Борги і гривня: пік чи піке?
Цього року виплати українського державного боргу суттєво зростають після "передишки", яку Київ отримав у 2015-му завдяки реструктуризації попередніх кредитів.
У 2017 році Україна мала повернути за своїми зовнішніми боргами разом із відсотками близько 2,4 млрд доларів. Зараз платежі будуть більшими майже на мільярд. У 2019 - ще на 2,5 млрд доларів більше, адже завершиться термін відстрочки за боргами, яку Київ отримав у 2015-му. Загалом, за 2018-2022 рр. повернення зовнішнього державного і гарантованого країною боргу разом із відсотками коштуватиме Києву майже 25,5 млрд доларів. У цей період Україна входить із валютними резервами НБУ, що на 1 січня 2018 року становили 18,8 млрд доларів. За 2017 рік вони зросли завдяки 1 млрд траншу від МВФ та 1,3 млрд доларів, які сам НБУ придбав на валютному ринку. Під час попередньої реструктуризації українська влада очікувала, що великі зовнішні борги повинні погашатися за рахунок кращої роботи економіки: зростанню виробництва, експорту та інвестицій. Бюджет 2018 розрахований на прогнозі, що ВВП країни зросте на 3% проти 2%, що очікуються за підсумками 2017 року. Офіційні дані щодо цього показника мають з'явитися незабаром. У минулому бюджеті уряд так само закладав 3% росту економіки. Проте ці очікування не справдилися. І це попри те, що інфляція значно перевищила прогнози. На кінець року цей показник становив 13,7% замість 8%. Але навіть якщо цьогорічні прогнози справдяться, таких темпів росту недостатньо, аби підтримувати на належному рівні усі внутрішні видатки і розплачуватися із зовнішніми боргами. Про це говорять експерти і визнають урядовці. За такої ситуації "підстраховкою" мали б стати чергові позики МВФ та інших міжнародних партнерів України. Проте останню порцію кредиту від МВФ за програмою розширеного фінансування Київ отримав у квітні 2017. З літа минулого року почалися розмови про уповільнення реформ в Україні, які під кінець року вилилися у зауваження міжнародних кредиторів. Серед них: Все це накладається на наближення чергового передвиборчого періоду. У 2019 мають відбутися і президентські, і парламентські вибори. Імовірність впровадження непопулярних реформ стає меншою. У Основних засадах грошово-кредитної політики на 2018 рік, документі, що визначає головні цифрові "маяки" економіки, йдеться, що ключовим політичним ризиком для стабільності може стати повільне провадження реформ, передбачених програмою з МВФ. Через це не виключена і затримка із надходженням грошей від міжнародних донорів. "Економічні наслідки такого розвитку подій погіршуватимуться з огляду на наближення пікових виплат за державним та квазідержавним боргом у 2018 - 2019 роках", - вважають у Нацбанку. Ще один варіант виплати боргів обговорювався після того, як у вересні 2017-го, вперше після зміни влади, Україна вийшла на світові фінансові ринки і успішно продала євробонди на 3 млрд доларів. Тоді оглядачі припускали, що Київ готує запасний варіант на випадок, коли передвиборча боротьба не дозволить отримати гроші МВФ та інших міжнародних кредиторів. Проте міністр фінансів Олександр Данилюк відкинув такі припущення. "Ми будемо виходити на ринки, коли нам це буде потрібно, і розраховуємо, що зможемо залучати кошти значно дешевше, ніж зробили це зараз", - заявляв урядовець. "Чи зможемо ми відмовитися від співпраці з МВФ, якщо сама вона, крім іншого, є запорукою того, що до наших цінних паперів є інтерес?" - додав він. "Джокер" на $3 млрд Переговори про позику у грудні 2013 відбувалися на найвищому державному рівні Складовою боргового "пазлу" є так званий "борг Януковича" у 3 млрд доларів, позичених у Росії і оформлених у євробондах. У грудні 2013 року, коли в центрі Києва відбувалися акції проти рішення тодішньої влади не підписувати Угоду про асоціацію з ЄС, у Москві президент Віктор Янукович підписав угоду про 15-мільярдну позику від Росії. 3-мільярдний кредит, оформлений у єврооблігаціях, які викупила Росія, мав стати першим траншем. У лютому 2014 року президент Янукович втік з України до Росії. Після зміни влади в Україні Київ намагався включити суму у 3 млрд доларів до загального пакету під час переговорів щодо реструктуризації інших зовнішніх зобов'язань. Проте Москва відмовилася від цього, наполягаючи на тому, що борг є державним, оскільки усі переговори щодо позики відбувалися на найвищому державному рівні. У грудні 2015 року український уряд запровадив мораторій на виплату цього боргу. Оскільки в грудні 2013-го сторони домовилися, що суперечки вирішуватимуться за британським правом, російська сторона скористалася цим і на початку 2016 року звернулася до суду. Наприкінці березня 2017 року Високий суд Лондона відкинув аргументи Києва у цій справі, які стосувалися економічної та воєнної агресії Росії проти України. Українська сторона отримала право на апеляцію, рішення щодо якої очікувалося у січні 2018 року. Що далі? Очевидним і серйозним наслідком складної боргової ситуації є тиск на курс гривні. За два тижні від початку нового року національна валюта втратила 50 копійок своєї вартості до долара. Нацбанк витратив на підтримку гривні 53,5 млн доларів. На 17 січня офіційний курс гривні до долара становив 28,65. При цьому в бюджет закладений середньорічний курс у 30 грн за долар. У НБУ заявили про "сезонність" падіння курсу гривні через зменшення пропозиції валюти від експортерів і підвищення попиту з боку імпортерів. Там вказують, що за минулий рік гривня втратила лише 3%. Попри періоди "посилених коливань". Але ж і зовнішні виплати у 2017-му були значно меншими, ніж ті, що Україна має здійснитиж у наступні кілька років.