízení vyráběno několik produktů a přiřazení emisí k jednotlivým produktům nebylo shledáno možným, byla v rámci shromažďování údajů a stanovování referenčních úrovní zohledněna pouze zařízení vyrábějící jeden produkt. To se týká referenčních úrovní produktů u vápna, dolomitu, lahví a nádob z bezbarvého skla, lahví a nádob z barevného skla, obkladových cihel, dlažebních kostek, sprejově sušeného prášku, nenatíraného bezdřevého papíru, hedvábného papíru, testlineru a papíru na zvlněnou vrstvu, nenatírané kartonové lepenky i natírané kartonové lepenky. S cílem zvýšit význam a zkontrolovat věrohodnost výsledků byly hodnoty pro stanovení průměrného výkonu 10 % nejúčinnějších zařízení porovnány s dokumentací o nejúčinnějších technikách.
(11)
V případě, že nebyly k dispozici žádné údaje nebo údaje shromážděné v souladu s metodikou stanovování referenčních úrovní, byly ke stanovení hodnot referenčních úrovní použity informace o současných úrovních emisí a spotřeby a nejúčinnějších technikách, získané hlavně z referenčních dokumentů o nejlepších dostupných technikách (BREF) vypracovaných v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (2). Zejména v důsledku nedostatku údajů o čištění odpadních plynů, vývozu tepla a výrobě elektřiny byly hodnoty referenčních úrovní produktu u koksu a horkého kovu odvozeny z výpočtu přímých a nepřímých emisí na základě informací o příslušných energetických tocích obsažených v příslušných dokumentech BREF a na základě výchozích emisních faktorů stanovených v rozhodnutí Komise 2007/589/ES ze dne 18. července 2007, kterým se stanoví pokyny pro monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (3). Pokud jde o referenční úroveň produktu u sintrované rudy, byly rovněž opraveny údaje na základě příslušných energetických toků stanovených v příslušných dokumentech BREF, přičemž bylo zohledněno spalování odpadních plynů v daném odvětví.
(12)
V případě, že stanovení referenční úrovně produktu nebylo možné, avšak vyskytly se skleníkové plyny způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise, tyto povolenky by měly být přiděleny na základě generických nouzových přístupů. Byla vytvořena hierarchie tří nouzových přístupů s cílem dosáhnout maximálního snížení emisí skleníkových plynů a maximální energetické účinnosti alespoň pro některé části dotčených výrobních procesů. Referenční úroveň tepla (heat benchmark) je použitelná na procesy při spotřebě tepla, během kterých je použito měřitelné teplonosné médium. Referenční úroveň paliva (fuel benchmark) je použitelná v případě, že se spotřebovává neměřitelné teplo. Hodnoty referenčních úrovní tepla a paliva byly stanoveny na základě zásad transparentnosti a jednoduchosti za použití referenční účinnosti široce dostupného paliva, které lze považovat za druhé nejlepší z hlediska emisí skleníkových plynů při zohlednění energeticky účinných technik. Pokud jde o emise z procesů, povolenky na emise by měly být přiděleny na základě historických emisí. V zájmu toho, aby přidělování bezplatných povolenek na tyto emise představovalo dostatečný impuls pro snížení emisí skleníkových plynů, a aby se zabránilo rozdílnému zacházení s emisemi z procesů, které se přidělují na základě historických emisí, a emisemi v rámci systémových hranic referenční úrovně produktu, měla by být pro stanovení počtu bezplatných povolenek na emise vynásobena historická úroveň činnosti každého zařízení koeficientem, který se rovná 0,9700.
(13)
Od roku 2013 by veškeré přidělování bezplatných povolenek podle článku 10a směrnice 2003/87/ES mělo probíhat v souladu s těmito pravidly. K zavedení přechodného systému stanoveného v čl. 10a odst. 11 směrnice 2003/87/ES, podle něhož by se bezplatně přidělované povolenky na emise měly snížit z 80 % množství, které odpovídá povolenkám, jež mají být přiděleny v roce 2013, na 30 % tohoto množství v roce 2020 s cílem dosáhnout toho, aby v roce 2027 nebyly přiděleny žádné bezplatné povolenky, se použijí koeficienty stanovené v příloze VI. V případech, kdy bylo odvětví či pododvětví zahrnuto na seznam sestavený rozhodnutím Komise 2010/2/EU ze dne 24. prosince 2009, kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (4), se tyto koeficienty nepoužijí. Přidělení povolenek na základě tohoto rozhodnutí bude zohledněno při sestavování budoucích seznamů odvětví či pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(14)
Aby se usnadnil sběr údajů od provozovatelů a výpočet povolenek na emise, které mají být přiděleny členskými státy, každé zařízení by mělo být v případě nutnosti rozděleno na dílčí zařízení (sub-installations). Členské státy by měly ověřit, zda jsou emise příslušným dílčím zařízením správně přiděleny a zda se jednotlivá dílčí zařízení mezi sebou nepřekrývají.
(15)
Členské státy by měly zajistit, aby údaje shromážděné od provozovatelů a použité pro účely přidělení byly úplné, jednotné a vykazovaly nejvyšší možnou míru přesnosti. Měly by být ověřeny nezávislým ověřovatelem, aby bylo zajištěno, že přidělování bezplatných povolenek na emise je založeno na přesvědčivých a spolehlivých údajích. Toto rozhodnutí by mělo stanovit konkrétní minimální požadavky na shromažďování a ověřování údajů s cílem umožnit harmonizované a jednotné uplatňování pravidel týkajících se přidělování.
(16)
Množství povolenek, které mají být bezplatně přiděleny stávajícím zařízením, by mělo vycházet z údajů o historické produkci. S cílem zajistit, aby referenční období co nejlépe reprezentovalo průmyslové cykly, zahrnovalo relevantní období, pro něž jsou dostupné kvalitní údaje, a omezovalo dopad zvláštních okolností, jako je dočasné uzavření zařízení, byly historické úrovně činnosti založeny na střední hodnotě výroby za období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008, nebo (v případě vyšších úrovní) na střední hodnotě výroby za období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2010. Je rovněž vhodné zohlednit veškeré rozsáhlé změny kapacity, ke kterým v příslušném období došlo. U nových účastníků na trhu by se stanovení úrovní činnosti mělo zakládat na standardním využití kapacity vycházejícím z informací specifických pro dané odvětví nebo na využití kapacity specifickém pro dané zařízení.
(17)
Informace shromážděné členskými státy by měly usnadnit uplatňování tohoto rozhodnutí příslušnými orgány a Komisí.
(18)
S cílem zamezit narušení hospodářské soutěže a zajistit řádné fungování trhu s uhlíkem by členské státy měly zajistit, aby při určování množství povolenek přidělených jednotlivým zařízením nedocházelo k dvojímu započtení ani k dvojímu přidělení. V této souvislosti by členské státy měly věnovat zvláštní pozornost případům, kdy je produkt, pro který je stanovena referenční úroveň, vyráběn ve více než jednom zařízení, kdy je více než jeden produkt, pro který je stanovena referenční úroveň, vyráběn v témže zařízení nebo kdy jsou mezi hranicemi zařízení vyměňovány meziprodukty.
(19)
S cílem zajistit, aby systém obchodování s emisemi vedl v průběhu času ke snížení emisí, směrnice 2003/87/ES stanoví, že množství povolenek vydané v celé Unii se lineárně snižuje. Vzhledem k tomu, že toto klesající množství povolenek vydané v celé Unii je bráno v úvahu při stanovení maximálního ročního počtu povolenek podle čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, všechny bezplatné povolenky na emise přidělené na základě tohoto rozhodnutí zařízením, na něž se tento maximální roční počet podle čl. 10a odst. 5 nevztahuje, by měly být upraveny stejným lineárním způsobem jako množství povolenek vydané v celé Unii, přičemž jako referenční rok se použije rok 2013.
(20)
Opravný koeficient, který je jednotný pro všechna odvětví a který lze uplatnit v každém roce období 2013-2020 na zařízení, jež nejsou označena jako výrobce elektřiny a nejsou novými účastníky na trhu podle čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, by měl být stanoven na základě předběžného celkového ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených v období 2013 až 2020 a vypočítaných pro tato zařízení podle tohoto rozhodnutí, včetně zařízení, která mohou být podle článku 27 uvedené směrnice vyloučena. Toto množství bezplatných povolenek na emise přidělené za každý rok daného období by mělo být porovnáno s ročním počtem povolenek, který se vypočítá v souladu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES pro zařízení, jež nejsou výrobcem elektřiny ani novými účastníky na trhu, přičemž se zohlední příslušný podíl ročního celkového množství pro celé Společenství určeného podle článku 9 uvedené směrnice a příslušné množství emisí, které spadají do systému Unie až od roku 2013.
(21)
V případě, že je mezi dvěma nebo více zařízeními uskutečňována výměna měřitelného tepla, přidělení bezplatných povolenek na emise by mělo být založeno na spotřebě tepla jednotlivých zařízení a mělo by být při něm zohledněno riziko úniku uhlíku. Aby se zajistilo, že množství bezplatných povolenek na emise, které mají být přiděleny, je nezávislé na struktuře, která zajišťuje dodávku tepla, povolenky na emise by měly být přiděleny spotřebiteli tepla.
(22)
S cílem posílit význam dostupných údajů o výkonu zařízení, na něž se vztahuje systém Unie, z hlediska emisí skleníkových plynů vycházejí referenční úrovně produktu pro sulfitovou buničinu, termomechanickou a mechanickou buničinu, jakož i sběrový papír z informací v dokumentech BREF o nejúčinnějších technikách týkajících se používání fosilních startovacích paliv, fosilních paliv (u sulfitové buničiny, termomechanické a mechanické buničiny) a tepelné energie (u sběrového papíru). S cílem získat významnou hodnotu referenční úrovně vychází referenční úroveň produktu pro novinový papír rovněž z nejúčinnějších technik odrážejících používání tepelné energie.
