Європа обирає масштабну гравітаційну місію
Цей проект має стати однією з найбільших наукових програм 2030-х років.
Моделювання: три космічні апарати проекту LISA, з'єднані лазерними "плечами". Довжина кожного становить 2,5 мільйона кілометрів Європейське космічне агентство (ESA) остаточно схвалило місію LISA (Laser Interferometer Space Antenna, космічна антена лазерного інтерферометра), головне завдання якої — пошук гравітаційних хвиль. Для цього три ідентичні супутники, розташовані на віддалі 2,5 мільйона кілометрів один від одного, будуть обмінюватися лазерними променями. Три супутники будуть реєструвати викривлення простору і часу, які виникли через космічні катаклізми, наприклад, злиття велетенських чорних дір. Нещодавно наземні лабораторії США почали вловлювати гравітаційні хвилі, що йдуть від злиття об'єктів, маса яких у 20-30 разів більша за масу нашого Сонця. Відправляючи обсерваторію в космос, вчені сподіваються виявити джерела гравітаційних хвиль, які перевершують масу Сонця в мільйони разів. А також простежити їхню активність до самого краю всесвіту, доступного для спостереження. Перед нами відкриваються неосяжні можливості пізнання гравітації та принципів її дії. Можливо навіть знайдуться невеликі похибки в рівняннях Ейнштейна, що досі були бездоганними. "Ми й гадки не маємо, які відкриття нас чекають, але, здається, ми можемо підійти до межі, яка відділяє гравітацію від квантової фізики. Проект може наблизити нас до цієї мети", - розповідає науковий директор ESA, професор Альваро Хіменес Каньєте. Гравітаційні хвилі — "брижі" в матерії простору-часу Моделювання, що демонструє злиття чорних дір, які рухаються по спіралі На засіданні в Мадриді Комітет ESA з наукових програм ухвалив рішення — надати програмі LISA статус однієї з флагманських місій Агентства. Це є запорукою паралельного проведення галузевих досліджень для пошуку найкращого способу розробки місії. Коли вчені відзвітують про результати, і стане зрозумілим принцип розподілу обов'язків у розробці супутників між державами-членами ESA, Комітет може зібратися знову для формального "затвердження" проекту. На цьому етапі місія стане реальністю - почнеться виробництво самого обладнання. Роль і внесок міжнародних партнерів - це одне з нагальних питань, яке необхідно вирішити якомога швидше. Свого часу проект LISA планували розподілити порівну між Європою та США. Потім, 2011 року, американці відмовилися від участі з посиланням на фінансові труднощі. Європа ж продовжила розробки — і торік навіть запустила космічний прототип для тестування ключових технологій. Але після того, як лабораторії у США підтвердили існування гравітаційних хвиль, американці прагнуть повернутися в проект. І їх можна зрозуміти. Попередній болісний розрив змусив ESA обмежити будь-яку подальшу участь міжнародних партнерів до 20 відсотків, щоби знову не залишитися біля розбитого корита. Але професор Хіменес повідомив, що до цього питання поставляться з розумінням - особливо якщо участь партнера буде корисною для реалізації місії. "Двадцять відсотків - це ж не назавжди встановлена цифра. Допускаються, як п'ятнадцять, так і тридцять відсотків участі. Головне, щоби проектом керувала Європейська асоціація", - заявив пан Хіменес в інтерв'ю BBC News на міжнародній виставці, аерокосмічному салоні Paris Air Show в Парижі. "Це одна з наших місій найвищого класу, наш флагман. А свої флагмани треба вести самостійно. Коли умови — "п'ятдесят на п'ятдесят", місію не очолює ніхто, і ніхто не бере на себе відповідальність, необхідну для того, щоби проект відбувся. У цьому й проблема", - зазначив професор. Виявлення гравітаційних хвиль - це справжній подвиг для техніки. Зіткнення двох чорних дір є дуже потужним, однак, викривлення простору і часу, які вони спричиняють, є незначними. Лазерні інтерферометри в супутниках LISA мають бути чутливими до стискання і розтягнення лазерних променів до кількох пікометрів (це одна трильйонна метра.) Космічні апарати мають впоратися з цим. Вони літатимуть трикутником, у якому довжина лазерного "плеча" перевершує відстань від Землі до Місяця у понад шість разів. Показово, що LISA Pathfinder, космічний апарат-прототип ESA, довів - така чутливість досяжна. Запуск проекту PLATO заплановано на 2026 рік, на два роки пізніше, ніж очікувалося На засіданні, що відбулося у вівторок 20 червня, Комітет з наукових програм також формально схвалив космічний телескоп PLATO, завдання якого - виявляти планети. Цей телескоп пройшов етап відбору ще 2014 року (ось скільки часу забирають усі стадії затвердження космічної місії). Запуск PLATO заплановано на 2026 рік. Приблизна дата запуску супутників LISA — 2034 рік. Однак процес обіцяють прискорити, і пов'язано це з величезною цікавістю до науки про гравітаційні хвилі. "Але навіть за всі гроші світу суттєво прискоритися ми б не змогли, — зізнається професор Хіменес. - Проблема в готовності технології. Для розробки такої складної місії потрібен час, багато часу. Найближча реальна дата — дві тисячі тридцятий, за умови, що в нас буде достатнє фінансування і не виникне ускладнень".