Чоловік, який перевдягається у своїх предків
Перуанський художник і фотограф Крістіан Фукс так захоплений своїми славетними предками, що не шкодує місяців сумлінної підготовки, аби відтворити їхні образи. Він замовляє костюми і сам у них фотографується, приміряючи на себе ролі як прадідів, так і прабабусь.
Це дивний спосіб наблизитись до предків. Проте 37-річному Крістіанові Фуксу він подобається. Прапрапрапрадід Крістіана Фукса мав визначну військову кар'єру та брав участь у Війні за незалежність Перу Стіни його елегантної квартири з видом на Тихий океан у богемному кварталі Ліми Барранко увішані портретами аристократичних європейських і латиноамериканських прародичів. Та якщо придивитись, можна помітити, що значна частина цих портретів - насправді фотографії самого пана Фукса, вдягненого так само, як колись його предки. Все почалося, коли йому було десять. Тоді в його матері виявили шизофренію і помістили в психіатричну клініку, де вона померла п'ять років по тому. Батько покинув сім'ю, знову одружився і зник. Крістіана, його брата та сестру виховували дід і бабця по батьківській лінії. "Я виріс серед портретів і реліквій, що передавалися в моїй родині протягом п'яти поколінь", - розповідає він. Першим пан Фукс відтворив портрет своєї прапрапрапрабабусі Луїзи Фредеріке Шарлотт Елеонори Кеє "В дитинстві я розглядав ті портрети та грався з ними. Якщо я не знав імен зображених на них людей, я їх вигадував. Я міг годинами за ними спостерігати й фантазував, що вони теж за мною спостерігають. Часом я з ними розмовляв, і врешті-решт це й підштовхнуло мене по-новому інтерпретувати їхні образи". Важливу роль у цій історії зіграла його бабуся Каталіна дель Кармен Сільва Шиллінг. Вона народилась у Чилі в родині німецького походження і теж росла під наглядом своїх дідуся і бабусі. "Вона розповідала мені про наших родичів у Чилі та Німеччині, і я навчився дивитися на світ її очима", - каже пан Фукс. "Це було чарівно. Вона розповідала мені про різних родичів, наприклад, свою прабабцю Марі Шенке, яка теж була родом з Німеччини. Її сім'я привезла електрику в чилійське місто Осорно". Коли Крістіан підріс, то поступив учитися на юриста. Втім, закінчивши університет і кілька місяців пропрацювавши за спеціальністю, він кинув право і став художником. Він упіймав себе на тому, що без кінця роздивляється фамільні портрети. "Я дивився на Елеонору, прапрабабусю моєї бабусі, чий портрет був написаний у 1830 році", - пригадує він. Прапрадідусь Крістіана Фукса Карл Шиллінг три місяці плив з Німеччини до Чилі. Тут він жив до самої смерті у 1923 р., у віці 93 років "Я подумав - якщо в нас ті самі гени, можливо, я на неї схожий? Того ж дня я пішов до перукаря й попросив вкласти мені волосся у буклі. Мені здалося, що це цікава ідея для нового проекту". Перевтілення в чергового родича часом займає багато місяців. Пан Фукс читає його листи і досліджує всі спогади про нього. Потім він відносить фото портрета до місцевого кравця, який створює якомога точнішу копію костюму (а це може бути костюм XVIII століття), і до ювеліра, який імітує прикраси з портрета. Перевдягання у жінку дається панові Фуксу особливо важко, каже він, і не лише тому, що йому незручно носити корсет. "Найскладніше те, що я мушу позбуватися зайвого волосся, - пояснює він, - а в мене його так багато!" На грим теж іде багато часу - від трьох до п'яти годин, залежно від персонажа. Найскладніше панові Фуксу виявилось перевтілитись у "патріарха родини" Карла Шиллінга, прадідуся своєї бабусі, який прибув до Чилі у 1850 р. у дев'ятнадцятирічному віці на кораблі, повному німецьких емігрантів. "Він поїхав далі на південь і влаштувався управителем маєтку в аристократичній родині на прізвище Бушманн. Врешті-решт він одружився на їхній дочці Йоганні", - розповідає пан Фукс. Прапрапрапрабабуся Фукса Донья Натівідад Мартінез де Пінійос Кахо-і-Лаваль. Її шваґером був президент Перу Луїс Хосе де Орбегосо "Дід Карл був яскравою особистістю. Він вивчив мову індіанців мапуче, щоб спілкуватися з ними напряму, а також став одним із засновників німецької школи в Осорно - однієї з найстаріших німецьких шкіл у світі". Щоб стати таким, як його прапрадідусь, пан Фукс мав відростити бороду. Це забрало більше року - а коли нарешті прийшов час фарбувати її "під сивину", фарба викликала в нього важку алергічну реакцію. Втім, він зрозумів, що перевтілення пройшло успішно, коли під час звичайного візиту в банку його запросили у прискорену чергу для літніх людей. Хоча роботи пана Фукса дуже схожі на живописні портрети, насправді це цифрові фотографії, зроблені під яскравим освітленням, від якого загримоване обличчя стає дуже блідим, майже порцеляновим. Митець друкує їх на матовому папері і - заключний штрих - експонує в рамах, які відповідають періоду життя зображеної особи. Прапрапрадід Фукса Еулогіо Елеспуру-і-Мартінез де Пінійос багато років прожив у Парижі Він позичає свої роботи виставкам і продає колекціонерам з різних країн світу. Втім, для нього це передусім спосіб зв'язку з минулим. "Спочатку мої родичі вважали це дивацтвом, - розповідає він. - Та зараз вони дуже полюбили мої твори і прагнуть більше дізнатися про своїх предків". Наразі пан Фукс працює над образом своєї двоюрідної прапрапрапрапрабабусі Доротеї Віманн, яка народилась у німецькому місті Касселі в 1755 р. Її батько був власником готелю, тож вона з дитинства чула від гостів багато різних оповідок. Гугенотський священик познайомив її з братами Грімм, і вона стала їхньою улюбленою казкаркою. Більшість її оповідок увійшли до другого тому "Казок" братів Грімм. Щоб досягти подібності, візажист Хуан Дієго Песк'єра накладає на обличчя пана Фукс шар за шаром рідкого латексу. "Найскладніше загримувати очі", - пояснює він. Серед приятелів двоюрідної прапрабабусі Фукса Бенджаміни було чимало відомих письменників і поетів, зокрема романіст і дипломат Альберто Блест Гана "Зморшки зазвичай пролягають у різних напрямках, і той самий ефект треба відтворити у латексі. Якщо обмежитись одним шаром, воно не виглядатиме природно, тому доводиться накладати багато шарів. Спочатку я користуюся гримом на спиртовій основі, а потім - рідким латексом. Він напівпрозорий, тож з-під нього просвічують судини й капіляри. Пан Фукс уже відтворив 11 фамільних портретів і має далекі плани, включно з портретами королеви Єлизавети І, Марії Стюарт і Вільяма Шекспіра. Він вважає, що споріднений з ними усіма, бодай віддалено, і планує довести це за допомогою генеалогічного вебсайту. Втім, найбільше він хотів би зобразити дорогу для себе людину - бабусю Каталіну дель Кармен, яка замінила йому матір. Каталіна дель Кармен померла кілька місяців тому, і Крістіан досі сумує за нею. "Складно віддати їй належне, - каже він. - Вона була дуже гарненькою, та й ніс у неї був набагато менший від мого. Та я все одно спробую". Фото з приватної колекції Крістіана Фукса, якщо не зазначено інакше.