Холодильник навпаки: будинки на Заході обігріває... земля
Зростання цін на нафту та газ призвело на Заході до значного зростання попиту на альтернативні джерела.
Зокрема, для опалення осель пересічні мешканці дедалі більше викостовують тепло землі, яке не коштує споживачеві ні копійки. Технологія не є аж такою складною, бо теплові насоси, які власне і відкачують енергію землі, за принципом нагадують... звичайний холодильник. Віднедавна подібний до гуркіту холодильника звук у невеличкому селищі Дювалдер на півночі Франції асоціюється з системою опалення. Її встановленням Девід Лонглі завершив ремонт своєї оселі: "Він лунає як холодильник, гуркоче як холодильник. Але ж це холодильник навпаки, бо він не морозить, а продукує тепло, за рахунок чого опалюється оселя". Як каже Девід Лонглі, у випадку "холодильника навпаки" морозильну камеру закопують у землю разом з десятками метрів шлангів, де циркулює спеціальна рідина, яка немовби витягує з землі її енергію. А от двигун і труби, які концентрують і віддають тепло, розміщують усередині хати. На запитання, чому він надав перевагу саме цій технології, пан Лонглі відповідає: "Газ і нафта стають дуже дорогими, а ця система опалення мало коштує, працює бездоганно і практично не завдає шкоди долвкіллю." Подібна технологія не є абсолютно новою навіть на Заході, бо винайшли її десь 50 років тому. Втім, саме в останні роки інтерес до неї різко зріс. Але чи може вона становити серйозну альтернативу викопним видам палива - газу, нафті чи мазуті, які зазвичай використовують для опалення? Менеджер британської компанії компанії "Енергія Землі" Робін Кетіс відповідає на це запитання ствердно. "Так. Але єдина вимога - (перед тим, як кожен почне й собі встановлювати тепловий насос) - треба мати достатньо гарну теплоізоляцію у вашій оселі. Система, як я вже казав, працює у дуже холодних країнах - приміром, у Швеції та Канаді, але знову ж таки - ви повинні мати будинок з достатньо гарною теплоізоляцією. Чи треба мати ще й велику ділянку землі для цього? За однією схемою, - так, це треба, щоби вирити мережу траншей і закопати там труби на глибину десь до одного метра. Але є й інші схеми, які дозволяють обходитися без великих земельних ділянок". Фірма Робіна Кетіса є однією з кількох у Британії, які спеціалізуються на встановленні "холодильників навпаки" або ж теплових насосів на британських островах. Наскільки поширеною є ця технологія? Робін відповідає: "Вона є дуже поширеною у Північній Америці - в США та Канаді, а також на півночі Європи - у Швеції, де лише минулого року встановили десь 30 тисяч таких систем опалення. У Швейцарії десь кожна третя нова оселя опалюється у такий спосіб. Поширюється така технологія у Франції, Німеччині, Австрії, скандинавських країнах. У Британії ми дещо забарилися з цим, але останнім часом, через зростання цін на енергоносії, британці почали дуже цікавитися альтернативними джерелами, і ситуація тут швидко змінюється". Франція: прогрес У Франції такі зміни вже стали майже доконаним фактом. Кількість осель, де встановлено "холодильники навпаки", там вимірюється вже сотнями тисяч. Як на приклад поширення такої технології Девід Лонглі звертає увагу на той факт, що вона дійшла навіть до його селища Дювалдер на півночі Франції, де живуть лише п'ять родин. Чи було важко було це зреалізувати? "Зовсім не важко, тому що подібних установок досить багато у Франції. До речі, той слюсар, послугами якого я скористався, сам встановлює по декілька таких теплових насосів на рік. І живе він не у якомусь великому промисловому центрі, а в невеличкому селищі на півночі Франції." На перших етапах, каже Девід Лонглі, використання нової системи коштуватиме десь п'ять доларів на день. Це, власне, витрати на електрику, потрібну для роботи двигуна і циркуляції отієї рідини, що витягує тепло землі. Досить дорого, але ж обігріти і висушити треба не одну-дві кімнати, а велику двоповерхову оселю. Це лише попервах, а згодом, коли хата висохне, - витрати зменшаться вп'ятеро, до менше ніж долара на день. За західними стандартами - смішні ціни... Українська перспектива Чи є приклади використання такої технології в Україні? І чи має вона перспективу, особливо з огляду на російсько-українську газову суперечку, коли так гостро постало питання максимального застосування внутрішніх резервів? Український експерт з енергетичних питань Михайло Гончар каже: "Безперечно, деяке поширення вона вже набула у нас. Але не можна сказати, що це стало масовим явищем. Цілком очевидно, що за умов дешевого енергоресурсу не було стимулів, які б змушували масово запроваджувати енергозберігаючі технології. Можливо, зараз, у ситуації, коли треба рахувати кожен цент і кожну копійку, сама по собі виникне необхідність застосування саме таких технологічних новинок. І в цьому контексті, безперечно, те, що стало звичайним явищем в країнах Європейського Союзу, за певний проміжок часу пошириться й в Україні. Просто до цього змушуватиме життя."