(23)
S cílem zohlednit dodatečné emise skleníkových plynů, které nejsou zohledněny v údajích pro stanovení hodnot referenčních úrovní u některých zařízení, zejména emise methanu, a zajistit, aby při přidělování bezplatných povolenek na emise na základě referenční úrovně produktu byla zohledněna účinnost procesů z hlediska emisí skleníkových plynů a aby toto přidělování nemotivovalo ke zvyšování těchto emisí, jednotlivé údaje zařízení na křivce referenční úrovně pro kyselinu dusičnou byly opraveny na základě informací o průměrných hodnotách těchto emisí poskytnutých průmyslem a na základě informací získaných z dokumentů BREF. Referenční úroveň produktu pro kyselinu dusičnou tuto opravu zohledňuje.
(24)
Aby se zohlednily rozdíly v konfiguracích rafinérií, referenční úroveň produktů v odvětví rafinérií by měla být založena na přístupu „vážené tuny CO2“ (dále jen „CWT“). Jediným produktem rafinérií je tudíž CWT, jejíž výroba byla vypočítána na základě definovaných obecných výrobních jednotek, z nichž každá byla vážena emisním faktorem pro destilaci surové ropy, označovaným jako koeficient CWT a představujícím intenzitu emisí CO2 při průměrné úrovni energetické účinnosti, a to pro stejný standardní druh paliva u každé výrobní jednotky pro spalování a pro průměrné emise z procesů výrobní jednotky. Na tomto základě byly údaje použité pro stanovení referenční úrovně produktu získány srovnáním aktuálních emisí s celkovým počtem CWT každé rafinérie. Přidělení bezplatných povolenek na emise rafinériím je poté opraveno tak, že se vyloučí využívání a výroba elektřiny, aby byl zajištěn soulad s čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87/ES.
(25)
Vzhledem k široké škále vlastností produktu, jichž může být dosaženo, se referenční úrovně produktu pro vápno a dolomit vztahují ke standardnímu složení, pokud jde o oxid vápenatý a oxid hořečnatý. Co se týče emisí ze spalování, byly použity údaje týkající se specifických emisí ze spalování při výrobě těchto standardních produktů na základě rozhodnutí 2007/589/ES.
(26)
Vzhledem k tomu, že řada referenčních úrovní produktu, např. referenční úrovně čpavku a uhličitanu sodného, předpokládá, že veškeré emise CO2 z výrobních procesů jsou vypouštěny do atmosféry, emise by měly být monitorovány a vykazovány v souladu s nařízením o monitorování a vykazování emisí z činností uvedených v příloze I, které má být přijato do 31. prosince 2011 podle čl. 14 odst. 1 směrnice 2003/87/ES, za předpokladu, že veškeré emise CO2 vzniklé během těchto výrobních procesů byly vypuštěny do atmosféry, a to bez ohledu na možné využití CO2 jako vstupní suroviny v chemických výrobních procesech.
(27)
Referenční úroveň pro provoz ethylenové jednotky nezahrnuje tzv. doplňkovou frakci, chemické látky vysoké hodnoty, které nejsou produkovány v hlavním procesu, ani související emise. Doplňková frakce by nicméně měla být případně zohledněna pro účely přidělení bezplatných povolenek na emise za použití specifických emisních faktorů.
(28)
Aby byly zajištěny rovné podmínky pro výrobu aromatických látek v rafinériích a chemických závodech, přidělování bezplatných povolenek na emise pro aromatické látky by mělo být založeno na přístupu CWT a měla by být použita referenční hodnota referenční úrovně produktu rafinérií.
(29)
Vzhledem k tomu, že při výrobě monomeru vinylchloridu je vodík používán do určité míry jako palivo nahrazující konvenční paliva, jako je zemní plyn, čímž se snižují přímé emise z procesu spalování, ale rovněž s ohledem na to, že použití vodíku jako vstupní suroviny se upřednostňuje z důvodu jeho účinnosti z hlediska celkových emisí skleníkových plynů, nahlíží se v rámci referenční úrovně monomeru vinylchloridu na vodík používaný jako palivo tak, jako by se jednalo o zemní plyn.
(30)
Aby se zajistily rovné podmínky pro výrobu vodíku a syntetického plynu v rafinériích a chemických závodech, referenční úroveň pro tyto produkty by měla být založena na přístupu CWT a hodnotě referenční úrovně rafinérií. Obě referenční úrovně produktu se týkají definované objemové koncentrace vodíku.
(31)
Vzhledem k tomu, že v odvětví energetiky by se od roku 2013 mělo stát výlučné dražení povolenek pravidlem a zároveň s ohledem na schopnost tohoto odvětví přesouvat zvýšené náklady na oxid uhličitý, a dále k tomu, že na výrobu elektřiny by neměly být přidělovány bezplatné povolenky, s výjimkou přechodného přidělování bezplatných povolenek na modernizaci výroby elektřiny a na výrobu elektřiny z odpadních plynů, by se toto rozhodnutí nemělo vztahovat na bezplatné přidělování povolenek na emise vznikající při výrobě či spotřebě elektřiny. Nicméně podle čl. 10a odst. 6 směrnice 2003/87/ES odvětví nebo pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, mohou obdržet kompenzaci nákladů spojených s emisemi skleníkových plynů, které se promítají do cen elektřiny, na základě finančních opatření přijatých členskými státy v souladu s platnými a připravovanými pravidly státní podpory, která Komise v této oblasti přijme.
(32)
Je rovněž vhodné, aby referenční úrovně produktu zohledňovaly účinné způsoby využívání energie z odpadních plynů a emise spojené s využíváním této energie. Proto byl pro účely stanovení hodnot referenčních úrovní pro produkty, při jejichž výrobě vznikají odpadní plyny, ve značné míře zohledněn obsah uhlíku v těchto odpadních plynech. V případě, že jsou odpadní plyny vyváženy z výrobního procesu mimo systémové hranice referenční úrovně příslušného produktu a spáleny za účelem výroby tepla mimo systémové hranice postupu, pro který je stanovena referenční úroveň v příloze I, související emise by měly být zohledněny prostřednictvím přidělení dodatečných povolenek na emise na základě referenční úrovně tepla nebo paliva. Vzhledem k obecné zásadě, že žádné povolenky na emise by neměly být bezplatně přiděleny na výrobu elektřiny, aby se předešlo neopodstatněnému narušení hospodářské soutěže na trzích s elektřinou dodávanou pro potřeby průmyslových zařízení, a s ohledem na cenu uhlíku, která je nedílnou součástí ceny elektřiny, je vhodné, aby v případě, kdy jsou odpadní plyny vyváženy z výrobního procesu mimo systémové hranice referenční úrovně příslušného produktu a spáleny za účelem výroby elektřiny, nebyly přiděleny žádné dodatečné povolenky za vyšší podíl uhlíku, než je obsah uhlíku v odpadním plynu, který je zohledněn v referenční úrovni příslušného produktu.
(33)
Referenční úrovně produktu rovněž zohledňují historické emise ze spalování odpadních plynů spojených s výrobou příslušného produktu. Paliva používaná pro bezpečnostní spalování by měla být považována za paliva používaná pro výrobu neměřitelného tepla, aby se zohlednila závazná povaha tohoto spalování.
(34)
Je třeba realizovat výrazné investice do opatření zaměřených na boj proti změně klimatu a snížení uhlíkové intenzity hospodářství. Toto rozhodnutí by proto mělo být uplatňováno způsobem, který podpoří investice do čistých technologií v každém odvětví a pododvětví. Podle směrnice 2003/87/ES mohou v budoucnosti tento cíl doplnit další politiky a opatření, které mohou podpořit účinné využívání povolenek za účelem vytvoření dostatečných investic do energeticky účinnějších technologií. Zejména v případě, že konečný roční počet povolenek bezplatně přidělených všem stávajícím zařízením stanoveným v souladu s tímto rozhodnutím je výrazně nižší než maximální roční počet povolenek stanovený v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, by změna tohoto rozhodnutí mohla motivovat k dalšímu snižování emisí skleníkových plynů v souladu s čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87/ES tím, že se povolenky přidělí zařízením schopným zavádět nové technologie, jež emise skleníkových plynů dále sníží.
(35)
Investice do rozsáhlého rozšíření kapacity, které umožňují novým účastníkům na trhu přístup k rezervě stanovené v čl. 10a odst. 7 směrnice 2003/87/ES, by měly být jednoznačné a měly by dosahovat určité výše, aby se zabránilo předčasnému vyčerpání rezervy povolenek na emise vytvořené pro nové účastníky na trhu, narušení hospodářské soutěže, zbytečné administrativní zátěži a aby bylo zajištěno rovné zacházení se zařízeními ve všech členských státech. Je proto vhodné stanovit prahovou hodnotu pro rozsáhlou změnu kapacity o 10 % instalované kapacity zařízení a vyžadovat, aby změna instalované kapacity měla za následek významně vyšší či nižší úroveň činnosti dotčeného zařízení. Nicméně při posuzování toho, zda je této prahové hodnoty dosaženo, by mělo být zohledněno dílčí rozšíření či snížení kapacity.
(36)
Vzhledem k omezenému množství povolenek v rezervě pro nové účastníky na trhu je vhodné posoudit, zda v případě, kdy se novým účastníkům na trhu vydá velké množství těchto povolenek, je zajištěn náležitý a spravedlivý přístup ke zbývajícím povolenkám v této rezervě. V závislosti na výsledcích uvedeného posouzení lze případně zavést čekací systém. Návrh tohoto systému a definice jeho kritérií způsobilosti by měly zohlednit různé povolovací postupy v členských státech, měly by bránit zneužití a neměly by vytvářet motivaci k zadržování povolenek v rezervě po nepřiměřeně dlouhé období.
