32010R1092
L 331/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
24.11.2010.
UREDBA (EU) br. 1092/2010 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 24. studenoga 2010.
o makrobonitetnom nadzoru financijskog sustava Europske unije i osnivanju Europskog odbora za sistemske rizike
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Financijska stabilnost je preduvjet za osiguravanje radnih mjesta, kreditiranje i rast u realnom gospodarstvu. Financijska kriza otkrila je važne nedostatke u području financijskog nadzora kojim nisu predviđena štetna makrobonitetna kretanja niti je spriječena akumulacija prekomjernih rizika u financijskom sustavu.
(2)
Europski parlament je u više navrata pozvao na jačanje stvarnih jednakih pravila igre za sve sudionike na razini Unije, ukazujući na značajne propuste prilikom nadzora od strane Unije nad sve integriranijim financijskim tržištima (u svojim rezolucijama od 13. travnja 2000. o priopćenju Komisije o provedbi okvira za financijska tržišta: Plan djelovanja (4), od 21. studenoga 2002. o pravilima bonitetnog nadzora u Europskoj uniji (5), od 11. srpnja 2007. o politici financijskih usluga (2005. - 2010.) - Bijela knjiga (6), od 23. rujna 2008. s preporukama Komisiji o spekulativnim fondovima i vlasničkim ulaganjima koja ne kotiraju na burzi (7) i od 9. listopada 2008. s preporukama Komisiji o nastavnom postupanju nakon Lamfalussyjeva postupka: buduća struktura nadzora (8) te u svojim stajalištima od 22. travnja 2009. o izmijenjenom prijedlogu direktive Europskog parlamenta i Vijeća o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (9) te od 23. travnja 2009. o prijedlogu uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o agencijama za procjenu kreditnog rejtinga (10)).
(3)
U studenom 2008. Komisija je ovlastila skupinu na visokoj razini pod predsjedanjem Jacquesa de Larosièrea za izradu preporuka o tome kako ojačati europske nadzorne mehanizme s ciljem bolje zaštite građana i ponovne uspostave povjerenja u financijski sustav.
(4)
U svom konačnom izvješću („de Larosièrovo izvješće”) predstavljenom 25. veljače 2009., skupina na visokoj razini preporučila je, između ostalog, osnivanje tijela na razini Unije, zaduženog za nadzor rizika financijskog sustava u cjelini.
(5)
Komisija je u svojoj Komunikaciji od 4. ožujka 2009. pod nazivom „Poticanje europskog oporavka” pozdravila i dala široku potporu preporukama de Larosièrove skupine. Na svom sastanku 19. i 20. ožujka 2009., Europsko vijeće usuglasilo se o potrebi poboljšanja propisa i nadzora financijskih institucija u Uniji te uporabi de Larosièrova izvješća kao osnove za djelovanje.
(6)
Komisija je u svojoj Komunikaciji pod nazivom „Europski financijski nadzor” od 27. svibnja 2009. predložila niz reformi sadašnjih mehanizama zaštite financijske stabilnosti na razini Unije, posebno uključujući osnivanje Europskog odbora za sistemske rizike (ESRB), odgovornog za makrobonitetni nadzor. Vijeće je dalo potporu stajalištu Komisije dana 9. lipnja 2009., a Europsko vijeće je to učinilo na svom sastanku 18. i 19. lipnja 2009. te su pozdravili namjeru Komisije da donese zakonodavne prijedloge za uspostavljanje okvira tijekom 2010. godine. U skladu sa stajalištima Komisije, Vijeće je zaključilo, između ostalog, da bi Europska središnja banka (ESB) „trebala osigurati analitičku, statističku, administrativnu i logističku potporu ESRB-u, oslanjajući se pri tome i na tehničke savjete nacionalnih središnjih banaka i nadzornika”. Potpora koju ESB daje ESRB-u kao i zadaće koje su dodijeljene ESRB-u ne bi trebale dovesti u pitanje načelo nezavisnosti ESB-a prilikom provedbe njegovih zadaća u skladu s Ugovorom o funkcioniranju Europske unije (UFEU).
(7)
S obzirom na integraciju međunarodnih financijskih tržišta i na rizik proširenja financijskih kriza, postoji potreba za snažnim angažmanom Unije na globalnoj razini. ESRB bi se trebao osloniti na stručno znanje znanstvenog odbora na visokoj razini i preuzeti sve globalne odgovornosti potrebne kako bi se osiguralo da se čuje glas Unije o pitanjima koja se odnose na financijsku stabilnost, posebno putem bliske suradnje s Međunarodnim monetarnim fondom (MMF) i Odborom za financijsku stabilnost (FSB) od kojih se očekuje da osiguraju rana upozorenja povezano s makrobonitetnim rizicima na globalnoj razini kao i suradnje s partnerima skupine G-20.
(8)
ESRB bi, među ostalim, trebao pridonijeti provedbi preporuka MMF-a, FSB-a i Banke za međunarodne namire (BIS) usmjerenih prema skupini G-20.
(9)
U izvješću MMF-a, BIS-a i FSB-a od 28. listopada 2009. predstavljenom ministrima financija skupine G-20 i guvernerima središnjih banaka pod nazivom „Smjernice za ocjenu sistemskog značaja financijskih institucija, tržišta i instrumenata: početna razmatranja” također se navodi da ocjena sistemskog rizika može varirati ovisno o gospodarskom okružju. Ocjena će također biti uvjetovana financijskom infrastrukturom i mehanizmima za upravljanje krizom kao i sposobnošću rješavanja slučajeva propadanja kada do njih dođe. Financijske institucije mogu sistemski biti značajne za lokalne, nacionalne ili međunarodne financijske sustave i gospodarstva. Ključni kriteriji koji pomažu utvrđivanje sistemske važnosti tržišta i institucija su veličina (opseg financijskih usluga koje pruža pojedina sastavnica financijskog sustava), zamjenjivost (opseg do kojeg druge sastavnice sustava mogu pružiti iste usluge u slučaju propadanja) i međusobna povezanost (povezanosti s drugim sastavnicama sustava). Ocjenu temeljenu na ova tri kriterija, trebalo bi dopuniti upućivanjem na financijske ranjivosti i sposobnost institucionalnog okvira za rješavanje slučajeva financijskog propadanja te bi trebalo razmotriti cijeli niz dodatnih čimbenika poput, između ostalog, složenosti specifičnih struktura i poslovnih modela, stupnja financijske neovisnosti, intenziteta i opsega nadzora, transparentnosti financijskih postupaka i povezanosti koje mogu utjecati na ukupan rizik institucija.
