Росія - Україна: нерозривні відносини чи точка неповернення?
Перекреслювати давню історію було би нерозумно, тому в Москві не зникнуть назви, пов'язані з Києвом та Україною, заявив мер російської столиці Сергій Собянін.
Говорячи про наявні труднощі у відносинах двох країн, градоначальник додав, що "ця піна пройде, і зв'язок між українським і російським народом розірвати буде неможливо". Коментуючи висловлювання Собяніна, мер Києва Віталій Кличко сказав, що "не можна називати піною анексію Криму і агресію, військові дії на сході України, через які загинули тисячі українців". Кличко також нагадав, що в лютому цього року міська рада Києва ухвалила рішення в односторонньому порядку розірвати всі раніше підписані договори про побратимство, партнерство і співробітництво з Москвою. Російська і Українська служби BBC зв'язалися з експертами в Москві і Києві і запитали їх, чи можливо розірвати зв'язок між українцями і росіянами і що він собою являє. Доктор історичних наук, завідувач відділом російського народу Інституту етнології і антропології РАН Олександр Буганов Росія якраз схильна підкреслювати єдність походження, спільність історичної долі двох народів. Але треба визнати, що історія спочатку малоросів, а потім українців - це історія боротьби за незалежність. Їхня історія крутилася між трьома жорнами - між Польщею, Туреччиною та Росією. Вибір, який був зроблений Богданом Хмельницьким на користь православної Росії, можливо, був вибором найменшого зла - тоді була свіжа пам'ять про звірства поляків на цій території, набіги турків. Русь тоді видавалася більш безпечним варіантом. І головним на той момент було питання вибору віри, релігії. "Ми - православні": це ж і росіяни, і українці. Історична пам'ять - це не міф і не щось надумане. Це основа нашої самосвідомості. І єдине коріння - це основа нашої долі, самосвідомості і простору. Українська еліта воліє його розірвати і говорити, що цього не було, а в Росії це наголошують, але роблять часто по-хамськи і бридко. І те, і інше тільки розпалює міжнаціональну ворожнечу. За недавніми соцопитуваннями образ ворога для Росії - США, Україна і Туреччина. Це маніпулювання масовою свідомістю. Це працює на жорстокість і роз'єднання. Питання з Україною внесло ще більший внесок в розкол цієї спільної національної самосвідомості. Росіяни і українці - справді братські народи. Єдність історичної долі протягом століть в державному і геополітичному сенсі завжди була. І це те, що вселяє надію на майбутнє. Сьогоднішні події зійдуть нанівець, як накип, а зв'язок залишиться. Володимир В'ятрович, голова Українського інституту національної пам'яті Час лікує все, і багато міфів, стереотипів згодом зникають. Але серед цих міфів і стереотипів - якраз і твердження про вічну дружбу між українцями і росіянами. Той зв'язок, що був між українцями і росіянами упродовж сотень років - це був зв'язок господаря і раба. Українці часто сприймалися росіянами як підлеглі. Зараз ми бачимо, що українці розривають цей зв'язок і стають самостійним суб'єктом, змушуючи себе поважати, зокрема і Росію. Я вважаю концепцію якихось братніх відносин між народами протягом сотень років ілюзорною. Кожен народ в силу природних причин живе власними інтересами. Тому апріорі говорити про братні відносини немає сенсу. Зараз же слова про братерські відносини між українцями і росіянами звучать як насмішка. Російська імперія поглинула український народ і не давала йому розвиватися самостійно протягом століть. Українці в цьому процесі знищувалися як фізично, так і культурно. Заяви політиків про піну, яка пройде у стосунках народів - це неадекватна оцінка дійсності. Процеси в Україні свідчать про фундаментальні зміни і безповоротне віддалення України від Росії. Україна і Росія зараз фактично перебувають у стані війни. Не помічати цього і називати ситуацію піною, зокрема і тисячі загиблих, неможливо. Так в Україні думає більшість населення, а не тільки політики при владі. Точка неповернення вже пройдена. Я дуже скептично ставлюся до заяв політиків з приводу історії взагалі, і ще критичніше ставлюся до заяв російських політиків з приводу української історії. У них немає повного уявлення про українську історію, вони дивляться на нас винятково імперським поглядом.