Цілющий ефект письма
Висловлення почуттів на папері зменшує стрес і навіть сприяє загоєнню ран, кажуть дослідники.
1986 року професор психології Джеймс Пеннебейкер звернув увагу на явище, яке згодом надихнуло вчених на кілька сотень досліджень. Він попросив своїх студентів написати про найбільшу трагедію, яку їм довелося пережити або, принаймні, про складний період у своєму житті, і дав їм на це 15 хвилин. Професор попросив їх не стримуватися і описати свої найглибші переживання, навіть такі, якими вони ніколи ні з ким не ділилися. Учасники експерименту повторювали це завдання чотири дні поспіль. Багатьом це далося нелегко. Професор Пеннебейкер розповідає, що хоча би одна людина з 20 під час виконання завдання починала плакати. Однак припинити експеримент ніхто не погоджувався. У той самий час контрольна група також виконувала письмове завдання, але їх попросили описати щось нейтральне, наприклад, дерево або свою кімнату в гуртожитку. Дослідження свідчать, що ті, хто регулярно викладає свої емоції на папері, рідше відвідують лікаря Після цього професор півроку спостерігав за тим, як часто студенти, які брали участь у випробуванні, відвідували медичний центр. Того дня, коли він побачив результати, він вийшов із лабораторії, сів в автомобіль, де на нього чекав його друг, і оголосив, що зробив велике відкриття. Експеримент професора Пеннебейкера на подив точно показав, що студенти, які написали про свої таємні почуття, набагато рідше зверталися до лікаря впродовж наступних місяців. З того часу наука психонейроімунологія вивчає зв'язок між терапією письмом, як це тепер називають, і функціонуванням імунної системи. Дослідники провели чимало експериментів, з'ясовуючи вплив терапії на низку серйозних захворювань: від астми і артриту до раку молочної залози та мігрені. Одне невелике дослідження, проведене в Канзасі, приміром, встановило, що жінки з раком молочної залози відчували менше неприємних симптомів і рідше відвідували онколога впродовж кількох місяців після терапії письмом. Дослідники не ставили собі за мету виявити вплив терапії на прогнози хвороби та навіть не припускали, що вона може вилікувати рак. Але в короткостроковій перспективі інші аспекти здоров'я жінок помітно покращувалися в порівнянні з контрольною групою, учасниці якої описували не свої почуття, а саму хворобу. Не всі наступні дослідження однозначно підтвердили позитивний ефект терапії. Однак з огляду на те, що цей метод абсолютно безкоштовний і нешкідливий, випробувати його варто усім. Цікаво, що найбільш позитивним виявився вплив терапії письмом на загоєння ран. Участь у цьому напрямку досліджень брали досить сміливі добровольці. Спочатку вони проходили сеанс терапії письмом, а через кілька днів під місцевою анестезію лікарі вирізали в них невеликий шматок шкіри на внутрішній частині передпліччя. Рана 4 мм в діаметрі, як правило, загоюється протягом декількох тижнів. Спостереження показали, що надріз загоївся швидше в тих учасників експерименту, хто перед процедурою писав про свої таємні почуття і переживання. Навіть якщо просто уявити трагічну подію і написати про свої почуття, переваги для здоров'я будуть відчутними Але в чому саме цілющий ефект письма? Спочатку вчені припускали, що вся справа в катарсисі. Люди відчувають себе краще через те, що дають волю стримуваним довгий час почуттям. Але згодом професор Пеннебейкер почав звертати увагу на слова, за допомогою яких люди описували свої емоції. Він виявив, що тип мовлення змінювався протягом чотирьох сесій терапії. Ті випробувані, чиї рани загоювалися швидше, спочатку писали від першої особи - "я", а потім у наступних сеансах переходили на третю особу - "він" чи "вона". Вочевидь, вони починали дивитися на події з іншої перспективи. Вони також частіше використовували сполучник "тому що", а значить намагалися осмислити ситуацію і побачити в ній певну логіку. Все це дозволило Пеннебейкеру дійти висновку, що процес визначення своїх почуттів і створення з них послідовної історії позитивно впливає на імунну систему людини. Але існує й інше не менш цікаве пояснення. Можливо, коли ми уявляємо болісні події і описуємо їх, ми не стільки даємо собі раду з минулими проблемами, скільки вчимося контролювати свої емоції взагалі. А це - велика різниця. Після першого сеансу письма багато людей зазначали, що минуле, яке ожило на папері, змушувало їх почуватися гірше. Отже, ефект від терапії може пояснюватися тим, що гормон кортизол, який виробляється під час стресу, тимчасово стимулює імунну систему? Або, можливо, на імунітет добре впливає покращення настрою, яке неодмінне відбувається після кількох сеансів терапії письмом? Точної відповіді ніхто не знає. Втім, попри те, що численні дослідження протягом десятиліть доводили ефективність цього методу, мало хто з лікарів використовує його на практиці. Можна було би уявити, як пацієнти, які очікують на операцію, отримують від своїх хірургів письмові творчі завдання. Але справа в тому, що дослідники переважно спостерігали за здоровими людьми, яким зробили невеликий поріз, а не за пацієнтами зі справжніми післяопераційними ранами. Крім того, терапія має неоднакову ефективність у різних людей, і напевно залежить від того, наскільки глибоко вони занурюються в свої емоції. До того ж її ефект - недовговічний, а отже необхідні точні дані про те, скільки саме часу потрібно провести за письмом для лікування тієї чи іншої рани. Терапія письмом може сприяти одужанню, якщо застосувати її не тільки до, але й після хірургічного втручання Нове дослідження, проведене в Новій Зеландії, показало, приміром, що терапія письмом так само ефективна й після того, як людина отримала поранення. Це дозволяє застосувати її не тільки перед плановими операціями, але й після травм, отриманих в реальному житті, передбачити які, звичайно, неможливо. Безперечно, поки що ми потребуємо більше спостережень за справжніми пацієнтами. Але цілком можливо, що одного дня метод терапії письмом стане звичайною процедурою під час підготовки до операції. Ваш лікар порадить вам піти додому, взяти аркуш паперу, ручку або олівець і описати свої найглибші та найбільш таємні почуття. Медичний дисклеймер. Метою статті є загальне інформування. Вона не може замінити медичну консультацію фахівця. BBC не несе відповідальності за будь-який діагноз, встановлений читачем на підставі інформації з сайту. BBC також не несе відповідальності за зміст будь-яких зовнішніх інтернет-сайтів, на які посилаються автори статті, а також не рекомендує будь-які комерційні продукти або послуги, згадані на будь-якому сайті. Завжди консультуйтеся зі своїм лікарем, якщо у вас виникають питання, пов'язані з вашим здоров'ям. Прочитати оригінал цієї статті англійською мовою ви можете на сайті BBC Future.