(10)
Zadaća ESRB-a trebala bi biti nadzor i procjena sistemskog rizika u uobičajenim vremenima s ciljem smanjenja izloženosti sustava riziku od propadanja dijelova sustava i pojačavanja otpornosti financijskog sustava na šokove. U tom pogledu, ESRB bi trebao pridonijeti osiguranju financijske stabilnosti te smanjenju negativnih učinaka na unutarnje tržište i realno gospodarstvo. Kako bi ostvario svoje ciljeve ESRB bi trebao analizirati sve relevantne informacije.
(11)
Sadašnji mehanizmi Unije stavljaju nedovoljan naglasak na makrobonitetni nadzor i na međusobne povezanosti između kretanja u širem makroekonomskom okružju i financijskog sustava. Odgovornost za makrobonitetnu analizu ostaje rascjepkana te ju provode različita nadležna tijela na različitim razinama, bez postojanja mehanizma kojim se osigurava primjereno prepoznavanje makrobonitetnih rizika i jasno izdavanje upozorenja i preporuka, te njihovo praćenje i provođenje u djelo. Pravilno funkcioniranje Unije i globalnih financijskih sustava te smanjivanje njihovih ugroza, zahtijevaju povećanu usklađenost između makrobonitetnog i mikrobonitetnog nadzora.
(12)
Novoosmišljen sustav makrobonitetnog nadzora zahtijeva vjerodostojno vodstvo visokog profila. Stoga, obzirom na njegovu ključnu ulogu i međunarodnu i unutarnju vjerodostojnost te u duhu preporuka iz de Larosièrova izvješća, predsjednik ESB-a trebao bi predsjedati ESRB-om tijekom prvih pet godina nakon stupanja na snagu ove Uredbe. Povrh toga, trebalo bi povećati zahtjeve u vezi s odgovornošću, a tijela ESRB-a trebala bi biti u mogućnosti osloniti se na bogatu praksu, iskustva i mišljenja.
(13)
U de Larosièrovom izvješću također se navodi da makrobonitetni nadzor nije smislen ako ne može na neki način utjecati na nadzor na mikro razini, dok mikrobonitetni nadzor ne može učinkovito zaštititi financijsku stabilnost, a da na odgovarajući način ne vodi pritom računa o kretanjima na makro razini.
(14)
Trebalo bi se osnovati Europski sustav financijskog nadzora (ESFS) koji bi okupio sudionike financijskog nadzora na nacionalnoj razini i na razini Unije kako bi djelovali kao mreža. U skladu s načelom lojalne suradnje, temeljem članka 4. stavka 3. Ugovora o Europskoj uniji, partneri u ESFS-u trebali bi surađivati uz povjerenje i puno uzajamno poštovanje, posebno kako bi se osigurali odgovarajući i pouzdani tijekovi informacija među njima. Na razini Unije, mreža bi trebala obuhvatiti ESRB i tri tijela mikronadzora: europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (11), europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje) osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (12) i europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (13) (dalje u tekstu skupno: „europska nadzorna tijela, ESA”).
(15)
Unija treba posebno tijelo nadležno za makrobonitetni nadzor u cijelom financijskom sustavu koje bi utvrdilo rizike za financijsku stabilnost te, prema potrebi, izdavalo upozorenja o rizicima i preporuke za djelovanje radi suočavanja s takvim rizicima. Stoga bi trebalo osnovati ESRB kao novo neovisno tijelo koje bi obuhvatilo sve financijske sektore kao i sustave osiguranja depozita. ESRB bi trebao biti odgovoran za provođenje makrobonitetnog nadzora na razini Unije i ne bi trebao imati pravnu osobnost.
(16)
ESRB bi se trebao sastojati od općeg odbora, upravljačkog odbora, tajništva, savjetodavnog znanstvenog odbora i savjetodavnog tehničkog odbora. Pri sastavljanju savjetodavnog znanstvenog odbora, trebalo bi uzeti u obzir odgovarajuća pravila o sukobu interesa koje donese opći odbor. Pri osnivanju savjetodavnog tehničkog odbora, trebalo bi uzeti u obzir postojeće strukture kako bi se izbjeglo udvostručavanje.
(17)
ESRB bi trebao izdati upozorenja i, kada to smatra nužnim, preporuke bilo opće ili posebne prirode, koje bi trebalo uputiti posebno Uniji u cjelini ili jednoj ili više država članica, ili jednoj ili više ESA ili jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela s utvrđenim rokom za odgovarajuće mjere politike.
(18)
ESRB bi trebao razraditi kodove u bojama kako bi omogućio zainteresiranim stranama bolju ocjenu prirode rizika.
(19)
Kako bi se povećao njihov utjecaj i legitimnost, takva upozorenja i preporuke trebale bi se slati Vijeću i Komisiji, pridržavajući se strogih pravila o povjerljivosti, a kad su upućena jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela, i ESA. Rasprave Vijeća trebao bi pripremiti Gospodarski i financijski odbor (EFC), u skladu sa svojom ulogom, utvrđenom u UFEU-u. Kako bi se pripremile rasprave Vijeća te da bi mu se pravodobno osigurali savjeti vezano uz politike, ESRB bi trebao redovito obavješćivati EFC i trebao bi poslati tekstove svih upozorenja i preporuka čim ih se donese.