(37)
S cílem zajistit, aby bezplatné povolenky na emise nebyly přidělovány zařízením, jež ukončila provoz, by toto rozhodnutí mělo stanovit opatření, která taková zařízení definují a zakazují vydávání povolenek, pokud nelze prokázat, že dané zařízení výrobu v určité a přiměřené době obnoví.
(38)
S cílem upravit množství povolenek na emise, které mají být přiděleny zařízení, jež částečně ukončilo provoz, byly stanoveny konkrétní prahové hodnoty, které srovnávají omezenou úroveň činnosti s počáteční úrovní činnosti. Množství povolenek na emise, které mají být přiděleny, by mělo být odpovídajícím způsobem upraveno počínaje rokem následujícím po roce, během něhož zařízení částečně ukončilo provoz. V případě, že takové zařízení opět dosáhne úrovně činnosti, která přesahuje prahové hodnoty, by původní množství povolenek na emise, které má být přiděleno, mělo být v závislosti na úrovni provozu zařízení částečně nebo dokonce zcela obnoveno.
(39)
V příslušných případech byly zohledněny pokyny pro výklad přílohy I směrnice 2003/87/ES.
(40)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto rozhodnutí stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle směrnice 2003/87/ES od roku 2013.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se vztahuje na přidělování bezplatných povolenek na emise podle kapitoly III (stacionární zařízení) směrnice 2003/87/ES v obchodovacích obdobích od roku 2013, s výjimkou přechodného přidělování bezplatných povolenek na emise v souvislosti s modernizací výroby elektřiny podle článku 10c směrnice 2003/87/ES.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„stávajícím zařízením“ jakékoli zařízení, které poprvé provádí jednu či více činností uvedených v příloze I směrnice 2003/87/ES nebo činnost, na niž se vztahuje systém Unie, v souladu s článkem 24 uvedené směrnice, a které
i)
obdrželo povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů před 30. červnem 2011, nebo
ii)
skutečně provozuje činnost, do 30. června 2011 obdrželo všechna příslušná environmentální povolení, případně včetně povolení stanoveného ve směrnici 2008/1/ES, a které do 30. června 2011 splnilo všechna ostatní kritéria definovaná ve vnitrostátním právním řádu dotčeného členského státu, na jejichž základě by toto zařízení získalo povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů;
b)
„dílčím zařízením pro referenční úroveň produktu (product benchmark sub-installation)“ vstupy, výstupy a příslušné emise související s výrobou produktu, pro nějž byla stanovena referenční úroveň v příloze I;
c)
„dílčím zařízením pro referenční úroveň tepla (heat benchmark sub-installation)“ vstupy, výstupy a příslušné emise, které nejsou spojeny s dílčím zařízením pro referenční úroveň produktu a které souvisejí s výrobou, dovozem (ze zařízení nebo jiného subjektu, na který se vztahuje systém Unie) nebo s výrobou i dovozem (ze zařízení nebo jiného subjektu, na který se vztahuje systém Unie) měřitelného tepla, jež se
-
spotřebovává v rámci hranic zařízení při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny nebo jež se
-
vyváží do zařízení nebo jiného subjektu, na který se nevztahuje systém Unie, s výjimkou tepla vyvezeného za účelem výroby elektřiny;
d)
„dílčím zařízením pro referenční úroveň paliva (fuel benchmark sub-installation)“ vstupy, výstupy a příslušné emise, které nejsou spojeny s dílčím zařízením pro referenční úroveň produktu a které souvisejí s výrobou neměřitelného tepla spalováním paliva, jež je spotřebováváno při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny, včetně bezpečnostního spalování;
e)
„měřitelným teplem“ čistý tok tepla dopravovaný prostřednictvím zjistitelných potrubí nebo vedení pomocí prostředku pro přenos tepla, jako je zejména pára, horký vzduch, voda, ropa, tekuté kovy a soli, pro něž je nebo by mohl být instalován měřič tepla;
f)
„měřičem tepla“ měřič tepla ve smyslu přílohy MI-004 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/22/ES (5) nebo jakékoliv jiné zařízení sloužící k měření a zaznamenávání množství vyrobené tepelné energie na základě objemových průtoků a teplot;
g)
„neměřitelným teplem“ jiné teplo než teplo měřitelné;
h)
„dílčím zařízením pro emise z procesů (process emissions sub-installation)“ emise skleníkových plynů uvedených v příloze I směrnice 2003/87/ES kromě oxidu uhličitého, k nimž dochází mimo systémové hranice referenční úrovně produktu uvedeného v příloze I, nebo emise oxidu uhličitého, k nimž dochází mimo systémové hranice referenční úrovně produktu uvedeného v příloze I, v důsledku některé z následujících činností a emise ze spalování částečně zoxidovaného uhlíku, který vzniká v důsledku následujících činností za účelem výroby měřitelného tepla, neměřitelného tepla nebo elektřiny, za předpokladu, že se odečtou emise, které by vznikly při spalování takového množství zemního plynu, jež je rovno technicky využitelnému energetickému obsahu spáleného částečně zoxidovaného uhlíku:
i)
chemická nebo elektrolytická redukce sloučenin kovů v rudách, koncentrátech a druhotných surovinách,
ii)
odstraňování nečistot z kovů a sloučenin kovů,
iii)
rozklad uhličitanů s výjimkou uhličitanů k čistění spalin,
iv)
chemické syntézy, při nichž se na reakci podílí materiál obsahující uhlík a jejichž hlavním účelem není výroba tepla,
v)
použití přísad nebo surovin obsahujících uhlík, jejichž hlavním účelem není výroba tepla,
vi)
chemická nebo elektrolytická redukce oxidů polokovů a oxidů nekovů, jako jsou oxidy křemíku a fosfáty;
i)
„rozsáhlým rozšířením kapacity“ rozsáhlé navýšení počáteční instalované kapacity dílčího zařízení, v jehož důsledku dojde ke všem těmto okolnostem:
i)
dojde k jedné či více identifikovatelným fyzickým změnám týkajícím se jeho technické konfigurace a fungování, které nepředstavují pouhé nahrazení stávající výrobní linky, a
ii)
dílčí zařízení lze provozovat při kapacitě, která je alespoň o 10 % vyšší než počáteční instalovaná kapacita dílčího zařízení před provedením změny, nebo
iii)
dílčí zařízení, jehož se fyzická změna týká, má výrazně vyšší úroveň činnosti, v jejímž důsledku jsou dodatečně přiděleny povolenky na emise v množství přesahujícím 50 000 povolenek za rok, což představuje alespoň 5 % předběžného ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených tomuto dílčímu zařízení před provedením změny;
j)
„rozsáhlým snížením kapacity“ jedna nebo více zjistitelných fyzických změn vedoucích k rozsáhlému snížení počáteční instalované kapacity a úrovně činnosti dílčího zařízení v rozsahu, jenž je považován za rozsáhlé rozšíření kapacity;
k)
„rozsáhlou změnou kapacity“ buď rozsáhlé rozšíření kapacity, nebo rozsáhlé snížení kapacity;
l)
„navýšenou kapacitou“ rozdíl mezi počáteční instalovanou kapacitou dílčího zařízení a instalovanou kapacitou téhož dílčího zařízení poté, co u něj bylo provedeno rozsáhlé rozšíření kapacity, která se určí na základě průměru dvou nejvyšších měsíčních objemů výroby během prvních šesti měsíců následujících po zahájení změněného provozu;
m)
„sníženou kapacitou“ rozdíl mezi počáteční instalovanou kapacitou dílčího zařízení a instalovanou kapacitou téhož dílčího zařízení poté, co u něj bylo provedeno rozsáhlé snížení kapacity, která se určí na základě průměru dvou nejvyšších měsíčních objemů výroby během prvních šesti měsíců následujících po zahájení změněného provozu;
n)
„zahájením běžného provozu“ ověřený a schválený první den nepřetržitého devadesátidenního období, nebo v případě, že obvyklý výrobní cyklus v daném odvětví nepředpokládá nepřetržitou výrobu, první den devadesátidenního období rozděleného na výrobní cykly specifické pro dané odvětví, během něhož je zařízení v provozu a využívá alespoň 40 % kapacity, pro niž je jeho technické vybavení konstruováno, případně s přihlédnutím k provozním podmínkám specifickým pro dané zařízení;
o)
„zahájením změněného provozu“ ověřený a schválený první den nepřetržitého devadesátidenního období, nebo v případě, že obvyklý výrobní cyklus v daném odvětví nepředpokládá nepřetržitou výrobu, první den devadesátidenního období rozděleného na výrobní cykly specifické pro dané odvětví, během něhož je změněné dílčí zařízení v provozu a využívá alespoň 40 % kapacity, pro niž je jeho technické vybavení konstruováno, případně s přihlédnutím k provozním podmínkám specifickým pro dané zařízení;
p)
„bezpečnostním spalováním“ spalování pilotních paliv a velmi kolísavého množství plynů ze zpracování nebo zbytkových plynů v jednotce vystavené atmosférickým narušením, které je výslovně vyžadováno z bezpečnostních důvodů v příslušných povoleních pro zařízení;
q)
„soukromou domácností“ obytná jednotka, kterou si osoby jednotlivě nebo ve skupinách zařídí tak, aby jim mohlo být poskytováno měřitelné teplo;
r)
„ověřovatelem“ příslušná, nezávislá osoba nebo ověřovací subjekt odpovědný za provádění a vykazování procesu ověřování v souladu s podrobnými požadavky stanovenými členským státem podle přílohy V směrnice 2003/87/ES;
s)
„přiměřeným ujištěním“ vysoká, nikoli však absolutní míra ujištění kladně vyjádřená v ověřovacím posudku a udávající, že údaje, jež podléhají ověření, neobsahují významnou nesprávnost;
t)
„mírou ujištění“ míra jistoty, s níž ověřovatel v závěrech ověření uvede, že bylo prokázáno, že údaje předložené k danému zařízení neobsahují nebo obsahují významnou nesprávnost;
u)
„významnou nesprávností“ podstatná neprávnost (opomenutí, nesprávná prohlášení a chyby s výjimkou přípustné nejistoty) v předložených údajích, která by podle odborného posudku ověřovatele mohla mít vliv na následné použití těchto údajů příslušným orgánem při výpočtu přidělených povolenek na emise.
