Голодомор і Голокост: подібні чи різні?
Голодомор і Голокост: теми для єднання чи суперечки між українцями та євреями? Єврейські організації, що зібралися в Києві, мають на це свій погляд.
Голодомор українців та Голокост євреїв – дві чи не найбільші трагедії ХХ ст. Світ чимало знає про переслідування єврейського народу часів ІІ Світової війни. Про те, що мільйони українців загинули від Голодомору, світова спільнота лише починає дізнаватися. Близько двох десятків країн уже визнали Голодомор геноцидом українців. До них поки що не належить держава Ізраїль. Проте позиція єврейської громадськості в цьому питанні неоднозначна. Чия трагедія трагічніша? Представників багатьої єврейських організацій, які днями зібралися в Києві, об’єднала ціль – зібрати інформацію про всіх жертв Голокосту на території України та внести їх до загального списку постраждалих – аби нікого не забути. Не вдалося оминути на тій зустрічі й питання історичних паралелей між Голокостом та Голодомором, 75-ту річницю якого відзначає Україна цьогоріч. Представники єврейської громадськості, говорячи на цю тему, підкреслювали, що подають свою особисту позицію, хоча її поділяють й чимало однодумців. Колишній журналіст та кінодокументаліст з Ізраїлю, який зараз керує проектом „Увічнення імен жертв Голокосту”, Борис Мафцир історичні паралелі не визнає: „Кожна історія – вона сама по собі. І маніпуляції, які беруть різні події, в різних місцях, з різних періодів, насправді не мають нічого спільного з історією. Вони, можливо, мають дещо спільне з історіографією, іншими словами, із тим – як дехто хоче бачити історію. Трагедія Голодомору – це трагедія Голодомору. Її треба увіковічнити, поважати і запам’ятати, як трагедію Голодомору. Голокост – це зовсім інша історія.” Побоювання Однією з причин несприйняття єврейською спільнотою ідеї визнання Голодомору українців геноцидом є боязнь, що це начебто може применшити трагедію Голокосту і євреї втратять в цьому сенсі певну унікальність. Про це заявляють й самі євреї, зокрема Йосиф Зісельс, член Української Гельсинської Групи і голова координаційної ради Асоціації єврейських організацій і общин (Ваад) України, подібним чином висловився в одній зі своїх статей. Про це говорить й голова всеукраїнського товариства „Меморіал”, дослідник Голодомору і колишній в’язень радянських таборів Левко Лук’яненко: „Багато євреїв прекрасно знають, що в Україні був геноцид. Але є інше – євреям не вигідно, щоб у світі визнали геноцид української нації. Бо зараз вони перед цілим світом виступають як ніби єдина нація, яка постраждала від геноциду.” Слід зауважити, що подібні трагедії навіть останніми століттями були зовсім не поодинокими. Взяти хоча б знищення вірмен в Туреччині на початку минулого століття та винищення корінного населення Америки декількома віками раніше. "Мова фактів" Пан Лук’яненко вважає, що і єврейська спільнота, й увесь світ глибше розумітимуть велике лихо українців 1932-1933 років тоді, коли про це говоритимуть мовою фактів, підтверджених документами. Він також каже, що схожість обидвох трагедій (як Голодомору, так і Голокосту) зокрема полягає у тому, що їх джерелом стала нелюдська ідеологія тоталітарних режимів – комуністичного та нацистського. Подібно висловлюється й історик, голова Всеукраїнського центру вивчення Голокосту „Ткума” (Відродження), Ігор Щупак: "Я абсолютно переконаний у тому, що історичні паралелі проводити треба.Принципова сутність Голодомору і Голокосту, на мій погляд, – одна, бо це є геноцид. Це є геноцид проти українського народу (у тому числі євреїв, росіян, білорусів, які жили на цій території), але 80% загиблих були українці. Замовчувати і боятися нема чого. Треба розуміти те, що було, не боятися і тільки робити певні висновки.” Попри певне різнобачення, напевно, таки єдиною для усіх, хто намагається вшанувати пам’ять жертв геноцидів, є мета - через знання і пам’ять про ці історичні трагедії запобігти їх повторенню. Саме цим займаються історики й громадськість обидвох народів. Історик Ігор Щупак: "Я вважаю, що обов’язок свідомих євреїв – це збирати збирати пам’ять і про Голокост, і про Голодомор, так само, як українці допомагають єврейському народу (збирати дані) про загиблих під час ІІ Світової війни.”