(20)
ESRB bi također trebao nadzirati poštovanje upozorenja i preporuka, na temelju izvješća adresata, kako bi osigurao učinkovito pridržavanje svojih upozorenja i preporuka. Adresati preporuka trebaju postupati u skladu s njima, a u slučaju nepostupanja osigurati primjereno obrazloženje (mehanizam „postupiti ili obrazložiti”). Ako ESRB smatra da je reakcija neprimjerena, treba, u skladu sa strogim pravilima o povjerljivosti, obavijestiti adresate, Vijeće i, prema potrebi, dotično europsko nadzorno tijelo.
(21)
ESRB bi trebao odlučiti, na pojedinačnoj osnovi i nakon što je pravodobno obavijestio Vijeće tako da ono može reagirati, bi li se preporuka trebala držati u tajnosti ili objaviti, imajući na umu da javno objavljivanje može pomoći, u određenim okolnostima, potaknuti poštovanje preporuka.
(22)
Ako ESRB otkrije rizik koji bi mogao ozbiljno ugroziti uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cijelog ili dijela financijskog sustava Unije, bez odlaganja bi trebao obavijestiti Vijeće. Ako ESRB utvrdi mogućnost nastanka izvanredne situacije, trebao bi kontaktirati Vijeće i omogućiti procjenu situacije. Vijeće bi zatim trebalo procijeniti potrebu donošenja odluke upućene ESA o utvrđivanju postojanja izvanredne situacije. Tijekom tog postupka, od najveće važnosti je primjerena zaštita povjerljivosti.
(23)
ESRB bi trebao podnositi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću najmanje jednom godišnje, a u slučaju rasprostranjenih financijskih poteškoća i češće. Prema potrebi, Europski parlament i Vijeće trebali bi imati mogućnost zatražiti od ESRB-a ispitivanje posebnih pitanja vezanih uz financijsku stabilnost.
(24)
ESB i nacionalne središnje banke trebali bi imati vodeću ulogu u makrobonitetnom nadzoru zbog svoga stručnog znanja i postojećih odgovornosti u području financijske stabilnosti. Nacionalni supervizori trebali bi biti uključeni pružanjem stručnog znanja. Sudjelovanje mikrobonitetnih supervizora u radu ESRB-a je bitno kako bi se osigurala ocjena makrobonitetnog rizika utemeljena na potpunim i točnim informacijama o kretanjima u financijskom sustavu. U skladu s navedenim, osobe koje predsjedaju ESA, trebale bi biti članovi s pravom glasa. Jedan predstavnik nadležnih nacionalnih nadzornih tijela svake države članice trebao bi prisustvovati sastancima općeg odbora, bez prava glasa. U duhu otvorenosti, 15 nezavisnih osoba trebalo bi osigurati ESRB-u vanjsko stručno znanje preko savjetodavnog znanstvenog odbora.
(25)
Sudjelovanje člana Komisije u ESRB-u pomoći će u uspostaviti poveznicu s makroekonomskim i financijskim nadzorom Unije, dok će prisutnost predsjednika EFC-a odražavati ulogu ministara država članica odgovornih za financije i Vijeća u zaštiti financijske stabilnosti i provođenju ekonomsko-financijskog nadzora.
(26)
Bitno je da članovi ESRB-a obavljaju svoje dužnosti nepristrano i da uzimaju u obzir samo financijsku stabilnost Unije u cjelini. Ako nije moguće postići konsenzus, glasovanje o upozorenjima i preporukama unutar ESRB-a ne bi se trebalo ponderirati i odluke bi, u pravilu, trebalo donositi običnom većinom.
(27)
Međusobna povezanost financijskih institucija i tržišta podrazumijeva da bi praćenje i procjenu mogućih sistemskih rizika trebalo temeljiti na širokom nizu relevantnih makroekonomskih i mikrofinancijskih podataka i pokazatelja. Ovi sistemski rizici uključuju rizike poremećaja financijskih usluga izazvane značajnim pogoršanjem cjelokupnog financijskog sustava Unije ili njegovih dijelova koji potencijalno mogu imati negativne posljedice na unutarnje tržište i realno gospodarstvo. Bilo koja vrsta financijske institucije i posrednika, tržišta, infrastrukture i instrumenata može biti sistemski značajna. Zato bi ESRB trebao imati pristup svim informacijama koje su nužne za provedbu njegovih zadaća, štiteći, prema potrebi, povjerljivost tih informacija.
(28)
Mjere za prikupljanje informacija određene ovom Uredbom nužne su za provedbu zadaća ESRB-a i ne bi trebale dovesti u pitanje pravni okvir Europskog statističkog sustava u području statistike. Stoga ova Uredba ne bi trebala dovesti u pitanje Uredbu (EZ) br. 223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2009. o europskoj statistici (14) i Uredbu Vijeća (EZ) br. 2533/98 od 23. studenoga 1998. o prikupljanju statističkih podataka od strane Europske središnje banke (15).
(29)
Sudionici na tržištu mogu pružiti dragocjeni doprinos razumijevanju promjena koje utječu na financijski sustav. Kada je to potrebno, ESRB bi se stoga trebao posavjetovati sa zainteresiranim stranama iz privatnog sektora, uključujući predstavnike financijskog sektora, udruge potrošača i korisničke skupine u području financijskih usluga koje je osnovala Komisija ili su osnovani zakonodavstvom Unije i pružiti im primjerenu priliku da iznesu primjedbe.
