Джеймс Шерр: Універсал не має великого значення.
Як експерт Центру досліджень конфліктів при Оборонній академії Великобританії Джеймс Шерр оцінює політичний компроміс в Україні, результатом якого стало призначення прем'єр-міністром Віктора Януковича. Крок до об'єднання України, за висловом одних, чи програш помаранчевих, як твердять інші?
Шерр: По-перше, єдність документами не створюють. А українці, як на мене, надають надто великої ваги документам. Фактом є те, що країна зараз більше роз’єднана, ніж це було в січні 2005-го. Причина в тому, що життя людей не покращилося. А єдиний спосіб створити більшу єдність у суспільстві, ніж зараз, - це коли уряд при владі вдасться до таких кроків, які здатні реально змінити на краще життя людей у всіх регіонах України. А ми від цього ще дуже далеко. Тому з цієї точки зору угода чи ж Універсал не має великого значення. В демократичній державі важать дві речі - ефективність і компетентність уряду; і ефективність, мудрість і якість опозиції. А сутність демократії полягає в тому, що так, в суспільстві існують розбіжності, існує опозиція - і це нормально. Надмірна зосередженість на єдності - це ностальгія за тоталітаризмом! Бі-Бі-Сі: Якщо вважати текст Універсалу декларацією намірів, то які кроки нової коаліції будуть показовими, коли вести мову про її здатність працювати? Що зараз важить найбільше, коли врешті визначився формат коаліції і прем’єр-міністром став Віктор Янукович? Шерр: Перше і найнагальніше - хто стане на чолі міністерств і хто працюватиме в їхніх командах. Друге - ступінь, до якого Наша Україна і віце-спікер зуміють стримувати Регіони, а також пана Мороза. Третє питання - незважаючи на всі риторичні заяви, чи не перенесе нова адміністрація країни, різні її підрозділи, практичну роботу щодо виконання Плану дій Україна-ЄС - на здійснення практичних кроків щодо входження в Єдиний економічний простір. І останнє - чи буде збережено сутність і динаміку відносин України з НАТО. І це набагато важливіше, ніж будь-які декларації, заяви про майбутнє членство чи його відсутність. З цієї точки зору справжнім випробуванням, лакмусовим папірцем стане доля дуже компетентної і висококваліфікованої команди, яка керує українським міністерством оборони - чи їх залишать, чи їх усунуть. І це вже не є виключно рішенням президента Ющенка, бо він висуває кандидатури, але затверджує їх парламент. Бі-Бі-Сі: Повертаючись до здатності нової команди працювати, Юлія Тимошенко після відмови підписати Універсал заявила, що нова коаліція, яка об’єднує чотири політичні сили дуже різної орієнтації, є неприродньою. Чи зможе вона працювати, на Вашу думку? Шерр: Побачимо. Якщо вона спрацює, то це не завжди буде добре для країни. Бо якщо вона працюватиме на базі компромісів між суб’єктивними бізнес-інтересами кланів України, то це, звісно, здатне створити стабільність, але це не допоможе країні. Якщо саме в цьому полягатиме поступ, то опозиція повинна використати це для вироблення і пропагування іншого бачення. Тут не все залежить від Юлії Тимошенко. Вона - в авангарді, але питання полягає також у тому, що робитиме пан Луценко найближчими місяцями, беручи до уваги наближення наступних президентських виборів, а також - інші люди, які ще, можливо, не дуже помітні. Бі-Бі-Сі: Юлія Тимошенко вже оголосила про те, що її блок стане основою широкої міжфракційної опозиції. А які надії ви покладаєте на те, що в межах політичного компромісу президент має право пропонувати - окрім міністрів закордонних справ і оборони - також міністрів внутрішніх справ і юстиції? Це сприятиме збереженню задекларованих президентом пріоритетів зовнішньої і внутрішньої політики? Шерр: Можливо, але цього недостатньо. Бо президент, здається, має ілюзію, що коли силові міністерства підвладні йому, то реформи відбуватимуться і йому нема чого переживати. Але потрібна ретельна трансформація більшості тих міністерств, а тому справжні реформатори, які розуміють, що воно таке - євроатлантичні стандарти - мають бути виокремлені, призначені на посади і мають отримувати всіляку підтримку. Це означає і підтримку фінансову, що є прерогативою парламенту і що не залежить від пана Ющенка. Тож номінально він може мати в своєму підпорядкуванні силові міністерства, які по суті залишаються нереформованими і які через непрямі канали будуть реагувати на вимоги чільних депутатів парламенту - від тих же Регіонів - які телефонуватимуть і в такий спосіб домагатимуться свого. Таке вже було, і ніщо не стане на перешкоді повторенню цього в майбутньому. Бі-Бі-Сі: Вам не здається іронічним те, що Партія регіонів і комуністи, які вели передвиборчу кампанію на гаслах зближення з Росією і лякали виборців перспективою членства в НАТО, тепер формують уряд, який, хоч і з застереженнями, але зобов’язується поглиблювати співпрацю з альянсом? Шерр: Бачите, є люди, які вже це роблять. Передусім мова про пана Гриценка і його команду. Тож на робочому рівні в міністерстві оборони це вже є реальністю. Ось що важливо, а не декларації чи заяви. Тепер важливо, аби те, що відбувається в парламенті, сприяло заявам, аби ухвалювалося законодавство, спрямоване на поглиблення співпраці. Але найважливіше - фінанси, що і дає парламентові і Регіонам вплив. Чи отримає міноборони відповідні кошти з бюджету. Це поки невідомо, але від цих питань багато залежить. Надихає те, що в тексті Універсалу сказано про час референдуму - що він відбудеться лише після необхідних кроків, тобто коли перспектива вступу стане реальною. Це дасть змогу урядові провести інформаційну кампанію в суспільстві, яке залишається дуже непоінформованим про НАТО. Бі-Бі-Сі: Про план дій задля членства останнім часом менше згадують і недавні прихильники України на Заході, де, схоже, інтерес до України суттєво впав? Шерр: Безперечно. І це стосується кольорових революцій загалом. Бо Захід мав дуже великі, дуже нереалістичні надії, опираючись на досвід Європи після 1989 року. Умови в Україні дуже відмінні, коли мова про можливості, кадри, людей, які розуміють, що потрібно, коли говорити про глибину поділу в суспільстві - і звичайно, ступінь геополітичного і цивілізаційного впливу Росії. Тому зараз виник ризик, що багато хто на Заході скаже: "Все закінчилося. З практичної точки зору немає сенсу говорити про подвльше розширення НАТО чи ЄС. Україна - стабільна, то й добре, цього достатньо".На жаль, такий ризик цілком реальний.