Článek 4
Příslušný orgán a zaokrouhlování
1. Členské státy přijmou k provedení pravidel tohoto rozhodnutí příslušná správní opatření, včetně jmenování příslušného orgánu či orgánů v souladu s článkem 18 směrnice 2003/87/ES.
2. Veškeré výpočty týkající se množství povolenek provedené v souladu s tímto rozhodnutím se zaokrouhlují směrem nahoru na nejbližší povolenku.
KAPITOLA II
STÁVAJÍCÍ ZAŘÍZENÍ
Článek 5
Určení zařízení
1. Každý členský stát určí všechna zařízení nacházející se na jeho území, která jsou způsobilá pro přidělení bezplatných povolenek podle článku 10a směrnice 2003/87/ES.
2. Každý členský stát rovněž určí všechny výrobce elektřiny produkující teplo a malá zařízení, která mohou být vyloučena ze systému Unie na základě článku 27 směrnice 2003/87/ES.
Článek 6
Rozdělení na dílčí zařízení
1. Pro účely tohoto rozhodnutí členské státy rozdělí všechna zařízení způsobilá pro bezplatné přidělení povolenek na emise podle článku 10a směrnice 2003/87/ES na jedno nebo více těchto dílčích zařízení:
a)
dílčí zařízení pro referenční úroveň produktu;
b)
dílčí zařízení pro referenční úroveň tepla;
c)
dílčí zařízení pro referenční úroveň paliva;
d)
dílčí zařízení pro emise z procesů.
Dílčí zařízení musí v co největší možné míře odpovídat fyzickým částem zařízení.
U dílčích zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčích zařízení pro referenční úroveň paliva a dílčích zařízení pro emise z procesů členské státy jasně rozliší na základě kódů NACE a Prodcom, zda příslušný proces spadá, nebo nespadá do odvětví či pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU.
Jestliže zařízení, na něž se vztahuje systém Unie, vyrobilo a vyvezlo měřitelné teplo do zařízení nebo jiného subjektu, na který se systém Unie nevztahuje, členské státy předpokládají, že příslušný proces dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla spojený s tímto teplem nespadá do odvětví ani pododvětví, u něhož se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, ledaže příslušný orgán zjistí, že spotřebitel měřitelného tepla pochází z odvětví nebo pododvětví, u něhož se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU.
2. Součet vstupů, výstupů a objemu emisí jednotlivých dílčích zařízení nesmí přesáhnout vstupy, výstupy a celkový objem emisí zařízení.
Článek 7
Shromažďování základních údajů
1. Pro každé stávající zařízení způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise podle článku 10a směrnice 2003/87/ES, včetně zařízení, která jsou v provozu pouze příležitostně, zejména zařízení, která jsou držena v rezervě nebo v pohotovostním režimu, a zařízení provozovaná podle sezónního rozvrhu členské státy za všechny roky v období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008 nebo případně od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2010, během kterých bylo zařízení v provozu, shromáždí od provozovatele veškeré příslušné informace a údaje týkající se jednotlivých parametrů uvedených v příloze IV.
2. Členské státy shromáždí údaje pro každé dílčí zařízení zvlášť. V případě potřeby si členské státy mohou od provozovatele vyžádat další údaje.
V případě, že 95 % vstupů, výstupů a příslušných emisí dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva nebo dílčího zařízení pro emise z procesů spadá do odvětví či pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, nebo v případě, že 95 % vstupů, výstupů a příslušných emisí dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva nebo dílčího zařízení pro emise z procesů spadá do odvětví a pododvětví, u nichž se nemá za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, mohou členské státy zprostit provozovatele povinnosti poskytnout údaje umožňující rozlišit, zda se jedná o riziko úniku uhlíku.
3. Členské státy od provozovatele požadují, aby předložil počáteční instalovanou kapacitu jednotlivých dílčích zařízení pro referenční úroveň produktu, již určí tímto způsobem:
a)
počáteční instalovaná kapacita se v zásadě stanoví jako průměr dvou nejvyšších měsíčních objemů výroby v období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008 za předpokladu, že dílčí zařízení bylo provozováno při této zátěži 720 hodin měsíčně a 12 měsíců v roce;
b)
pokud není možné určit počáteční instalovanou kapacitu podle písmena a), provede se pokusné ověření kapacity dílčího zařízení pod dohledem ověřovatele, aby se zajistilo, že použité parametry jsou typické pro dotčené odvětví a že výsledky pokusného ověření jsou reprezentativní.
4. Pokud u dílčího zařízení došlo v období od 1. ledna 2005 do 30. června 2011 k rozsáhlé změně kapacity, členské státy požádají provozovatele, aby kromě počáteční instalované kapacity daného dílčího zařízení, určené v souladu s odstavcem 3, do zahájení změněného provozu předložil také navýšenou nebo případně sníženou kapacitu, jakož i instalovanou kapacitu dílčího zařízení, u něhož došlo k rozsáhlé změně kapacity, určenou na základě průměru dvou nejvyšších měsíčních objemů výroby během prvních šesti měsíců následujících po zahájení změněného provozu. Členské státy mají za to, že tato instalovaná kapacita dílčího zařízení po rozsáhlé změně kapacity představuje počáteční instalovanou kapacitu dílčího zařízení pro potřeby posouzení veškerých dalších rozsáhlých změn kapacity.
5. Členské státy získají, zaznamenají a zdokumentují údaje způsobem, který umožní jejich náležité využití příslušným orgánem.
Členské státy mohou provozovatele požádat, aby k předložení údajů použil elektronickou šablonu, nebo za tímto účelem mohou specifikovat formát souboru. Členské státy však provozovateli umožní použít jakoukoli specifikovanou elektronickou šablonu nebo formát souboru uveřejněný Komisí pro účely shromažďování údajů podle tohoto článku, s výjimkou případů, kdy specifikovaná šablona či formát souboru členského státu vyžaduje přinejmenším zadání stejných údajů.
6. Vstupy, výstupy a příslušné emise, pro něž jsou dostupné pouze údaje pro zařízení jako celek, se poměrně přidělí příslušným dílčím zařízením takto:
a)
v případě, že jsou produkty vyráběny jeden po druhém ve stejné výrobní lince, vstupy, výstupy a příslušné emise se přidělí sekvenčně na základě doby využití za rok u každého dílčího zařízení;
b)
v případě, že není možné vstupy, výstupy a příslušné emise přidělit podle písmena a), přidělí se na základě hmotnosti či objemu jednotlivých vyráběných produktů nebo odhadů založených na poměru volné reakční entalpie souvisejících chemických reakcí či na základě jiného vhodného distribučního klíče, který lze podepřít důkladnou vědeckou metodikou.
7. Členské státy od provozovatelů požadují, aby předkládali úplné a jednotné údaje a aby zajistili, že se dílčí zařízení mezi sebou nepřekrývají a že nedochází k dvojímu započtení. Členské státy zejména zajistí, aby provozovatelé prováděli hloubkovou kontrolu a předkládali údaje vykazující nejvyšší možnou míru přesnosti tak, aby bylo možné podat přiměřené ujištění o integritě údajů.
Za tímto účelem členské státy zajistí, aby každý provozovatel rovněž předložil zprávu o metodice obsahující zejména popis zařízení, použitou metodiku kompilace, různé zdroje údajů, jednotlivé kroky výpočtu a případně též předpoklady a metodiku použitou k přiřazení emisí příslušným dílčím zařízením v souladu s odstavcem 6. Členské státy mohou provozovateli nařídit, aby prokázal přesnost a úplnost poskytnutých údajů.
8. V případě, že údaje chybějí, členské státy si od provozovatele vyžádají náležité odůvodnění.
Členské státy požadují, aby provozovatel veškeré chybějící údaje nahradil konzervativními odhady, založenými zejména na osvědčené praxi v odvětví a nejaktuálnějších vědeckých a technických poznatcích, před ověřením nebo nejpozději během ověření ověřovatelem.
V případě, že jsou údaje částečně k dispozici, se konzervativním odhadem rozumí, že extrapolovaná hodnota nesmí překročit 90 % hodnoty získané s využitím dostupných údajů.
Pokud nejsou k dispozici žádné údaje o měřitelných tocích tepla u dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, může být odvozena náhradní hodnota z příslušného energetického vstupu, který se vynásobí naměřenou účinností výroby tepla ověřenou ověřovatelem. V případě, že takové údaje o účinnosti nejsou dostupné, uplatní se na odpovídající energetický vstup výroby měřitelného tepla referenční účinnost 70 %.
9. Každý členský stát zpřístupní na požádání údaje shromážděné podle odstavců 1 až 6 Komisi.
Článek 8
Ověřování
1. V rámci postupu shromažďování údajů v souladu s článkem 7 členské státy přijmou pouze údaje, které byly ověřovatelem označeny za uspokojivé. Postup ověřování se zaměří na zprávu o metodice a vykázané parametry uvedené v článku 7 a v příloze IV. Ověřování se týká spolehlivosti, věrohodnosti a přesnosti údajů poskytnutých provozovatelem a musí vyústit v ověřovací posudek, v němž je s přiměřeným ujištěním uvedeno, že předložené údaje neobsahují významné nesprávnosti.
