Хто така Марина Абрамович
Сербку Марину Абрамович називають "хрещеною матір'ю" перфо р мансу , незабаром вона приїжджає до Києва. Хто вона така і чому вам має бути це цікаво?
Матеріал містить фотографії оголеного тіла, які можуть вразити. Марина Абрамович народилася в Белграді у 1946 році У своїй книзі Walk Through Walls ("Пройти крізь стіни") пані Абрамович згадує, як малою дівчинкою під час прогулянки з мамою потягнулася до змії, а її мама сильно закричала. Каже, що її налякав крик мами, а не страх перед змією, і звертає увагу на те, як ми всі просякнуті нав'язаними страхами. У перформансах Марина Абрамович представляє перед глядачами людські проблеми та страхи, як-от страх болю чи смерті, - і так само перед глядачами намагається пройти крізь них, подолати. Вона пояснює, що якщо їй вдається контролювати біль, психіку і долати обмеження свого тіла, це може зробити кожен. Художниця каже, що мистецтво перформансу дозволяє глядачу отримати власний досвід, відчуття. Тоді його не треба ні в чому переконувати і нічого пояснювати Свій перший перформанс вона показала у 1973 році, а в п'ятницю Марина Абрамович представлять в Києві перформанс "Генератор". Щоб підготувати вас до цього дійства, BBC Україна розповідає про її найвідоміші експерименти. "Ритм 0" У Студії Морра у Неаполі у 1974 році Марина Абрамович розклала на столі 72 об'єкти, якими відвідувачі могли користуватися на власний розсуд. Ножиці, троянда, ніж, хлист, оливкова олія, скальпель, пістолет з однією кулею - протягом шести годин глядачі гралися з цими предметами і художницею, яка перебувала поряд не рухаючись. Цей перформанс став одним з найбільш шокуючих і відомих в її житті. Їй порвали одяг і порізали шкіру, прикладали пістолет до голови і сексуально домагалися. Вже після цього художниця казала, що готова була померти, а після експерименту почувалася як ніколи самотньою. За задумом Марини Абрамович, перформанс продемонстрував людську вразливість і агресивність. Вона провокувала людей проявляти в собі добре та погане - і приймала всі ці прояви з любов'ю. У своїх перформансах Марина Абрамович представляє жіноче тіло як об'єкт: наприклад, дозволяє глядачам робити з нею все, що заманеться "Смерть себе" З німецьким художником Уве Лайсипеном, відомим як Улай, Марина Абрамович познайомилася в Амстердамі, куди переїхала в 1976 році. Художники Марина Абрамович та Улай поєднали свої роти апаратом, через який вдихають видихи один одного. Через 17 хвилин після початку перформансу вони непритомніють через надлишок вуглецю в легенях. Цей перформанс вони назвали "Смерть себе" і хотіли ним показати, як людина може знищувати іншу людину. Марина Абрамович та Улай перетворили свою любов і стосунки у мистецтво - разом жили і виступали. Мистецтвом стало навіть їхнє розставання. У 2002 році Марина Абрамович провела 12 днів у Sean Kelly Gallery в Нью-Йорку голодуючи. Перформанс називався "Дім з видом на океан" У 1988 році Марина Абрамович та Улай вирушили у подорож Великою китайською стіною. Кожен розпочав свій шлях з різних боків. Коли художники зустрілися посередині - попрощалися. "512 годин" У 2014 році Марина Абрамович запросила глядачів на зустріч у Serpentine Galleries у Лондоні. Вона відкривала галерею о 10 і закривала о 18. Відвідувачі мали залишити верхній одяг, телефони і сумки. У перформансах Марина Абрамович виставляє перед глядачами людські страхи і намагається їх подолати. Каже, якщо може вона, зможе будь-хто Вони залишалися з художницею в порожньому просторі галереї і спілкувалися. Щодня вона вигадувала нові форми спілкування і щовечора записувала відеощоденник про свій досвід у галереї. Експеримент тривав 512 годин. "Художник присутній" 736 годин і 30 хвилин Марина Абрамович сиділа в Музеї сучасного мистецтва в Нью-Йорку і по черзі дивилася чітко у вічі глядачам. Під час перформансу "Художник присутній" поспілкуватися очима з художницею встигли близько 1500 людей У цей час в музеї проходила перша ретроспективна виставка пані Абрамович. "Поспілкуватися" очима з нею встигли 1500 людей. Їм не дозволяли торкатися чи говорити з художницею. Відвідувачі сиділи навпроти пані Абрамович протягом кількох хвилин. Потім вона закривала очі і відкривала знову, коли до столу підходила нова людина. Марина не вставала і не рухалась. У перший день перформансу подивитися у вічі художниці прийшов Улай. Вона взяла його за руки і розплакалася.