Місія Меркель і Олланда: чи вдасться заморозити війну
Українські та російські експерти покладають надію на миротворчі потуги Ангели Меркель та Франсуа Олланда, проте не вірять, що справа піде далі перетворення Донбасу на Придністров’я.
Ангела Меркель та Франсуа Олланд застосовують "човникову дипломатію", підтримуючи контакт між Києвом та Москвою Президент Франції Франсуа Олланд та канцлер Німеччини Ангела Меркель у четвер привезли до Києва мирні пропозиції й обговорили їх з президентом Петром Порошенком. Керівники держав утримались від коментарів, хоча міністр закордонних справ України Павло Клімкін написав у Twitter, що зустріч пройшла "добре". Також прес-секретар президента України Святослав Цеголко наголосив, що про федералізацію мова не йшлася. У п’ятницю ввечері пані Меркель та пан Олланд зустрінуться у Москві з Володимиром Путіним й спробують узгодити позиції. Хоча Ангела Меркель перед вильотом заявила, що великих результатів від перемовин чекати не варто. BBC Україна звернулась до українських та російських експертів, аби вони пояснили, яких домовленостей можуть досягнути лідери України, Росії, Франції та Німеччини. У четвер Ангела Меркель та Франсуа Олланд майже п'ять годин спілкувались з Петром Порошенком Серед можливих пунктів домовленостей вони назвали замороження конфлікту, статус Донецької та Луганської областей та введення миротворчого контингенту. Володимир Фесенко, український політолог: Візити Меркель та Олланда є спробою вивести перемовини з глухого кута, куди вони зайшли після провалу мінської зустрічі. Зараз ми бачимо величезний ризик подальшої ескалації конфлікту й переходу його в іншу фазу, яка несе небезпеку для Європи. Це їх неабияк налякало. Є ризик, що поки Росія не вирішить свої військові тактичні завдання – захоплення Дебальцевого й відтіснення українців від Донецька та Луганська, військові дії продовжуватимуться, і Росія на компроміси не піде. Очевидно, пропозиції, які привезли Меркель і Олланд до України, були неприйнятними для Києва. Єдине, про що можуть домовитись у найближчій перспективі – заморожування конфлікту. Дехто каже, що не можна погоджуватись на Придністров’я, але це ще не жах для України. Жах – це створення "другої Чечні" й намагання утримувати сепаратистів. Заморозити конфлікт, щоб республіки утримувала Росія - це менше зло. На нові санкції проти Росії та передачу летальної зброї для України поки що чекати не варто. Єдина умова для цього – нова фаза конфлікту – використання російської авіації або захоплення Маріуполя. Карасьов Вадим, український політолог: Ми бачимо останню відчайдушну спробу врятувати європейську дипломатію від поразки. Після масованого наступу бойовиків на Дебальцеве звідти під обстрілами намагаються евакуювати мешканців Якщо не вдасться знайти компроміс з Путіним, США муситиме дати Україні летальну зброю. Зараз можуть домовитись і заморозити конфлікт на нинішній лінії розмежування. Адже повернутися до лінії розмежування від 19 вересня, яка була у мінських угодах, навряд чи вийде. Може бути дискусія щодо миротворців. У Придністров’ї російські миротворці, але на це Україна не піде. Треба шукати контингент з третьої країни. Зараз оптимально заморозити конфлікт на кілька років, а потім провести там референдум для визначення статусу регіону. Треба якийсь перепочинок, бо війна остаточно знищить українську економіку. Барак Обама не хоче давати зброю Україні, але на нього тиснуть. Якщо зараз не вийде домовитись, доведеться зброю давати. Михайло Погребинський, український політолог: Ангела Меркель та Франсуа Олланд дуже занепокоєнні ризиком різкої ескалації конфлікту: розгрому Дебальцевського котла і подальшого наступу бойовиків. З іншого боку, європейці стурбовані тим, як у США тиснуть на Барака Обаму, аби він почав постачання летальної зброї Україні. Німеччина та Франція бачать, що зараз є остання можливість змінити ситуацію. Думаю, на порядку денному домовленостей замороження, припинення вогню, встановлення актуальної лінії розмежування, а не від 19 вересня. Будуть обговорюватися варіанти контролю над перемир’ям, найлогічнішим з яких можуть бути миротворці. Вирішення конфлікту може піти за сценарієм придністровізації. Республіки самі будуть визначати своє життя в економічному, військовому і політичному плані, але будуть частиною спільного економічного простору. Умовно кажучи, вони самі визначатимуть своє життя, але на їхніх товарах буде написано: "Зроблено в ДНР, Україна". Це тимчасовий заморожений статус. Я вважаю, що шанс домовитись та заморозити конфлікт складає 40% зі 100%. Станіслав Бєлковський, російський політолог: Чекаю обговорення припинення конфлікту в Донецькій та Луганській областях, які можуть передбачати введення миротворців на територію самопроголошених республік, а також інші заходи, які змусять Путіна умиротворити ситуацію. Інтереси Москви зрозумілі – це надання особливого статусу Донецькому та Луганському регіонам, фактично, їхня придністровізація, перетворення на аналог невизнаної держави. Також може бути гарантія життєзабезпечення Криму, яку має взяти на себе Україна. Адже варіантів відновлення територіального коридору до Криму через Україну у Путіна вже немає. Мінський протокол був підписаний після особистої зустрічі Володимира Путіна та Петра Порошенка у столиці Білорусі Може йтися про гарантію життєзабезпечення Придністров’я, а також позаблоковий статус України. Але Україна – не кінцева мета Путіна, це простір для маневру і торгівлі із Заходом. Тому в мене немає особливого оптимізму щодо сьогоднішньої зустрічі президента Росії з німецьким і французьким колегами, адже вони говорять різними мовами. Європа готова йти на певні поступки заради миру в Україні, але назустріч усьому комплексу амбіцій Володимира Путіна Європа йти не готова. Не думаю, що Європа навіть частково змінить санкції без поступок з боку Росії. Це точка суперечок між країнами. Те саме стосується миротворного контингенту – Путін хоче, щоб миротворці були російські та з СНД. ЄС та США виходять з того, що миротворці в Луганському та Донецькому регіонах можуть бути тільки від ЄС. Євген Мінченко, російський політолог: Якийсь компроміс з великою долею вірогідності буде знайдений й дозволить на кілька місяців стабілізувати ситуацію. При цьому я скептично ставлюсь до можливості довгострокового врегулювання конфлікту. Тобто, ця історія на довгі роки й ми будемо ще довго стикатися із загостреннями конфлікту.