Суд і президент сказали Тарасюку не йти з посади
Борис Тарасюк наразі залишатиметься на посаді Міністра закордонних справ –Шевченківський районний суд Києва ухвалив відповідне рішення, задовольнивши подання пана Тарасюка, в якому той оскаржував постанову Верховної Ради про своє звільнення.
У поданні до Шевченківського районного суду Києва Борис Тарасюк головно обґрунтовував незаконність рішення парламенту щодо його звільнення невідповідністю суб’єкта, який ініціював ту постанову – з його слів, згідно до Конституції, відставку Міністра закордонних справ ініцією саме президент, а не парламент чи уряд. Суд задовольнив вимоги пана Тарасюка, призупинивши дію рішення Верховної Ради, а президент Віктор Ющенко видав указ, яким фактично закріпив його міністерський статус, наказавши йому, продовжувати роботу. Коментуючи подію прес-секретар президента Ірина Ванникова сказала, що у зв’язку з судовою постановою президент ухвалив рішення про те, що Борис Тарасюк продовжує виконувати свої обов’язки. На питання журналістів, чи не буде йому психологічно важко працювати в уряді, пан Тарасюк відповів: «У мене нормальні нерви». Що далі? Перший заступник голови Верховної Ради Адам Мартинюк сказав, що поява указу президента, яким він зобов’язує Бориса Тарасюка і надалі виконувати обов’язки міністра закордонних справ, може призвести до поглиблення конфронтації між гілками влади. Оглядачі називають ту ситуацію показовою насамперед для майбутнього голосування щодо відставки ще одного міністра за президентською квотою – голови оборонного відомства Анатолія Гриценка. У середу парламент мав розглядати відповідний проект постанови, авторами якого є депутати від Партії Регіонів та СПУ. Проте після оголошення Бориса Тарасюка про рішення суду на його користь регіонал Євген Кушнарьов заявив про перенесення того розгляду, аргументувавши це тим, що подання щодо Міністра оборони має вносити не парламент, а уряд, голова якого Віктор Янукович до 7 грудня перебуває з візитом у Сполучених Штатах. Обидва „президентських” міністри раніше відкидали закиди коаліції щодо їхньої не фахової роботи, якою аргументувалися вимоги про відставку, називаючи їх істинними підставами зведення політичних рахунків.