32010R1063
L 307/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
18.11.2010.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1063/2010
od 18. studenoga 2010.
o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 2454/93 o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (1), a posebno njezin članak 247.,
budući da:
(1)
Na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 732/2008 od 22. srpnja 2008. o primjeni sustava općih carinskih povlastica za razdoblje od 1. siječnja 2009. do 31. prosinca 2011. te o izmjeni uredaba (EZ) br. 552/97, (EZ) br. 1933/2006 i uredaba Komisije (EZ) br. 1100/2006 i (EZ) br. 964/2007 (2) Europska unija dodjeljuje trgovinske povlastice državama u razvoju, u okviru svoga sustava općih carinskih povlastica („GSP” ili „sustav”). U skladu s člankom 5. stavkom 2. navedene Uredbe, pravila o podrijetlu u vezi s definicijom pojma proizvoda s podrijetlom, postupci i načini s time povezane upravne suradnje su oni utvrđeni Uredbom Komisije (EEZ) br. 2454/93 (3).
(2)
Nakon široke debate započete njezinom Zelenom knjigom od 18. prosinca 2003. o budućnosti pravila o podrijetlu u povlaštenim trgovinskim aranžmanima (4), 16. ožujka 2005. Komisija je donijela Komunikaciju pod nazivom „Pravila o podrijetlu u povlaštenim trgovinskim aranžmanima: smjernice za budućnost” (5) („Komunikacija”). Ta Komunikacija određuje novi pristup pravilima o podrijetlu u svim povlaštenim trgovinskim aranžmanima koji uključuju Europsku uniju, a posebno u aranžmanima usmjerenim ka razvoju, kao što je GSP.
(3)
U kontekstu Razvojnog programa iz Dohe, potreba da se osigura bolja integracija država u razvoju u svjetsko gospodarstvo prepoznata je, posebno putem poboljšanog pristupa tržištima razvijenih država.
Za tu svrhu, pravila o povlaštenom podrijetlu treba pojednostaviti, prema potrebi, učiniti ih manje strogima, tako da proizvodi podrijetlom iz država korisnica mogu stvarno uživati dodijeljene povlastice.
(4)
Kako bi se osiguralo da povlastice stvarno uživaju oni koji ih trebaju i kako bi se zaštitila vlastita sredstva Europske unije, promjene pravila o povlaštenom podrijetlu trebala bi pratiti adaptacija postupaka za njihovo upravljanje.
(5)
Procjena učinka koju je Komisija izvršila za ovu Uredbu dokazuje da se pravila o podrijetlu robe GSP čine presloženima i preograničavajućima. To nadalje pokazuje da je stvarna uporaba dodijeljenih povlastica za određene proizvode niska, prije svega za one proizvode koji su od najvećeg interesa za najnerazvijenije države, te da su pravila o podrijetlu jedan od razloga za to.
(6)
Procjena učinka pokazala je da se pojednostavnjenje i orijentiranost ka razvoju mogu postići jednim kriterijem primjenjivim na sve proizvode kod određivanja podrijetla robe koja nije u cijelosti dobivena u državi korisnici, na temelju dodane vrijednost u dotičnoj državi korisnici i zahtijevanjem usklađenosti s pragom dostatne prerade. Međutim, nije dokazala da je jedna metoda neophodna za pojednostavnjenje ili orijentiranost ka razvoju. Nadalje, prema povratnim informacijama pripadnika interesne skupine postoji niz sektora za koje kriterij dodane vrijednosti ili nije dobro prilagođen ili se ne bi trebao koristiti kao jedini kriterij, kao na primjer poljoprivredni i prerađeni poljoprivredni proizvodi, proizvodi od ribe, kemikalije, kovine, tekstili te odjeća i obuća. Stoga bi se u tim sektorima umjesto kriterija dodane vrijednosti ili kao njegova alternativa trebali upotrebljavati drugi, jednostavni kriteriji koje bi subjekti mogli bolje razumjeti, a uprave lakše kontrolirati. Ti drugi kriteriji uključuju najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla; promjenu tarifnog broja ili podbroja; poseban postupak obrade i prerade; te uporabu u cijelosti dobivenih materijala. Unatoč tome, jednostavnost zahtijeva da broj različitih pravila treba biti što manji. Stoga bi se pravila o podrijetlu kad god je to moguće trebala temeljiti na razini sektora, a ne na razini proizvod po proizvod.
(7)
Pravila o podrijetlu trebala bi odražavati značajke posebnih sektora, ali također i dopustiti državama korisnicama stvarnu mogućnost pristupa odobravanju povlaštenog tarifnog postupanja. Prema potrebi, pravila bi pored toga trebala održavati različite industrijske kapacitete država korisnica. Kako bi se potaknuo industrijski razvoj najnerazvijenijih država, ako se pravilo temelji na usklađenosti s najvećim dopuštenim sadržajem materijala bez podrijetla, prag koji se primjenjuje na takve materijale trebao bi uvijek biti što je moguće veći i pri tome i dalje osiguravati da su postupci koji se obavljaju u navedenim državama stvarni i gospodarski opravdani. Najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla do 70 % ili bilo koje pravilo koje predviđa jednakovrijednu razinu opuštanja za proizvode podrijetlom iz najnerazvijenijih država trebalo bi rezultirati povećanim izvozom iz tih država.
(8)
Kako bi se osiguralo da je obrada ili prerada koja se obavlja u državi korisnici stvaran, gospodarski opravdan postupak koji će biti od stvarne gospodarske koristi navedenoj državi, primjereno je sastaviti popis nedostatnih postupaka obrade ili prerade kojima se nikada ne može steći podrijetlo. Taj bi popis u velikoj većini mogao biti jednak dosadašnjem popisu. Međutim, potrebno je napraviti određene prilagodbe. Na primjer, kako bi se izbjegla zlouporaba trgovine i narušavanje tržišta šećera, i u skladu s odredbama koje su već donesene kao dio pravila o podrijetlu ostalih povlaštenih trgovinskih aranžmana, treba utvrditi novo pravilo koje bi spriječilo miješanje šećera s bilo kojim materijalom.
(9)
Stupanj fleksibilnosti treba osigurati u onim sektorima u kojima se ne primjenjuje kriterij dodane vrijednosti, kao trenutačno, dopuštanjem uporabe ograničenog udjela materijala koji ne zadovoljavaju pravila. Međutim, opseg takve uporabe treba pojasniti u pogledu proizvoda izrađenih od u cijelosti dobivenih materijala. Štoviše, kako bi se dopustila daljnja fleksibilnost u dobivanju materijala trebalo bi povećati dopušteni udio navedenih materijala, osim za određene osjetljive proizvode, od 10 % do 15 % cijene franko tvornica gotovog proizvoda. Među tim osjetljivim proizvodima su proizvodi koji potpadaju pod poglavlja 2. i 4. do 24. Harmoniziranog sustava, osim prerađenih proizvoda od ribe iz poglavlja 16., za koje se čini primjerenije odstupanja izraziti u težini i proizvoda koji potpadaju pod poglavlja 50. do 63. Harmoniziranog sustava koji bi i dalje trebali podlijegati određenim pravilima o odstupanju koja se temelje ili na težini ili na vrijednosti prema slučaju i razlikujući se prema proizvodu.
(10)
Kumulacija podrijetla je važna olakšica koja dopušta državama koje imaju identična pravila o podrijetlu da djeluju skupa u smislu proizvodnje proizvoda koji su podobni za povlašteno tarifno postupanje. Postojeći uvjeti za regionalnu kumulaciju podrijetla, oblik kumulacije koja trenutačno djeluje u tri regionalne skupine država, pokazali su se složenim i prestrogim. Stoga ih treba pojednostaviti i učinit manje strogim uklanjanjem postojećeg vrijednosnog uvjeta. Nadalje, postojeće mogućnosti kumulacije između država u istoj regionalnoj skupini trebalo bi zadržati unatoč razlikovanju uvedenom ovom Uredbom za pravila o podrijetlu, u nekim slučajevima između najnerazvijenijih država i ostalih država korisnica. Takva bi kumulacija trebala biti dopuštena pod uvjetom da prilikom slanja materijala u drugu državu skupine u smislu regionalne kumulacije, svaka država primjenjuje pravila o podrijetlu koje se za nju primjenjuju u njezinim trgovinskim odnosima s Europskom unijom. Međutim, kako bi se spriječilo narušavanje trgovanja između država koje imaju različite razine carinskih povlastica, treba predvidjeti isključivanje određenih osjetljivih proizvoda iz regionalne kumulacije.
(11)
U svojoj Komunikaciji Komisija je navela da je spremna pregledati svaki zahtjev za uspostavljanje novih, združenih ili proširenih skupina, ako postoje gospodarska nadopunjavanja, uzimajući u obzir razlike u povlaštenim aranžmanima koji se primjenjuju na različite države i s time povezani rizik od tarifnog zaobilaženja, a uspostavljaju se potrebne strukture i postupci upravne suradnje za upravljanje i nadzor podrijetla. Sukladno s tim, treba predvidjeti kumulaciju podrijetla između država u skupinama I. i III. regionalne kumulacije koje ispunjavaju potrebne uvjete. Na zahtjev koji je podnio Mercosur, treba sastaviti novu skupinu regionalne kumulacije, koja će se zvati skupina IV., a obuhvaćati će Argentinu, Brazil, Paragvaj i Urugvaj. Primjena regionalne kumulacije među navedenima državama ovisi o ispunjavanju odgovarajućih zahtjeva.
(12)
Državama korisnicama treba biti dopušteno da i dalje koriste pogodnosti kumulacije s državama koje su partnerske države na temelju sporazuma o slobodnoj trgovini („FTA”) sklopljenim s EU. Ta nova vrsta kumulacije, takozvana proširena kumulacija, trebala bi biti jednosmjerna, to jest trebalo bi dopustiti uporabu materijala samo u državama korisnicama i trebalo bi je dodijeliti nakon temeljitog pregledavanja zahtjeva koji je podnijela dotična država korisnica. Zbog svoje osjetljivosti, roba koja potpada pod poglavlja 1. do 24. Harmoniziranog sustava trebali bi biti isključena iz ove vrste kumulacije.
(13)
Državama korisnicama je od 2001. dopušteno kumulirati podrijetlo s robom koja potpada pod poglavlja 25. do 97. Harmoniziranog sustava podrijetlom iz Norveške i Švicarske. Toj bi se kumulaciji trebalo dopustiti da se nastavi i proširi na Tursku, pod uvjetom da Norveška, Švicarska i Turska primjenjuju jednaku definiciju pojma podrijetla kao i Europska unija te da u njih uvezenim proizvodima koji su bili izrađeni uporabom materijala podrijetlom iz Europske unije odobravaju recipročni tretman. U tu bi svrhu trebalo sklopiti sporazum, uključujući obvezivanje da će državama članicama i jedne drugima pružiti potrebnu potporu u pitanjima upravne suradnje, putem razmjene pisama ili bilo kojim drugim odgovarajućim oblikom sporazuma između stranaka.
(14)
Regionalna kumulacija ne bi međutim trebala obuhvaćati određene materijale ako carinska povlastica raspoloživa u Europskoj uniji nije jednaka za sve države uključene u kumulaciju i dotični materijali bi koristili, putem kumulacije, povoljnije tarifno postupanje od onoga koje bi uživali da su izvezeni izravno u Europsku uniju. Nerješavanje takvih situacija isključivanjem materijala moglo bi dovesti do tarifnog zaobilaženja ili narušavanja trgovanja izvozom robe u Europsku uniju samo iz država na koje se primjenjuje najpovoljnija carinska povlastica.
(15)
Popis materijala isključenih iz regionalne kumulacije treba utvrditi u zasebnome prilogu. Taj prilog može biti izmijenjen i dopunjen ne samo kada nastanu takve nove situacije, već također kako bi se obuhvatili slučajevi u kojima bi do takvih situacija došlo kao posljedica provedbe kumulacije između država iz skupina I. i III. regionalne kumulacije.
Kumulacija podrijetla između država iz skupina I. i III. regionalne kumulacije i proširene kumulacije trebala bi podlijegati posebnim uvjetima, čije bi ispunjenje Komisija trebala provjeriti prije razmatranja odobravanja kumulacije, u skladu s postupkom odbora i na temelju odgovarajućih razmatranja. Na istoj osnovi, ako je uporaba takve kumulacije bila odobrena, ali se naknadno utvrdi da primjena kumulacije više ne ispunjava uvjete ili dovodi do neopravdanih rezultata, kao na primjer ako dovodi do narušavanja trgovanja ili do tarifnog zaobilaženja, Komisija bi u svakome trenutku trebala imati mogućnost povući odobrenje za uporabu takvih vrsta kumulacija.
(16)
U sadašnjim pravilima o podrijetlu neke su odredbe o ribarskim plovilima koja love ribu izvan teritorijalnih voda do te mjere složene da su nerazmjerne svome cilju i zbog toga ih je teško i provesti i nadzirati. Stoga ih treba pojednostaviti.
Sadašnja pravila zahtijevaju dokaz o izravnom prijevozu u Europsku uniju, koji je često teško dobiti. Zbog toga zahtjeva, neka roba kojoj je priložen valjani dokaz o podrijetlu ne može stvarno uživati prednost povlastica. Stoga je primjereno uvesti novo, jednostavnije i fleksibilnije pravilo koje je usredotočeno na cilj da je roba podnesena carinarnici uz deklaraciju za puštanje u slobodan promet u Europskoj uniji jednaka robi koja je napustila državu korisnicu izvoznicu te koja na putu ni na koji način nije bila promijenjena ili preoblikovana.
(17)
Sada, tijela država korisnica potvrđuju podrijetlo proizvoda i, ako se deklarirano podrijetlo pokaže netočnim, uvoznici često ne moraju platiti carinu jer su postupili u dobroj vjeri i grešku su počinila nadležna tijela. Posljedica toga je gubitak vlastitih sredstava Europske unije i naposljetku taj teret snose porezni obveznici u Europskoj uniji. Pošto izvoznici sami najbolje poznaju podrijetlo svojih proizvoda, primjereno je zahtijevati da izvoznici svojim strankama neposredno daju izjave o podrijetlu.
(18)
Izvoznici bi trebali biti registrirani kod nadležnih tijela države korisnice da bi olakšali ciljane nadzore nakon izvoza. U tom smislu, svaka bi država korisnica trebala uspostaviti elektroničku evidenciju registriranih izvoznika, o čijem bi sadržaju nadležno vladino tijelo države korisnice trebalo izvijestiti Komisiju. Na temelju toga bi Komisija trebala uspostaviti središnju bazu podataka registriranih izvoznika za dobrobit uprava i subjekata u Europskoj uniji, putem koje bi subjekti prije deklariranja robe za puštanje u slobodan promet mogli provjeriti da li je njihov dobavljač registrirani izvoznik u dotičnoj državi korisnici. Slično tome, subjekti u Europskoj uniji koji obavljaju izvoz u smislu dvostrane kumulacije podrijetla trebali bi biti registrirani kod nadležnih tijela u državama članicama.
