32010R1158
L 326/11
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
09.12.2010.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1158/2010
od 9. prosinca 2010.
o zajedničkoj sigurnosnoj metodi za ocjenu sukladnosti sa zahtjevima za dobivanje rješenja o sigurnosti za obavljanje usluga željezničkog prijevoza
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2004/49/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o sigurnosti željeznica Zajednice i izmjeni Direktive Vijeća 95/18/EZ o izdavanju dozvola željezničkim prijevoznicima i Direktive 2001/14/EZ o dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta i ubiranju pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture i dodjeli rješenja o sigurnosti (Direktiva o sigurnosti željeznice) (1), a posebno njezin članak 6. stavak 1.,
uzimajući u obzir Preporuku Europske agencije za željeznice ERA/REC/SAF/09-2009 o zajedničkoj sigurnosnoj metodi za ocjenu sukladnosti, dostavljenu Komisiji 18. rujna 2009.,
budući da,
(1)
Direktivom 2004/49/EZ utvrđuje se okvir za jednake uvjete za sve željezničke prijevoznike kroz primjenu istih zahtjeva za rješenja o sigurnosti u cijeloj Uniji. Svrha je zajedničke sigurnosne metode (CSM) osigurati okvir za nacionalna tijela nadležna za sigurnost kako bi uskladili svoje kriterije za donošenje odluka u cijeloj Uniji u skladu s člankom 17. stavkom 4. Direktive 2004/49/EZ.
(2)
Potrebno je osigurati metodu kojom će nacionalna tijela nadležna za sigurnost ocijeniti prikladnost postupaka koje su razradili željeznički prijevoznici radi ispunjavanja usklađenih zahtjeva za dodjelu dijela A rješenja o sigurnosti izdanih u skladu s člankom 10. stavkom 2. točkom (a) i dijela B rješenja o sigurnosti izdanih u skladu s člankom 10. stavkom 2. točkom (b) Direktive 2004/49/EZ. Potrebno je definirati kriterije prema kojima nacionalna tijela nadležna za sigurnost izvode ocjenu, te odrediti postupke koje je potrebno slijediti.
(3)
U pogledu usklađenosti sa sigurnosnim zahtjevom prema kojemu odgovornost za održavanje željezničkih vozila mora biti jasno definirana, željeznički prijevoznik koji nije subjekt nadležan za održavanje svih vozila koje koristi u svom poslovanju treba, putem odgovarajućih ugovornih sporazuma kao što je Opći ugovor o uporabi (GCU) osigurati da za svako vozilo postoji subjekt nadležan za održavanje, koji će preuzeti odgovornost za održavanje vozila u skladu s člankom 14.a Direktive 2004/49/EZ. U ugovoru između stranaka potrebno je podrobno utvrditi razmjenu informacija između oba prijevoznika, koja je potrebna za osiguravanje sigurnog rada vozila.
(4)
Pri ocjeni sukladnosti sa sigurnosnim zahtjevima proizvoda ili usluga koje pružaju ugovaratelji ili dobavljači željezničkih prijevoznika, kao što je pružanje usluga centara za obuku priznatih u skladu s Direktivom 2007/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o davanju ovlaštenja strojovođama koji upravljaju lokomotivama i vlakovima na željezničkom sustavu Zajednice (2), odobrenja ili ovlaštenja koja su dodijeljena ugovarateljima ili dobavljačima u skladu s mjerodavnim zakonodavstvom Unije mogu se smatrati valjanim dokazima. Izdavanje ovlaštenja subjektima nadležnim za održavanje u skladu s člankom 14.a Direktive 2004/49/EZ također se može smatrati valjanim dokazom. Sve do stupanja na snagu europskog sustava za izdavanje ovlaštenja, rješenja koja su dodijeljena na temelju Memoranduma o razumijevanju kojim se određuju osnovna načela zajedničkog sustava izdavanja ovlaštenja subjektima nadležnim za održavanje teretnih vagona (3), potpisanog 14. svibnja 2009., mogu se smatrati valjanim dokazom pri ocjeni sukladnosti s mjerodavnim sigurnosnim zahtjevima.
