Для України нереально перейти під юрисдикцію Константинополя
Папа Бенедикт XVI завершив візит до Туреччини другою і останньою службою Божою, яку він відслужив у римо-католицькому соборі Святого Духа у Стамбулі разом із духовним керівником Православної церкви Патріахом Варфоломієм.
Папа і Патріарх пообіцяли співпрацювати заради тісніших зв’язків між Вселенською римо-католицькою і Православною церквами, які розкололися майже тисячу років тому. Перед тим, як увійти до собору Святого Духа, Бенедикт XVI відкрив пам’ятник одному зі своїх попередників, Папі Івану XXIII, який був представником Ватикану в Туреччині під час Другої світової війни. Крім того, під час свого візиту, Папа підтримав членство Туреччини в Європейському Союзі. Бі-Бі-Сі запитала у речника Української Православної Церкви Київського Патріархату Ігумена Євстратія, чи є імовірним залагодження розколу сміж двома гілками церков. Ігумен Євстратій: Причина, яка роз’єднує православних і католиків – це є догматична причина, розуміння віровчення. Тут немає іншого шляху, як порозуміння. Але це дуже складний шлях. Є досвід православно-католицького діалогу, який ведеться після другого ватиканського собору. Але є і інший шлях, яким можна піти. Це шлях співпраці на ниві суспільного служіння - це не лише роздача якоїсь соціальної допомоги, це і спільне свідчення християнських істин, моральних цінностей, спільних для християн, перед обличчям секуляризованого суспільства, що, власне, і зробили Патріарх Варфоломій і Папа Бенедикт XVI, які закликали Європу згадати про своє спільне коріння. Бо без коріння не може бути плодів. Якщо Європа забуде, що вона має християнське коріння, то в неї не буде майбутнього. Бі-Бі-Сі: Отче, ви сказали, що пошук спільних точок дотику – це чи не єдиний шлях до потенційного зближення церков. Наскільки інші православні церкви світу вітають діалог, спрямований на зближення християнських церков? Ігумен Євстратій: Тут важко відповісти однозначно, бо до поглядів на такі контакти домішуються політичні розрахунки. Наприклад, Москва, церковна і політична сповідуючи теорію, що вона є третім Римом, вважає, що вона є центром, з яким має контактувати Ватикан і вважає, що вона є полюсом, який має зосереджувати на собі цей діалог. Це викликає напруженість у православному світі, що, до речі, засвідчили і богословські суперечки на засіданні православно-римокатолицької комісії у Белграді кілька місяців тому. Бі-Бі-Сі: Отче, ви знаєте, що візит Папи до Туреччини є дуже суперечливим і далеко не всі, навіть в самій Туреччині не всі вітають цей візит. І на адресу Патріарха Варфоломія лунають звинувачення з боку консервативного ісламського прошарку, що він намагається створити в Стамбулі своєрідний православний міні-Ватикан. Як би ви це прокоментували? Ігумен Євстратій: Православ’я і Патріарх притаманні цьому місту, так історично склалося. Православний константинополький патріархат не прийшов зовні, він не був насаджений зовнішніми силами. Турецькій державі треба більше уваги приділяти цьому. У той же час створення якогось екс-територіального утворення з Константинопольського патріархату неможливе. Такі думки навряд чи з’являлися, якби Православний патріархат у Стамбулі відчував би себе у повній безпеці і не зазнавав би утисків. Бі-Бі-Сі: Отче, ви згадали історію і віковічне перебування православного патріархату у Стамбулі, Константинополі і той факт, що на Київську Русь християнство прийшло саме, як казали, з Царгорода, себто, Константинополя. Наскільки ви вважаєте можливим перехід українського православ’я під юрисдикцію Константинополя? Ігумен Євстратій: Для України це нереально. Це є у країнах діаспори, у країнах поселення українців. У Константинополя немає організаційних можливостей, щоб очолити українську церкву, яка є однією з найбільших православних церков. Те, що є можливим – це визнання і входження у нормальне духовне взаємоспілкування двох братніх помісних церков. Українська церква буде безперечно підтримувати Константинопольський патріархат, як у питаннях внутрішнього життя у Туреччині, так і на міжнародній арені.