32011L0092
L 026/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
DIREKTIVA 2011/92/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 13. prosinca 2011.
o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš
(kodifikacija)
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon slanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
djelujući u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Direktiva Vijeća 85/337/EEZ od 27. lipnja 1985. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (3) značajno je izmijenjena nekoliko puta (4). Radi jasnoće i racionalnosti, navedenu Direktivu potrebno je kodificirati.
(2)
Ekološka politika Unije se u skladu s člankom 191. Ugovora o funkcioniranju Europske unije temelji na načelu opreznosti te na načelu preventivnog djelovanja, načelu da se šteta nanesena okolišu popravlja ponajprije na samom izvoru te na načelu da onečišćivač plaća. Učinci na okoliš moraju se uzeti u obzir u najranijoj mogućoj fazi u svim postupcima/procesima tehničkog planiranja i donošenja odluka.
(3)
Načela procjene učinaka na okoliš trebala bi se uskladiti, posebno u vezi s projektima koji bi trebali biti podložni procjeni, glavnim obvezama nositelja projekta i sadržajem procjene. Države članice mogu utvrditi stroža pravila za zaštitu okoliša.
(4)
Povrh toga, potrebno je postići jedan od ciljeva Unije u području zaštite okoliša i kvalitete života.
(5)
Zakonodavstvo Unije na području okoliša sadržava odredbe koje omogućuju tijelima javne vlasti i drugim tijelima donošenje odluka koje mogu imati značajan učinak na okoliš, kao i na osobno zdravlje i blagostanje.
(6)
Trebalo bi utvrditi opća načela procjene učinaka na okoliš radi dopunjavanja i koordiniranja postupaka izdavanja odobrenja za provedbu projekta kojima se uređuju javni i privatni projekti koji bi mogli imati velik učinak na okoliš.
(7)
Odobrenje za provedbu projekt za javne i privatne projekte koji bi mogli imati značajne učinke na okoliš trebalo bi izdati tek nakon što se provede procjena vjerojatnih značajnih učinaka tih projekata na okoliš. Ta se procjena mora provesti na temelju odgovarajućih informacija koje je dao nositelj projekta i koje mogu dopuniti vlasti ili javnost na koju se predmetni projekt može odnositi.
(8)
Projekti koji pripadaju određenim vrstama imaju značajne učinke na okoliš i ti projekti u pravilu moraju podlijegati sustavnoj procjeni.
(9)
Projekti koji pripadaju drugim vrstama ne moraju uvijek imati značajne učinke na okoliš i te bi projekte trebalo procijeniti kada države članice smatraju da vjerojatno imaju značajne učinke na okoliš.
(10)
Države članice mogu utvrditi pragove ili kriterije kako bi odredile koji bi od takvih projekata trebali podlijegati procjeni, na temelju značaja njihovih učinaka na okoliš. Od država članica ne bi se smjelo zahtijevati da pojedinačno ispituju projekte koji ne prelaze te pragove ili ne ispunjavaju te kriterije.
(11)
Države članice bi, pri utvrđivanju takvih pragova ili kriterija ili pri pojedinačnom ispitivanju projekata, radi određivanja koji bi od tih projekata trebali podlijegati procjeni na temelju njihovih značajnih učinaka na okoliš, trebale voditi računa o relevantnim kriterijima odabira utvrđenim ovom Direktivom. U skladu s načelom supsidijarnosti, države članice su u najboljem položaju da primijene te kriterije u pojedinačnim slučajevima.
(12)
Za projekte koji podliježu procjeni trebala bi se dostaviti određena minimalna količina informacija u vezi s projektom i njegovim učincima.
(13)
Primjereno je utvrditi postupak koji bi omogućio nositelju projekta ishođenje mišljenja nadležnih tijela o sadržaju i opsegu informacija koje treba razraditi i dostaviti radi procjene. Države članice u okviru tog postupka mogu od nositelja projekta zahtijevati da između ostalog predoči alternativna rješenja projekata za koje namjerava podnijeti zahtjev.
(14)
Učinci projekta na okoliš moraju se procijeniti kako bi se vodilo računa o brizi za zaštitu zdravlja ljudi, kako bi se boljim okolišem doprinijelo kvaliteti života, kako bi se osiguralo održavanje raznolikosti vrsta i održao reproduktivni kapacitet ekosustava kao temeljnoga resursa za život.
