Milloin uudet nimisäännöt astuivat voimaan Ruotsissa?
Ruotsalaiset sukunimet
Porvarit ja vähitellen jopa talonpojat alkoivat antaa eri tavoin muodostettuja sukunimiä. Vuoteen 1904 asti oli mahdollista valita vapaasti sukunimensä, mutta kuitenkin sukunimet saivat yhtenäisen rakenteen koko maassa. Ne rakennettiin ensin kotikunnan mukaan, näin ollen Lindberg Lindesbergistä ja Widmark Vebomarkista. Myös porvariston keskuudessa sai alkunsa tapa, jota voidaan verrata aatelisten tapaan antaa nimiä: luonnonnimiä yhdistettiin eri tavoin. Suvut Almgren (suom. jalavanoksa), Almlind (suom. jalavalehmus) ja Almlöf (suom. jalavanlehti) ovat peräisin Almbyn (suom. jalavankylä) kylästä. Vähitellen kotikuntaperiaate menetti merkityksensä, ja 1800-luvun lopussa nimistä tuli merkityksettömiä ja jopa epäjohdonmukaisia kuten sukunimessä Granlöv (suom. kuusenlehti). Itse valitut sukunimet patronyymien sijaan yleistyivät tietyillä maaseutupaikkakunnilla 1800-luvun loppupuoliskolla, mutta useimmissa pitäjissä pitäydyttiin kuitenkin patronyymeissä.  