Чалий: ігнорування газу - помилка ЄС
Чим нинішня ситуація відрізняється від газової війни між Києвом і Москвою 2006 року?
Бі-Бі-Сі запросила до розмови колишнього держсекретаря з питань європейської інтеграції МЗС України Олександра Чалого, який координував газові переговори між Україною і Росією 2000 року. З ним говорила Ірина Шевальова. Олександр Чалий: Відмінність ключова: Україна увійшла у 2009 рік з досить солідними запасами власного газу в газосховищах, що дає нам можливість більш самостійних дій. І по-друге, та команда, яка сьогодні керує НАК “Нафтогазом” і газовою галуззю в Україні в цілому, - це команда державників, відповідальна і дуже професійна. Тобто вони мають усі можливості відстояти національні інтереси України у цьому конфлікті. Бі-Бі-Сі: Чехія, яка зараз є черговим президентом в ЄС, відмовилася бути посередником на переговорах між Україною і Росією, а ЄС на зустрічі в Брюсселі вирішив не втручатися, твердячи, що це неполітичне питання. Чому Європа, яка залежить від російського газу, не хоче брати участі у цій суперечці? Олександр Чалий: Це стратегічна помилка ЄС. Більш того, ця політика “страуса” веде до європейського газового Мюнхену. На мій погляд, ЄС повинен зрозуміти, що конфлікти перед 1 січня в українсько-російських газових відносинах практично настають кожний рік. Тобто залишати ці конфлікти на двосторонньому рівні означає не знайти системного вирішення проблеми. І тоді ми весь час будемо ставити енергетичну безпеку пан-європейського континенту під загрозу. На двосторонньому рівні, на мій погляд, вже неможливо буде знайти формулу між Україною і Росією. Бі-Бі-Сі: Чи є таке поняття, як середньоєвропейська ціна на російський газ? Відомо, що Німеччина платить, здається, 280 доларів за 1000 кубометрів, а остання ціна для України – 450 доларів. Олександр Чалий: Ціна газу прив’язується до ціни нафти і визначається як ціна для конкретної території тієї чи іншої європейської країни мінус затрати на транзит. На сьогодні існує певна розбіжність у баченні Російської Федерації і України стосовно цієї формули, яка конкретно ціна в доларах повинна бути за 1000 кубів, якщо ми застосуємо європейську формулу. Тому і потрібно посередництво ЄС, Єврокомісії, які мають досвід, які б допомогли і Україні, і Росії знайти справедливу ціну за європейською формулою газу для України на 1 січня 2009 року.Цей конфлікт заторкує ключові проблеми газово-енергетичної безпеки всієї Європи. Сьогодні це абсолютно публічний конфлікт.І тому, по-перше, чим швидше до переговорів підключиться влада України і Росії, а на певному етапі і владні структури ЄС, тим швидше ми вирішимо цю конфліктну ситуацію.По-друге, на мій погляд, зараз треба накласти табу на оголошення тих чи інших цифр, тому що це вже вигляає навіть смішно, коли наші колеги з Російської Федерації за 24 години збільшують ціну на 30 доларів, з 418 до 450, в той час, як ціна на нафту падає. Це несерйозно. Але коли хтось зголошує ті чи інші ціни, це сковує переговорників.І по-третє, є домовленість у спільному українсько-російському меморандумі, що Україна може претендувати на трирічний перехідний період до європейської ціни. Бі-Бі-Сі: Ви згадали, що ціна на нафту падає, чому тоді ціна на газ піднімається? Олександр Чалий: Ціна на газ також падає, однак газова ціна відстає приблизно на 6-9 місяців. Сьогодні ціна газу в Європі у довгострокових контрактах фактично відповідає ціні на нафту півроку тому. Тому виникає розбіжність у баченні Росії та України, якою повинна бути європейська ціна. Росія вважає, що, оскільки по довгострокивих контрактах ціна на газ досить висока, то вона повинна братись до уваги і для України. Однак Україна встановлює європейську формулу зараз. При такому підході ми повинні її відрахувати конкретно для України сьогодні, і взяти за ціну нафти ту ціну, яка існує сьогодні. В цьому контексті це є перевага нашої позиції. Бі-Бі-Сі: “Газпром” звинувачує Україну в тому, що вона краде газ з газопроводу. Що Україна може відповісти на це? Олександр Чалий: У нас існує міжурядова угода 2001 року про гарантію транзиту російського газу по території України, і відповідно до цієї угоди існує можливість, що Україна має право, якщо виникають такі внутрішні умови, внутрішній дисбаланс газу, позаконтрактно відбирати російський газ, який іде на транзит. Однак у цьому випадку існує формула, за якою визначається ціна цього позаконтрактного відбору газу, і той борг, який формується в результаті таких дій, автоматично стає державним боргом України. Я як експерт досить здивований, чому ми не використовуємо зараз цю угоду. Вона діюча і вона фактично врегулювала всі питання, що виникають, коли Україна через ті чи інші форс-мажорні обставини змушена брати певну частину газу із труби.