Як принтери "стежать" за нами
Багато принтерів залишають на папері під час друку майже непомітні позначки з інформацією про те, де і коли надрукували документ.
На цій світлині крапки спеціально виділено для більшої наочності. Що означає цей візерунок? Нещодавно ця технологія дозволила ФБР визначити джерело витоку секретної державної інформації. Це сталося 3 червня в Огасті, штат Джорджія. Агенти ФБР прибули до будинку 25-річної Ріаліті Лі Віннер, щоб заарештувати її. У ФБР дійшли висновку, що саме Віннер, співробітниця міжнародної корпорації Pluribus, яка виконувала роботу за контрактом для Агентства національної безпеки США (АНБ), винесла секретний документ із державної установи і передала його новинному сайту Intercept. Щоби вирахувати Віннер, агентам довелося ретельно вивчити копії документа, надані сайтом. Вони виявили характерні згини на папері, які свідчили про те, що сторінки роздрукували на принтері і "винесли з безпечного місця". У свідченнях під присягою представники ФБР стверджували, що Віннер зізналася, що роздрукувала доповідь Агентства національної безпеки (про передбачуване втручання Росії в президентські вибори в США - Ред.). Після того як ця інформація потрапила в ЗМІ, експерти почали уважніше придивлятися до горезвісного документа, викладеного в інтернеті. Вони виявили дещо цікаве: на кожній сторінці документа були ледве помітні жовті крапки, які утворювали прямокутний візерунок Крапки, які наносить лазерний принтер HP, стають насамперед помітні при синьому світлі Подальше дослідження показало, що цей "візерунок" несе в собі інформацію про точну дату і час, коли документ було роздруковано - 6 година 20 хвилин 9 травня 2017 року. Принаймні саме такий час був на годиннику принтера під час друку. Крім того, код із крапок також містив зашифрований серійний номер принтера. Експерти з безпеки (як і правозахисники), звичайно, знають про існування цих мікрокрапок. Багатокольорові принтери додають їх у документи під час друку, але більшості людей це невідомо. ФБР офіційно не підтвердило, чи використовували вони мікрокрапки для ідентифікації підозрюваної, організація також відмовилася дати свій коментар для цієї статті. Міністерство юстиції США, яке опублікувало заяву про пред'явлене Віннер звинувачення, також відмовилося розкрити деталі справи. Так чи інакше, але присутність мікроскопічних крапок на секретному документі, який став (проти волі АНБ) надбанням громадськості, викликала непідробний інтерес. "Коли ми збільшуємо масштаб фотографії, вони добре помітні, - каже Тед Хен із Document Cloud, який одним із перших звернув увагу на ці мітки. - Цікаво і досить показово, що такі речі використовуються". Інший експерт, Роб Грем, опублікував у своєму блозі допис, в якому пояснив, як знайти і розшифрувати мікрокрапки. Якщо на малюнок накласти спеціальний трафарет, можна визначити годину, хвилину і дату друку, а також номер принтера. Кілька експертів, які спробували розшифрувати крапки на одному документі, отримали однаковий результат. Мікрокрапки використовують досить давно. Американська правозахисна організація Electronic Frontier Foundation (EFF) склала список кольорових принтерів, що використовують цю технологію, і вносить відповідні зміни до нього. На фотографіях нижче, наданих EFF, показано, як розшифрувати ці точки. Ці жовті цятки, збільшені в 60 разів, виявлено на документі, роздрукованому на "Ксероксі" Крапки стають набагато більш помітними, якщо фотографію збільшити і висвітлити світлодіодним ліхтариком із синім світлом Розташування крапок дозволяє дізнатися про час і дату друку, а також визначити серійний номер пристрою Крім шпигунства, технологія мікрокрапок може бути корисна й для інших речей, зазначає Тім Беннетт, аналітик у консультаційній фірмі Vector 5, який