(15)
Poželjno je utvrditi ojačane odredbe koje se odnose na procjenu učinaka na okoliš u prekograničnom kontekstu kako bi se uzeo u obzir napredak na međunarodnoj razini. Europska zajednica je 25. veljače 1991. potpisala Konvenciju o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica i ratificirala je 24. lipnja 1997.
(16)
Učinkovito sudjelovanje javnosti u donošenju odluka omogućava javnosti da izrazi, a donositelju odluke da uzme u obzir mišljenja i interese koji bi mogli biti značajni za te odluke i time povećava odgovornost i transparentnost procesa donošenja odluka i doprinosi svijesti javnosti o pitanjima okoliša i njezinoj podršci donesenim odlukama.
(17)
U skladu s time trebalo bi poticati sudjelovanje, uključujući ono od strane udruga, organizacija i skupina, a posebno nevladinih organizacija koje promiču zaštitu okoliša, uključujući između ostalog putem promicanja obrazovanja javnosti o okolišu.
(18)
Europska zajednica je 25. lipnja 1998. potpisala UN/EZE Konvenciju o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša (Arhuška konvencija) i ratificirala je 17. veljače 2005.
(19)
Jedan od ciljeva Arhuške konvencije jest zajamčiti prava sudjelovanja javnosti u donošenju odluka o pitanjima okoliša kako bi se pridonijelo zaštiti prava na život u okolišu primjerenom osobnom zdravlju i blagostanju.
(20)
Članak 6. Arhuške konvencije predviđa sudjelovanje javnosti u donošenju odluka o pojedinim aktivnostima navedenim u njezinom Prilogu I. i u aktivnostima koje nisu navedene, a koje mogu imati značajan učinak na okoliš.
(21)
Članak 9., stavci 2. i 4. Arhuške konvencije predviđaju pristup sudskim ili drugim postupcima za pobijanje materijalne ili postupovne zakonitosti odluka, radnji ili propusta, sukladno odredbama o sudjelovanju javnosti iz članka 6. te Konvencije.
(22)
Međutim, ova se Direktiva ne bi trebala primjenjivati na projekte čije su pojedinosti usvojene specifičnim nacionalnim zakonodavnim aktom, budući da se ciljevi ove Direktive, uključujući i pružanje informacija, postižu kroz zakonodavni postupak.
(23)
Nadalje, u izuzetnim se slučajevima može pokazati primjerenim da se određeni projekt izuzme od postupaka procjene koje utvrđuje ova Direktiva, uz uvjet da se Komisiji i zainteresiranoj javnosti pruže odgovarajuće informacije.
(24)
S obzirom da ciljevi ove Direktive ne mogu u dovoljnoj mjeri biti postignuti na razini država članica, već se mogu, zbog opsega i učinaka aktivnosti, bolje postići na razini Unije, Unija može usvojiti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je navedeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je navedeno u tom članku, ova Direktiva ne prelazi okvire onog što je nužno za postizanje tih ciljeva.
(25)
Ova Direktiva ne bi smjela dovesti u pitanje obveze država članica koje se odnose na rokove za prijenos u nacionalno zakonodavstvo Direktiva iz Priloga V. dijela B,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
1. Ova se Direktiva odnosi na procjenu učinaka na okoliš onih javnih i privatnih projekata koji bi mogli imati značajne učinke na okoliš.
2. Za potrebe ove Direktive:
(a)
„projekt” znači:
-
izvođenje građevinskih radova ili ostalih instalacija ili sustava,
-
ostali zahvati u prirodnom okruženju i krajobrazu, uključujući i one koji uključuju vađenje mineralnih resursa;
(b)
„nositelj projekta ” znači podnositelj zahtjeva za odobrenje privatnog projekta ili javna vlast koja pokreće projekt;
(c)
„odobrenje za provedbu projekta” znači odluka nadležnog tijela ili više njih koja nositelju projekta daje pravo da nastavi s projektom;
(d)
„javnost” znači jedna ili nekoliko fizičkih ili pravnih osoba te, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom ili praksom, njihove udruge, organizacije ili skupine;
(e)
„zainteresirana javnost” znači javnost na koju utječu ili na koju će vjerojatno utjecati ili ima interes u postupcima donošenja odluka iz članka 2. stavka 2. Za potrebe ove definicije, za nevladine organizacije koje promoviraju zaštitu okoliša i koje ispunjavaju bilo koje zahtjeve u skladu s nacionalnim pravom smatra se da imaju interes;
(f)
„nadležno tijelo ili više njih” znači ono tijelo ili ona tijela koje države članice odrede odgovornima za dužnosti koje proizlaze iz ove Direktive.