(19)
Objava brojeva i nepovjerljivih registracijskih podataka izvoznika trebali bi omogućiti drugim strankama da konzultiraju te podatke kako bi olakšali transparentnost i povećali informiranost zainteresiranih stranaka. Međutim, uzimajući u obzir posljedice objave, ti bi se podaci trebali objaviti samo ako je izvoznik za to dobrovoljno dao prethodni specifični i informirani pisani pristanak.
(20)
Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (6) uređuje obradu osobnih podataka koju vrše države članice. Načela iz Direktive 95/46/EZ treba pojasniti ili dopuniti u ovoj Uredbi, ako je to potrebno
(21)
Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom protoku takvih podataka (7) uređuje obradu osobnih podataka koju vrši Komisija. Načela iz Uredbe (EZ) br. 45/2001 treba pojasniti ili dopuniti u ovoj Uredbi, ako je to potrebno.
(22)
Sukladno članku 28. Direktive 95/46/EZ, nacionalna nadzorna tijela trebala bi nadgledati zakonitost obrade osobnih podataka od strane država članica, dok bi, u skladu s člankom 46. Uredbe (EZ) br. 45/2001, europski nadzornik za zaštitu podataka trebao nadgledati djelatnosti institucija i tijela Europske unije u vezi s obradom osobnih podataka. Europski nadzornik za zaštitu podataka i nacionalna nadzorna tijela, svaki djelujući u okviru svojih nadležnosti, trebali bi aktivno surađivati i osigurati koordinirani nadzor obrade koji se obavlja u skladu s ovom Uredbom.
(23)
Uvođenje sustava registriranih izvoznika mora uzeti u obzir sposobnost države korisnice da uspostavi i upravlja sustavom registracije, kao i sposobnost Komisije da uspostavi potrebnu središnju bazu podataka. U tom smislu Komisija još mora utvrditi korisničke zahtjeve sustava i tehničke specifikacije. Jednom kad se utvrdi detaljni sastav središnje baze podataka, procjenjuju se točne posljedice sustava registriranih izvoznika, posebno u smislu pristupa podacima i zaštiti podataka, te se provode potrebne prilagodbe odgovarajućih odredaba. Provedbu sustava treba stoga odgoditi do 1. siječnja 2017. što bi trebalo biti dovoljno za fazu razvoja, jednom kad se utvrde korisnički zahtjevi i tehničke specifikacije te se provedu moguće pravne prilagodbe koje bi bile potrebne u svjetlu korisničkih zahtjeva sustava i tehničkih specifikacija te njihove posljedice u smislu zaštite podataka. Državama koje se ne mogu držati toga roka treba odobriti dodatno razdoblje od tri godine.
Do 2017. i nakon toga datuma za države korisnice koje tada nisu u mogućnosti primjenjivati novi sustav, treba utvrditi prijelazna pravila u vezi postupaka i načina upravne suradnje, na temelju odredaba koje su se do sad primjenjivale. Prije svega, te prijelazne odredbe trebale bi predvidjeti izdavanje dokaza o podrijetlu od strane nadležnih tijela dotične države. Nadalje, postojeća pravila trebalo bi oblikovati tako da njihova struktura bude u skladu s pravilima koja će se početi upotrebljavati kada sustav registriranih izvoznika bude operativan i kako bi bila jasnija, posebno jasno razlikujući opća načela, postupke pri izvozu u državi korisnici, postupke pri puštanju u slobodan promet u Europskoj uniji, te načine upravne suradnje. Istodobno, potvrdu o podrijetlu obrazac A treba ažurirati, prije svega zamjenom napomena uz obrazac s inačicom napomena iz 2007., pošto ta inačica uzima u obzir zadnje proširenje EU-a i stoga sadrži ažurirani popis država koje prihvaćaju obrazac A u smislu GSP-a.
(24)
Pristup sustavu trebao bi se uvjetovati time da države korisnice uspostave i održe upravne strukture koje omogućavaju učinkovito upravljanje sustavom, te da se obvežu pružiti svu potrebnu potporu u slučaju zahtjeva Komisije za nadgledanje pravilnog upravljanja sustavom. Prije svega, treba postojati sustav upravne suradnje između tijela u Europskoj uniji i u državama korisnicama, koji predstavlja okvir za provjeru podrijetla. Istodobno, treba jasno utvrditi odgovornost izvoznika u vezi s deklariranjem podrijetla kao i ulogu upravnih tijela u vezi s upravljanjem sustavom. Potrebno je odrediti sadržaje izjava o podrijetlu, kao i slučajeve u kojima carinska tijela u Europskoj uniji mogu odbiti prihvatiti izjavu ili je poslati na provjeru.
(25)
Definicije i popis dostatnih postupaka obrade ili prerade u sadašnjim odredbama zajedničke su GSP-u i povlaštenim tarifnim mjerama koje je Europska unija jednostrano donijela za određene države ili područja. Pošto će se pravila o podrijetlu tih potonjih mjera preoblikovati u kasnijoj fazi, postojeće bi se odredbe trebale nastaviti primjenjivati na njih. Međutim, radi usklađenosti s GSP-om i ostalim jednostranim povlaštenim trgovinskim aranžmanima, primjereno je uskladiti definiciju u cijelosti dobivenih proizvoda i popisa nedostatnih postupaka obrade ili prerade utvrđenih tim ostalim jednostranim aranžmanima s pravilima o podrijetlu za GSP.
(26)
Uredbu (EEZ) br. 2454/93 potrebno je stoga izmijeniti u skladu s tim.
(27)
Temeljem uredbi Komisije (EZ) br. 1613/2000 (8), (EZ) br. 1614/2000 (9) i (EZ) br. 1615/2000 (10), Zajednica je odobrila odstupanja od GSP pravila o podrijetlu za određene tekstilne proizvode podrijetlom iz Laosa, Kambodže i Nepala, koja ističu 31. prosinca 2010. Jednostavnija i više razvojno prijateljska pravila o podrijetlu uvedena su ovom Uredbom koja nastavljanje navedenih odstupanja čine suvišnim.
(28)
Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem Odbora za Carinski zakonik,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Uredba (EEZ) br. 2454/93 mijenja se kako slijedi:
(1)
U dijelu I., glavi IV., poglavlju 2., članci 66. do 97. zamjenjuju se sljedećim:
„Odjeljak 1.
Opći sustav povlastica
Pododjeljak 1.
Opće odredbe
Članak 66.
Ovim se odjeljkom utvrđuju pravila u vezi definicije pojma ‚proizvoda s podrijetlom’, postupci i načini upravne suradnje vezani uz taj pojam, u smislu primjene sustava općih carinskih povlastica (GSP-a) koji je Europska unija Uredbom (EZ) br. 732/2008 (11) odobrila državama u razvoju (‚sustav’).
Članak 67.
1. Za potrebe ovog odjeljka i odjeljka 1.A ovog poglavlja primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
‚država korisnica’ znači država ili područje navedeno u Uredbi (EZ) br. 732/2008; izraz ‚država korisnica’ također obuhvaća i ne smije prelaziti granice teritorijalnoga mora navedene države ili područja u smislu Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora (Konvencija iz Montego Baya, 10. prosinca 1982.);
(b)
‚izrada’ znači svaka vrsta obrade ili prerade, uključujući sklapanje;
(c)
‚materijal’ znači svaki sastojak, sirovina, sastavnica ili dio itd., upotrijebljen u izradi proizvoda;
(d)
‚proizvod’ znači proizvod koji se dobiva postupkom izrade, čak i ako je namijenjen za uporabu u nekom drugom proizvodnom postupku;
(e)
‚roba’ znači i materijale i proizvode;
(f)
‚dvostrana kumulacija’ znači sustav koji omogućuje da se proizvodi koji su prema ovoj Uredbi podrijetlom iz Europske unije, smatraju materijalima podrijetlom iz države korisnice kada su dalje prerađeni ili uključeni u taj proizvod u navedenoj državi korisnici;
(g)
‚kumulacija s Norveškom, Švicarskom i Turskom’ znači sustav koji omogućuje da se proizvodi koji su podrijetlom iz Norveška, Švicarske ili Turske smatraju materijalima podrijetlom iz države korisnice kada su dalje prerađeni ili uključeni u proizvod u navedenoj državi korisnici te uvezeni u Europsku uniju;
(h)
‚regionalna kumulacija’ znači sustav u okviru kojega se proizvodi koji su prema ovoj Uredbi podrijetlom iz države koja je članica regionalne skupine smatraju materijalima podrijetlom iz druge države iste regionalne skupine (ili države druge regionalne skupine ako je kumulacija između skupina moguća) kada su dalje prerađeni ili uključeni u tamo izrađen proizvod;
(i)
‚proširena kumulacija’ znači sustav, koji na zahtjev države korisnice odobrava Komisija i u okviru kojega se određeni materijali, podrijetlom iz države s kojom Europska unija ima sklopljen važeći ugovor o slobodnoj trgovini u skladu s člankom XXIV. Općeg sporazuma o carinama i trgovini (GATT-a), smatraju materijalima podrijetlom iz dotične države korisnice kada su dalje prerađeni ili uključeni u proizvod izrađen u navedenoj državi;
(j)
‚zamjenjivi materijali’ znači materijali koji su iste vrste i tržišne kakvoće, s jednakim tehničkim i fizičkim značajkama, te koji se ne mogu razlikovati jedan od drugoga kada se jednom ugrade u gotovi proizvod;
(k)
‚regionalna skupina’ znači skupina država između kojih se primjenjuje regionalna kumulacija;
(l)
‚carinska vrijednost’ znači vrijednost koja je utvrđena u skladu sa Sporazumom o provedbi članka VII. Općega sporazuma o carinama i trgovini iz 1994. (Sporazum Svjetske trgovinske organizacije o određivanju carinske vrijednosti);
(m)
‚vrijednost materijala’ u popisu iz Priloga 13.a znači carinska vrijednost u trenutku uvoza upotrijebljenih materijala bez podrijetla, ili, ako taj podatak nije poznat ili ga je nemoguće utvrditi, na prvu utvrdivu cijenu plaćenu za materijale u državi korisnici. Ako vrijednost upotrijebljenih materijala s podrijetlom treba utvrditi, ova se točka primjenjuje na odgovarajući način;
(n)
‚cijena franko tvornica’ znači cijena koja je plaćena za proizvod franko tvornica u korist proizvođača u čijoj je tvrtki obavljen posljednji postupak obrade ili prerade, pod uvjetom da ta cijena uključuje vrijednost svih uporabljenih materijala i sve ostale troškove vezane uz njihovu proizvodnju, umanjenu za sve domaće poreze koji podliježu ili bi mogli podlijegati povratu po obavljenom izvozu dobivenoga proizvoda.
Ako stvarno plaćena cijena ne odražava sve troškove vezane uz izradu proizvoda, koji su nastali u državi korisnici, cijena franko tvornica označava zbroj svih navedenih troškova, umanjenu za sve domaće poreze koji se vraćaju ili se mogu vratiti, kada se dobiveni proizvod izveze;
(o)
‚najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla’ znači najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla koji je dopušten kako bi se izrada smatrala dostatnom obradom ili preradom da se proizvodu dodijeli status s podrijetlom. Može biti izražen kao postotak cijene franko tvornica proizvoda ili kao postotak neto težine tih upotrijebljenih materijala koji potpadaju pod određenu skupinu poglavlja, poglavlje, tarifni broj ili podbroj;
(p)
‚neto težina’ znači težina same robe bez bilo kakvog ambalažnog materijala ili ambalaže za robu;
(q)
‚poglavlja’, ‚tarifni brojevi’ i ‚podbrojevi’ znači poglavlja, tarifni brojevi i podbrojevi (četveroznamenkasti ili šesteroznamenkasti) koji se upotrebljavaju u nomenklaturi koja tvori Harmonizirani sustav s promjenama u skladu s Preporukom od 26. lipnja 2004. Carinskog vijeća za suradnju;
(r)
‚razvrstano’ se odnosi na razvrstavanje proizvoda ili materijala u određeni tarifni broj ili podbroj Harmoniziranog sustava;
(s)
‚pošiljka’ znači proizvodi:
-
koji se ili otpremaju istodobno od određenog izvoznika do određenoga primatelja, ili
-
su obuhvaćeni jedinstvenom prijevoznom ispravom koja obuhvaća njihovu otpremu od izvoznika do primatelja ili, ako takva isprava ne postoji, jednim računom;
(t)
‚izvoznik’ znači osoba koja izvozi robu u Europsku uniju ili u državu korisnicu koji može dokazati podrijetlo proizvoda, bez obzira na to je li on proizvođač i bez obzira na to da li on sam obavlja carinske formalnosti ili ne;
(u)
‚registrirani izvoznik’ znači izvoznik koji je registriran kod nadležnih tijela dotične države korisnice u svrhu davanja izjava o podrijetlu u smislu izvoza u okviru sustava;
(v)
‚izjava o podrijetlu’ znači izjava koju daje izvoznik, a koja ukazuje na to da njome obuhvaćeni proizvodi poštuju pravila sustava o podrijetlu, u smislu omogućavanja, ili osobi koja deklarira robu za puštanje u slobodan promet u Europskoj uniji da zatraži pogodnost povlaštenog tarifnog postupanja ili gospodarskom subjektu u državi korisnici koja uvozi materijale za daljnju preradu, u kontekstu pravila o kumulaciji, da dokaže status podrijetla takve robe.
2. U smislu točke (n) stavka 1., ako je zadnja obrada ili prerada bila dodijeljena proizvođaču kao podizvođaču, izraz ‚proizvođač’ iz prvoga podstavka stavka 1. točke (n) može se odnositi na poduzeće koje je zaposlilo podizvođača.
Članak 68.
1. Kako bi se osigurala pravilna primjena sustava države korisnice obvezuju se:
(a)
uspostaviti i održati odgovarajuće upravne strukture i sustave potrebne za provedbu i upravljanje u navedenoj državi pravilima i postupcima propisanim ovim odjeljkom, uključujući prema potrebi dogovore potrebne za primjenu kumulacije;
(b)
da će njihova nadležna tijela surađivati s Komisijom i carinskim tijelima država članica.
