Малий пригодницький посібник: рецензія на книгу Ткачівської
Марія Ткачівська. "Обережно, діти!" Харків, Клуб сімейного дозвілля. – 2013.
Одне з вічних питань дитячої літератури – як зробити книжку цікавою не лише дитині, а й її батькам? Бо ж спільно прочитана і спільно вподобана книжка об’єднує, створює додатковий ґрунт для спілкування, розуміння… Спробою відповіді на це питання є нова книжка івано-франківської письменниці Марії Ткачівської "Обережно, діти!", що з’явилася друком у видавництві "Клуб сімейного дозвілля". Позиціонована як "дитячий роман" (насправді, радше повість, хоча кількість персонажів і масштаби дії доволі поважні), книжка розповідає про життя хлопчика на ім’я Марко. Це малий шибайголова. У школі він може заховатися в шафі під час уроку не свого класу, а потім викотитися на середину кабінету у відрі для прибирання. А може, й із друзями влітку під час сільських вакацій пострибати з "парашутом" із сараю у гній. У батьків майже немає часу на спілкування з Марком, тому його виховують дідусі й бабусі, а він начебто цьому тільки радий. Але це тільки начебто. Дітям, напевно, буде цікаво почитати про Маркові пригоди. Головний герой книжки "Обережно, діти!" напрочуд гармонійно і реалістично (в позитивному значенні цього слова) поєднує в собі бешкетництво з шармом, а тому не лише викликає співчуття, але й стає таким персонажем, що з ним із задоволенням зможуть асоціювати себе юні й не лише юні читачі. До речі, в образах Марка та його так само юних друзів і в їхніх пригодах нескладно вгадати натяки на класику української дитячої літератури – "Тореодорів у Васюківці" Всеволода Нестайка. Що ж, досить плідна письменницька тяглість. Дорослі ж матимуть не лише нагоду згадати себе NN років тому. Марія Ткачівська пропонує їм свої спостереження з дитячої психології, за кумедними шкільними й дворовими історіями проглядають міркування на тему взаємин між поколіннями. Та головна думка Ткачівської, адресована дорослим, така: дітям бракує спілкування та уваги. "Єдиного я не зрозумів: чому для того, щоб у дорослих з’явився час для дітей, має щось обов’язково трапитися. Чому для того, щоб радіти, треба перед тим сумувати. Чому треба прибирати, коли хтось має прийти. І останнє: чому гості дорожче від дітей. "Це неправда! – повторює мама. Якщо це так, то чому дорослих дратує все, що діти роблять у той день, коли мають навідатися гості?" Власне, авторка тут, м’яко кажучи, не надто оригінальна. Про цю проблему вже давно "сурмлять" усі психологи. А її наслідки у найрізноманітніших виявах кожен із нас має щастя спостерігати ледь не щодня. Приємно те, що в книжці "Обережно, діти!" все це сформульовано не у вигляді прямолінійних повчань, а "в обхід", так, що заохочує читача самого замислитися. У мові, котра, як відомо, в кожного покоління трохи своя, Марія Ткачівська досить поміркована і знаходить баланс між дитячим і підлітковим сленгом та загальноприйнятною лексикою. Це рятує текст і від занурення у псевдомолодіжне кривляння, і від надміру сухості. Правда, дещо натягнуто виглядає постать діда Орка, з котрим Марко знайомиться під кінець книги і який дає йому чимало важливих порад "для справжніх чоловіків". Але певна логіка в появі цього ідеалізованого персонажа є: вона дає наприкінці виразний позитивний акцент. Навіть якщо він виглядає не ідеально допрацьованим, трішечки "картонним", усе одно маємо тут певний момент заспокоєння після постійного справді дитячого динамізму попередніх сторінок. А головна перевага "Обережно, діти!" як книжки для сімейного читання в тому, що вона водночас і веселить, і засмучує, й закликає кожного великого і маленького читача до роздумів. topcat2 книги Марії Ткачівської "Обережно, діти!"