(30)
Osnivanje ESRB-a trebalo bi izravno pridonijeti postizanju ciljeva unutarnjeg tržišta. Makrobonitetni nadzor financijskog sustava Unije sastavni je dio ukupnih novih nadzornih mehanizama u Uniji budući da je makrobonitetni aspekt usko povezan s mikrobonitetnim nadzornim zadaćama koje su dodijeljene ESA. Samo s uspostavljenim mehanizmima koji primjereno uzimaju u obzir međusobnu ovisnost mikrobonitetnih i makrobonitetnih rizika sve zainteresirane strane mogu imati dovoljno povjerenja da se uključe u prekogranične financijske aktivnosti. ESRB trebao bi nadzirati i procjenjivati rizike za financijsku stabilnost koji proizlaze iz kretanja koja mogu imati utjecaja na sektorskoj razini ili na razini financijskog sustava u cijelosti. Suočavajući se s takvim rizicima, ESRB bi trebao izravno pridonijeti cjelovitoj strukturi nadzora u Uniji, koja je potrebna za promicanje pravovremenih i dosljednih odgovora politike država članica, čime se sprječavaju razlike u pristupu i poboljšava funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
(31)
Sud je u svojoj presudi od 2. svibnja 2006. u predmetu C-217/04 (Ujedinjena kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije) ustanovio da „ništa u tekstu članka 95. EZ (sada članak 114. UFEU) ne podrazumijeva da adresati mjera koje je donio zakonodavac Zajednice na temelju te odredbe, mogu biti samo pojedine države članice. Zakonodavac može smatrati potrebnim osigurati osnivanje tijela Zajednice odgovornog za doprinos provedbi procesa usklađivanja u situacijama kada se, radi olakšavanja jedinstvene provedbe i primjene zakona na temelju te odredbe, čini primjerenim donošenje neobvezujućih mjera potpore i okvirnih mjera” (16). ESRB bi trebao pridonijeti financijskoj stabilnosti potrebnoj za daljnju financijsku integraciju na unutarnjem tržištu, praćenjem sistemskih rizika i izdavanjem upozorenja i preporuka, ako je potrebno. Ove zadaće usko su povezane s ciljevima zakonodavstva Unije u pogledu unutarnjeg tržišta financijskih usluga. Stoga bi trebalo osnovati ESRB na temelju članka 114. UFEU-a.
(32)
Prema preporuci de Larosièrova izvješća, potreban je postupni pristup, a Europski parlament i Vijeće bi trebali provesti potpuno preispitivanje ESFS-a, ESRB-a i ESA do 17. prosinca 2013.
(33)
Budući da cilj ove Uredbe, koji jest učinkovit makrobonitetni nadzor financijskog sustava Unije, države članice ne mogu dostatno ostvariti zbog integracije financijskih tržišta Unije, nego se on može na bolji način postići na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti određenim člankom 5. Ugovora o Europski uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti određenim tim člankom, ova Uredba ne prelazi okvire potrebne za ostvarivanje tog cilja.
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Osnivanje
1. Osniva se Europski odbor za sistemske rizike (ESRB). Njegovo sjedište je u Frankfurtu na Majni.
2. ESRB je dio Europskog sustava financijskog nadzora (ESFS), čija je svrha osiguranje nadzora nad financijskim sustavom Unije.
3. ESFS čine:
(a)
ESRB;
(b)
europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo), osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010;
(c)
europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje), osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010;
(d)
europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010;
(e)
Zajednički odbor europskih nadzornih tijela (Zajednički odbor) na temelju članka 54. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010;
(f)
nadležna ili nadzorna tijela u državama članicama, navedena u aktima Unije iz članka 1. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010.
4. Na temelju načela lojalne suradnje u skladu s člankom 4. stavkom 3. Ugovora o Europskoj uniji, partneri u ESFS-u surađuju uz povjerenje i puno međusobno poštovanje, posebno kako bi se osigurali odgovarajući i pouzdani tijekovi informacija među njima.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe, primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„financijska institucija” znači bilo koje društvo u području primjene zakonodavstva iz članka 1. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010, kao i bilo koje drugo društvo ili subjekt u Uniji, čija glavna djelatnost je slične prirode;
(b)
„financijski sustav” znači sve financijske institucije, tržišta, proizvode i tržišnu infrastrukturu;
(c)
„sistemski rizik” znači rizik poremećaja u financijskom sustavu, koji može uzrokovati ozbiljne negativne posljedice za unutarnje tržište i realno gospodarstvo. Sve vrste financijskih posrednika, tržišta i infrastrukture mogu potencijalno biti sistemski važni do određene mjere.
Članak 3.
Misija, ciljevi i zadaće
1. ESRB je odgovoran za makrobonitetni nadzor financijskog sustava u Uniji, kako bi pridonio sprječavanju ili smanjivanju sistemskih rizika za financijsku stabilnost u Uniji koji proizlaze iz kretanja unutar financijskog sustava, vodeći računa o makroekonomskim kretanjima, a kako bi se izbjegla razdoblja rasprostranjenih financijskih poteškoća. Doprinosi neometanom funkcioniranju unutarnjeg tržišta i time osigurava održivi doprinos financijskog sektora gospodarskom rastu.