2. Suradnja iz točke (b) stavka 1. sastoji se od:
(a)
pružanja sve potrebne potpore u slučaju zahtjeva Komisije da nadgleda pravilno upravljanje sustavom u dotičnoj državi, uključujući posjete radi provjere na licu mjesta od strane Komisije ili carinskih tijela država članica;
(b)
ne dirajući u članke 97.g i 97.h, provjere statusa podrijetla proizvoda i ispunjavanja svih ostalih uvjeta iz ovog odjeljka, uključujući posjete na licu mjesta, ako to zahtijeva Komisija ili carinsko tijelo država članica u kontekstu ispitivanja podrijetla.
3. Države korisnice Komisiji podnose obvezujuću izjavu iz stavka 1.
Članak 69.
1. Države korisnice Komisiju obavješćuju o nazivima i adresama tijela koja se nalaze na njihovom državnom području, koja su:
(a)
dio vladinih tijela dotične države, ili djeluju u okviru nadležnosti vladinoga tijela, te su ovlašteni registrirati izvoznike i povući ih iz evidencije registriranih izvoznika;
(b)
dio vladinih tijela dotične države i ovlašteni su poduprijeti Komisiju i carinsko tijelo država članica putem upravne suradnje kako je predviđeno ovim odjeljkom.
2. Države korisnice odmah obavješćuju Komisiju o svim promjenama podataka iz stavka 1.
3. Komisija uspostavlja elektroničku bazu podataka registriranih izvoznika na temelju podataka dobivenih od vladinih tijela države korisnice i carinskih tijela država članica.
Samo Komisija ima pristup bazi podataka i u njoj sadržanim podacima. Tijela navedena u prvome podstavku osiguravaju da su podaci koji se šalju Komisiji ažurirani, potpuni i točni.
Podaci obrađeni u bazi podataka iz prvoga podstavka javnosti su dostupni putem Interneta, s izuzećem povjerljivih podataka sadržanih u poljima 2. i 3. zahtjeva za registriranog izvoznika iz članka 92.
Osobni podaci obrađeni u bazi podataka iz prvoga podstavka i od strane država članica u skladu s ovim odjeljkom prenose se i stavljaju na raspolaganje trećim državama ili međunarodnim organizacijama samo u skladu s člankom 9. Uredbe (EZ) br. 45/2001.
4. Ova Uredba ni u kom slučaju ne utječe na razinu zaštite pojedinaca s obzirom na obradu osobnih podataka na temelju odredaba Europske unije i nacionalnog zakona i, prije svega, ne mijenja ni obveze država članica koje se odnose na njihovu obradu osobnih podataka na temelju Direktive 95/46/EZ niti obveze institucija i tijela Europske unije koje se odnose na njihovu obradu osobnih podataka na temelju Uredbe (EZ) br. 45/2001 pri ispunjavanju njihovih obveza.
Identifikacijske i registracijske podatke izvoznika, sastavljene od niza podataka navedenih u točkama 1., 3. (u vezi s opisom djelatnosti), 4. i 5. Priloga 13.c Komisija objavljuje na Internetu samo ako su izvoznici prethodno dali specifični i informirani pisani pristanak.
Izvoznicima se pružaju informacije iz članka 11. Uredbe (EZ) br. 45/2001.
Prava osoba u vezi s njihovim registracijskim podacima navedenim u Prilogu 13.c i obrađenim u nacionalnim sustavima izvršavaju se u skladu sa zakonom države članice koja je pohranila njihove osobne podatke provodeći Direktivu 95/46/EZ.
Prava osoba u vezi s obradom osobnih podataka u središnjoj bazi podataka iz stavka 3. izvršavaju se u skladu s Uredbom (EZ) br. 45/2001.
Nacionalna nadzorna tijela za zaštitu podataka i Europski nadzornik za zaštitu podataka, svaki djelujući u okviru svojih nadležnosti, aktivno surađuju i osiguravaju koordinirani nadzor baze podataka iz stavka 3.
Članak 70.
1. Komisija u Službenom listu Europske unije (seriji C) objavljuje popis država korisnica i datum kada se smatra da će te države ispuniti uvjete iz članaka 68. i 69.. Komisija će taj popis ažurirati kada nova država korisnica ispuni jednake uvjete.
2. Proizvodi podrijetlom iz države korisnice, u smislu ovog odjeljka, pri puštanju u slobodan promet u Europskoj uniji uživaju pogodnosti sustava samo pod uvjetom da su bili izvezeni na dan ili nakon dana navedenog na popisu iz stavka 1.
3. Smatra se da država korisnica ispunjava uvjete iz članaka 68. i 69. na dan podnošenja obvezujuće izjave iz članka 68. stavka 1. i slanja obavijest iz članka 69. stavka 1.
Članak 71.
U slučaju da nadležna tijela države korisnice ne ispunjavaju uvjete iz članka 68. stavka 1., članka 69. stavka 2., članaka 91., 92., 93. ili 97.g ili u slučaju sustavnog neispunjavanja uvjeta iz članka 97.h stavka 2. to može, u skladu s člankom 16. Uredbe (EZ) br. 732/2008, za tu državu označavati privremeno povlačenje povlastica u okviru sustava.
Pododjeljak 2.
Definicija pojma proizvoda s podrijetlom
Članak 72.
Smatra se da su sljedeći proizvodi podrijetlom iz države korisnice:
(a)
proizvodi koji su u cijelosti dobiveni u toj državi u smislu članka 75.;
(b)
proizvodi koji su dobiveni u navedenoj državi i sadrže materijale koji nisu ondje dobiveni u cijelosti, pod uvjetom da su odnosni materijali podvrgnuti dostatnoj obradi ili preradi u smislu članka 76.
Članak 73.
1. Uvjeti iz ovog pododjeljaka za stjecanje statusa s podrijetlom moraju biti ispunjeni u dotičnoj državi korisnici.
2. Ako su proizvodi s podrijetlom izvezeni iz države korisnice u drugu državu vraćeni, smatraju se proizvodima bez podrijetla, osim ako se nadležnim tijelima može pružiti zadovoljavajući dokaz da:
(a)
su vraćeni proizvodi upravo oni proizvodi koji su bili izvezeni; i
(b)
nisu bili podvrgnuti nikakvim postupcima, osim postupcima koji su bili prijeko potrebni kako bi se očuvali u dobrom stanju dok su se nalazili u toj državi ili dok su bili izvezeni.
Članak 74.
1. Proizvodi deklarirani za puštanje u slobodan promet u Europskoj uniji su isti kao i proizvodi koji su izvezeni iz države korisnice iz koje se smatra da su podrijetlom. Oni ne smiju biti izmijenjeni, na bilo koji način preoblikovani ili podvrgnuti postupcima osim postupcima koji su potrebni kako bi se očuvali u dobrom stanju, prije deklariranja za puštanje u slobodan promet. Skladištenje proizvoda ili pošiljaka i dijeljenje pošiljaka moguće je ako se obavlja pod odgovornošću izvoznika ili kasnijeg imatelja robe i ako proizvodi ostanu pod carinskim nadzorom u državi (državama) provoza.
2. Usklađenost sa stavkom 1. smatra se ispunjenom osim ako carinsko tijelo ima razlog misliti suprotno; u takvim slučajevima, carinsko tijelo može zahtijevati da pruži dokaz o usklađenosti, koji se može pružiti bilo kojim putem, uključujući ugovorne isprave o prijevozu kao što su brodski tovarni list ili činjenični ili konkretni dokazi koji se temelje na označavanju ili brojčanom označavanju paketa ili bilo koji dokaz u vezi sa samom robom.
3. Stavci 1. i 2. primjenjuju se na odgovarajući način ako se primjenjuje kumulacija iz članaka 84., 85. ili 86.
Članak 75.
1. Za sljedeće proizvode se smatra da su dobiveni u cijelosti u državi korisnici:
(a)
mineralni proizvodi koji su izvađeni iz njihova tla ili s njihovog morskog dna;
(b)
biljke i biljni proizvodi ondje uzgojeni ili požnjeveni;
(c)
žive životinje koje su ondje okoćene i uzgojene;
(d)
proizvodi od ondje uzgojenih živih životinja;
(e)
proizvodi od zaklanih životinja koje su ondje okoćene i uzgojene;
(f)
proizvodi koji su dobiveni lovom ili ribolovom ondje obavljenim;
(g)
proizvodi akvakulture ako su riba, rakovi i mekušci ondje rođeni ili uzgojeni;
(h)
proizvodi morskoga ribolova i drugi proizvodi koje su njihova plovila izvadila iz mora izvan svih teritorijalnih voda;
(i)
proizvodi izrađeni na njihovim brodovima tvornicama isključivo od proizvoda navedenih pod točkom (h);
(j)
rabljeni proizvodi ondje prikupljeni namijenjeni samo za recikliranje sirovina;
(k)
otpad i otpadni materijal nastali slijedom proizvodnih postupaka ondje obavljenih;
(l)
proizvodi koji su izvađeni s morskoga dna ili podzemlja izvan svih teritorijalnih voda, pod uvjetom da imaju isključivo pravo na eksploataciju toga dna ili podzemlja;
(m)
roba ondje proizvedena isključivo od proizvoda koji su navedeni pod točkama (a) do (l).
2. Izrazi ‚njihova plovila’ i ‚njihovim brodovima tvornicama’ iz stavka 1. točaka (h) i (i) primjenjuju se isključivo na plovila i brodove tvornice koji ispunjavaju svaki od navedenih zahtjeva:
(a)
registrirani su u državi korisnici ili u državi članici;
(b)
plove pod zastavom države korisnice ili države članice;
(c)
ispunjavaju jedan od sljedećih uvjeta:
i.
u omjeru od najmanje 50 % nalaze se u vlasništvu državljana države korisnice ili država članica; ili
ii.
u vlasništvu su tvrtki:
-
sa sjedištem i glavnim mjestom poslovanja u državi korisnici ili u državama članicama, i
-
koje se u omjeru od najmanje 50 % nalaze u vlasništvu države korisnice ili država članica ili javnih tijela ili državljana države korisnice ili država članica.
3. Svaki od uvjeta iz stavka 2. može se ispuniti u državama članicama ili u različitim državama korisnicama ako sve države korisnice uživaju pogodnosti regionalne kumulacije u skladu s člankom 86. stavcima 1. i 5. U tom slučaju, smatra se da su proizvodi podrijetlom iz države korisnice pod čijom zastavom plovilo ili brod tvornica plovi u skladu s točkom (b) stavka 2.
Prvi podstavak primjenjuje se samo pod uvjetom da su ispunjene odredbe članka 86. stavka 2. točaka (b) i (c).
Članak 76.
1. Ne dirajući u članke 78. i 79., za proizvode koji nisu u cijelosti dobiveni u dotičnoj državi korisnici u smislu članka 75. smatra se da su podrijetlom iz te države, pod uvjetom da su za dotičnu robu ispunjeni uvjeti s popisa u Prilogu 13.a.
2. Ako je proizvod koji je stekao status proizvoda s podrijetlom u državi u skladu sa stavkom 1. nadalje prerađen u navedenoj državi i upotrijebljen kao materijal u izradi drugoga proizvoda, ne uzimaju se u obzir materijali bez podrijetla koji su mogli biti upotrijebljeni u njegovoj izradi.
Članak 77.
1. Ispunjavanje zahtjeva iz članka 76. stavka 1. treba provjeriti za svaki proizvod posebno.
Međutim, ako se odgovarajuće pravilo temelji na usklađenosti s najvećim dopuštenim sadržajem materijala bez podrijetla, kako bi se uzele u obzir fluktuacije troškova i valutnih tečaja, vrijednost materijala bez podrijetla može se izračunati na temelju prosječnih vrijednosti, kako je navedeno u stavku 2.
2. U slučaju navedenom u drugome podstavku stavka 1., prosječna cijena proizvoda franko tvornica i prosječna vrijednost upotrijebljenih materijala bez podrijetla izračunava se na temelju zbroja cijena franko tvornica zaračunatih za sve prodaje proizvoda obavljene tijekom prethodne fiskalne godine i zbroja vrijednosti svih materijala bez podrijetla upotrijebljenih u izradi proizvoda tijekom prethodne fiskalne godine kako je određeno u državi izvoza, ili, kada podaci za čitavu fiskalnu godinu nisu dostupni, u kraćem razdoblju koje ne smije biti kraće od tri mjeseca.
3. Izvoznici koji su se odlučili za izračune na prosječnoj osnovi moraju tu metodu dosljedno primjenjivati tijekom godine koja slijedi referentnoj fiskalnoj godini, ili, kada je to primjereno, tijekom godine koja slijedi kraćem razdoblju upotrijebljenom kao referentnom. Mogu prestati primjenjivati takvu metodu ako tijekom zadane fiskalne godine, ili kraćeg reprezentativnog razdoblja od najmanje tri mjeseca, ustanove da su prestale navedene fluktuacije troškova ili tečajnih stopa koje su opravdale uporabu takve metode.
4. Prosječne vrijednosti iz stavka 2. upotrebljavaju se kao cijena franko tvornica i kao vrijednost materijala bez podrijetla, u smislu uspostave usklađenosti s najvećim dopuštenim sadržajem materijala bez podrijetla.
Članak 78.
1. Ne dirajući u stavak 3., sljedeći postupci smatraju se obradom ili preradom nedostatnom za stjecanje statusa proizvoda s podrijetlom, bilo da su zahtjevi iz članka 76. ispunjeni ili ne:
(a)
postupci kojima se jamči očuvanje robe u dobrom stanju tijekom prijevoza i skladištenja;
(b)
rastavljanje i sastavljanje pošiljaka;
(c)
pranje, čišćenje; uklanjanje prašine, hrđe, ulja, boje ili drugih tvari za prekrivanje;
(d)
glačanje ili prešanje tekstila ili tekstilnih proizvoda;
(e)
jednostavni postupci bojenja i laštenja;
(f)
ljuštenje i djelomično ili potpuno mljevenje riže; poliranje i glaziranje žitarica i riže;
(g)
postupci bojenja ili aromatiziranja šećera ili izrade kocki šećera; djelomično ili potpuno mljevenje kristalnoga šećera;
(h)
ljuštenje, uklanjanje koštica i guljenje voća, orašastih plodova i povrća;
(i)
oštrenje, jednostavno brušenje ili jednostavno rezanje;
(j)
sijanje, prebiranje, razvrstavanje, raspoređivanje, stupnjevanje, slaganje (uključujući i sastavljanje garniture proizvoda);
(k)
jednostavno pakiranje u staklenke, limenke, bočice, vreće, sanduke i kutije, pričvršćivanje na kartone ili daske i svi drugi jednostavni postupci pakiranja;
(l)
stavljanje ili tiskanje oznaka, etiketa, logotipova i drugih sličnih prepoznatljivih znakova na proizvode ili njihovu ambalažu;
(m)
jednostavno miješanje proizvoda, bilo iste ili različite vrste; miješanje šećera s bilo kojim drugim materijalom;
(n)
jednostavno dodavanje vode ili otopine ili dehidracija ili denaturacija proizvoda;
(o)
jednostavno sastavljanje dijelova proizvoda radi dobivanja proizvoda u cijelosti ili rastavljanje proizvoda na sastavne dijelove;
(p)
kombinacija dvaju ili više postupaka koji su navedeni pod točkama (a) do (o);
(q)
klanje životinja.