2. Členské státy zajistí, aby ověřovatel byl nezávislý na provozovateli, vykonával své činnosti kvalitně, objektivně a profesionálně a rozuměl všem těmto bodům:
a)
ustanovením tohoto rozhodnutí, jakož i příslušným normám a pokynům;
b)
požadavkům právních a správních předpisů týkajícím se ověřovaných činností;
c)
vytváření veškerých informací týkajících se jednotlivých parametrů nebo zdrojů emisí v zařízení, zejména pokud jde o shromažďování, měření, výpočet a vykazování údajů.
3. Kromě požadavků stanovených v rozhodnutí 2007/589/ES členské státy zajistí, aby byly splněny všechny tyto minimální požadavky:
a)
ověřovatel ověření naplánoval a provedl na základě odborně-skeptického přístupu a s vědomím toho, že mohou existovat okolnosti vedoucí k významným nesprávnostem informací a předložených údajů;
b)
ověřovatel potvrdil pouze vykázané parametry stanovené s vysokou mírou jistoty. Vysoká míra jistoty předpokládá, že provozovatel nutně prokáže, že:
i)
vykázané parametry neobsahují nesrovnalosti,
ii)
shromažďování parametrů bylo provedeno v souladu s platnými normami nebo pokyny,
iii)
příslušné záznamy o zařízení jsou úplné a jednotné;
c)
ověřovatel zahájil proces ověřování strategickou analýzou všech relevantních činností prováděných v zařízení a má přehled o všech činnostech a jejich významu pro přidělování povolenek;
d)
ověřovatel zohlednil informace obsažené v povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů nebo v jiných příslušných environmentálních povoleních, jako je povolení stanovené ve směrnici 2008/1/ES, zejména při posuzování počáteční instalované kapacity dílčích zařízení;
e)
ověřovatel analyzoval inherentní a kontrolní rizika spojená s rozsahem a komplexností činností provozovatele a spojená s parametry přidělování, která by mohla vést k významným nepřesnostem, a na základě této analýzy rizik vypracoval plán ověření;
f)
ověřovatel případně provedl prohlídku na místě za účelem kontroly provozu měřidel a systémů monitorování, provedl dotazování a shromáždil dostatečné informace a důkazy. Jestliže ověřovatel usoudil, že kontrola na místě není vhodná, musí být schopen své rozhodnutí obhájit před příslušným orgánem;
g)
ověřovatel uskutečnil plán ověřování tím, že shromáždil údaje v souladu se stanovenými metodami odběru vzorků, rekapitulačními kontrolami, přezkoumáním dokladů, analytickými postupy a postupy přezkoumání údajů, včetně všech dalších příslušných důkazů, na nichž ověřovatel založí svůj ověřovací posudek;
h)
ověřovatel si od provozovatele vyžádal jakékoli chybějící údaje nebo doplnění chybějících částí revizních záznamů, vysvětlení odchylek v parametrech či údajích o emisích nebo revizi výpočtů nebo úpravu vykazovaných údajů;
i)
ověřovatel připravil zprávu o interním ověřování. Tato zpráva o ověřování zaznamenává důkazy o tom, že strategická analýza, analýza rizika a plán ověřování byly provedeny úplně, a poskytuje dostatečné informace na podporu ověřovacích posudků. Zpráva o interním ověřování musí rovněž umožnit potenciální vyhodnocení auditu příslušným orgánem a akreditačním orgánem;
j)
ověřovatel vydal posudek s ohledem na to, zda vykázané parametry obsahují významnou nepřesnost a zda na základě zjištění obsažených ve zprávě o interním ověřování existují jiné problémy, jež mají význam pro ověřovací posudek;
k)
ověřovatel předložil metodiku ověřování, svá zjištění a ověřovací posudek ve zprávě o ověřování určené provozovateli, kterou provozovatel se zprávou o metodice a vykázanými parametry předloží příslušnému orgánu.
4. Členské státy nepřidělí bezplatné povolenky na emise zařízení v případě, že údaje týkající se tohoto zařízení nebyly v rámci ověřování označeny za uspokojivé.
Členské státy se mohou rozhodnout přidělit bezplatné povolenky určitému zařízení, jehož údaje nebyly v rámci ověřování označeny za uspokojivé, pouze pokud jsou přesvědčeny, že chybějící údaje, které vedly k danému posudku ověřovatele, jsou důsledkem mimořádných a nepředvídatelných okolností, kterým se nedalo předejít ani v případě, že by byla vynaložena veškerá náležitá péče, a které jsou mimo kontrolu provozovatele dotčeného zařízení, zejména takových okolností, jako jsou přírodní katastrofy, válka, hrozba válkou, teroristické činy, revoluce, povstání, sabotáž nebo vandalismus.
5. Po ověření členské státy zejména zajistí, aby se jednotlivá dílčí zařízení mezi sebou vzájemně nepřekrývala a nedocházelo k dvojímu započtení.
Článek 9
Historická úroveň činnosti
1. U stávajících zařízení členské státy určí historickou úroveň činnosti každého zařízení za základní období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008, nebo - v případě vyšší úrovně činnosti - za základní období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2010 na základě údajů shromážděných podle článku 7.
2. Historická úroveň činnosti týkající se produktů se u každého produktu, pro nějž byla stanovena referenční úroveň podle přílohy I, vztahuje ke střední hodnotě roční historické výroby tohoto produktu v dotčeném zařízení během základního období.
3. Historická úroveň činnosti týkající se tepla se vztahuje ke střední hodnotě ročního historického dovozu (ze zařízení, na které se vztahuje systém Unie), výroby nebo dovozu (ze zařízení, na které se vztahuje systém Unie) i výroby měřitelného tepla, jež se spotřebovává v rámci hranic zařízení při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny nebo jež se vyváží do zařízení nebo jiného subjektu, na který se nevztahuje systém Unie, s výjimkou tepla vyvezeného za účelem výroby elektřiny během základního období a je vyjádřena v terajoulech za rok.
4. Historická úroveň činnosti týkající se paliva se vztahuje ke střední hodnotě roční historické spotřeby paliv použitých při výrobě neměřitelného tepla spotřebovaného při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny, včetně bezpečnostního spalování, během základního období a je vyjádřena v terajoulech za rok.
5. U emisí z procesů, které vznikly v souvislosti s výrobou produktů v dotčeném zařízení během základního období uvedeného v odstavci 1, se historická úroveň činnosti týkající se procesů vztahuje ke střední hodnotě ročních historických emisí z procesů a je vyjádřena v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého.
6. Pro účely stanovení středních hodnot podle odstavců 1 až 5 se zohledňují pouze kalendářní roky, během nichž bylo zařízení v provozu alespoň jeden den.
Pokud bylo zařízení během příslušného základního období v provozu méně než dva kalendářní roky, historické úrovně činnosti se vypočítají na základě počáteční instalované kapacity jednotlivých dílčích zařízení určené v souladu s metodikou stanovenou v čl. 7 odst. 3, která se vynásobí příslušným koeficientem využití kapacity určeným v souladu s čl. 19 odst. 2.
7. Odchylně od odstavce 2 členské státy určí historickou úroveň činnosti týkající se produktů u produktů, na něž se vztahují referenční úrovně produktu uvedené v příloze III, na základě střední hodnoty roční historické výroby podle vzorců uvedených v téže příloze.
8. Stávající zařízení, která jsou v provozu pouze příležitostně, zejména včetně zařízení, která jsou držena v rezervě nebo v pohotovostním režimu, a zařízení provozovaná podle sezónního rozvrhu, která nebyla v provozu alespoň jeden den v daném kalendářním roce během základního období, se zohlední při stanovování středních hodnot podle odstavce 1 za předpokladu, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
je jasně prokázáno, že zařízení je v provozu pouze příležitostně, zejména je-li pravidelně provozováno jako rezervní či pohotovostní kapacita nebo je-li pravidelně provozováno podle sezónního rozvrhu;
b)
na zařízení se vztahuje povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů a všechna další příslušná povolení k provozu zařízení, která jsou vyžadována vnitrostátním právním řádem členského státu;
c)
je technicky možné zahájit provoz v krátké době a je pravidelně prováděna údržba.
9. U stávajícího zařízení, u něhož v období od 1. ledna 2005 do 30. června 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření či rozsáhlému snížení kapacity, je historickými úrovněmi činnosti součet středních hodnot stanovených podle odstavce 1 bez rozsáhlé změny kapacity a historických úrovní činnosti navýšené či snížené kapacity.
Historickými úrovněmi činnosti navýšené či snížené kapacity je rozdíl mezi počáteční instalovanou kapacitou jednotlivých dílčích zařízení, u nichž došlo k rozsáhlé změně kapacity určené v souladu s čl. 7 odst. 3, do zahájení změněného provozu a instalovanou kapacitou po rozsáhlé změně kapacity určené v souladu s čl. 7 odst. 4, který se vynásobí průměrným historickým využitím kapacity dotčeného zařízení v letech před zahájením změněného provozu.
Článek 10
Přidělování povolenek na úrovni zařízení
1. Na základě údajů shromážděných v souladu s článkem 7 členské státy pro každý rok vypočítají množství povolenek na emise bezplatně přidělených od roku 2013 každému stávajícímu zařízení na jejich území podle odstavců 2 až 8.
