Марокко: дюни Сахари і блакитне місто Шефшауен
Одинадцять днів і кілька тисяч кілометрів до пісків Сахари і узбережжя Атлантичного океану - це розповідь про подорож до Марокко з наметами на орендованому авто.
Марокко різнокольорове - від блактиних стін Шефшауена до білих стін медини Касабланки Ідея поїздки в Марокко народилася рік тому. Проте тоді ця країна здавалась занадто далекою. Перепоною був брак коштів і авантюристів, готових летіти до іншої частини світу при "екстремальному" бюджеті. Цього року все склалося, ми купили дешеві авіаквитки із сусідньої Польщі. Популярними стравами в Марокко є равлики, коштують близько 15 гривень за тарілку За три місяці наша компанія сиділа в літаку, який прямував до Агадіру на південному заході Марокко. Це була стартова і кінцева точки нашої подорожі. В Марокко ми бачили багато місцевих, які поодинці сиділи в найнеочікуваніших місцях на повному релаксі Не скажу, що зустріч з Марокко була приємною. Після п'яти з половиною годин польоту ми зіткнулися з першою проблемою - термінал компанії з оренди авто не зчитував українські карти. Першу ніч ми провели в наметах під парканом аеропорту. О 5 ранку невідомо звідки пролунав азан, заклик муедзинів до молитви. Марракеш став першим містом, яке ми відвідали у Марокко. Його можна поділити на дві частини: нова, яка доволі звична - це відомі мережі закладів харчування, торгові центри, магазини; стара частина, так звана медина, тут все дешево, це суцільний базар із дуже вузькими вуличками, по яких ледь проїжджає автомобіль. Ходіння по базару - це частина життя марроканців Серце медини Марракеша - це майдан Джем аль-Фна, вдень через нього їздять авто, а ввечері він перетворюється на суцільний фаст-фуд, де можна скуштувати всі традиційні марокканські страви, подивитися на акробатів та змій. Палац Бахія в Марракеші і знаменита марокканська плитка Після Марракеша почалося наше життя в наметах, ми вирушили до дюн Сахари в Мерзугу. Дорогою в Мерзугу зробили гак через водоспад Узуд. Отак їдеш через пустелю, навкруги пересохлі річки та мало живого, а потім зненацька опиняєшся в оазисі. Як і запевняли місцеві, на водоспаді Узуд, зранку нас розбудили мавпи, яких ми годували Мерзуга була на іншій стороні гір. Наша дорога проходила гірськими серпантинами. Тут ми натрапили на поселення берберів, якого навіть немає на карті. Підозрюю, що нога туриста тут ступала рідко З маленького міста Мерзуги, що поблизу кордону з Алжиром, починаються дюни Сахари. Хоча пустеля почалася раніше, але, як і для більшості туристів, у нас вона асоціюється з великими піщаними дюнами. Зустріти схід сонця в Сахарі було незабутньо Дюни - це лише четверта частина всієї пустелі. Сахара. Ходити по дюнах доволі важко, пісок відразу набирається у взуття Чимось схожий на Марракеш, Фес - це колишня столиця Марокко, він складається з трьох частин: Фес-Ель-Балі (старе місто), Фес-Дждід (нове місто) та Віль Нувель (найновіша частина), вулички медини тут вужчі ніж в Марракеші й автомобілем тут мало де проїдеш. Весь науково-технічний прогрес мало чим торкнувся медини. Віслюки тут поширений транспортний засіб Одна з найвизначніших пам'яток міста - це квартал шкіряників, тут, як і століття тому за старими технологіями обробляють шкіру тварин. Шкіряні вироби продаються по всій медині. Запах у цьому кварталі не з приємних. Кам'яні чани, що стоять просто неба і чимось нагадують банки із фарбами, наповнені барвниками і рідинами, за допомогою яких обробляють шкіру Зробивши великий гак по дорозі до Касабланки, ми заїхали у знамените марокканське синє місто - Шефшауен. Шефшауен Шефшауен відомий тим, що майже всі будинки тут пофарбовані у різні відтінки синього або голубого кольорів. Зазвичай у всіх марокканських містах ми бачили такі рукомийники, де місцеві поповнювали запаси води, мились, а іноді прали свої речі Касабланка - це найбільше місто країни, розташоване на узбережжі Атлантичного океану. В Касабланці знаходиться одна з найбільших мечетей світу - мечеть Хасана ІІ. Вона вміщає 80 тис. на площі, висота її мінарету - 210 метрів. Мечеть зсередини. Тут можуть поміститися 25 тис. людей Після Касабланки на нас чекав дводенний справжній відпочинок на пляжі Легзіра, одному із найгарніших пляжів світу. Пляж дуже відомий своїми арками, колись їх було три, проте, кілька років тому одна обвалилася При загальній вартості подорожі у трохи більше ніж дві мінімальні заробітні плати українця наша група подолала понад три тисячі кілометрів. Ми побачили основні визначні місця Марокко. Нас купу разів обманювали вуличні торговці, проте, я не шкодую про це. Напевно це теж частина культури цієї країни. Хоча ми купу разів ночували "в найближчих кущах", ходили переповненими вулицями медини, у нас ні разу нічого не вкрали, не було жодних неприємних ситуацій. В Марокко багато крайнощів. В один кадр поруч можуть потрапити віслюк та ідеальна нова автострада, земляний барак та сонячні батареї. В Касабланці скляні новобудови розташовані поруч брудними нетрями Щоб відчути дух Марокко не треба поспішати. На думку місцевих, біжать кудись тільки приїжджі.