2. U smislu stavka 1., postupci se smatraju jednostavnima ako za njihovo izvođenje nisu potrebne niti posebne vještine niti strojevi, aparati ili alati posebno izrađeni ili instalirani za te postupke.
3. Svi postupci koji su obavljeni na nekom proizvodu u državi korisnici uzimaju se u obzir pri utvrđivanju da li se obrada ili prerada kojoj je podvrgnut određeni proizvod može smatrati nedostatnom u smislu stavka 1.
Članak 79.
1. Iznimno od odredaba članka 76. i prema stavcima 2. i 3. ovog članka, materijali bez podrijetla koji se u skladu s uvjetima s popisa iz Priloga 13.a ne smiju upotrebljavati u izradi određenoga proizvoda, mogu se unatoč tome upotrebljavati, pod uvjetom da njihova ukupna vrijednost ili neto težina, ocijenjena za taj proizvod, ne prelazi:
(a)
15 % težine proizvoda za proizvode koji potpadaju pod poglavlja 2. i 4. do 24. Harmoniziranog sustava, osim prerađenih ribljih proizvoda iz poglavlja 16.;
(b)
15 % cijene franko tvornica proizvoda za ostale proizvode, osim za proizvode koji potpadaju pod poglavlja 50. do 63. Harmoniziranog sustava, za koje se primjenjuju odstupanja iz napomena 6. i 7. dijela I. Priloga 13.a.
2. Stavak 1. ne dopušta da se premaše bilo koji postoci za najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla kako je određeno u pravilima na popisu u Prilogu 13.a.
3. Stavci 1. i 2. ne primjenjuju se na proizvode u cijelosti dobivene u državi korisnici u smislu članka 75. Međutim, ne dirajući u članak 78. i članak 80. stavak 2., odstupanje predviđeno navedenim stavcima unatoč tome primjenjuje se na zbroj svih materijala koji su upotrijebljeni u izradi proizvoda i za koje pravilo s popisa u Prilogu 13.a za taj proizvod zahtijeva da su takvi materijali dobiveni u cijelosti.
Članak 80.
1. Kvalifikacijska jedinica za primjenu odredaba ovog odjeljka konkretni je proizvod koji se smatra osnovnom jedinicom pri određivanju razvrstavanja uporabom Harmoniziranog sustava.
2. Kada se pošiljka sastoji od niza jednakih proizvoda razvrstanih u isti tarifni broj Harmoniziranog sustava, svaki pojedinačni proizvod treba uzeti u obzir pri primjeni odredaba ovog odjeljka.
3. Ako je, u skladu s Općim pravilom 5. za tumačenje Harmoniziranog sustava, ambalaža uključena u proizvod radi razvrstavanja, mora biti uključena u svrhu određivanja podrijetla.
Članak 81.
Pribor, zamjenski dijelovi i alati koji se šalju s određenom opremom, strojem, uređajem ili vozilom, koji su dio redovite opreme i stoga uključeni u njihovu cijenu franko tvornica, smatraju se sastavnim dijelom predmetne opreme, stroja, uređaja ili vozila.
Članak 82.
Setovi, kako su određeni Općim pravilom 3. za tumačenje Harmoniziranog sustava, smatraju se proizvodom s podrijetlom kada su sve sastavnice proizvodi s podrijetlom.
Međutim, kada se set sastoji od proizvoda s podrijetlom i proizvoda bez podrijetla, set kao cjelina smatra se proizvodom s podrijetlom, pod uvjetom da vrijednost proizvoda bez podrijetla ne prelazi 15 % cijene seta franko tvornica.
Članak 83.
Kako bi se utvrdilo da li je određen proizvod s podrijetlom, nije potrebno odrediti podrijetlo sljedećeg što bi moglo biti upotrijebljeno u njegovoj izradi:
(a)
energije i goriva;
(b)
postrojenja i opreme;
(c)
strojeva i alata;
(d)
bilo koje druge robe koja nije uključena ili nije namijenjena za uključivanje u konačni sastav proizvoda.
Pododjeljak 3.
Kumulacija
Članak 84.
Dvostrana kumulacija omogućuje da se proizvodi podrijetlom iz Europske unije smatraju materijalima podrijetlom iz države korisnice kada su uključeni u proizvod koji je izrađen u toj državi, pod uvjetom da tamo obavljena obrada ili prerada nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1.
Članak 85.
1. Ako Norveška, Švicarska i Turska proizvodima podrijetlom iz države korisnice odobravaju opće tarifne povlastice i primjenjuju definiciju pojma o podrijetlu koji odgovara onome iz ovog odjeljka, kumulacija s Norveškom, Švicarskom ili Turskom omogućuje proizvodima podrijetlom iz Norveške, Švicarske ili Turske da se smatraju materijalima podrijetlom iz države korisnice pod uvjetom da tamo obavljena obrada ili prerada nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1.
2. Stavak 1. primjenjuje pod uvjetom da Turska, Norveška i Švicarska odobravaju, po načelu uzajamnosti, jednako postupanje proizvodima podrijetlom iz države korisnice koji sadrže materijale podrijetlom iz Europske unije.
3. Stavak 1. ne primjenjuje se na proizvode koji potpadaju pod poglavlja 1. do 24. Harmoniziranog sustava.
4. Komisija u Službenom listu Europske unije (seriji C) objavljuje datum ispunjavanja uvjeta iz stavaka 1. i 2.
Članak 86.
1. Regionalna kumulacija primjenjuje se na sljedeće četiri zasebne regionalne skupine:
(a)
Skupina I.: Brunej, Kambodža, Indonezija, Laos, Malezija, Filipini, Singapur, Tajland, Vijetnam;
(b)
Skupina II.: Bolivija, Kolumbija, Kostarika, Ekvador, El Salvador, Gvatemala, Honduras, Nikaragva, Panama, Peru, Venezuela;
(c)
Skupina III.: Bangladeš, Butan, Indija, Maldivi, Nepal, Pakistan, Šri Lanka;
(d)
Skupina IV.: Argentina, Brazil, Paragvaj i Urugvaj.
2. Regionalna kumulacija između država unutar iste skupine primjenjuje se samo ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
u smislu regionalne kumulacije između država regionalne skupine primjenjuju se pravila o podrijetlu iz ovog odjeljka.
Ako zahtijevani postupak iz dijela II. Priloga 13.a nije jednak za sve države uključene u kumulaciju, podrijetlo proizvoda izvezenih iz jedne država u drugu državu regionalne skupine u smislu regionalne kumulacije određuje se na temelju pravila koja bi se primjenjivala da su proizvodi bili izvezeni u Europsku uniju;
(b)
države regionalne skupine obvezale su se:
i.
poštovati i osigurati usklađenost s ovim odjeljkom; i
ii.
osigurati upravnu suradnju potrebnu da se osigura pravilna primjena ovog odjeljka kako s Europskom unijom tako i između njih samih;
(c)
o obvezivanjima iz točke (b) Komisiju je obavijestilo Tajništvo dotične regionalne skupine ili drugo nadležno zajedničko tijelo koje predstavlja sve članice predmetne skupine.
Ako su države u regionalnoj skupini već prije 1. siječnja 2011. ispunile uvjete iz točaka (b) i (c) prvoga podstavka, novo obvezivanje nije potrebno.
3. Materijali navedeni u Prilogu 13.b isključeni su iz regionalne kumulacije predviđene stavkom 2. ako:
(a)
carinska povlastica koja se primjenjuje u Europskoj uniji nije jednaka za sve države uključene u kumulaciju; i
(b)
bi dotični materijali uživali, putem kumulacije, povoljnije tarifno postupanje od onoga koje bi uživali da su izvezeni izravno u Europsku uniju.
4. Regionalna kumulacija između država u istoj regionalnoj skupini primijenit će se samo ako postupak obrade ili prerade obavljen u državi korisnici nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1. i, u slučaju tekstilnih proizvoda, nadilazi također i postupke iz Priloga 16.
Ako uvjet propisan prvim podstavkom nije ispunjen, proizvodi kao državu podrijetla imaju državu regionalne skupine kojoj pripada najveći udio vrijednosti upotrijebljenih materijala podrijetlom iz država regionalne skupine.
Ako se država podrijetla određuje u skladu s drugim podstavkom, ta se država navodi kao država podrijetla na dokazu o podrijetlu koji daje izvoznik proizvoda u Europsku uniju, ili, do primjene sustava registriranih izvoznika, koji izdaju tijela države korisnice izvoznice.
5. Na zahtjev tijela države korisnice iz skupine I. ili skupine III., Komisija može odobriti regionalnu kumulaciju između država iz navedenih skupina, pod uvjetom da se Komisiji pruži zadovoljavajući dokaz da je ispunjen svaki od sljedećih uvjeta:
(a)
uvjeti iz stavka 2. točke (a) su ispunjeni; i
(b)
države koje će biti uključene u takvu regionalnu kumulaciju obvezale su se i zajednički obavijestile Komisiju o svojoj obvezi da:
i.
poštuju ili osiguraju usklađenost s ovim odjeljkom; i
ii.
osiguraju upravnu suradnju potrebnu da se osigura pravilna primjena ovog odjeljka kako s Europskom unijom tako i između njih samih.
Zahtjev naveden u prvome podstavku mora se poduprijeti dokazima da su uvjeti iz navedenoga podstavka ispunjeni. Naslovljava se na Komisiju. Komisija odlučuje o zahtjevima vodeći računa o svim elementima u vezi s kumulacijom koji se smatraju važnima, uključujući materijale koje treba kumulirati.
6. Ako se proizvodi izrađeni u državi korisnici skupine I. ili skupine III. uporabom materijala podrijetlom iz države koja pripada drugoj skupini trebaju izvesti u Europsku uniju, podrijetlo navedenih proizvoda određuje se kako slijedi:
(a)
materijali podrijetlom iz države jedne regionalne skupine smatraju se materijalima podrijetlom iz države druge regionalne skupine ako su uključeni u ondje dobiven proizvod, pod uvjetom da obrada ili prerada obavljena u potonjoj državi korisnici nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1. i, u slučaju tekstilni proizvoda, da nadilazi također i postupke navedene u Prilogu 16.;
(b)
ako uvjet iz točke (a) nije ispunjen, proizvodi kao državu podrijetla imaju državu koja sudjeluje u kumulaciji kojoj pripada najveći udio vrijednosti upotrijebljenog materijala podrijetlom iz država koje sudjeluju u kumulaciji.
Ako se država podrijetla određuje u skladu s točkom (b) prvoga podstavka, ta se država navodi kao država podrijetla na dokazu o podrijetlu koji daje izvoznik proizvoda u Europsku uniju, ili, do primjene sustava registriranih izvoznika, koji izdaju tijela države korisnice izvoznice.
7. Na zahtjev tijela bilo koje države korisnice, Komisija može odobriti proširenu kumulaciju između države korisnice i države s kojom Europska unija ima sklopljen sporazum o slobodnoj trgovini u skladu s člankom XXIV. važećeg Općeg sporazuma o carinama i trgovini (GATT-a), pod uvjetom da je ispunjen svaki od sljedećih uvjeta:
(a)
države uključene u kumulaciju obvezale su se poštovati ili osigurati usklađenost s ovim odjeljkom i osigurati administrativnu suradnju potrebnu da se osigura pravilna primjena ovog odjeljka kako s Europskom unijom tako i između njih samih;
(b)
dotična država korisnica Komisiju je obavijestila o obvezivanju iz točke (a).
Zahtjev iz prvoga podstavka sadrži popis materijala obuhvaćenih kumulacijom i mora biti poduprt dokazima da su uvjeti iz točaka (a) i (b) prvoga podstavka ispunjeni. On se naslovljava na Komisiju. Ako se dotični materijali promijene, podnosi se drugi zahtjev.
Materijali koji potpadaju pod poglavlja 1. do 24. Harmoniziranog sustava isključeni su iz proširene kumulacije.
8. U slučajevima proširene kumulacije iz stavka 7., podrijetlo upotrijebljenih materijala i primjenjivi dokumentirani dokaz o podrijetlu određuje se u skladu s pravilima iz odgovarajućega sporazuma o slobodnoj trgovini. Podrijetlo proizvoda koje treba izvesti u Europsku uniju određuje se u skladu s pravilima o podrijetlu iz ovog odjeljka.
Kako bi dobiveni proizvod stekao status s podrijetlom, nije potrebno da materijali podrijetlom iz države s kojom Europska unija ima sklopljen sporazum o slobodnoj trgovini i koji se upotrebljavaju u državi korisnici u izradi proizvoda koje treba izvesti u Europsku uniju budu podvrgnuti dostatnoj obradi ili preradi, pod uvjetom da obrada ili prerada obavljena u dotičnoj državi korisnici nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1.
9. Komisija u Službenom listu Europske unije (seriji C) objavljuje sljedeće:
(a)
datum početka primjene kumulacije između država skupine I. i skupine III. predviđen stavkom 5., države uključene u tu kumulaciju i, ako je to primjereno, popis materijala u vezi s kojima se kumulacija primjenjuje;
(b)
datum početka primjene proširene kumulacije, države uključene u tu kumulaciju i popis materijala u vezi s kojima se kumulacija primjenjuje.
Članak 87.
Ako se dvostrana kumulacija ili kumulacija s Norveškom, Švicarskom ili Turskom upotrebljava u kombinaciji s regionalnom kumulacijom, dobiveni proizvod stječe podrijetlo iz jedne od država dotične regionalne skupine, određene u skladu s prvim i drugim podstavkom članka 86. stavka 4.
Članak 88.
1. Pododjeljci 1. i 2. primjenjuju se na odgovarajući način na:
(a)
izvoz iz Europske unije u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije;
(b)
izvoz iz jedne države korisnice u drugu u smislu regionalne kumulacije kako je predviđeno člankom 86. stavcima 1. i 5., ne dirajući u drugi podstavak članka 86. stavka 2. točke (a).
2. Ako su pri obradi ili preradi proizvoda bili upotrijebljeni zamjenjivi materijali s podrijetlom ili bez podrijetla, carinsko tijelo država članica može, na pisani zahtjev gospodarskih subjekata, dozvoliti upravljanje materijalima u Europskoj uniji uporabom metode računovodstvenog razdvajanja u smislu kasnijeg izvoza u državu korisnicu u okviru dvostrane kumulacije, bez da se materijale skladišti odvojeno.