2. Pro účely tohoto výpočtu členské státy nejprve pro každé dílčí zařízení zvlášť stanoví předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise, a to tímto způsobem:
a)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň produktu odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise za daný rok hodnotě této referenční úrovně produktu, jak je uvedeno v příloze I, která se vynásobí příslušnou historickou úrovní činnosti týkající se produktů;
b)
u
i)
dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise za daný rok hodnotě referenční úrovně produktu pro měřitelné teplo, jak je uvedeno v příloze I, která se vynásobí příslušnou historickou úrovní činnosti týkající se tepla za spotřebu měřitelného tepla,
ii)
dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise za daný rok hodnotě referenční úrovně paliva, jak je uvedeno v příloze I, která se vynásobí příslušnou historickou úrovní činnosti týkající se paliva za spotřebované palivo,
iii)
dílčího zařízení pro emise z procesů odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise za daný rok historické úrovni činnosti týkající se procesů vynásobené hodnotou 0,9700.
3. Je-li měřitelné teplo vyváženo do soukromých domácností a předběžné roční množství povolenek na emise určené v souladu s odst. 2 písm. b) bodem i) na rok 2013 je nižší než střední hodnota ročních historických emisí spojená s výrobou měřitelného tepla vyvezeného daným dílčím zařízením do soukromých domácností v období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008, předběžné roční množství povolenek na emise na rok 2013 se upraví o příslušný rozdíl. V jednotlivých letech období 2014-2020 se předběžné roční množství povolenek na emise určené v souladu s odst. 2 písm. b) bodem i) upraví za předpokladu, že předběžné roční množství povolenek na emise na daný rok je nižší než procentní podíl výše uvedené střední hodnoty ročních historických emisí. Uvedený procentní podíl činí 90 % v roce 2014 a každý následující rok se sníží o 10 procentních bodů
4. Pro účely provedení čl. 10a odst. 11 směrnice 2003/87/ES se koeficienty uvedené v příloze VI použijí na předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým dílčím zařízením podle odstavce 2 tohoto článku za daný rok v případě, že procesy v těchto dílčích zařízeních spadají do odvětví a pododvětví, u nichž se nemá za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU.
V případě, že procesy v těchto dílčích zařízeních spadají do odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, koeficientem, který se použije pro roky 2013 a 2014, je hodnota 1. Odvětví či pododvětví, u nichž je koeficientem pro roky 2015 až 2020 hodnota 1, se určí podle čl. 10a odst. 13 směrnice 2003/87/ES.
5. V případě, že alespoň 95 % historické úrovně činnosti dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva nebo dílčího zařízení pro emise z procesů spadá do odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, má se za to, že značné riziko úniku uhlíku hrozí dílčímu zařízení jako celku.
V případě, že alespoň 95 % historické úrovně činnosti dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva nebo dílčího zařízení pro emise z procesů spadá do odvětví a pododvětví, u nichž se nemá za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, má se za to, že značné riziko úniku uhlíku nehrozí dílčímu zařízení jako celku.
6. Předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělené dílčím zařízením, která získala měřitelné teplo od dílčích zařízení vyrábějících produkty, na které se vztahují referenční úrovně kyseliny dusičné uvedené v příloze I, se sníží o roční historickou spotřebu tohoto tepla během základního období uvedeného v čl. 9 odst. 1, která se vynásobí hodnotou referenční úrovně tepla pro toto měřitelné teplo, jak je uvedeno v příloze I.
7. Předběžným celkovým ročním množstvím povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením je souhrn předběžného ročního množství bezplatně přidělených povolenek na emise všech dílčích zařízení, které se vypočítá podle odstavců 2, 3, 4, 5 a 6.
V případě, že zařízení zahrnuje dílčí zařízení vyrábějící buničinu (sulfátovou krátkovláknitou buničinu, sulfátovou dlouhovláknitou buničinu, termomechanickou a mechanickou buničinu, sulfitovou buničinu nebo další druhy buničiny, na které se nevztahuje referenční úroveň produktu), která vyvážejí měřitelné teplo do jiných technicky propojených dílčích zařízení, v předběžném celkovém ročním množství bezplatně přidělených povolenek na emise se zohlední - aniž je tím dotčeno předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených jiným dílčím zařízením dotčeného zařízení - předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise, pouze pokud jsou produkty z buničiny vyrobené tímto dílčím zařízením uvedeny na trh a nejsou v tomtéž zařízení ani v jiných technicky propojených zařízeních zpracovávány na papír.
8. Při stanovování předběžného celkového ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením členské státy zajistí, aby emise nebyly započteny dvakrát a aby množství přidělených povolenek nebylo záporné. Emise se nezapočítávají dvakrát zejména v případě, že zařízení dováží meziprodukt, na nějž se vztahuje referenční úroveň produktu podle definice příslušných systémových hranic stanovené v příloze I, při stanovování předběžného celkového ročního množství bezplatných povolenek na emise přidělených oběma dotčeným zařízením.
9. Konečným celkovým ročním množstvím povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým stávajícím zařízením je s výjimkou zařízení, na něž se vztahuje čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES, předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením určené v souladu s odstavcem 7, jež se vynásobí opravným koeficientem, který je jednotný pro všechna odvětví a stanoví se v souladu s čl. 15 odst. 3.
U zařízení, na něž se vztahuje čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES a která jsou způsobilá pro přidělování bezplatných povolenek na emise, odpovídá konečné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise předběžnému celkovému ročnímu množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením určenému v souladu s odstavcem 7, které se každoročně upraví o lineární koeficient uvedený v čl. 10a odst. 4 směrnice 2003/87/ES, přičemž referenčním množstvím je předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení na rok 2013.
Článek 11
Přidělování povolenek na provoz ethylenové jednotky
Odchylně od čl. 10 odst. 2 písm. a) odpovídá předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dílčímu zařízení pro referenční úroveň produktu v souvislosti s výrobou chemických látek vysoké hodnoty (dále jen „HVC“) hodnotě referenční úrovně produktu pro provoz ethylenové jednotky uvedené v příloze I, která se vynásobí historickou úrovní činnosti stanovenou v souladu s přílohou III a podílem celkových přímých emisí včetně emisí z čistého dovezeného tepla za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, vyjádřených v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého, a souhrnem těchto celkových přímých emisí a příslušných nepřímých emisí za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, které se vypočítají v souladu s čl. 14 odst. 2. K výsledku tohoto výpočtu se připočítá střední hodnota historické produkce vodíku z doplňkové frakce, vyjádřená v tunách vodíku, která se vynásobí 1,78 tuny oxidu uhličitého na tunu vodíku, střední hodnota historické produkce ethylenu z doplňkové frakce, vyjádřená v tunách ethylenu, která se vynásobí 0,24 tuny oxidu uhličitého na tunu ethylenu, a střední hodnota historické produkce dalších chemických látek vysoké hodnoty jiných než vodík a ethylen z doplňkové frakce, vyjádřená v tunách HVC, která se vynásobí 0,16 tuny oxidu uhličitého na tunu HVC.
Článek 12
Přidělování povolenek na monomer vinylchloridu
Odchylně od čl. 10 odst. 2 písm. a) odpovídá předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dílčímu zařízení v souvislosti s výrobou monomeru vinylchloridu (dále jen „VCM“) hodnotě referenční úrovně VCM, která se vynásobí historickou úrovní činnosti pro výrobu VCM, vyjádřenou v tunách, a podílem přímých emisí vyprodukovaných při výrobě VCM včetně emisí z čistého dovezeného tepla za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, které se vypočítají v souladu s čl. 14 odst. 2 a které jsou vyjádřeny v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého, a souhrnem těchto přímých emisí a emisí spojených s výrobou vodíku pro účely výroby VCM za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, které jsou vyjádřeny v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého a vypočítány na základě historické spotřeby tepla při spalování vodíku vyjádřené v terajoulech (TJ), vynásobeným 56,1 tuny oxidu uhličitého na TJ.
Článek 13
Toky tepla mezi zařízeními
V případě, že dílčí zařízení pro referenční úroveň produktu zahrnuje měřitelné teplo dovezené ze zařízení nebo jiného subjektu, na který se nevztahuje systém Unie, předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému dílčímu zařízení pro referenční úroveň produktu stanovené podle čl. 10 odst. 2 písm. a) se sníží o množství tepla historicky dovezeného ze zařízení nebo jiného subjektu, na který se v daném roce systém Unie nevztahuje, vynásobené hodnotou referenční úrovně tepla pro měřitelné teplo stanovenou v příloze I.
Článek 14
Vzájemná zaměnitelnost paliva a elektřiny
1. U každého dílčího zařízení pro referenční úroveň produktu uvedeného v příloze I při zohlednění vzájemné zaměnitelnosti paliva a elektřiny odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise hodnotě příslušné referenční úrovně produktu uvedené v příloze I, která se vynásobí historickou úrovní činnosti týkající se produktů a podílem celkových přímých emisí včetně emisí z čistého dovezeného tepla za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, vyjádřených v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého, a souhrnem těchto celkových přímých emisí a příslušných nepřímých emisí za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí.
2. Pro účely výpočtu podle odstavce 1 se příslušné nepřímé emise vztahují k příslušné spotřebě elektřiny, jak je uvedeno v definici procesů a emisí zahrnutých v příloze I, během základního období uvedeného v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, vyjádřené v megawatthodinách, při výrobě dotčeného produktu, která se vynásobí 0,465 tuny oxidu uhličitého na megawatthodinu a je vyjádřena v tunách oxidu uhličitého.
Pro účely výpočtu podle odstavce 1 se emise z čistého dovezeného tepla vztahují k množství měřitelného tepla spotřebovaného při výrobě dotčeného produktu a dovezeného ze zařízení, na která se vztahuje systém Unie, během základního období uvedeného v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, které se vynásobí hodnotou referenční úrovně tepla uvedenou v příloze I.
