"Після смерті я стану горилою": 5-річний хлопчик написав свій некролог
Жартівливий некролог, написаний перед власною смертю п'ятирічним Гарретом Матіасом, який страждав від рідкісної форми раку, опинився в центрі уваги у США.
Гаррет придумав собі прізвище, розповів, як повинні пройти його похорони та повідомив, ким збирається стати після смерті. Цей некролог - приголомшливий до глибини душі текст, де безжальна реальність вривається у веселий і легковажний світ дитячих ігор. Ім'я: Гаррет Майкл Буфіас, також відомий, як "Великий Гаррет-в-підгузку". Вік: 5 років. Місце проживання: Я "Бульдог"! (Назва шкільної футбольної команди в місті Ван Метер, де жив Гаррет). Улюблений колір: Синій ... і червоний, і чорний, і зелений. Улюблений супергерой: Бетмен ... а також Тор, Залізна людина, Халк і Кіборг. Коли я виросту: Стану професійним боксером Я найбільше люблю: Грати з моєю сестрою, мого блакитного кролика, треш-метал, Lego, Бетмена і, коли мене занурюють у сон перед тим, як ввести катетер. Я ненавиджу: Підгузки! Безглуздий рак, коли мені вводять катетер, голки ... Коли я помру: Я стану горилою і буду кидатися в тата какашками! Поховання або кремація: Я хочу, щоб мене спалили, як маму Тора, коли вона померла. А попіл повинен перетворитися в дерево, на якому я буду жити, коли стану горилою. Великі або маленькі похорони: Похорони - це так сумно! Нехай на моїх похоронах стоять п'ять надувних замків (бо мені п'ять років), нехай прийде Бетмен і буде багато фруктового льоду. До зустрічі, засранці! Великий Гаррет-в-підгузку Некролог записали батьки Гаррета - Емілі і Райан Матіас з його слів. Вони часто бували на похоронах останнім часом, і хлопчик бачив, як вони поверталися сумними. Він про все розпитував батьків після повернення, тому тема смерті й прощання часто піднімалася в розмовах. Хвороба Гаррета - злоякісна пухлина, яка вразила скроневу кістку і мозкові нерви. Діагноз встановили дев'ять місяців тому, більшу частину цього часу він провів у лікарні, стійко переносив курс лікування і не втрачав почуття гумору. Хлопчик багато спілкувався з батьками, грав і жартував з персоналом лікарні та приймав гостей. На знак пам'яті про стійкого сина батьки вирішили ввечері після похорону влаштувати символічне поховання згідно з ритуалом, прийнятому у вікінгів: з багаттям і феєрверком. Таку сцену хлопчик побачив у своєму улюбленому фільмі про Тора, і вона вразила його. Від себе мама Гаррета висловлює в некролозі подяку лікарям і медичному персоналу, музикантам, артистам і волонтерам, які разом з нею допомагали її синові боротися за життя. Вона закликає всіх об'єднати зусилля, щоб страшна хвороба не забирала дитинство у маленьких пацієнтів, хлопчики і дівчатка не втрачали кращих друзів, а батьки не повинні були ховати своїх дітей. В кінці Емілі Матіас додає: "Церемонія поховання праху Гаррета відбудеться трохи пізніше, коли батьки придумають як, чорт забирай, перетворити цей прах в дерево, як він просив, і знайти для цього дерева заповідник, де воно зможе спокійно і довго рости".