3. Carinska tijela država članica mogu odobrenje iz stavka 2. dati pod bilo kojim uvjetima koje smatraju primjerenima.
Odobrenje se odobrava samo ako se uporabom metode iz stavka 2. može osigurati da je, u bilo kojem trenutku, broj dobivenih proizvoda koji bi se mogli smatrati ‚podrijetlom iz Europske unije’ jednak broju koji bi se dobio uporabom metode fizičkog odvajanja zaliha.
Ako se odobri, metoda se primjenjuje i njezina primjena evidentira se na temelju općih računovodstvenih načela koja važe u Europskoj uniji.
4. Korisnik metode iz stavka 2. može izdati, odnosno do primjene sustava registriranih izvoznika, zatražiti dokaze o podrijetlu za one količine proizvoda koji se mogu smatrati podrijetlom iz Europske unije. Na zahtjev carinskog tijela država članica, korisnik daje izjavu o tome kako su količine bile vođene.
5. Carinska tijela država članica nadziru uporabu odobrenja iz stavka 2.
Ona mogu oduzeti odobrenje u sljedećim slučajevima:
(a)
korisnik na bilo koji način neispravno koristi odobrenje; ili
(b)
korisnik ne ispunjava ni jedan od ostalih uvjeta propisanih ovim odjeljkom ili odjeljkom 1.A.
Pododjeljak 4.
Odstupanja
Članak 89.
1. Na inicijativu Komisije ili kao odgovor na zahtjev države korisnice, državi korisnici može se odobriti privremeno odstupanje od odredaba ovog odjeljka ako:
(a)
unutarnji ili vanjski čimbenici joj privremeno uskraćuju mogućnost da poštuje pravila za stjecanje podrijetla predviđena člankom 72. ako je ranije to mogla činiti; ili
(b)
joj treba vremena da se pripremi za poštivanje pravila za stjecanje podrijetla predviđena člankom 72.
2. Privremeno odstupanje ograničeno je na trajanje učinaka unutarnjih ili vanjskih čimbenika zbog kojih je odstupanje zahtijevano ili na duljinu vremena potrebnog da država korisnica postigne poštivanje pravila.
3. Zahtjev za odstupanje Komisiji se podnosi u pisanom obliku. U njemu moraju biti navedeni razlozi, kako je naznačeno u stavku 1., zašto se zahtijeva odstupanje i mora sadržavati odgovarajuće dokazne isprave.
4. Kada se odstupanje odobri, dotična država korisnica mora ispuniti sve propisane zahtjeve u vezi s informacijama koje treba pružiti Komisiji u vezi s uporabom odstupanja i upravljanjem količinama za koje je odstupanje odobreno.
Pododjeljak 5.
Postupci pri izvozu iz države korisnice
Članak 90.
Sustav se primjenjuje u sljedećim slučajevima:
(a)
u slučajevima robe koja udovoljava zahtjevima iz ovog odjeljka, koju izvozi registrirani izvoznik u smislu članka 92.;
(b)
u slučajevima bilo koje pošiljke od jednog ili više pakiranja koja sadrže proizvode s podrijetlom koje izvozi bilo koji izvoznik, ako ukupna vrijednost poslanih proizvoda s podrijetlom ne prelazi 6 000 eura.
Članak 91.
1. Nadležna tijela države korisnice uspostavljaju i u svako doba ažuriraju elektronsku evidenciju registriranih izvoznika koji se nalaze u toj državi. Evidenciju treba odmah ažurirati ako je izvoznik povučen iz registra u skladu s člankom 93. stavkom 2.
2. Evidencija sadrži sljedeće podatke:
(a)
ime i punu adresu mjesta na kojem se registrirani izvoznik nalazi ili ima sjedište, uključujući oznaku države ili područja (šifra države ISO alpha 2);
(b)
broj registriranog izvoznika;
(c)
proizvode namijenjene izvozu u okviru sustava (indikativni popis poglavlja ili tarifnih brojeva Harmoniziranog sustava, kako to podnositelj zahtjeva smatra primjerenim);
(d)
datume od kada do kada je izvoznik bio ili je registriran;
(e)
razloge povlačenja (zahtjev registriranog izvoznika/povlačenje od strane nadležnih tijela). Ti su podaci dostupni samo nadležnim tijelima.
3. Nadležna tijela država korisnica Komisiju obavješćuju o svom nacionalnom sustavu brojčanog označavanja koji se koristi za označivanje registriranih izvoznika. Broj počinje šifrom države ISO alpha 2.
Članak 92.
Da bi bili registrirani, izvoznici podnose zahtjev nadležnim tijelima države korisnice iz članka 69. stavka 1. točke (a), uporabom obrasca čiji se uzorak nalazi u Prilogu 13.c. Popunjavanjem obrasca izvoznici daju pristanak za pohranu tih podataka u bazu podataka Komisije i za objavu nepovjerljivih podataka na internetu.
Nadležna tijela prihvaćaju zahtjev samo ako je potpun.
Članak 93.
1. Registrirani izvoznici koji više ne ispunjavaju uvjete za izvoz bilo koje robe na temelju sustava, ili više ne namjeravaju izvoziti takvu robu, obavješćuju nadležna tijela u državi korisnici koja ih odmah brišu iz evidencije registriranih izvoznika koju vodi navedena država korisnica.
2. Ne dovodeći u pitanje sustav kazni i sankcija primjenjivih u državi korisnici, ako registrirani izvoznici namjerno ili iz nehaja sastave ili prouzroče sastavljanje izjave o podrijetlu ili bilo koje dokazne isprave koja sadrži netočne podatke koji dovode do nepravilnosti ili prijevarnog dobivanja pogodnosti povlaštenog tarifnog postupanja, nadležna tijela države korisnice povlače izvoznika iz evidencije registriranih izvoznika koju vodi dotična država korisnica.
3. Ne dovodeći u pitanje mogući utjecaj na nepravilnosti pronađene u neriješenim provjerama, povlačenje iz evidencije registriranih izvoznika vrijedi za ubuduće, to jest za izjave date nakon datuma povlačenja.
4. Izvoznici koje su nadležna tijela povukla iz evidencije registriranih izvoznika u skladu sa stavkom 2. mogu se ponovno upisati u evidenciju registriranih izvoznika jedino kada nadležnim tijelima u državi korisnici dokažu da su popravili stanje koje je dovelo do njihovog povlačenja.
Članak 94.
1. Izvoznici, registrirani ili ne, moraju ispunjavati sljedeće obveze:
(a)
moraju održavati vođenje trgovačke računovodstvene evidencije za proizvodnju i dobavu robe koja ispunjava uvjete za povlašteno postupanje;
(b)
moraju čuvati i staviti na raspolaganje sve dokaze koji se odnose na materijal upotrijebljen u izradi;
(c)
moraju čuvati svu carinsku dokumentaciju koja se odnosi na materijal upotrijebljen u izradi;
(d)
moraju čuvati najmanje tri godine od kraja godine u kojoj je dana izjava o podrijetlu, ili više ako to zahtijevaju nacionalni zakoni, evidenciju o:
i.
izjavama o podrijetlu koje su dali; i
ii.
njihovim materijalima s podrijetlom i bez podrijetla, računima proizvodnje i evidenciji zaliha.
Evidencija iz točke (d) prvoga podstavka može biti u elektroničkom obliku, ali mora omogućiti da se materijali upotrijebljeni u izradi izvezenih proizvoda mogu pratiti i da se njihov status robe s podrijetlom može potvrditi.
2. Obveze predviđene stavkom 1. također se primjenjuju na dobavljače koji izvoznicima podnose izjave dobavljača koje potvrđuju da roba koju dobavljaju ima status robe s podrijetlom.
Članak 95.
1. Izjavu o podrijetlu izvoznik daje pri izvozu proizvoda na koje se odnosi, ako se roba na koju se odnosi može smatrati podrijetlom iz dotične države korisnice ili druge države korisnice u skladu s drugim podstavkom članka 86. stavka 4. ili točkom (b) prvoga podstavka članka 86. stavka 6.
2. Iznimno od odredaba stavka 1., izjava o podrijetlu može se iznimno dati nakon izvoza (naknadna izjava), pod uvjetom da se u državi članici deklaracije za puštanje u slobodan promet predoči najkasnije dvije godine nakon izvoza.
3. Izjavu o podrijetlu izvoznik može podnijeti svojoj stranci u Europskoj uniji i sadržavat će podatke navedene u Prilogu 13.d. Izjava o podrijetlu sastavlja se ili na engleskom ili na francuskom.
Može se sastaviti na bilo kojoj drugoj trgovačkoj ispravi na temelju koje je moguće prepoznati dotičnog izvoznika i uključenu robu.
4. Kada se primjenjuje kumulacija na temelju članka 84., članka 86. stavka 1., ili članka 86. stavaka 5. i 6., izvoznik proizvoda u čijoj su izradi upotrijebljeni materijali podrijetlom iz stranke s kojom je kumulacija dopuštena oslanja se na izjavu o podrijetlu koju je podnio njegov dobavljač. U tim slučajevima, izjava o podrijetlu koju daje izvoznik, ovisno o slučaju, sadrži navode ‚EU cumulation’, ‚regional cumulation’ ili ‚Cumul UE’, ‚cumul regional’.
5. Kada se primjenjuje kumulacija na temelju članka 85., izvoznik proizvoda u čijoj su izradi upotrijebljeni materijali podrijetlom iz stranke s kojom je kumulacija dopuštena, oslanja se na dokaz o podrijetlu koji je pružio njegov dobavljač i koji je izdan u skladu s odredbama pravila o GSP podrijetlu koja vrijede za Norvešku, Švicarsku ili Tursku, ovisno o slučaju. U tom slučaju, izjava o podrijetlu koju daje izvoznik sadrži navode ‚Norway cumulation’, ‚Switzerland cumulation’, ‚Turkey cumulation’ ili ‚Cumul Norvège’, ‚Cumul Suisse’, ‚Cumul Turquie’.
6. Kada se primjenjuje proširena kumulacija na temelju članka 86. stavaka 7. i 8., izvoznik proizvoda u čijoj su izradi upotrijebljeni materijali podrijetlom iz stranke s kojom je proširena kumulacija dopuštena, oslanja se na dokaz o podrijetlu koji je pružio njegov dobavljač i koji je izdan u skladu s odredbama odgovarajućeg sporazuma o slobodnoj trgovini između Europske unije i dotične stranke.
U tom slučaju, izjava o podrijetlu koju daje izvoznik sadrži navod ‚extended cumulation with country x’ ili ‚cumul étendu avec le pays x’.
Članak 96.
1. Izjava o podrijetlu daje se za svaku pošiljku.
2. Izjava o podrijetlu vrijedi dvanaest mjeseci od datuma kada ju je izvoznik dao.
3. Jedna izjava o podrijetlu može obuhvaćati nekoliko pošiljaka ako roba ispunjava sljedeće uvjete:
(a)
radi se o rastavljenim ili nesastavljenim proizvodima u smislu Općeg pravila 2. točka (a) za tumačenje Harmoniziranog sustava;
(b)
potpada pod odjeljak XVI. ili XVII. ili tarifne brojeve 7308 ili 9406 Harmoniziranog sustava; i
(c)
namijenjena je za uvoz u djelomičnim pošiljkama.
Pododjeljak 6.
Postupci za puštanje u slobodan promet u Europskoj uniji
Članak 97.
1. Carinska deklaracija za puštanje u slobodan promet poziva se na izjavu o podrijetlu. Izjava o podrijetlu mora biti na raspolaganju carinskog tijela, koje može zahtijevati njezino podnošenje za provjeru deklaracije. Navedeno tijelo također može zahtijevati prijevod izjave na službeni jezik, ili na jedan od službenih jezika dotične države članice.
2. Ako deklarant zahtijeva primjenu sustava, bez da u trenutku prihvaćanja carinske deklaracije za puštanje u slobodan promet posjeduje izjavu o podrijetlu, ta se deklaracija smatra nepotpunom u smislu članka 253. stavka 1. i s njome se postupa u skladu s time.
3. Prije deklariranja robe za puštanje u slobodan promet, deklarant će voditi računa da roba udovoljava uvjetima iz ovog odjeljka, prije svega, provjerom:
i.
da je izvoznik registriran u bazi podataka iz članka 69. stavka 3. za izdavanje izjave o podrijetlu, osim tamo gdje ukupna vrijednost otpremljenih proizvoda s podrijetlom ne prelazi 6 000 eura; i
ii.
da je izjava o podrijetlu sastavljena u skladu s Prilogom 13.d.
Članak 97.a
1. Sljedeći proizvodi izuzeti su od obveze davanja i podnošenja izjave o podrijetlu:
(a)
proizvodi koje u malim paketima pojedinac šalje pojedincu, čija ukupna vrijednost ne prelazi 500 eura;
(b)
proizvodi koji čine osobnu prtljagu putnika, čija ukupna vrijednost ne prelazi 1 200 eura.
2. Proizvodi iz stavka 1. moraju ispunjavati sljedeće uvjete:
(a)
ne radi se o uvozu trgovačke naravi;
(b)
deklarirani su kao proizvodi koji ispunjavaju uvjete za ostvarivanje pogodnosti u okviru sustava;
(c)
nema sumnje u istinitost izjave iz točke (b).
3. U smislu točke (a) stavka 2., uvoz se ne smatra uvozom trgovačke naravi ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
uvozi su povremeni;
(b)
uvozi se sastoje isključivo od proizvoda za osobnu uporabu primatelja ili putnika ili članova njihovih obitelji;
(c)
iz naravi i količine proizvoda očito je da ne postoji namjera njihove komercijalne uporabe.
Članak 97.b
1. Pronalaženje manjih razlika između navoda sadržanih u izjavi o podrijetlu i onih u ispravama koje su podnesene carinskom tijelu u smislu provođenja službenog postupka za uvoz proizvoda ipso facto ne čine izjavu o podrijetlu ništavnom ako se valjano utvrdi da se navedena isprava odnosi na dotične proizvode.
2. Očite formalne pogreške, kao što su pogreške u pisanju na izjavi o podrijetlu ne smiju bit razlog za odbacivanje te isprave, ako te greške ne dovode u sumnju točnost navoda u toj ispravi.
3. Izjave o podrijetlu koje su podnesene carinskom tijelu države uvoznice nakon razdoblja valjanosti navedenog u članku 96. mogu se prihvatiti radi primjene carinskih povlastica, ako je do nepodnošenja tih isprava prije isteka završnog roka došlo zbog izvanrednih okolnosti. U ostalim slučajevima zakašnjeloga podnošenja isprava, carinsko tijelo države uvoznice može prihvatiti izjave o podrijetlu ako su proizvodi carini bili podneseni prije isteka toga konačnog datuma.