3. Države članice mogu odlučiti, na temelju pojedinačnog slučaja ako je to predviđeno nacionalnim pravom, ne primjenjivati ovu Direktivu na projekte koji služe nacionalnoj obrani, ako smatraju da bi njezina primjena mogla imati negativan učinak na te ciljeve.
4. Ova se Direktiva ne primjenjuje na projekte koji su detaljno usvojeni određenim aktom nacionalnog zakonodavstva, budući da se ciljevi ove Direktive, uključujući i cilj dostavljanja informacija, postižu zakonodavnim postupkom.
Članak 2.
1. Države članice usvajaju sve potrebne mjere kako bi se prije davanja odobrenja osiguralo da se projekti koji bi mogli imati značajne učinke na okoliš, između ostalog na temelju njihove prirode, veličine ili lokacije, podvrgnu obvezi ishođenja odobrenja za provedbu projekta i procjeni u pogledu njihovih učinaka. Ti su projekti utvrđeni u članku 4.
2. Procjena utjecaja na okoliš može se integrirati u postojeće postupke davanja suglasnosti za projekte u državama članicama, ili u nedostatku toga, u druge postupke ili u postupke koje treba uspostaviti radi ispunjavanja ciljeva ove Direktive.
3. Države članice mogu utvrditi jedinstveni postupak za ispunjavanje zahtjeva ove Direktive i zahtjeva Direktive 2008/1/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. siječnja 2008. integriranom sprečavanju i kontroli onečišćenja (5).
4. Ne dovodeći u pitanje članak 7., države članice u izuzetnim slučajevima mogu u cijelosti ili djelomično izuzeti određeni projekt od odredaba utvrđenih ovom Direktivom.
U tom slučaju, države članice:
(a)
ocjenjuju da li bi neki drugi oblik procjene bio primjeren;
(b)
stavljaju na raspolaganje zainteresiranoj javnosti informacije koje proizlaze iz drugih oblika procjene iz točke (a), informacije koje se odnose na odluku o izuzeću i razloge za to izuzeće;
(c)
obavješćuju Komisiju, prije davanja odobrenja, o razlozima koji opravdavaju dano izuzeće, te joj dostavljaju informacije koje su prema potrebi dali na raspolaganje svojim državljanima.
Komisija odmah prosljeđuje primljene dokumente ostalim državama članicama.
Komisija svake godine izvještava Europski parlament i Vijeće o primjeni ovog stavka.
Članak 3.
Procjena utjecaja na okoliš utvrđuje, opisuje i procjenjuje na odgovarajući način, u svjetlu svakog pojedinog slučaja i u skladu s člancima 4. do 12., izravne i neizravne učinke projekta na sljedeće čimbenike:
(a)
ljudska bića, faunu i floru;
(b)
tlo, vodu, zrak, klimu i krajobraz;
(c)
materijalnu imovinu i kulturno nasljeđe;
(d)
interakciju između čimbenika iz točaka (a), (b) i (c).
Članak 4.
1. U skladu s člankom 2. stavkom 4., projekti koji su navedeni u Prilogu I. podliježu procjeni u skladu s člancima od 5. do 10.
2. U skladu s člankom 2. stavkom 4., za projekte koji su navedeni u Prilogu II. države članice određuju podliježu li procjeni u skladu s člancima 5. do 10. Države članice to određuju:
(a)
pojedinačnim ispitivanjem;
ili
(b)
pragovima ili kriterijima koje utvrđuje država članica.
Države članice se mogu odlučiti za primjenu oba postupka iz točaka (a) i (b).
3. Kada se provodi pojedinačno ispitivanje ili se postavljaju pragovi ili kriteriji u smislu stavka 2., moraju se uzeti u obzir relevantne kriterije odabira navedena u Prilogu III.
4. Države članice moraju osigurati da odluka nadležnih tijela u skladu sa stavkom 2. bude dostupna javnosti.
Članak 5.