2. Za potrebe primjene stavka 1. ESRB provodi sljedeće zadaće:
(a)
određivanje i/ili prikupljanje te analiza svih relevantnih i potrebnih informacija radi ostvarivanja ciljeva opisanih u stavku 1.;
(b)
utvrđivanje i određivanje prioritetnih sistemskih rizika;
(c)
izdavanje upozorenja kad se smatra da su sistemski rizici značajni i, prema potrebi, objavljivanje navedenih upozorenja;
(d)
izdavanje preporuka radi popravnih mjera kao odgovor na utvrđene rizike i, kada je to potrebno, objavljivanje navedenih preporuka;
(e)
ako ESRB utvrdi mogućnost nastanka izvanredne situacije, u skladu s člankom 18. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010, izdavanje povjerljivih upozorenja upućenih Vijeću i davanje procjene situacije Vijeću kako bi Vijeće bilo u mogućnosti procijeniti potrebu donošenja odluke upućene ESA kojom se određuje postojanje izvanredne situacije;
(f)
praćenje nastavnog postupanja nakon upozorenja i preporuka;
(g)
bliska suradnja sa svim ostalim partnerima u ESFS-u; kada je to potrebno, pružanje ESA informacija o sistemskim rizicima koje su im potrebne za provedbu njihovih zadaća; a posebno - u suradnji s ESA - razvijanje zajedničkog skupa kvantitativnih i kvalitativnih pokazatelja (prikaz rizika) za utvrđivanje i mjerenje sistemskih rizika;
(h)
sudjelovanje, kada je to potrebno, u Zajedničkom odboru;
(i)
usklađivanje svojih postupaka s onima međunarodnih financijskih organizacija, posebno s MMF-om i FSB-om kao i odgovarajućim tijelima u trećim zemljama o pitanjima koja su povezana s makrobonitetnim nadzorom;
(j)
provedba ostalih povezanih zadaća, kako je utvrđeno u zakonodavstvu Unije.
POGLAVLJE II.
ORGANIZACIJA
Članak 4.
Struktura
1. ESRB ima opći odbor, upravljački odbor, tajništvo, savjetodavni znanstveni odbor i savjetodavni tehnički odbor.
2. Opći odbor donosi odluke potrebne kako bi se osigurala provedba zadaća koje su povjerene ESRB-u, u skladu s člankom 3. stavkom 2.
3. Upravljački odbor pomaže u postupku odlučivanja ESRB-a, pripremom sastanaka općeg odbora, preispitivanjem dokumenata za raspravu i praćenjem napretka tekućih poslova ESRB-a.
4. Tajništvo je odgovorno za svakodnevno poslovanje ESRB-a. Pod vodstvom predsjednika i upravljačkog odbora i u skladu s Uredbom Vijeća (EU) br. 1096/2010 (17), osigurava visokokvalitetnu analitičku, statističku, administrativnu i logističku potporu ESRB-u. Ono se također oslanja na tehničke savjete ESA, nacionalnih središnjih banaka i nacionalnih nadzornika.
5. Savjetodavni znanstveni odbor i savjetodavni tehnički odbor iz članaka 12. i 13. pružaju savjete i pomoć u vezi s pitanjima bitnima za rad ESRB-a.
Članak 5.
Predsjednik i potpredsjednik ESRB-a
1. ESRB-om predsjeda predsjednik ESB-a tijekom petogodišnjeg razdoblja nakon stupanja na snagu ove Uredbe. U narednim razdobljima, predsjednika ESRB-a imenuje se u skladu s načinima određenim na temelju preispitivanja određenog u članku 20.
2. Prvog potpredsjednika na petogodišnji mandat između sebe biraju članovi Općeg vijeća ESB-a, uzimajući u obzir potrebu za uravnoteženom zastupljenošću država članica općenito i između onih čija je valuta euro i onih čija valuta nije euro. Prvi potpredsjednik može biti ponovno izabran jednom.
3. Drugi potpredsjednik je predsjednik Zajedničkog odbora, imenovan u skladu s člankom 55. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010.
4. Predsjednik i potpredsjednici predstavljaju Europskom parlamentu, tijekom javne rasprave, način na koji namjeravaju ispunjavati svoje dužnosti na temelju ove Uredbe.
5. Predsjednik predsjeda sastancima općeg odbora i upravljačkog odbora.
6. Potpredsjednici, prema redu prvenstva, predsjedaju općim odborom i/ili upravljačkim odborom, ako predsjednik nije u mogućnosti sudjelovati na sastanku.
7. Ako mandat člana Općeg vijeća ESB-a, izabranog za prvog potpredsjednika, prestane prije završetka petogodišnjeg razdoblja ili ako iz bilo kojeg razloga prvi potpredsjednik ne može ispunjavati svoje dužnosti, bira se novi prvi potpredsjednik u skladu sa stavkom 2.
8. Predsjednik predstavlja ESRB.
Članak 6.
Opći odbor
1. Članovi općeg odbora s pravom glasa su:
(a)
predsjednik i potpredsjednik ESB-a;
(b)
guverneri nacionalnih središnjih banaka;
(c)
član Komisije;
(d)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo);
(e)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje);
(f)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala);
(g)
predsjednik i dva potpredsjednika savjetodavnog znanstvenog odbora;
(h)
predsjednik savjetodavnog tehničkog odbora.
2. Članovi općeg odbora bez prava glasa su:
(a)
jedan visokopozicionirani predstavnik nadležnih nacionalnih nadzornih tijela iz svake države članice u skladu sa stavkom 3.;
(b)
predsjednik Gospodarskog i financijskog odbora (EFC).
3. U pogledu zastupanja nacionalnih nadzornih tijela u skladu sa stavkom 2. točkom (a), odgovarajući visokopozicionirani predstavnici rotiraju se ovisno o točki o kojoj se raspravlja, osim ako su se nacionalna nadzorna tijela pojedine države članice sporazumjela o zajedničkom predstavniku.
4. Opći odbor utvrđuje poslovnik ESRB-a.
Članak 7.
Nepristranost
1. Kada sudjeluju u aktivnostima općeg odbora i upravljačkog odbora ili pri obavljanju bilo koje druge aktivnosti koja se odnosi na ESRB, članovi ESRB-a obavljaju svoje dužnosti nepristrano i isključivo u interesu Unije u cjelini. Ne smiju tražiti ni primati naputke država članica, institucija Unije ili bilo kojih drugih javnih ili privatnih tijela.
2. Nijedan član općeg odbora (bez obzira na to imali li pravo glasa ili ne) ne smije obavljati funkciju u financijskom sektoru.