Članak 97.c
1. Postupak iz članka 96. stavka 3. primjenjuje se u razdoblju koje odrede carinska tijela država članica.
2. Carinska tijela država članica uvoznica koje nadgledaju uzastopna puštanja u slobodan promet potvrđuju da su uzastopne pošiljke dio rastavljenih ili nesastavljenih proizvoda za koje je bila sastavljena izjava o podrijetlu.
Članak 97.d
1. Ako proizvodi još nisu bili pušteni u slobodan promet, izjava o podrijetlu može se zamijenit s jednom ili više zamjenskih izjava o podrijetlu, koje daje imatelj robe, s namjenom slanja svih ili nekih proizvoda drugdje unutar carinskoga područja Zajednice ili, gdje je primjenjivo, u Norvešku, Švicarsku ili Tursku. Za izdavanje zamjenske izjave o podrijetlu, imatelji robe ne moraju biti registrirani izvoznici.
2. Ako se izjava o podrijetlu zamjenjuje, izvorna izjava o podrijetlu sadrži sljedeće:
(a)
podatke zamjenske(-ih) izjave(-a) o podrijetlu;
(b)
imena i adrese pošiljatelja;
(c)
primatelja(-e) u Europskoj uniji.
Izvorna izjava o podrijetlu označava se navodom ‚Replaced’ ili ‚Remplacée’, ovisno o slučaju.
3. Na zamjenskoj izjavi o podrijetlu navodi se sljedeće:
(a)
sve pojedinosti o ponovno otpremljenim proizvodima;
(b)
datum izdavanja izvorne izjave o podrijetlu;
(c)
svi potrebni navodi, kako je utvrđeno u Prilogu 13.d;
(d)
ime i adresa pošiljatelja proizvoda u Europskoj uniji;
(e)
ime i adresa primatelja u Europskoj uniji, Norveškoj, Švicarskoj ili Turskoj;
(f)
datum i mjesto zamjene.
Osoba koja daje zamjensku izjavu o podrijetlu može zamjenskoj izjavi o podrijetlu priložiti kopiju prvotne izjave o podrijetlu.
4. Stavci 1., 2. i 3. primjenjuju se na odgovarajući način na izjave koje zamjenjuju izjave o podrijetlu koje su same zamjenske izjave o podrijetlu. Stavci 1., 2. i 3. primjenjuju se na odgovarajući način na zamjenske izjave koje daju pošiljatelji proizvoda u Norveškoj, Švicarskoj ili Turskoj.
5. U slučaju proizvoda koji uživaju tarifne povlastice na temelju odstupanja odobrenog u skladu s odredbama članka 89. zamjena predviđena ovim člankom primjenjuje se samo kada su takvi proizvodi namijenjeni za Europsku uniju. Ako je dotični proizvod stekao status proizvoda s podrijetlom putem regionalne kumulacije, zamjenska izjava o podrijetlu može se sastaviti samo za slanje proizvoda u Norvešku, Švicarsku ili Tursku ako navedene države primjenjuju jednaka pravila regionalne kumulacije kao i Europska unija.
6. Stavci 1., 2. i 3. primjenjuju se na odgovarajući način na izjave koje zamjenjuju izjave o podrijetlu u slučaju dijeljenja pošiljke obavljenog u skladu s člankom 74.
Članak 97.e
1. Carinsko tijelo može, ako ima sumnje vezane uz status proizvoda s podrijetlom od deklaranta zahtijevati da predoči, u razumnom roku koji ono odredi, sve raspoložive dokaze u smislu provjere točnosti oznake podrijetla na deklaraciji ili ispunjavanja uvjeta iz članka 74.
2. Carinsko tijelo može obustaviti primjenu povlaštene tarifne mjere za vrijeme trajanja postupka provjere iz članka 97.h ako:
(a)
su informacije koje je pružio deklarant nedostatne za potvrđivanje statusa podrijetla proizvoda ili ispunjavanja uvjeta iz članka 73. ili članka 74.;
(b)
deklarant ne odgovara u vremenskom roku dozvoljenom za pružanje informacija iz stavka 1.
3. Čekajući na informacije koje se zahtijevaju od deklaranta, navedene u stavku 1., ili rezultate postupka provjere iz stavka 2., uvozniku se nudi puštanje proizvoda uz poštivanje svih mjera predostrožnosti koje se smatraju potrebnim.
Članak 97.f
1. Carinsko tijelo države članice uvoznice odbija pravo na sustav, bez da je obvezno zahtijevati bilo koji dodatni dokaz ili poslati zahtjev za provjeru državi korisnici ako:
(a)
roba nije jednaka onoj navedenoj u izjavi o podrijetlu;
(b)
deklarant nije podnio izjavu o podrijetlu za dotične proizvode ako se takva izjava zahtijeva;
(c)
ne dirajući u točku (b) članka 90. i u članak 97.d stavak 1., izjavu o podrijetlu koju posjeduje deklarant nije sastavio izvoznik registriran u državi korisnici;
(d)
izjava o podrijetlu nije sastavljena u skladu s Prilogom 13.d;
(e)
uvjeti iz članka 74. nisu ispunjeni.
2. Carinsko tijelo države članice uvoznice odbija pravo na sustav, nakon što je zahtjev za provjeru u smislu članka 97.h naslovilo na nadležna tijela države korisnice, ako je carinsko tijelo države članice uvoznice:
(a)
primilo odgovor u skladu s kojim izvoznik nije imao pravo dati izjavu o podrijetlu;
(b)
primilo odgovor u skladu s kojim dotični proizvodi nisu podrijetlom iz države korisnice ili uvjeti iz članka 73. nisu ispunjeni;
(c)
imalo opravdanu sumnju u valjanost izjave o podrijetlu ili točnost informacija koje je pružio deklarant u vezi ispravnog podrijetla predmetnih proizvoda kada je podnijelo zahtjev za provjeru; i
i.
nije dobilo odgovor u roku dozvoljenom u skladu s člankom 97.h; ili
ii.
dobilo odgovor koji ne daje odgovarajuće odgovore na pitanja postavljena u zahtjevu.
Pododjeljak 7.
Nadzor podrijetla
Članak 97.g
1. U smislu osiguranja poštivanja pravila o statusu proizvoda s podrijetlom, nadležna tijela države korisnice obavljaju:
(a)
provjere statusa proizvoda s podrijetlom na zahtjev carinskog tijela država članica;
(b)
redovite provjere izvoznika na vlastitu inicijativu.
U onoj mjeri u kojoj su Norveška, Švicarska i Turska sklopile sporazum s Europskom unijom navodeći da će jedna drugoj pružiti potrebnu potporu u pitanjima upravne suradnje, prvi podstavak primjenjuje se na odgovarajući način na zahtjeve poslane tijelima Norveške, Švicarske i Turske za provjeru zamjenskih izjava o podrijetlu sastavljenih na njihovom državnom području, da bi od navedenih tijela zatražili da se dodatno udruže s nadležnim tijelima u državi korisnici.
Proširena kumulacija dopuštena je samo na temelju članka 86. stavaka 7. i 8., ako je država s kojom Europska unija ima valjani sporazum o slobodnoj trgovini pristala državi korisnici pružiti svoju potporu u pitanjima upravne suradnje na isti način kako bi tu potporu pružila carinskim tijelima država članica u skladu s odgovarajućim odredbama dotičnog sporazuma o slobodnoj trgovini.
2. Provjera iz točke (b) stavka 1. osiguravaju da izvoznici neprekidno ispunjavaju svoje obveze. Obavljaju se u razmacima koji se određuju na temelju odgovarajućeg kriterija analize rizika. U tu svrhu, nadležna tijela država korisnica od izvoznika zahtijevaju da predaju preslike ili popis izjava o podrijetlu koje su dali.
3. Nadležna tijela država korisnica imaju pravo zatražiti bilo kakav dokaz i obaviti bilo kakvu provjeru izvoznikovog knjigovodstva i, prema potrebi, račune proizvođača koji mu dobavljaju proizvode, uključujući u poslovnim prostorima, ili bilo koji drugi pregled koji smatraju primjerenim.
Članak 97.h
1. Naknadne provjere izjava o podrijetlu obavljaju se nasumično ili kad god carinsko tijelo država članica ima osnovane razloge za sumnju u njihovu vjerodostojnost, u to da su predmetni proizvodi s podrijetlom ili u zadovoljavanje ostalih zahtjeva ovog odjeljka.
Ako carinsko tijelo države članice zatraži suradnju nadležnih tijela države korisnice u obavljanju provjera valjanosti izjava o podrijetlu, statusa podrijetla proizvoda, ili oboje, kad god je to primjereno, u svome će zahtjevu navesti razloge zašto ima opravdanu sumnju u valjanost izjava o podrijetlu ili statusa podrijetla proizvoda.
Preslika izjave o podrijetlu i sve dodatne informacije ili isprave koje upućuju na to da su informacije navedene u izjavi netočne mogu se proslijediti kao prilog zahtjevu za provjeru.
Država članica koja zahtijeva provjeru određuje 6-mjesečni početni rok za dostavljanje rezultata provjere, počevši od datuma zahtjeva za provjeru, osim u slučaju zahtjeva poslanih u Norvešku, Švicarsku ili Tursku u smislu provjere zamjenskih izjava o podrijetlu sastavljenih na njihovom državnom području na temelju izjave o podrijetlu sastavljene u državi korisnici, za koji se taj rok produljuje na osam mjeseci.
2. Ako se u slučaju opravdane sumnje ne dobije nikakav odgovor u roku iz stavka 1. ili ako u odgovoru nisu sadržane dostatne informacije za utvrđivanje stvarnog podrijetla proizvoda, nadležnim tijelima šalje se druga komunikacija. Tom komunikacijom utvrđuje se daljnji rok koji nije dulji od 6 mjeseci.
Pododjeljak 8.
Ostale odredbe
Članak 97.i
1. Pododjeljci 5., 6. i 7. primjenjuju se na odgovarajući način na:
(a)
izvoz iz Europske unije u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije;
(b)
izvoz iz jedne države korisnice u drugu u smislu regionalne kumulacija kako je predviđeno člankom 86. stavcima 1. i 5.
2. Carinsko tijelo države članice smatra izvoznike iz Europske unije, na njihov zahtjev, registriranim izvoznicima u smislu sustava, ako izvoznik ispuni sljedeće uvjete:
(a)
izvoznik ima EORI broj u skladu s člancima 4.k do 4.t;
(b)
izvoznik ima status ‚ovlaštenog izvoznika’ u okviru povlaštenog aranžmana;
(c)
izvoznik u zahtjevu na obrascu čiji se uzorak pojavljuje u Prilogu 13.c, naslovljenom na carinsko tijelo države članice, osigurava sljedeće podatke:
i.
detalje iz rubrike 1. i 4.;
ii.
obvezujuću izjavu iz rubrike 5.
Članak 97.j
1. Pododjeljci 1., 2. i 3. primjenjuje se na odgovarajući način pri određivanju da li se proizvodi mogu smatrati podrijetlom iz države korisnice kada se izvoze u Ceutu ili Melillu ili podrijetlom iz Ceute i Melille kada se izvoze u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije.
2. Pododjeljci 5., 6. i 7. primjenjuju se na odgovarajući način na proizvode izvezene iz države korisnice u Ceutu ili Melillu i na proizvode izvezene iz Ceute i Melille u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije.
3. Španjolsko carinsko tijelo odgovorno je za primjenu pododjeljaka 1., 2., 3., 5., 6. i 7. u Ceuti i Melilli.
4. U svrhe navedene u stavcima 1. i 2., Ceuta i Melilla smatraju se jednim područjem.”
(2)
U dijelu I., glavi IV., poglavlju 2., umeće se sljedeći odjeljak 1.A:
„Odjeljak 1.A
Postupci i načini upravne suradnje koji se upotrebljavaju do primjene sustava registriranih izvoznika
Pododjeljak 1.
Opća načela
Članak 97.k
1. Svaka država korisnica ispunjava ili osigurava ispunjavanje:
(a)
pravila o podrijetlu proizvoda koji se izvoze, iz odjeljka 1.;
(b)
pravila za popunjavanje i izdavanje potvrda o podrijetlu obrazac A, čiji se uzorak nalazi u Prilogu 17.;
(c)
odredaba za uporabu izjava na računu, čiji se uzorak nalazi u Prilogu 18.;
(d)
odredaba o načinima upravne suradnje iz članka 97.s;
(e)
odredaba o odobravanju odstupanja iz članka 89.
2. Nadležna tijela država korisnica surađuju s Komisijom ili državama članicama, prije svega:
(a)
pružanjem sve potrebne potpore u slučaju zahtjeva Komisije da nadgleda pravilno upravljanje sustavom u dotičnoj državi, uključujući posjete radi provjere na licu mjesta od strane Komisije ili carinskih tijela država članica;
(b)
ne dirajući u članke 97.s i 97.t, provjerom statusa podrijetla proizvoda i ispunjavanjem svih ostalih uvjeta iz ovog odjeljka, uključujući posjete na licu mjesta, ako to zahtijeva Komisija ili carinska tijela država članica u kontekstu istraga vezanih uz podrijetlo.
3. Gdje je, u državi korisnici, imenovano tijelo nadležno za izdavanje potvrda o podrijetlu obrazac A, provjerava se dokazna dokumentacija o podrijetlu, te se izdaju potvrde o podrijetlu obrazac A za izvoz u Europsku uniju, smatra se da je ta država korisnica prihvatila uvjete utvrđene u stavku 1.
4. Ako je država ili područje prihvaćeno ili ponovno prihvaćeno kao država korisnica u vezi s proizvodima iz Uredbe (EZ) br. 732/2008, roba podrijetlom iz navedene države ili područja uživa pogodnosti općeg sustava povlastica pod uvjetom da je bila izvezena iz države korisnice ili područja na datum iz članka 97.s ili nakon njega.
5. Dokaz o podrijetlu vrijedi 10 mjeseci od datuma izdavanja u državi izvoznici i mora se u navedenome roku podnijeti carinskom tijelu države uvoznice.
Pododjeljak 2.
Postupci pri uvozu iz države korisnice
Članak 97.l
1. Potvrde o podrijetlu obrazac A, čiji je uzorak sadržan u Prilogu 17., izdaju se na pisani zahtjev izvoznika ili njegovog ovlaštenog predstavnika, zajedno sa svim ostalim odgovarajućim dokaznim ispravama kojima se dokazuje da proizvodi namijenjeni za izvoz ispunjavaju uvjete za izdavanje potvrde o podrijetlu obrazac A.