теж зацікавився історією із секретним документом АНБ. "Її можна застосувати, щоб убезпечити себе від підробок, - пояснює Беннетт. - Наприклад, вам у руки потрапляє документ, про який стверджується, що він 2005 року - а насправді [судячи з мікрокрапок] йому лише кілька місяців". Про всяк випадок майте на увазі: якщо вам коли-небудь знадобиться зрозуміти, що означають крапки на будь-якому важливому для вас документі, на сайті Electronic Frontier Foundation є для цього спеціальний інтерактивний інструмент. Прихованні послання Різні види стеганографії - секретних послань, прихованих у всіх на виду, - використовують досить давно. Наприклад, візерунки на грошових купюрах, призначені для боротьби з фальшивомонетниками. Банкноти багатьох світових валют мають такі дивні малюнки, схожі на сузір'я. Багато сканерів та апаратів для фотокопіювання запрограмовані так, що розпізнають цей візерунок і не дозволяють копіювати банкноти. У самому Агентстві національної безпеки США наводять історичний приклад. Під час Другої світової війни німецькі шпигуни в Мехіко за допомогою мікрокрапок передавали в Лісабон таємні послання, нанесені на внутрішню сторону конвертів. Шпигуни запитували з Німеччини радіоустаткування та інші спецзасоби. Але союзники перехопили ці листи, і операцію було зірвано. Мікрокрапки на внутрішній стороні конверта, посланого під час Другої світової війни німецькими шпигунами з Мехіко в Лісабон Мікрокрапки, які використовували німці, насправді були звичайним, а не зашифрованим текстом, просто зменшеним до розміру крихітної цятки. Таку комунікацію широко використовували як під час Другої світової, так і Холодної війни. Розповідають, що радянські агенти, які діяли в Західній Німеччині, також надсилали в Москву схожі мікроповідомлення. Сьогодні багато фірм пропонують використовувати мікротекст для захисту вашої власності. Вони продають невеликі ампули з рідиною, яка швидко застигає і залишає мікрокрапки із зашифрованими даними, як-от серійний номер вашого ноутбука. Якщо поліція знайде вкрадений предмет, позначений таким чином, то теоретично зможе дізнатися, хто був його справжнім власником. Деякі види стеганографії взагалі не використовують знаки на кшталт літер чи цифр. Наприклад, технологія SNOW - Steganographic Nature Of Whitespace, буквально - "стеганографічний характер пробілів", - яка передає певну інформацію за допомогою пробілів або табуляції в кінці рядка, пояснює Алан Вуворд, експерт з безпеки з Університету Саррея. "Намагатися виявити ці пробіли в тексті - все одно що шукати білого ведмедя в снігопад", - образно пояснюють на сайті Snow. Взагалі, як зазначає Вудворд, існує чимало способів відстежити, хто саме роздрукував документ або отримав до нього доступ. "Організації, як-от АНБ, ведуть у себе облік кожного випадку роздрукування документу, не кажучи вже про застосування різних методів відстеження роздрукованих паперів", - каже фахівець. "Вони, звичайно, знають, що людям відомо про жовті крапки, тому покладаються не тільки на них", - додає він. Про етичність додавання принтером певної інформації без відома того, хто друкує документ, вже давно ведуться запеклі дебати. Говорять про порушення прав людини. А одне дослідження, проведене Массачусетським технологічним інститутом, виявило понад 45 тисяч скарг на компанії-виробників принтерів, чиї пристрої додають мікрокрапки. Втім, на думку багатьох, такі секретні заходи безпеки в деяких випадках цілком виправдані. "Є речі, які уряди повинні тримати в таємниці", - підкреслює Тед Хен. Однак, додає він, "сподіваюся, що ці хлопці думають не тільки про власну оперативну безпеку, а й про те, що журналістам теж потрібно захищати себе і свої джерела". Прочитати оригінал цієї статті англійською мовою ви можете на сайті BBC Future.