3. Ni države članice ni institucije Unije kao ni druga javna ili privatna tijela ne smiju nastojati utjecati na članove ESRB-a pri provedbi zadaća određenih u članku 3. stavku 2.
Članak 8.
Poslovna tajna
1. Članovi općeg odbora i sve ostale osobe koje rade ili su radile za ili u vezi s ESRB-om (uključujući odgovarajuće osoblje središnjih banaka, savjetodavnog znanstvenog odbora, savjetodavnog tehničkog odbora, ESA i nadležnih nacionalnih nadzornih tijela država članica), ne smiju otkriti informacije na koje se primjenjuju odredbe o poslovnoj tajni, čak i nakon što su prestali obavljati svoje dužnosti.
2. Informacije koje prime članovi ESRB-a, koriste se samo tijekom obavljanja njihovih dužnosti i provedba zadaća određenih člankom 3. stavkom 2.
3. Ne dovodeći u pitanje članak 16. i primjenu kaznenog prava, nikakve povjerljive informacije koje prime osobe iz stavka 1. tijekom obavljanja svojih dužnosti, ne smiju se otkriti nijednoj osobi ni bilo kojem tijelu, osim u sažetom ili agregiranom obliku tako da nije moguće prepoznati pojedinu financijsku instituciju.
4. ESRB zajedno s ESA dogovara i uspostavlja posebne postupke povjerljivosti kako bi zaštitili informacije u vezi s pojedinim financijskim institucijama te informacije na temelju kojih se mogu prepoznati pojedine financijske institucije.
Članak 9.
Sastanci općeg odbora
1. Redovne plenarne sastanke općeg odbora saziva predsjednik ESRB-a te se oni se održavaju najmanje četiri puta godišnje. Izvanredni sastanci mogu se sazvati na inicijativu predsjednika ESRB-a ili na zahtjev najmanje jedne trećine članova općeg odbora koji imaju pravo glasa.
2. Svaki član na sastancima općeg odbora prisustvuje osobno i nije ga moguće zastupati.
3. Odstupajući od stavka 2., član koji je spriječen prisustvovati sastancima tijekom razdoblja od najmanje tri mjeseca, može imenovati zamjenika. Tog člana također može zamijeniti osoba koja je formalno imenovana u skladu s pravilima koja se primjenjuju na dotičnu instituciju radi privremene zamjene predstavnika.
4. Kad je to primjerno, visokopozicionirani predstavnici međunarodnih financijskih organizacija koje provode aktivnosti koje su izravno povezane sa zadaćama ESRB-a određenima člankom 3. stavkom 2. mogu biti pozvani prisustvovati sastancima općeg odbora.
5. Sudjelovanje u radu ESRB-a može biti otvoreno visokopozicioniranim predstavnicima odgovarajućih tijela iz trećih zemalja, posebno iz država EGP-a, i strogo ograničeno na pitanja koja su od posebnog značaja za te zemlje. ESRB može utvrditi pravila koja određuju, poglavito, prirodu, opseg i postupovne aspekte sudjelovanja tih trećih zemalja u rad ESRB-a. Takva pravila mogu predvidjeti ad hoc zastupanje u ulozi promatrača u općem odboru i trebala bi se odnositi samo na pitanja koja su relevantna za te zemlje, isključujući bilo koji slučaj u kojem bi se moglo raspravljati o situaciji u pojedinim financijskim institucijama ili državama članicama.
6. Sastanci su tajni.
Članak 10.
Način glasovanja u općem odboru
1. Svaki član općeg odbora s pravom glasa ima jedan glas.
2. Ne dovodeći u pitanje postupke glasovanja iz članka 18. stavka 1. opći odbor odlučuje običnom većinom prisutnih članova s pravom glasa. Ako su glasovi pri odlučivanju jednako podijeljeni, odlučujući je glas predsjednika ESRB-a.
3. Odstupajući od stavka 2., za donošenje preporuka ili objavu upozorenja ili preporuka zahtijeva se dvotrećinska većina danih glasova.
4. Za sva glasovanja općeg odbora zahtijeva se prisutnost dvije trećine članova s pravom glasa. Ako nije postignut kvorum, predsjednik ESRB-a može sazvati izvanredan sastanak na kojem se odluke mogu donijeti ako je prisutna jedna trećina članova s pravom glasa. Poslovnik iz članka 6. stavka 4. predviđa odgovarajući rok za sazivanje izvanrednog sastanka.
Članak 11.
Upravljački odbor
1. Upravljački odbor čine:
(a)
predsjednik i prvi potpredsjednik ESRB-a;
(b)
potpredsjednik ESB-a;
(c)
četiri druga člana općeg odbora koji su također članovi Općeg vijeća ESB-a, uzimajući u obzir potrebu za uravnoteženom zastupljenošću država članica općenito i između onih čija je valuta euro i onih čija valuta nije euro. Biraju ih između sebe članovi općeg odbora koji su također članovi Općeg vijeća ESB-a na razdoblje od tri godine;
(d)
član Komisije;
(e)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo);
(f)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje);
(g)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala);
(h)
predsjednik EFC-a;
(i)
predsjednik savjetodavnog znanstvenog odbora; i
(j)
predsjednik savjetodavnog tehničkog odbora.
Svako slobodno mjesto izabranog člana upravljačkog odbora popunjava opći odbor izborom novog člana.
2. Sastanke upravljačkog odbora saziva predsjednik ESRB-a najmanje tromjesečno, prije svakog sastanka općeg odbora. Predsjednik ESRB-a može također sazivati ad hoc sastanke.
Članak 12.