2. Potvrda se izvozniku daje na raspolaganje čim se obavi ili osigura stvarni izvoz. Međutim, potvrda o podrijetlu obrazac A može se iznimno izdati nakon izvoza proizvoda na koje se odnosi, ako:
(a)
u trenutku izvoza nije izdana zbog greške, nenamjernoga propusta ili posebnih okolnosti; ili
(b)
se nadležnim vladinim tijelima pruži zadovoljavajući dokaz o tome da je potvrda o podrijetlu obrazac A bila izdana, ali da pri uvozu nije bila prihvaćena iz tehničkih razloga.
3. Nadležna vladina tijela mogu naknadno izdati potvrdu tek nakon što provjere da li podaci navedeni u izvoznikovu zahtjevu odgovaraju podacima iz odgovarajućeg izvoznog spisa i da potvrda o podrijetlu obrazac A koja ispunjava odredbe ovog odjeljka nije bila izdana u trenutku izvoza predmetnih proizvoda. Rubrika 4. naknadno izdane potvrde o podrijetlu obrazac A mora sadržavati navod ‚Issued retrospectively’ ili ‚Délivré à posteriori’.
4. U slučaju krađe, gubitka ili uništenja potvrde o podrijetlu obrazac A, izvoznik nadležnim vladinim tijelima koje su je izdale može podnijeti zahtjev za izdavanje duplikata na temelju izvoznih isprava koje se nalaze u njihovu posjedu. Rubrika 4. tako izdanog duplikata obrasca A mora sadržavati jedan od ovih navoda ‚Duplicate’ ili ‚Duplicata’, zajedno s datumom izdavanja i serijskim brojem izvorne potvrde. Duplikat stupa na snagu s datumom izvornika.
5. U smislu provjere da li je proizvod za koji se zahtijeva potvrda o podrijetlu obrazac A u skladu s odgovarajućim pravilima o podrijetlu, nadležna vladina tijela imaju pravo zahtijevati bilo kakve dokazne isprave ili obaviti bilo kakav pregled koji smatraju prikladnim.
6. Ispunjavanje rubrike 2. potvrde o podrijetlu obrazac A nije obvezno. Rubrika 12. mora sadržavati navod ‚European Union’ ili naziv jedne od država članica. Datum izdavanja potvrde o podrijetlu obrazac A navodi se u polju 11. Potpis koji se stavlja u tu rubriku, koja je rezervirana za nadležna vladina tijela koja izdaju potvrdu, kao i potpis izvoznikovog ovlaštenog potpisnika koji se stavlja u rubriku 12., mora biti vlastoručan.
Članak 97.m
1. Izjavu na računu može dati bilo koji izvoznik pošiljke koja se sastoji od jednog ili više pakiranja proizvoda s podrijetlom čija ukupna vrijednost ne prelazi 6 000 eura, i pod uvjetom da se administrativna suradnja iz članka 97.k stavka 2. primjenjuje na ovaj postupak.
2. Izvoznik koji daje izjavu na računu u svakom je trenutku spreman, na zahtjev carine ili drugih nadležnih vladinih tijela države izvoznice, podnijeti sve odgovarajuće isprave kojima se dokazuje da dotični proizvodi imaju status proizvoda s podrijetlom.
3. Izjavu na računu izvoznik sastavlja ili na francuskom ili na engleskom tako što na računu, dostavnici ili bilo kojoj drugoj komercijalnoj ispravi, otipka ili otisne u pečatnom ili tiskanom obliku izjavu čiji se tekst navodi u Prilogu 18. Ako je izjava pisana rukom, mora biti napisana tintom i tiskanim slovima. Izjava na računu mora imati izvorni vlastoručni potpis izvoznika.
4. Uporaba izjave na računu podliježe sljedećim uvjetima:
(a)
jedna izjava na računu daje se za svaku pošiljku;
(b)
ako je roba sadržana u pošiljci već bila podvrgnuta provjeri u državi izvoznici u vezi s definicijom pojma ‚proizvoda s podrijetlom’, izvoznik se može pozvati na tu provjeru u izjavi na računu.
5. Kada se primjenjuje kumulacija na temelju članaka 84., 85. ili 86., nadležna vladina tijela države korisnice od kojih se zahtijeva izdavanje potvrde o podrijetlu obrazac A za proizvode u čijoj se izradi upotrebljavaju materijali podrijetlom iz stranke s kojom je dopuštena kumulacija, oslanjaju se na sljedeće:
-
u slučaju dvostrane kumulacije, na dokaz o podrijetlu koji je pružio izvoznikov dobavljač i koji je izdan u skladu s odredbama pododjeljka 5.,
-
u slučaju kumulacije s Norveškom, Švicarskom ili Turskom, na dokaz o podrijetlu koji je pružio izvoznikov dobavljač i koji je izdan u skladu s pravilima o GSP podrijetlu koja vrijede za Norvešku, Švicarsku ili Tursku, ovisno o slučaju,
-
u slučaju regionalne kumulacije, na dokaz o podrijetlu koji je pružio izvoznikov dobavljač, odnosno potvrdu o podrijetlu obrazac A, čiji se uzorak nalazi u Prilogu 17. ili, ovisno o slučaju, izjavu na računu, čiji se tekst nalazi u Prilogu 18.,
-
u slučaju proširene kumulacije, na dokaz o podrijetlu koji je pružio izvoznikov dobavljač i koji je izdan u skladu s odredbama odgovarajućega sporazuma o slobodnoj trgovini između Europske unije i dotične države.
U slučajevima iz prve, druge, treće i četvrte alineje prvoga podstavka, rubrike 4. potvrde o podrijetlu obrazac A, ovisno o slučaju, sadrži navod ‚EU cumulation’, ‚Norway cumulation’, ‚Switzerland cumulation’, ‚Turkey cumulation’, ‚regional cumulation’, ‚extended cumulation with country x’ ili ‚Cumul UE’, ‚Cumul Norvège’, ‚Cumul Suisse’, ‚Cumul Turquie’, ‚cumul régional’, ‚cumul étendu avec le pays x’.
Pododjeljak 3.
Postupci pri puštanju u slobodan promet u Europskoj uniji
Članak 97.n
1. Potvrde o podrijetlu obrazac A ili izjave na računu podnose se carinskom tijelu država članica uvoznica u skladu s postupcima u vezi s carinskom deklaracijom.
2. Dokazi o podrijetlu koji su carinskom tijelu države članice uvoznice podneseni nakon isteka roka valjanosti navedenog u članku 97.k stavku 5. mogu se prihvatiti u smislu primjene carinskih povlastica, ako je do nepodnošenja tih isprava prije posljednjega roka došlo zbog izvanrednih okolnosti. U ostalim slučajevima zakašnjeloga podnošenja isprava, carinsko tijelo države uvoznice može prihvatiti dokaz o podrijetlu kada su proizvodi carini podneseni prije isteka završnog roka.
Članak 97.o
1. U slučaju kada se, na zahtjev uvoznika i pod uvjetima koje određuje carinsko tijelo države članice uvoznice, u više pošiljaka uvoze rastavljeni ili nesastavljeni proizvodi u smislu Općeg pravila 2. točke (a) za tumačenje Harmoniziranog sustava i koji potpadaju pod odjeljak XVI. ili XVII. ili tarifne brojeve 7308 ili 9406 Harmoniziranog sustava, carinskom tijelu može se podnijeti jedan dokaz o podrijetlu za te proizvode pri uvozu prve pošiljke.
2. Na zahtjev uvoznika i uzimajući u obzir uvjete koje je odredilo carinsko tijelo države članice uvoznice, carinskom tijelu može se podnijeti jedan dokaz o podrijetlu za te proizvode pri uvozu prve pošiljke ako roba:
(a)
se uvozi u okviru čestih i redovitih trgovinskih tokova značajne tržišne vrijednosti;
(b)
je predmet istog ugovora o prodaji, a stranke toga ugovora imaju sjedište u državi izvoznici ili državi članici (državama članicama);
(c)
je razvrstana pod istu oznaku (osmeroznamenkastu) kombinirane nomenklature;
(d)
dolazi isključivo od istog izvoznika, namijenjena je istome uvozniku, te se uvozne formalnosti za nju obavljaju u istoj carinarnici iste države članice.
Ovaj postupak primjenjuje se u razdoblju koje odredi nadležno carinsko tijelo.
Članak 97.p
1. Ako su proizvodi s podrijetlom stavljeni pod nadzor carinarnice jedne države članice, moguće je zamijeniti izvorni dokaz o podrijetlu jednom ili više potvrda o podrijetlu obrazac A, u smislu slanja svih ili nekih od navedenih proizvoda drugdje unutar Europske unije ili, gdje je to prikladno, u Norvešku, Švicarsku ili Tursku.
2. Zamjenske potvrde o podrijetlu obrazac A izdaje carinarnica pod čiji nadzor su proizvodi stavljeni. Zamjenska potvrda sastavlja se na temelju pisanog zahtjeva ponovnog izvoznika.
3. U gornjem desnom polju zamjenske potvrde mora biti naveden naziv države posrednice u kojoj je potvrda izdana. Rubrika 4. sadrži riječi ‚Replacement certificate’ ili ‚Certificat de remplacement’, kao i datum izdavanja izvorne potvrde o podrijetlu te njezin serijski broj. Ime ponovnog izvoznika upisuje se u rubriku 1. Ime konačnog primatelja može se upisati u rubriku 2. Sve pojedinosti o ponovno izvezenim proizvodima koji se nalaze na izvornoj potvrdi prenose se u rubrike 3. do 9. i pozivanje na račun ponovnog izvoznika upisuje se u rubriku 10.
4. Carinsko tijelo koja je izdala zamjensku potvrdu ovjerava rubriku 11. Odgovornost tijela ograničena je na izdavanje zamjenske potvrde. Podaci u polju 12. u vezi države podrijetla i odredišne države uzimaju se s izvorne potvrde. Tu rubriku potpisuje ponovni izvoznik. Ponovni izvoznik koji potpisuje tu rubriku u dobroj vjeri nije odgovoran za točnost podataka upisanih na izvornoj potvrdi.
5. Carinarnica od koje se zahtijeva da obavi postupak iz stavka 1. na izvornoj potvrdi upisuje težinu, brojeve i vrstu proizvoda koje prosljeđuje te na njoj navodi serijske brojeve odgovarajuće zamjenske potvrde ili zamjenskih potvrda. Izvornu potvrdu mora čuvati najmanje tri godine. Preslika izvorne potvrde može se priložiti zamjenskoj potvrdi.
6. U slučaju proizvoda koji uživaju tarifne povlastica na temelju odstupanja odobrenog u skladu s člankom 89., postupak iz ovog članka primjenjuje se samo ako su takvi proizvodi namijenjeni za Europsku uniju. Ako je dotični proizvod stekao status s podrijetlom putem regionalne kumulacije, zamjenska potvrda može se sastaviti samo za slanje proizvoda u Norvešku, Švicarsku ili Tursku ako navedene države primjenjuju jednaka pravila u vezi s regionalnom kumulacijom kao i Europska unija.
Članak 97.q
1. Proizvodi koje u malim paketima pojedinac šalje pojedincu ili koji čine osobnu prtljagu putnika prihvaćat će se kao proizvodi s podrijetlom koji uživaju tarifne povlastice iz članka 66. bez da se zahtijeva predočenje potvrde o podrijetlu obrazac A ili izjave na računu, pod uvjetom da:
(a)
takvi proizvodi:
i)
nisu trgovačke naravi;
ii)
deklarirani su kao proizvodi koji ispunjavaju uvjete za ostvarivanje pogodnosti u okviru sustava;
(b)
nema sumnje u istinitost izjave iz točke (a) podtočke ii.
2. Uvoz se ne smatra uvozom trgovačke naravi ako su ispunjeni svi sljedeći uvjet:
(a)
uvozi su povremeni;
(b)
uvozi se sastoje isključivo od proizvoda za osobnu uporabu primatelja ili putnika ili članova njihovih obitelji;
(c)
iz naravi i količine proizvoda očito je da ne postoji namjera njihove komercijalne uporabe.
3. Ukupna vrijednost proizvoda iz stavka 2. ne prelazi 500 eura u slučaju malih paketa ili 1 200 eura u slučaju proizvoda koji čine osobnu prtljagu putnika.
Članak 97.r
1. Pronalaženje manjih razlika između navoda u potvrdi o podrijetlu obrazac A ili na izjavi na računu i navoda u ispravama koje su podnesene carinarnici u smislu provođenja službenog postupka za uvoz proizvoda ipso facto ne čini dokaz o podrijetlu ništavim ako se valjano utvrdi da se navedena isprava odnosi na podnesene proizvode.
2. Očite formalne pogreške na potvrdi o podrijetlu obrazac A, potvrdi o prometu robe EUR.1 ili na izjavi na računu ne bi trebale prouzrokovati odbacivanje te isprave ako te greške nisu takve da bi stvorile sumnju u točnost navoda u toj ispravi.
Pododjeljak 4.
Načini upravne suradnje
Članak 97.s
1. Države korisnice Komisiju obavješćuju o imenima i adresama vladinih tijela koja se nalaze na njihovom državnom području i koja su ovlaštena za izdavanje potvrda o podrijetlu obrazac A, zajedno s oglednim otiscima pečata koje navedena tijela upotrebljavaju, te o imenima i adresama odgovarajućih vladinih tijela odgovornih za provjeru potvrda o podrijetlu obrazac A i izjava na računu.
Komisija te informacije prosljeđuje carinskim tijelima država članica. Kada se te informacije saopće u okviru izmjena prethodnih komunikacija, Komisija navodi datum početka korištenja tih novih pečata prema uputama koje su joj dala nadležna vladina tijela država korisnica. Te su informacije za službenu uporabu; međutim, kada se roba pušta u slobodan promet, predmetna carinska tijela mogu dopustiti uvozniku ili njegovom propisno ovlaštenom predstavniku uvid u ogledne otiske pečata.
Države korisnice koje su već pružile informacije zahtijevane u prvome podstavku nisu obvezne ponovno ih pružiti, osim ako nije došlo do promjene.
2. U smislu članka 97.k stavka 4. Komisija objavljuje, u Službenom listu Europske unije (serija ‚C’), datum na koji je država ili područje priznato ili ponovno priznato kao država korisnica u vezi s proizvodima iz Uredbe (EZ) br. 732/2008, ispunila obveze iz stavka 1.
3. Komisija državama korisnicama na zahtjev nadležnih tijela država korisnica šalje ogledne otiske pečata koje upotrebljavaju carinska tijela država članica za izdavanje potvrda o prometu robe EUR.1.