(5)
Nacionalna tijela nadležna za sigurnost ocjenjuju sposobnost željezničkog prijevoznika za ispunjavanje svih zahtjeva potrebnih za djelovanje općenito, te na određenoj mreži za koje traže potvrdu na temelju ocjene svojeg sustava upravljanja sigurnošću na globalnoj razini.
(6)
Svako nacionalno tijelo nadležno za sigurnost treba organizirati provjeru postižu li se u djelovanju ciljevi navedeni u zahtjevu za izdavanje rješenja o sigurnosti nakon dodjele istog, te ispunjavaju li se kontinuirano svi potrebni zahtjevi u skladu s člankom 16. stavkom 2. točkom (f) i člankom 17. stavkom 2. Direktive 2004/49/EZ. Stoga je potrebno razviti režim nadzora koji se temelji na ključnim temeljnim načelima kako bi se osigurao usklađeni pristup nacionalnih tijela nadležnih za sigurnost u svakoj državi članici.
(7)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora iz članka 27. stavka 1. Direktive 2004/49/EZ,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom određuje zajednička sigurnosna metoda (CSM) za ocjenu sukladnosti sa zahtjevima za dobivanje rješenja o sigurnosti za obavljanje usluga željezničkog prijevoza iz članka 6. stavka 3. točke (b) Direktive 2004/49/EZ.
Zajednička sigurnosna metoda (CSM) uključuje:
(a)
postupak i kriterije za ocjenu zahtjeva željezničkih prijevoznika za dodjelu rješenja o sigurnosti iz članka 10. stavka 2. Direktive 2004/49/EZ, kako je navedeno u prilozima I., II. i III. ovoj Uredbi;
(b)
načela za nadzor sukladnosti sa zahtjevima Direktive 2004/49/EZ nakon što nacionalno tijelo nadležno za sigurnost dodijeli rješenje, kako je utvrđeno u Prilogu IV. ovoj Uredbi.
Članak 2.
Definicije
U svrhu ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije: „nadzor” su mjere koje je odredilo nacionalno tijelo nadležno za sigurnost radi nadziranja stanja sigurnosti nakon što je dodijelilo rješenje o sigurnosti.
Članak 3.
Postupci za ocjenu zahtjeva
1. Pri ocjeni zahtjeva za dio A i dio B rješenja o sigurnosti, podnesenih nakon stupanja na snagu ove Uredbe, nacionalna tijela nadležna za sigurnost primjenjuju postupke utvrđene u Prilogu I. ovoj Uredbi za ocjenu sukladnosti sa zahtjevima iz Direktive 2004/49/EZ. Nacionalna tijela nadležna za sigurnost koriste kriterije ocjenjivanja utvrđene u Prilogu II. ovoj Uredbi za rješenja o sigurnosti izdana u skladu s člankom 10. stavkom 3. Direktive 2004/49/EZ i one koji su sadržani u Dodatku III. ovoj Uredbi za rješenja izdana u skladu s člankom 10. stavkom 4. Direktive 2004/49/EZ. Ti se kriteriji također koriste u slučaju obnavljanja rješenja o sigurnosti u skladu s člankom 10. stavkom 5. Direktive 2004/49/EZ.
2. Tijekom ocjene nacionalna tijela nadležna za sigurnost mogu prihvatiti da će podnositelji zahtjeva upravljati rizicima putem ugovora s trećim osobama. U ugovorima se također određuje razmjena informacija koja je potrebna radi osiguravanja sigurne uporabe vozila, posebno u područjima koja se odnose na upravljanje održavanjem.
3. Proizvodi ili usluge koje željezničkim prijevoznicima pružaju ugovaratelji ili dobavljači smatraju se usklađenima sa sigurnosnim zahtjevima, ukoliko su ugovaratelji, dobavljači ili proizvodi potvrđeni u skladu s mjerodavnim programima potvrđivanja, koji su utvrđeni prema zakonodavstvu Unije, za nabavu takvih proizvoda, odnosno pružanje takvih usluga.
Članak 4.
Nadzor
Nakon dodjele rješenja o sigurnosti nacionalno tijelo nadležno za sigurnost nadzire kontinuiranu primjenu sustava upravljanja željezničkih prijevoznika za dijelove A i B rješenja o sigurnosti, te primjenjuje načela nadzora navedena u Prilogu IV.
Članak 5.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 9. prosinca 2010.