Savjetodavni znanstveni odbor
1. Savjetodavni znanstveni odbor čine predsjednik savjetodavnog tehničkog odbora i 15 stručnjaka koji predstavljaju široki niz znanja i iskustava koje predlaže upravljački odbor, a odobrava opći odbor za četverogodišnji obnovljivi mandat. Kandidati ne smiju biti članovi ESA i biraju se na temelju njihove opće sposobnosti i različitog iskustva u akademskim područjima ili u drugim sektorima, posebno u malim i srednjim poduzećima ili sindikatima ili kao pružatelji ili korisnici financijskih usluga.
2. Predsjednika i dva potpredsjednika savjetodavnog znanstvenog odbora imenuje opći odbor na prijedlog predsjednika ESRB-a, a svi posjeduju visoku razinu odgovarajućeg iskustva i znanja, na primjer na temelju akademskog obrazovanja u sektorima bankarstva, tržišta vrijednosnih papira ili osiguranja ili strukovnog mirovinskog osiguranja. U predsjedanju savjetodavnim znanstvenim odborom trebaju se rotirati ove tri osobe.
3. Savjetodavni znanstveni odbor pruža savjete i pomoć ESRB-u u skladu s člankom 4. stavkom 5. na zahtjev predsjednika ESRB-a.
4. Tajništvo ESRB-a podupire rad savjetodavnog znanstvenog odbora, a voditelj tajništva sudjeluje na njegovim sastancima.
5. Kad je to primjereno, savjetodavni znanstveni odbor organizira savjetovanja u ranoj fazi sa zainteresiranim stranama poput sudionika na tržištu, udruga potrošača i akademskih stručnjaka, na otvoren i transparentan način, vodeći računa o zahtjevu povjerljivosti.
6. Savjetodavnom znanstvenom odboru osiguravaju se sva potrebna sredstva kako bi uspješno izvršio svoje zadaće.
Članak 13.
Savjetodavni tehnički odbor
1. Savjetodavni tehnički odbor čine:
(a)
predstavnik svake nacionalne središnje banke i predstavnik ESB-a;
(b)
jedan predstavnik nadležnih nacionalnih nadzornih tijela iz svake države članice u skladu s drugim podstavkom;
(c)
predstavnik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo);
(d)
predstavnik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje);
(e)
predstavnik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala);
(f)
dva predstavnika Komisije;
(g)
predstavnik EFC-a;
(h)
predstavnik savjetodavnog znanstvenog odbora.
Nadzorna tijela svake države članice biraju jednog predstavnika u savjetodavni tehnički odbor. U pogledu zastupanja nacionalnih nadzornih tijela u skladu s točkom (b) prvog podstavka, odgovarajući predstavnici rotiraju se ovisno o točki o kojoj se raspravlja, osim ako su se nacionalna nadzorna tijela pojedine države članice dogovorila o zajedničkom predstavniku.
2. Predsjednika savjetodavnog tehničkog odbora imenuje opći odbor na zahtjev predsjednika ESRB-a.
3. Savjetodavni tehnički odbor pruža savjete i pomoć ESRB-u u skladu s člankom 4. stavkom 5. na zahtjev predsjednika ESRB-a.
4. Tajništvo ESRB-a podupire rad savjetodavnog tehničkog odbora, a voditelj tajništva sudjeluje na njegovim sastancima.
5. Savjetodavnom tehničkom odboru osiguravaju se sva potrebna sredstva kako bi uspješno izvršio svoje zadaće.
Članak 14.
Drugi izvori savjetovanja
Pri provedbi svojih zadaća određenih u članku 3. stavku 2., ESRB, kada je to potrebno, traži mišljenje odgovarajućih zainteresiranih strana iz privatnog sektora.
POGLAVLJE III.
ZADAĆE
Članak 15.
Prikupljanje i razmjena informacija
1. ESRB pruža ESA informacije o rizicima koje su potrebne za provedbu njezinih zadaća.
2. ESA, Europski sustav središnjih banaka (ESSB), Komisija, nacionalna nadzorna tijela i nacionalna tijela nadležna za statistiku blisko surađuju s ESRB-om i pružaju mu sve informacije koje su potrebne za provedbu njegovih zadaća u skladu sa zakonodavstvom Unije.
3. U skladu s člankom 36. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010, ESRB može zahtijevati informacije od ESA, u pravilu u sažetom ili zbirnom obliku, tako da nije moguće prepoznati pojedinu financijsku instituciju.
4. Prije nego što zatraži informacije u skladu s ovim člankom, ESRB najprije vodi računa o postojećim statističkim podacima koje su izradili, objavili i razvili Europski statistički sustav i ESSB.
5. Ako tražene informacije nisu stavljene na raspolaganje ili pravodobno dostupne, ESRB može zatražiti te informacije od ESSB-a, nacionalnih nadzornih tijela ili nacionalnih tijela nadležnih za statistiku. Ako informacije i dalje budu nedostupne, ESRB ih može zatražiti od dotične države članice, ne dovodeći u pitanje povlastice dane Vijeću, Komisiji (Eurostatu), ESB-u, Eurosustavu, odnosno ESSB-u u području statistike i prikupljanja podataka.
6. Ako ESRB zahtijeva informacije koje nisu u sažetom ili zbirnom obliku, u obrazloženom zahtjevu pojašnjava zbog čega se podaci o odgovarajućoj pojedinoj financijskoj instituciji smatraju značajnima za sustav i nužnima s obzirom na situaciju na tržištu.
7. Prije svakog zahtjeva za informacijama koje nisu u sažetom ili zbirnom obliku, ESRB se na odgovarajući način savjetuje s odgovarajućim europskim nadzornim tijelom kako bi osigurao da je zahtjev opravdan i razmjeran. Ako odgovarajuće europsko nadzorno tijelo smatra da je zahtjev neopravdan i nerazmjeran, odmah ga vraća ESRB-u i traži dodatno obrazloženje. Nakon što je ESRB dostavio odgovarajućem europskom nadzornom tijelu navedeno dodatno obrazloženje, adresati zahtjeva šalju tražene informacije ESRB-u pod uvjetom da imaju zakonit pristup odgovarajućim informacijama.