1. U slučaju projekata koji na temelju članka 4. podliježu procjeni utjecaja na okoliš u skladu s ovim člankom i člancima 6. do 10., države članice donose potrebne mjere kako bi osigurale da nositelj projekta dostavi informacije navedene u Prilogu IV. u odgovarajućem obliku ako:
(a)
države članice smatraju da su te informacije važne za određenu fazu postupka izdavanja odobrenja i za određene značajke pojedinog projekta ili vrste projekta te za značajke okoliša na koje bi projekt mogao utjecati;
(b)
države članice smatraju da se od nositelja projekta može opravdano zahtijevati da prikupi te informacije uzimajući u obzir između ostalog aktualna saznanja i metode procjene.
2. Države članice moraju poduzeti sve potrebne mjere kako bi osigurale da, ako to zatraži nositelj projekta prije nego podnese zahtjev za izdavanjem odobrenja za provedbu projekta, nadležna tijela daju mišljenje o informacijama koje nositelj projekta mora dostaviti u skladu sa stavkom 1. Prije nego iznese svoje mišljenje, nadležno se tijelo mora savjetovati s nositeljem projekta i nadležnim tijelima iz članka 6. stavka 1. Činjenica da je nadležno tijelo dalo mišljenje u skladu s ovim stavkom ne sprečava ga da naknadno od nositelja projekta zatraži da dostavi dodatne informacije.
Države članice mogu zahtijevati od nadležnih tijela da donesu navedeno mišljenje bez obzira na to traži li to nositelj projekta ili ne.
3. Podaci koje nositelj projekta mora dostaviti u skladu sa stavkom 1. uključuju najmanje:
(a)
opis projekta koji sadrži informacije o mjestu, nacrtu i veličini projekta;
(b)
opis predviđenih mjera izbjegavanja, smanjenja i po mogućnosti ispravljanja značajnih štetnih učinaka;
(c)
podatke potrebne za utvrđivanje i procjenu glavnih učinaka koje bi projekt mogao imati na okoliš;
(d)
pregled glavnih alternativnih rješenja koja je nositelj projekta proučio s naznakom najvažnijih razloga njegovog odabira, uzimajući u obzir učinke na okoliš;
(e)
netehnički sažetak informacija iz točaka (a) do (d).
4. Države članice moraju prema potrebi osigurati da svako tijelo koje raspolaže relevantnim informacijama, posebno u odnosu na članak 3., te informacije učini dostupnima nositelju projekta.
Članak 6.
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da se nadležnim tijelima koja bi zbog svojih specifičnih odgovornosti vezanih uz okoliš mogla biti zainteresirana za projekt omogući da daju svoje mišljenje o informacijama koje je dostavio nositelj projekta i o zahtjevu za izdavanje odobrenja za provedbu projekta. U tu svrhu države članice određuju tijela s kojima se treba savjetovati, općenito ili u pojedinačnim slučajevima. Informacije prikupljene na temelju članka 5. dostavljaju se tim tijelima. Pojedinosti postupka savjetovanja utvrđuju države članice.
2. Javnost se obavješćuje o sljedećim podacima, putem javnih obavijesti ili drugih primjerenih sredstava, kao što su elektronički mediji ako su dostupni, u ranoj fazi postupaka donošenja odluka o okolišu iz članka 2. stavka 2., a najkasnije čim se informacije mogu razumno dostaviti:
(a)
zahtjevu za odobrenje za provedbu projekta;
(b)
činjenici da projekt podliježe postupku procjene utjecaja na okoliš i prema potrebi činjenici da se primjenjuje članak 7.;
(c)
pojedinostima o nadležnim tijelima koja su odgovorna za donošenje odluke, tijelima od kojih se mogu dobiti relevantne informacije, tijelima kojima se mogu uputiti primjedbe i pitanja, te pojedinosti o vremenskim ograničenjima za slanje primjedbi i pitanja;
(d)
vrsti mogućih odluka ili, ako postoji, nacrtu odluke;
(e)
naznaci dostupnosti informacija koje se prikupljaju na temelju članka 5.;
(f)
naznaci vremena, mjesta i načina kako će informacije biti dostupne;
(g)
pojedinostima o postupcima sudjelovanja javnosti utvrđenima u skladu sa stavkom 5. ovog članka.
3. Države članice moraju osigurati da sljedeće informacije budu dostupne zainteresiranoj javnosti u razumnom roku:
(a)
sve informacije koje se prikupljaju na temelju članka 5.;
(b)
u skladu s nacionalnim zakonodavstvom, glavna izvješća i savjeti izdani nadležnom tijelu ili tijelima u trenutku kada se zainteresirana javnost obavješćuje u skladu sa stavkom 2. ovog članka;
(c)
u skladu s odredbama Direktive 2003/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o pristupu javnosti informacijama o okolišu (6), ostale informacije osim onih iz stavka 2. ovog članka koje su važne za odluku u skladu s člankom 8. ove Direktive i koje postaju dostupne nakon što se zainteresirana javnost obavijesti u skladu sa stavkom 2. ovog članka.