KAPITOLA III
ROZHODNUTÍ O PŘIDĚLENÍ POVOLENEK
Článek 15
Vnitrostátní prováděcí opatření
1. V souladu s čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES předloží členské státy Komisi do 30. září 2011 seznam zařízení na svém území, na která se vztahuje směrnice 2003/87/ES, včetně zařízení vymezených podle článku 5, pomocí elektronické šablony, kterou Komise poskytne.
2. Seznam uvedený v odstavci 1 obsahuje k jednotlivým stávajícím zařízením zejména tyto informace:
a)
identifikaci zařízení a jeho hranic pomocí identifikačního kódu zařízení uvedeného v CITL;
b)
identifikaci každého dílčího zařízení v rámci zařízení;
c)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň produktu počáteční instalovanou kapacitu spolu s ročními objemy výroby dotčeného produktu v období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008;
d)
u každého zařízení a dílčího zařízení informace o tom, zda spadá do odvětví či pododvětví, u něhož se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU;
e)
u každého dílčího zařízení předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na období 2013-2020 stanovené v souladu s čl. 10 odst. 2;
f)
kromě informací uvedených v písmenu d) se u dílčích zařízení, která nespadají do odvětví či pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na období 2013-2020, které se snižuje o stejné množství z 80 % v roce 2013 na 30 % v roce 2020, stanovené v souladu s čl. 10 odst. 4;
g)
u každého dílčího zařízení předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na období 2013-2020 stanovené v souladu s čl. 10 odst. 6.
V seznamu se rovněž uvedou všichni výrobci elektřiny produkující teplo a malá zařízení, která mohou být vyloučena ze systému Unie na základě článku 27 směrnice 2003/87/ES.
3. Poté, co Komise obdrží seznam uvedený v odstavci 1 tohoto článku, posoudí zahrnutí jednotlivých zařízení do seznamu a příslušné předběžné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise.
Poté, co všechny členské státy oznámí předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na období 2013-2020, stanoví Komise opravný koeficient, který je jednotný pro všechna odvětví a který je uveden v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES. Tento opravný koeficient se stanoví srovnáním souhrnu předběžného celkového ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených zařízením, která nejsou výrobcem elektřiny, na každý rok období 2013-2020, aniž se použijí koeficienty uvedené v příloze VI, s ročním množstvím povolenek, které se vypočítá v souladu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES pro zařízení, jež nejsou výrobcem elektřiny ani novými účastníky na trhu, přičemž se zohlední příslušný podíl celkového ročního množství povolenek pro celou Unii stanoveného podle článku 9 uvedené směrnice a příslušné množství emisí, které je zahrnuto do systému Unie až od roku 2013.
4. Pokud Komise nezamítne zapsání zařízení na tento seznam, včetně příslušného předběžného celkového ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených tomuto zařízení, dotčený členský stát následně stanoví konečné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na každý rok období 2013-2020 v souladu s čl. 10 odst. 9 tohoto rozhodnutí.
5. Poté, co členské státy určí konečné roční množství povolenek pro všechna stávající zařízení na svém území, předloží Komisi seznam konečných ročních množství bezplatně přidělených povolenek na emise na období 2013-2020, stanovených v souladu s čl. 10 odst. 9.
Článek 16
Změny rizika úniku uhlíku
Do tří měsíců od schválení seznamu uvedeného v čl. 10a odst. 13 směrnice 2003/87/ES na jednotlivé roky období 2015-2020 nebo od schválení doplnění seznamu stanoveného rozhodnutím 2010/2/EU na roky 2013 a 2014 každý členský stát reviduje seznam uvedený v čl. 15 odst. 1 tohoto rozhodnutí, přičemž jasně uvede změny týkající se rizika úniku uhlíku, které hrozí zařízením a dílčím zařízením, a související změny v předběžném ročním množství bezplatně přidělených povolenek, a předloží tento seznam Komisi.
KAPITOLA IV
NOVÍ ÚČASTNÍCI NA TRHU A VYŘAZENÍ Z PROVOZU
Článek 17
Žádost o bezplatné přidělení povolenek
1. Po předložení žádosti novým účastníkem na trhu členské státy určí na základě současných pravidel množství povolenek, které mají být bezplatně přiděleny, jakmile dotčené zařízení zahájí běžný provoz a určí se jeho počáteční instalovaná kapacita.
2. Členské státy přijímají pouze žádosti předložené příslušnému orgánu do jednoho roku od zahájení běžného provozu dotčeného zařízení nebo dílčího zařízení.
3. Členské státy rozdělí dotčené zařízení na dílčí zařízení v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí a požádají provozovatele, aby společně s žádostí uvedenou v odstavci 1 předložil příslušnému orgánu ke každému dílčímu zařízení zvlášť všechny příslušné informace a údaje o jednotlivých parametrech uvedených v příloze V. V případě potřeby si členské státy mohou od provozovatele vyžádat údaje podrobnější.
4. U zařízení uvedených v čl. 3 písm. h) směrnice 2003/87/ES, s výjimkou zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření, členské státy požádají provozovatele, aby určil počáteční instalovanou kapacitu jednotlivých dílčích zařízení podle metodiky stanovené v čl. 7 odst. 3, přičemž vyjde z referenčního devadesátidenního období, na jehož základě se stanoví zahájení běžného provozu. Členské státy tuto počáteční instalovanou kapacitu jednotlivých dílčích zařízení schválí před výpočtem povolenek, které se danému zařízení přidělují.
5. Členské státy přijmou pouze údaje předložené podle tohoto článku, které byly ověřovatelem označeny za uspokojivé v souladu s požadavky stanovenými v článku 8, s cílem zajistit vykázání údajů spolehlivých a správných.
Článek 18
Úrovně činnosti
1. U zařízení uvedených v čl. 3 písm. h) směrnice 2003/87/ES, s výjimkou zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření, členské státy stanoví úrovně činnosti jednotlivých zařízení takto:
a)
úrovní činnosti týkající se produktů je u každého produktu, pro nějž je stanovena referenční úroveň produktu podle přílohy I, počáteční instalovaná kapacita dotčeného zařízení pro výrobu tohoto produktu, která se vynásobí koeficientem standardního využití kapacity;
b)
úrovní činnosti týkající se tepla je počáteční instalovaná kapacita pro dovoz (ze zařízení, na která se vztahuje systém Unie), výrobu nebo dovoz (ze zařízení, na která se vztahuje systém Unie) i výrobu měřitelného tepla, jež se spotřebovává v rámci hranic zařízení při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny nebo jež se vyváží do zařízení nebo jiného subjektu, na který se nevztahuje systém Unie, s výjimkou tepla vyvezeného za účelem výroby elektřiny, která se vynásobí příslušným koeficientem využití kapacity;
c)
úrovní činnosti týkající se paliva je počáteční instalovaná kapacita dotčeného zařízení pro spotřebu paliv použitých při výrobě neměřitelného tepla spotřebovaného při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny, včetně bezpečnostního spalování, která se vynásobí příslušným koeficientem využití kapacity;
d)
úrovní činnosti týkající se emisí z procesů je počáteční instalovaná kapacita pro produkci emisí z procesů výrobní jednotky, která se vynásobí příslušným koeficientem využití kapacity.
2. Koeficient standardního využití kapacity uvedený v odst. 1 písm. a) stanoví a uveřejní Komise na základě údajů shromážděných členskými státy v souladu s článkem 7 tohoto rozhodnutí. U každé referenční úrovně produktu stanovené v příloze I se jedná o 80. percentil koeficientů průměrného ročního využití kapacity všech zařízení vyrábějících dotčený produkt. Koeficient průměrného ročního využití kapacity jednotlivých zařízení vyrábějících dotčený produkt odpovídá průměrné roční produkci v období 2005-2008 vydělené počáteční instalovanou kapacitou.
Příslušný koeficient využití kapacity uvedený v odst. 1 písm. b) až d) stanoví členské státy na základě náležitě podložených a nezávisle ověřených informací o plánovaném běžném provozu, údržbě, běžném výrobním cyklu, energeticky účinných technikách a typickém využití kapacity zařízení v dotčeném odvětví ve srovnání s informacemi specifickými pro dané odvětví.
Při určování příslušného koeficientu využití kapacity uvedeného v odst. 1 písm. d) v souladu s předchozí větou členské státy rovněž zohlední náležitě podložené a nezávisle ověřené informace o intenzitě emisí vstupů a o účinných technikách snižování emisí skleníkových plynů.
3. U zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření kapacity, členské státy stanoví v souladu s odstavcem 1 úrovně činnosti pouze s ohledem na navýšenou kapacitu dílčích zařízení, jichž se rozsáhlé rozšíření kapacity týká.
U zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému snížení kapacity, členské státy stanoví v souladu s odstavcem 1 úrovně činnosti pouze s ohledem na sníženou kapacitu dílčích zařízení, jichž se rozsáhlé snížení kapacity týká.
Článek 19
Přidělování povolenek novým účastníkům na trhu
1. Pro účely přidělování povolenek na emise novým účastníkům na trhu, s výjimkou povolenek přidělených zařízením uvedeným v čl. 3 písm. h) třetí odrážce směrnice 2003/87/ES, vypočítají členské státy předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených od zahájení běžného provozu zařízení u každého dílčího zařízení zvlášť takto:
a)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň produktu odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise na daný rok hodnotě této referenční úrovně produktu vynásobené úrovní činnosti týkající se produktů;
b)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise hodnotě referenční úrovně tepla pro toto měřitelné teplo uvedené v příloze I a vynásobené úrovní činnosti týkající se tepla;
c)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise hodnotě referenční úrovně paliva uvedené v příloze I a vynásobené úrovní činnosti týkající se paliva;
d)
u každého dílčího zařízení pro emise z procesů odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise na daný rok úrovni činnosti týkající se procesů vynásobené hodnotou 0,9700.