Članak 16.
Upozorenja i preporuke
1. Kada se utvrde značajni rizici za postizanje cilja iz članka 3. stavka 1., ESRB dostavlja upozorenja i, kada je to potrebno, izdaje preporuke za popravne mjere, uključujući, kada je to potrebno, zakonodavne inicijative.
2. Upozorenja ili preporuke koje izda ESRB u skladu s člankom 3. stavkom 2., točkama (c) i (d) mogu biti opće ili posebne prirode, a upućene su posebno Uniji u cjelini ili jednoj ili više država članica, ili jednoj ili više ESA ili jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela. Ako su upozorenje ili preporuka upućeni jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela, o tome se također obavještava i dotična država članica/države članice. Preporuke uključuju određen vremenski okvir za odgovor politike. Preporuke također mogu biti upućene Komisiji u vezi s odgovarajućim zakonodavstvom Unije.
3. Upozorenja ili preporuke koje se šalju adresatima u skladu sa stavkom 2., istodobno se šalju Vijeću i Komisiji, u skladu sa strogim pravilima o povjerljivosti, a ako su upućeni jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela, također i ESA.
4. Kako bi se povećala svijest o rizicima u gospodarstvu Unije i takvi rizici razvrstali po prioritetima, ESRB, u bliskoj suradnji s drugim partnerima u ESFS-u, razrađuje sustav kodova u bojama koje odgovaraju situacijama različitih stupnjeva rizika.
Nakon što su kriteriji za takvo razvrstavanje razrađeni, upozorenja i preporuke ESRB-a naznačuju, na pojedinačnoj osnovi i kada je to potrebno, kojoj kategoriji rizik pripada.
Članak 17.
Nastavno postupanje nakon preporuka ESRB-a
1. Ako je preporuka iz članka 3. stavka 2. točke (d) upućena Komisiji, jednoj ili više država članica, jednoj ili više ESA ili jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela, adresati obavješćuju ESRB-u i Vijeće o mjerama koje su poduzete kao odgovor na preporuku i daju odgovarajuće obrazloženje za sva nepostupanja. Kad je to potrebno, ESRB, u skladu sa strogim pravilima o povjerljivosti, bez odlaganja obavještava ESA o primljenim odgovorima.
2. Ako ESRB ocijeni da njegova preporuka nije provedena ili da adresati nisu dostavili primjereno obrazloženje za nepostupanje, on o tome, u skladu sa strogim pravilima o povjerljivosti, obavještava adresate, Vijeće i, kada je to potrebno, dotično europsko nadzorno tijelo.
3. Ako ESRB u skladu sa stavkom 2. donese odluku o preporuci koja je objavljena na temelju postupka iz članka 18. stavka 1., Europski parlament može pozvati predsjednika ESRB-a da predstavi navedenu odluku, a adresati mogu zahtijevati sudjelovanje u razmjeni mišljenja.
Članak 18.
Javna upozorenja i preporuke
1. Nakon što je dovoljno unaprijed obavijestio Vijeće, kako bi moglo reagirati, opći odbor na pojedinačnoj osnovi donosi odluku o tome je li potrebno upozorenje ili preporuku objaviti. Neovisno o članku 10. stavku 3. za odluke koje donosi opći odbor u skladu s ovim stavkom potrebna je prisutnost dvije trećine članova s pravom glasa.
2. Ako opći odbor donese odluku o objavljivanju upozorenja ili preporuke, o tome unaprijed obavještava adresate.
3. Adresati upozorenja i preporuka koje je objavio ESRB, također imaju pravo kao odgovor objaviti svoja stajališta i obrazloženje.
4. Ako opći odbor donese odluku da neće objaviti upozorenje ili preporuku, adresati i, prema potrebi, Vijeće i ESA, poduzimaju sve mjere potrebne za zaštitu njihove povjerljive prirode.
POGLAVLJE IV.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 19.
Odgovornost i obveze izvješćivanja
1. Najmanje jednom godišnje, a u slučaju rasprostranjenih financijskih poteškoća i češće, predsjednik ESRB-a se poziva na godišnju raspravu u Europskom parlamentu, povodom objavljivanja godišnjeg izvješća ESRB-a Europskom parlamentu i Vijeću. Ova se rasprava provodi odvojeno od dijaloga o monetarnoj politici između Europskog parlamenta i predsjednika ESB-a.
2. Godišnje izvješće iz stavka 1. sadrži informacije koje opći odbor odluči objaviti u skladu s člankom 18. Godišnje izvješće stavlja se na raspolaganje javnosti.
3. ESRB također preispituje posebna pitanja na poziv Europskog parlamenta, Vijeća ili Komisije.
4. Europski parlament može zatražiti od predsjednika ESRB-a sudjelovanje u raspravi nadležnih odbora Europskog parlamenta.
5. Predsjednik ESRB-a najmanje dva puta godišnje, a i češće ako se smatra potrebnim, održava povjerljive usmene rasprave s predsjednikom i potpredsjednikom Odbora za gospodarska i monetarna pitanja Europskog parlamenta o tekućim aktivnostima ESRB-a. Kako bi se zajamčila potpuna tajnost u skladu s člankom 8., Europski parlament i ESRB sklapaju sporazum o podrobnom načinu organizacije tih sastanaka. ESRB dostavlja Vijeću presliku toga sporazuma.
Članak 20.
Preispitivanje
Do 17. prosinca 2013. Europski parlament i Vijeće preispituju ovu Uredbu na temelju izvješća Komisije, a nakon primljenih mišljenja ESB-a i ESA, donose odluku o potrebi preispitivanja misije i organizacije ESRB-a.
Oni posebno preispituju način imenovanja ili biranja predsjednika ESRB-a.
Članak 21.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 24. studenoga 2010.