Članak 97.t
1. Naknadne provjere potvrda o podrijetlu obrazac A i izjava na računu obavljaju se nasumičnim odabirom ili kad god carinska tijela država članica imaju osnovane razloge za sumnju u vjerodostojnost takvih isprava, u to da su dotični proizvodi s podrijetlom ili u udovoljavanje ostalim zahtjevima iz ovog odjeljka.
2. Kada zatraže naknadnu provjeru, carinska tijela država članica vraćaju potvrdu o podrijetlu obrazac A i račun, ako je podnesen, izjavu na računu, ili kopiju navedenih isprava, nadležnim vladinim tijela u državi korisnici izvoznici uz navođenje, kad god je to prikladno, razloga za upit. Uz zahtjev za provjeru šalju se i sve dobivene isprave ili informacije koje upućuju na to da su navodi u dokazu o podrijetlu netočni.
Ako carinska tijela država članica odluče obustaviti odobravanje carinskih povlastica dok čekaju rezultate provjere, uvozniku se nudi puštanje proizvoda uz primjenu mjera predostrožnosti koje se drže prijeko potrebnima.
3. Ako je podnesen zahtjev za naknadnu provjeru, takva se provjera obavlja i njezini rezultati se javljaju carinskom tijelu država članica najkasnije u roku od šest mjeseci ili u slučaju zahtjeva poslanih u Norvešku, Švicarsku ili Tursku u smislu provjere zamjenskih dokaza o podrijetlu pruženih na njihovom državnom području na temelju potvrde o podrijetlu obrazac A ili izjave na računu sastavljene u državi korisnici, najkasnije u roku od osam mjeseci od datuma slanja zahtjeva. Rezultati moraju biti takvi da se iz njih može utvrditi da li se predmetni dokaz o podrijetlu primjenjuje na stvarno izvezene proizvode i da li se ti proizvodi mogu smatrati proizvodi proizvodima podrijetlom iz država korisnica.
4. U slučaju potvrda o podrijetlu obrazac A izdanih na temelju dvostrane kumulacije, odgovor mora sadržavati kopiju (kopije) potvrde (potvrda) o prometu robe EUR.1 ili, gdje je to potrebno, odgovarajuće izjave (izjava) na računu.
5. Ako se u slučaju osnovane sumnje ne dobije nikakav odgovor u roku od šest mjeseci navedenom u stavku 3. ili ako u odgovoru nisu sadržane dostatne informacije za utvrđivanje vjerodostojnosti dotične isprave ili stvarnoga podrijetla proizvoda, nadležnim tijelima šalje se druga komunikacija. Ako se nakon druge komunikacije rezultati provjere ne dostavi tijelu koje je podnijelo zahtjev u roku od četiri mjeseca od datuma slanja druge komunikacije, ali ako s tim rezultatima nije moguće utvrditi vjerodostojnost predmetne isprave ili stvarnoga podrijetla proizvoda, tijelo koje je podnijelo zahtjev, osim u iznimnim okolnostima, odbija pravo na carinske povlastice.
6. Ako postupak provjere ili bilo koja druga raspoloživa informacija ukazuje na to da su pravila o podrijetlu prekršena, država korisnica izvoznica, na vlastitu inicijativu ili na zahtjev carinskih tijela država članica, obavlja odgovarajuća ispitivanja ili dogovara da se takva ispitivanja obave s potrebnom hitnošću kako bi se prepoznala i spriječila takva kršenja. U tom smislu Komisija ili carinska tijela država članica mogu sudjelovati u ispitivanjima.
7. U smislu naknadne provjere potvrda o podrijetlu obrazac A, izvoznici moraju čuvati sve odgovarajuće isprave kojima se dokazuje status podrijetla dotičnih proizvoda, a nadležna vladina tijela države korisnice izvoznice moraju čuvati kopije potvrda, kao i sve izvozne isprave koje se odnose na njih. Te se isprave čuvaju najmanje tri godine od kraja godine u kojoj je potvrda o podrijetlu obrazac A bila izdana.
Članak 97.u
1. Članci 97.s i 97.t također se primjenjuju između država iste regionalne skupine u smislu pružanja informacija Komisiji ili carinskom tijelu država članica te naknadne provjere potvrda o podrijetlu obrazac A ili izjava na računu izdanih u skladu s pravilima o podrijetlu koja vrijede za regionalnu kumulaciju.
2. U smislu članaka 85., 97.m i 97.p, sporazum sklopljen između Europske unije, Norveške, Švicarske i Turske između ostalog uključuje obvezu pružanja sve potrebne uzajamne potpore u pitanjima upravne suradnje.
U smislu članka 86. stavaka 7. i 8. i članka 97.k, država s kojom je Europska unija sklopila važeći sporazum o slobodnoj trgovini i koja je pristala da bude uključena u proširenu kumulaciju s državom korisnicom također pristaje državi korisnici pružiti potporu u pitanjima upravne suradnje na isti način kako bi tu potporu pružila carinskim tijelima država članica u skladu s odgovarajućim odredbama dotičnog sporazuma o slobodnoj trgovini.
Pododjeljak 5.
Postupci u smislu dvostrane kumulacije
Članak 97.v
1. Dokaz o statusu proizvodi Europske unije s podrijetlom pruža se ili:
(a)
predočenjem potvrde o prometu robe EUR.1, čiji je primjerak sadržan u Prilogu 21.; ili
(b)
predočenjem izjave na računu, čiji je tekst sadržan u Prilogu 18. Izjavu na računu može dati bilo koji izvoznik za pošiljke koje sadrže proizvode s podrijetlom čija ukupna vrijednost ne prelazi 6 000 eura ili ovlašteni izvoznik Europske unije.
2. Izvoznik ili njegov ovlašteni predstavnik u rubriku 2. potvrde o prometu robe EUR.1 upisuje navod ‚GSP beneficiary countries’ i ‚EU’, ili ‚Pays bénéficiaires du SPG’ i ‚UE’.
3. Odredbe ovog odjeljka u vezi s izdavanjem, uporabom i naknadnom provjerom potvrda o podrijetlu obrazac A primjenjuje se na odgovarajući način na potvrde o prometu robe EUR.1 i, izuzimajući odredbe u vezi s njihovim izdavanjem, na izjave na računu.
4. Carinska tijela država članica mogu ovlastiti izvoznika, dalje u tekstu ‚ovlašteni izvoznik’, koji često šalje proizvode podrijetlom iz Europske unije u okviru dvostrane kumulacije da daje izjave na računu, bez obzira na vrijednost dotičnog proizvoda, ako taj izvoznik pruža, na zadovoljstvo carinskih tijela, sva jamstva potrebna za provjeru:
(a)
statusa podrijetla proizvoda;
(b)
ispunjavanja ostalih zahtjeva koji se primjenjuju u navedenoj državi članici.
5. Carinska tijela mogu odobriti status ovlaštenog izvoznika pod bilo kojim uvjetima koje smatraju primjerenima. Carinska tijela ovlaštenom izvozniku dodjeljuju broj carinskog ovlaštenja koji se navodi na izjavi na računu.
6. Carinska tijela nadgledaju kako ovlašteni izvoznik upotrebljava ovlaštenje. Carinska tijela mogu povući ovlaštenje u svakome trenutku.
Ona povlače ovlaštenje u svakom od sljedećih slučajeva:
(a)
ovlašteni izvoznik više ne pruža jamstva iz stavka 4.;
(b)
ovlašteni izvoznik ne ispunjava uvjete iz stavka 5.;
(c)
ovlašteni izvoznik na drugi način nepravilno upotrebljava ovlaštenje.
7. Ovlašteni izvoznik ne mora potpisati izjave na računu pod uvjetom da se ovlašteni izvoznik carinskom tijelu pisanim putem obveže da preuzima punu odgovornost za svaku izjavu na računu u kojoj se ovlašteni izvoznik navodi kao da ju je sam rukom potpisao.
Pododjeljak 6.
Ceuta i Melilla
Članak 97.w
Odredbe ovog odjeljka u vezi s izdavanjem, uporabom i naknadnom provjerom dokaza o podrijetlu primjenjuju se na odgovarajući način na proizvode izvezene iz države korisnice u Ceutu i Melillu i na proizvode izvezene iz Ceute i Melille u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije.
Ceuta i Melilla smatraju se jednim područjem.
Španjolska carinska tijela odgovorna su za primjenu ovog odjeljka u Ceuti i Melilli.”
(3)
U dijelu I., glavi IV., poglavlju 2., odjeljku 2., umeće se sljedeći članak 97.x prije pododjeljka 1.:
„Članak 97.x
1. Za potrebe ovog odjeljka primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
‚izrada’ znači svaka vrsta obrade ili prerade uključujući sklapanje;
(b)
‚materijal’ znači svaki sastojak, sirovina, sastavnica ili dio itd., upotrijebljen u izradi proizvoda;
(c)
‚proizvod’ znači proizvod koji se dobiva postupkom izrade, čak i ako je namijenjen za uporabu u nekom drugom proizvodnom postupku;
(d)
‚roba’ znači i materijali i proizvodi;
(e)
‚carinska vrijednost’ znači vrijednost koja je utvrđena u skladu s Sporazumom o provedbi članka VII. Općeg sporazuma o carinama i trgovini iz 1994. (Sporazum Svjetske trgovinske organizacije o određivanju carinske vrijednosti);
(f)
‚cijena franko tvornica’ na popisu u Prilogu 15. znači cijena koja ja plaćena za proizvod franko tvornica proizvođača u čijoj je tvrtki obavljen posljednji postupak obrade ili prerade, pod uvjetom da ta cijena uključuje vrijednost svih uporabljenih materijala, umanjenu za sve domaće poreze koji podliježu ili bi mogli podlijegati povratu po obavljenom izvozu dobivenoga proizvoda.
Ako stvarno plaćena cijena ne odražava sve troškove vezane uz izradu proizvoda, koji su nastali u državi korisnici, cijena franko tvornica označava zbroj svih navedenih troškova, umanjenu za sve domaće poreze koji se vraćaju ili se mogu vratiti, kada se dobiveni proizvod izveze;
(g)
‚vrijednost materijala’ na popisu u Prilogu 15. znači carinska vrijednost u trenutku uvoza upotrijebljenoga materijala bez podrijetla, ili, ako taj podatak nije poznat ili ga je nemoguće utvrditi, na prvu utvrdivu cijenu plaćenu za materijale u Europskoj uniji ili u državi korisnici u smislu članka 98. stavka 1. Ako vrijednost upotrijebljenih materijala s podrijetlom treba utvrditi, ovaj se podstavak primjenjuje na odgovarajući način;
(h)
‚poglavlja’, ‚tarifni brojevi’ i ‚podbrojevi’ znači poglavlja, tarifni brojevi i podbrojevi (četveroznamenkasti ili šesteroznamenkasti) koji se upotrebljavaju u nomenklaturi koja tvori Harmonizirani sustav;
(i)
‚razvrstano’ se odnosi na razvrstavanje proizvoda ili materijala u određeni tarifni broj ili podbroj Harmoniziranog sustava;
(j)
‚pošiljka’ znači proizvodi:
-
koji se ili otpremaju istodobno od određenog izvoznika do određenoga primatelja, ili
-
koji su obuhvaćeni jedinstvenom prijevoznom ispravom koja obuhvaća njihovu otpremu od izvoznika do primatelja ili, ako takva isprava ne postoji, jednim računom.
2. U smislu stavka 1. točke (f), ako je zadnja obrada ili prerada bila dodijeljena proizvođaču kao podizvođaču, izraz ‚proizvođač’ iz prvoga stavka 1. točke (f) može se odnositi na poduzeće koje je zaposlilo podizvođača.”
(4)
U članku 99. umeće se sljedeća točka (d)a:
„(d)a
proizvodi od zaklanih životinja koje su ondje okoćene i uzgojene;”.
(5)
Članak 101. stavak 1. mijenja se kako slijedi:
(a)
točka (g) zamjenjuje se sljedećim:
„(g)
postupci bojenja ili aromatiziranja šećera ili izrade kocki šećera; djelomično ili potpuno mljevenje kristalnoga šećera;”;
(b)
točka (m) zamjenjuje se sljedećim:
„(m)
jednostavno miješanje proizvoda, bilo iste ili različite vrste; miješanje šećera s bilo kojim drugim materijalom;”;
(c)
umeće se sljedeća točka (m)a:
„(m)a
jednostavno dodavanje vode ili otopine ili dehidracija ili denaturacija proizvoda;”.
(6)
Umeće se Prilog 13.a iz Priloga I ovoj Uredbi.
(7)
Umeće se Prilog 13.b iz Priloga II ovoj Uredbi.
(8)
Umeće se Prilog 13.c iz Priloga III. ovoj Uredbi.
(9)
Umeće se Prilog 13.d iz Priloga IV. ovoj Uredbi.
(10)
U Prilogu 14., u napomenama 1. i 3.1 tekst „članci 69. i 100.” zamjenjuje se tekstom „članak 100.”
(11)
Prilog 17. izmjenjuje se u skladu s Prilogom V. ovoj Uredbi.
(12)
Prilog 18. zamjenjuje se tekstom iz Priloga VI. ovoj Uredbi.
Članak 2.
Države korisnice Komisiji podnose obvezujuću izjavu u skladu s člankom 68. stavkom 3.Uredbe (EZ) br. 2454/93, kako je izmijenjena ovom Uredbom, te zahtijevane podatke iz članka 69. navedene Uredbe, najmanje tri mjeseca prije stvarne primjene sustava registriranih izvoznika na njihovim državnim područjima.
Najkasnije 1. srpnja 2016. i 1. srpnja 2019. Komisija će pregledati stanje pripravnosti država korisnica na primjenu sustava registriranih izvoznika. Komisija će predložiti sve potrebne prilagodbe.
Članak 3.
1. Ova Uredba stupa na snagu sedmoga dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
2. Primjenjuje se od 1. siječnja 2011.
3. Prema stavku 4. ovog članka, točka (1), ako se odnosi na članke 68. do 71., 90. do 97.i i 97.j stavak 2., točka 8. i točka 9. članka 1. primjenjuju se od 1. siječnja 2017.
4. Države korisnice koje na datum naveden u stavku 3. nisu u mogućnosti provesti sustav registriranih izvoznika i koje Komisiji pošalju pisani zahtjev prije 1. srpnja 2016. ili kojima je Komisija u skladu s drugim stavkom članka 2. predložila prilagodbe, mogu nastaviti primjenjivati odredbe iz glave IV. poglavlja 2. odjeljka 1.A i priloga 17. i 18. Uredbi (EZ) br. 2454/93, kako je izmijenjena ovom Uredbom, do 1. siječnja 2020.
5. Točka 2. članka 1. primjenjuje se do datuma određenog u stavku 3. ili, za države korisnice iz stavka 4., do datuma određenog u stavku 4.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 18. studenoga 2010.