4. Zainteresirana javnost mora dobiti pravovremene i učinkovite mogućnosti sudjelovanja u postupku donošenja odluka vezanih za okoliš iz članka 2. stavka 2. i u tu svrhu može iznositi primjedbe i mišljenja u trenutku kada su nadležnom tijelu ili tijelima otvorene sve mogućnosti, prije donošenja odluke o zahtjevu za izdavanje odobrenja.
5. Države članice utvrđuju detaljne načine informiranja javnosti (primjerice lijepljenjem oglasa unutar određenog radijusa ili objavom u lokalnim novinama) i savjetovanja sa zainteresiranom javnosti (primjerice pisanim podnescima ili ispitivanjem javnosti).
6. Moraju se osigurati razumna vremenska ograničenja za različite faze postupka, kako bi se omogućilo dovoljno vremena za informiranje javnosti i za pripremu i učinkovito sudjelovanje javnosti u donošenju odluka vezanih za okoliš u skladu s odredbama ovog članka.
Članak 7.
1. Ako je država članica svjesna da bi projekt mogao imati značajne učinke na okoliš u drugoj državi članici, ili kada država članica na koju bi projekt mogao imati značajan učinak to zahtijeva, država članica na čijem se državnom području namjerava provesti projekt dostavlja dotičnoj državi članici što je ranije moguće, a najkasnije u trenutku kada obavješćuje vlastitu javnost, između ostalog sljedeće:
(a)
opis projekta, zajedno sa svim dostupnim informacijama o njegovom mogućem prekograničnom učinku;
(b)
informacije o vrsti moguće odluke.
Država članica na čijem se državnom području namjerava provesti projekt daje drugoj državi članici razuman rok u kojem ta država može navesti da želi sudjelovati u postupcima donošenja odluka vezanih za okoliš iz članka 2. stavka 2., a može uključiti informacije iz stavka 2. ovog članka.
2. Ako država članica koja dobije podatke u skladu sa stavkom 1. navede da želi sudjelovati u postupcima donošenja odluka vezanih za okoliš iz članka 2. stavka 2., država članica na čijem se državnom području namjerava provesti projekt dostavlja, ako to već nije učinila, dotičnoj državi članici informacije koje se moraju dostaviti u skladu s člankom 6. stavkom 2. i informacije koje moraju biti dostupne u skladu s člankom 6. stavkom 3. točkama (a) i (b).
3. Dotične države članice, svaka u onoj mjeri u kojoj je se to tiče, također moraju:
(a)
osigurati da informacije iz stavaka 1. i 2. u razumnom roku budu dostupne tijelima iz članka 6. stavka 1. i zainteresiranoj javnosti na državnom području države članice na koju bi projekt mogao znatnije utjecati, te
(b)
osigurati da se tijelima iz članka 6. stavka 1. i zainteresiranoj javnosti omogući da prije izdavanja odobrenja za provedbu projekta u razumnom roku pošalju svoje mišljenje o dostavljenim informacijama nadležnim tijelima države članice na čijem se državnom području namjerava provesti projekt.
4. Zainteresirane države članice savjetuju se, između ostalog, o mogućim prekograničnim učincima projekta i o predviđenim mjerama smanjenja ili uklanjanja takvih učinaka, te dogovaraju razuman vremenski okvir savjetovanja.
5. Države članice mogu utvrditi pojedinosti postupka provedbe ovog članka i to takve da omogućuju zainteresiranoj javnosti na državnom području države članice na koju bi projekt mogao utjecati učinkovito sudjelovanje u donošenju odluka vezanih za okoliš iz članka 2. stavka 2. u pogledu tog projekta.
Članak 8.
Ishodi savjetovanja i informacije prikupljene u skladu s člancima 5., 6. i 7. moraju se uzeti u obzir u postupku dobivanja odobrenja za provedbu projekta.
Članak 9.
