Межа бідності в Україні - де вона?
Злидні в Україні – наскільки серйозно і як надовго?
Кількість людей, що живуть за межею бідності від половини до трьох чвертей населення – оцінки різні. Частково - через різні визначення поняття бідності. Проте факт залишається фактом: мінімальна платня в Україні у 205 гривень набагато менша від прожиткового мінімуму у 342 гривні.Жодна політична система не має монополії на бідність. Можна помирати від голоду у США і жити у розкоші у Бангладеші. Де завгодно у світі стрімкі політичні та економічні зміни спричиняють соціальну нерівність. У Києві економічний бум цілком очевидний. Блискучі вітрини, розкішні автомобілі на вулицях та дорогі ресторани. Кажуть, що Київ принципово відрізняється від регіонів, а центр міста – від його окраїн, але навіть тут довго не треба шукати бідності. "Скаже хтось - життя прекрасне..." Звуком бідності є пісня вуличних музикантів, які заробляють буквально копійки. Кажуть, що співають для душі, але і той дріб'язок, який кидають їм люди, краще, ніж нічого.На вулицях міста ознаки абсолютної бідності – жебраки та бездомні, які шукають по смітниках порожніх пляшок та об'їдків їжі чи будь-чого іншого цінного.Життя цих людей важке, і їх в Україні куди більше, ніж у західних країнах. Проте, можливо, навіть більше в сучасному українському суспільстві вражає існування величезної кількості людей, які у більш стабільному середовищі мали б складати середній клас і бути заможними, маючи гарну освіту та роки праці за плечима. “Значна частина населення живе у скромному діапазоні, - каже він. - Той факт, що мінімальна платня майже вдвічі менша за прожитковий мінімум, – логічний нонсенс, але на практиці це означає, що більшість людей, які працюють, не можуть заробити собі навіть на фізичні потреби.” Концертмейстер і журналістЩоб не лишати розмову про бідність у царині теорії, я завітала в гості до родини, чия розповідь напевно багатьом в Україні - й особливо в Києві - буде знайомою.Ірина і Петро живуть у невеликій двокімнатній квартирі, де також прописаний їхній дорослий син з дружиною. Ірина – концертмейстер у музичному коледжі, Петро – позаштатний журналіст. Петрові заробітки різняться від місяця до місяця, зараз він не працює. Платня Ірина, як працівника державного учбового закладу – невелика.Ірина розповідає: “Платню платять регулярно, але дуже мало. Десь 250 гривень. Ну, після податків, може, ще менше. Але зараз же державним службовцям трошки підвищили – в цьому місяці виходить чистих 250.” А скільки за квартиру треба платити? Таким чином Ірина та Петро здається підпадають під визначення бідних, яке дає соціолог Ірина Бекешкіна з фонду Демократичні ініціативи. “Дуже бідні – це люди, яким не вистачає навіть на харчування, а просто бідін – це ті, хто живе від зарплатні до зарплатні.” Пилосос і балконА моя знайома Ірина розповідає, що на день вони з чоловіком намагаються не витрачати більше 20 гривень. Інколи в суботу на закупах витрачають 60, але тоді економлять кілька днів. “А все що згори – відкласти щось неможливо. На ремонт, ось минулого року Петя працював, викроїли трохи. А так – купували все повільно – в один рік пральну машину, в другий пилосос. У нас таких елементарних речей дуже довго не було.Пилососа у нас дуже довго не було. А щось купити, поправити щось вдома – це нереально. Ось м'який куточок у нас 27 років. Поміняти нереально. Хотіли по-новому обтягти те, що є, але кажуть – теж недешево, сто доларів. Балкон незасклений. Засклити – 600 доларів. Ціни весь час ростуть, навіть в доларах.” Ірина і Петро кажуть, що через те, що Петро часом може заробляти більше, тому вони не вважають себе найбіднішими серед своїх знайомих. “Ну, ось мій товариш Коля – так вони часом учотирьох живуть на 30 гривень на тиждень, тобто живуть дуже бідно. Двоє дітей-студентів – не працюють. Він та його дружина, як державні службовці, отримують мало, разом десь 800-900 гривень.” Програми із серії Української служби Бі-Бі-Сі, присвячені бідності в Україні та Британії, слухайте на нашій хвилі в суботу о 19-00 за Києвом, повтор - у неділю о 17-00.