Pro výpočet předběžného ročního množství bezplatně přidělených povolenek na emise se obdobně použije čl. 10 odst. 4 až 6 a odst. 8 a články 11, 12, 13 a 14 tohoto rozhodnutí.
2. Na nezávisle ověřené emise nového účastníka na trhu, které vznikly před zahájením běžného provozu, se přidělí dodatečné povolenky na základě historických emisí, vyjádřených v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého.
3. Předběžným celkovým ročním množstvím bezplatně přidělených povolenek na emise je souhrn předběžného ročního množství bezplatně přidělených povolenek na emise všech dílčích zařízení, které se vypočítá podle odstavce 1, a dodatečných povolenek uvedených v odstavci 2. Použije se druhá věta čl. 10 odst. 7.
4. Členské státy neprodleně oznámí Komisi předběžné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise. Povolenky na emise z rezervy vytvořené pro nové účastníky na trhu podle čl. 10a odst. 7 směrnice 2003/87/ES se přidělí na základě zásady „kdo dřív přijde, je dřív na řadě“ vzhledem k doručení tohoto oznámení.
Komise může předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení zamítnout. Pokud Komise toto předběžné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise nezamítne, členské státy stanoví konečné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise.
5. Konečné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise odpovídá předběžnému celkovému ročnímu množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením určenému v souladu s odstavcem 3 tohoto článku, které se každoročně upraví o lineární redukční koeficient uvedený v čl. 10a odst. 7 směrnice 2003/87/ES, přičemž referenčním množstvím je předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení na rok 2013.
6. Jakmile novým účastníkům na trhu byla vydána nebo má být do roku 2020 vydána polovina množství povolenek vyhrazených pro nové účastníky na trhu podle čl. 10a odst. 7 směrnice 2003/87/ES, a to bez ohledu na množství povolenek, jež jsou k dispozici podle čl. 10a odst. 8 směrnice 2003/87/ES, Komise posoudí, zda by měl být zaveden čekací systém, aby bylo zajištěno spravedlivé řízení přístupu k rezervě.
Článek 20
Přidělování povolenek novým účastníkům na trhu po rozsáhlém rozšíření kapacity
1. U zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření kapacity, členské státy po podání žádosti provozovatelem, a aniž je dotčeno přidělování povolenek zařízení podle článku 10, stanoví na základě metodiky uvedené v článku 19 počet povolenek na emise, které mají být s ohledem na rozšíření bezplatně přiděleny.
2. Členské státy provozovatele požádají, aby na podporu rozhodnutí o přidělení povolenek předložil společně s žádostí důkaz o tom, že byla splněna kritéria pro rozsáhlé rozšíření kapacity, a poskytl informace uvedené v čl. 17 odst. 3. Členské státy provozovatele zejména požádají, aby předložil údaje o navýšené kapacitě a instalované kapacitě dílčího zařízení poté, co u něj bylo rozsáhlé rozšíření kapacity označeno ověřovatelem v souladu s požadavky stanovenými v článku 8 za uspokojivé. Členské státy vycházejí z toho, že tato instalovaná kapacita dílčího zařízení po rozsáhlém rozšíření kapacity představuje počáteční instalovanou kapacitu dílčího zařízení pro potřeby posouzení veškerých následných rozsáhlých změn kapacity.
Článek 21
Rozsáhlé snížení kapacity
1. U zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému snížení kapacity, členské státy stanoví množství, o něž se s ohledem na toto snížení kapacity sníží počet bezplatně přidělených povolenek. Za tímto účelem členské státy provozovatele zejména požádají, aby předložil údaje o snížené kapacitě a instalované kapacitě dílčího zařízení poté, co u něj bylo rozsáhlé snížení kapacity označeno ověřovatelem v souladu s požadavky stanovenými v článku 8 za uspokojivé. Členské státy vycházejí z toho, že tato instalovaná kapacita dílčího zařízení po rozsáhlém snížení kapacity představuje počáteční instalovanou kapacitu dílčího zařízení pro potřeby posouzení veškerých následných rozsáhlých změn kapacity.
2. Členské státy sníží předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených každému dílčímu zařízení o předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému dílčímu zařízení vypočítané v souladu s čl. 19 odst. 1 s ohledem na rozsáhlé snížení kapacity.
Členské státy poté určí předběžné celkové roční množství povolenek dotčeného zařízení podle metodiky uplatněné na určení předběžného celkového ročního množství povolenek před rozsáhlým snížením kapacity a konečné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení v souladu s čl. 10 odst. 9.
3. Množství povolenek přidělených dotčenému zařízení se odpovídajícím způsobem upraví od roku následujícího po roce, v němž ke snížení kapacity došlo, nebo od roku 2013, jestliže k rozsáhlému snížení kapacity došlo před 1. lednem 2013.
Článek 22
Ukončení provozu zařízení
1. Má se za to, že zařízení ukončilo provoz, je-li splněna některá z těchto podmínek:
a)
skončila platnost povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů, platného povolení podle směrnice 2008/1/ES nebo jiného příslušného environmentálního povolení;
b)
povolení uvedená v písmenu a) byla odebrána;
c)
provoz zařízení není technicky možný;
d)
zařízení není v provozu, ačkoli dříve v provozu bylo, a obnovení provozu není technicky možné;
e)
zařízení není v provozu, ačkoli dříve v provozu bylo, a provozovatel není s to prokázat, že toto zařízení obnoví provoz nejpozději do šesti měsíců poté, co byl ukončen. Členské státy mohou toto období prodloužit až na 18 měsíců, je-li provozovatel schopen prokázat, že zařízení nemůže obnovit provoz do šesti měsíců v důsledku mimořádných a nepředvídatelných okolností, kterým se nedalo předejít ani v případě, že by byla vynaložena veškerá náležitá péče, a které jsou mimo kontrolu provozovatele dotčeného zařízení, zejména takových okolností, jako jsou přírodní katastrofy, válka, hrozba válkou, teroristické činy, revoluce, povstání, sabotáž nebo vandalismus.
2. Ustanovení odst. 1 písm. e) se nevztahuje na zařízení, která jsou držena v rezervě nebo v pohotovostním režimu, ani na zařízení provozovaná podle sezónního rozvrhu, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
provozovatel je držitelem povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů a všech dalších příslušných povolení;
b)
je technicky možné zahájit provoz bez provedení fyzických změn zařízení;
c)
je prováděna pravidelná údržba.
3. V případě, že zařízení ukončilo provoz, dotčený členský stát tomuto zařízení od roku následujícím po roce, v němž byl provoz ukončen, již nevydá povolenky na emise.
4. Členské státy mohou přerušit vydávání povolenek na emise zařízením uvedeným v odst. 1 písm. e), dokud se neprokáže, že zařízení obnoví provoz.
Článek 23
Částečné ukončení provozu zařízení
1. Má se za to, že zařízení částečně ukončilo provoz, za předpokladu, že dílčí zařízení, které přispívá minimálně k 30 % konečného ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených tomuto zařízení nebo k přidělení více než 50 000 povolenek, omezí úroveň své činnosti v daném kalendářním roce alespoň o 50 % v porovnání s úrovní činnosti použitou pro výpočet povolenek přidělených dílčímu zařízení v souladu s článkem 9 nebo případně s článkem 18 (dále jen „počáteční úroveň činnosti“).
2. Přidělování povolenek na emise zařízení, které částečně ukončilo provoz, se upraví od roku následujícím po roce, v němž zařízení částečně ukončilo provoz, nebo od roku 2013, jestliže k částečnému přerušení provozu došlo před 1. lednem 2013, takto:
jestliže se úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 sníží o 50 % až 75 % v porovnání s počáteční úrovní činnosti, dílčí zařízení obdrží polovinu původně přidělených povolenek.
Jestliže se úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 sníží o 75 % až 90 % v porovnání s počáteční úrovní činnosti, dílčí zařízení obdrží 25 % původně přidělených povolenek.
Jestliže se úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 sníží o 90 % či více v porovnání s počáteční úrovní činnosti, dotčenému dílčímu zařízení se nepřidělí žádné bezplatné povolenky.
3. Jestliže úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 dosáhne úrovně vyšší než 50 % v porovnání s počáteční úrovní činnosti, zařízení, které částečně ukončilo provoz, obdrží povolenky, jež mu byly původně přiděleny, od roku následujícího po kalendářním roce, v němž úroveň činnosti překročila prahovou hodnotu 50 %.
4. Jestliže úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 dosáhne úrovně vyšší než 25 % ve srovnání s počáteční úrovní činnosti, zařízení, které částečně ukončilo provoz, obdrží polovinu povolenek, jež mu byly původně přiděleny, od roku následujícího po kalendářním roce, v němž úroveň činnosti překročila prahovou hodnotu 25 %.
Článek 24
Změny provozu zařízení
1. Členské státy zajistí, aby všechny příslušné informace týkající se veškerých plánovaných nebo skutečných změn kapacity, úrovně činnosti a provozu zařízení provozovatel předložil příslušnému orgánu do 31. prosince každého roku.
2. Pokud dojde ke změně kapacity zařízení, úrovně činnosti nebo provozu, která má dopad na přidělování povolenek zařízení, členské státy předloží Komisi pomocí elektronické šablony, kterou Komise poskytne, veškeré příslušné informace, včetně revidovaného předběžného ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení určeného v souladu s tímto rozhodnutím dříve, než stanoví konečné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise. Komise může revidované předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení zamítnout.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
Článek 25
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 27. dubna 2011.