1. Ako je donesena odluka o izdavanju ili odbijanju davanja odobrenja za provedbu projekta, nadležno tijelo ili tijela o tome obavješćuju zainteresiranu javnost u skladu s odgovarajućim postupcima, te javnosti daju na uvid sljedeće informacije:
(a)
sadržaj odluke i svi uvjeti koji iz nje proizlaze;
(b)
razmotrivši primjedbe i mišljenja koje je iznijela zainteresirana javnost, glavne razloge i okolnosti na kojima se odluka temelji, uključujući informacije o postupku sudjelovanja javnosti;
(c)
prema potrebi, opis najvažnijih mjera izbjegavanja, smanjenja i po mogućnosti neutraliziranja najvažnijih štetnih učinaka.
2. Nadležno tijelo ili tijela obavješćuju svaku državu članicu s kojom su vođena savjetovanja u skladu s člankom 7., dostavljajući joj informacije iz stavka 1. ovog članka.
Država članica s kojom su vođena savjetovanja osigurava dostupnost tih informacija zainteresiranoj javnosti na vlastitom državnom području na odgovarajući način.
Članak 10.
Odredbe ove Direktive ne utječu na obvezu nadležnih tijela da poštuju ograničenja utvrđena nacionalnim zakonima i drugim propisima te prihvaćenom pravnom praksom u pogledu industrijske i komercijalne tajnosti, uključujući intelektualno vlasništvo, i zaštite javnog interesa.
Kada se primjenjuje članak 7., slanje informacija drugoj državi članici i primanje informacija od druge države članice podliježu ograničenjima koja su na snazi u državi članici u kojoj je predložen projekt.
Članak 11.
1. Države članice osiguravaju da se, sukladno odgovarajućem nacionalnom pravnom sustavu, članovima zainteresirane javnosti:
(a)
koji imaju dovoljan interes ili alternativno;
(b)
koji tvrde da im je povrijeđeno pravo, ako upravno postupovno pravo države članice to propisuje kao preduvjet;
omogući pristup postupku preispitivanja pred sudom ili nekim drugim nezavisnim i nepristranim tijelom koje je određeno pravom radi pobijanja materijalne ili postupovne zakonitosti odluka, radnji ili propusta, u skladu s odredbama ove Direktive koje se odnose na sudjelovanje javnosti.
2. Države članice određuju u kojoj je fazi moguće pobijanje odluka, radnji ili propusta.
3. Države članice utvrđuju dovoljan interes i povredu prava u skladu s ciljem da se zainteresiranoj javnosti omogući pristup pravosuđu. U tu svrhu, interes bilo koje nevladine organizacije koja ispunjava uvjete iz članka 1. stavka 2. smatra se dovoljnim u smislu točke (a) stavka 1. ovog članka. Također se smatra da takve organizacije posjeduju prava koja je moguće narušiti u smislu točke (b) stavka 1. ovog članka.
4. Odredbe ovog članka ne isključuju mogućnost postupka prethodnog preispitivanja pred nekim upravnim tijelom i ne utječu na zahtjev da se prije upućivanja na postupak sudskog preispitivanja iscrpe mogućnosti upravnog preispitivanja ako nacionalno pravo propisuje takav uvjet. Svi takvi postupci bit će pošteni, pravični i pravovremeni te ne smiju biti preskupi.
5. U svrhu unapređivanja učinkovitosti odredaba ovog članka, države članice osiguravaju da javnosti budu dostupne praktične informacije o pristupu postupcima upravnog i sudskog preispitivanja.
Članak 12.
1. Države članice i Komisija razmjenjuju informacije o iskustvu stečenom primjenom ove Direktive.
2. Države članice posebno obavješćuju Komisiju o svim kriterijima i/ili pragovima usvojenim za odabir predmetnih projekata, u skladu s člankom 4. stavkom 2.
3. Na temelju ove razmjene informacija, Komisija prema potrebi podnosi dodatne prijedloge Europskom parlamentu i Vijeću kako bi se osigurala primjena ove Direktive na primjereno usklađen način.
Članak 13.
Države članice Komisiji dostavljaju tekstove odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 14.
Direktiva 85/337/EEZ, kako je izmijenjena direktivama navedenim u Prilogu V. dijelu A. stavlja se izvan snage, ne dovodeći u pitanje obveze država članica koje se odnose na rokove za prijenos u nacionalno zakonodavstvo Direktiva navedenih u Prilogu V. dijelu B.
Upućivanja na direktivu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjem na ovu Direktivu, te se tumače u skladu s korelacijskom tablicom iz Priloga VI.
Članak 15.
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 16.
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 13. prosinca 2011.