Обмін їжею – новий соціальний рух
Люди торгували їжею завжди. Але нині у Британії набирає обертів новий рух: ярмарки, на яких можна обміняти продукти, вирощені, приготовані або зібрані власноруч. Такі ярмарки називаються "свопи". Гроші на них не ходять, їжа – єдина валюта.
Цей рух зародився в нью-йоркському Брукліні, і нині в США вже діють 125 таких груп. Географія їх поширення – від Гонолулу до Бостона. А нещодавно свопи прийшли і в Європу, причому британці в цій справі – попереду всіх. Своп-групи уже існують у Ноттінгемі, Абердині, Йорку, Сент-Олбанс та інших містах і містечках. Ярмарки організовуються постійно, причому інтерес до них, як кажуть учасники, росте в геометричній прогресії. Організатори називають свопи частиною "нового колективізму". Ця культура просуває ідеї ощадливості, вторинної переробки та виготовлення речей власноруч. Її прихильники обмінюються не тільки їжею, а й одягом, послугами чи уміннями. Мета свопів – скоротити кількість відходів, заощадити людям гроші і згуртувати громаду. Згідно з американським форматом, ярмарок триває близько двох годин. Спершу продукцію виставляють, куштують і обговорюють, а сам обмін відбувається у останні 30 хвилин. Деякі товари викликають шалений ажіотаж, каже Вікі Свіфт, організатор свопу "Яйця за яблука". Вона влаштовує ярмарки в Олтрінгемі, Йорку та Ормскерку до чотирьох разів на рік. "Обмін їжею у Британії зараз, без сумніву, на підйомі, – каже вона. – До нас звертається дуже багато людей. Я думаю, це тому, що британці цікавляться їжею та її походженням. Крім того, свопи – явище дуже відкрите, будь-хто може їх організувати чи взяти в них участь". Сама Свіфт вперше задумалася про обмін їжею, коли опинилась в декреті. "Я пекла більше хліба і тістечок, ніж могла з’їсти моя родина. Крім того, в мене є город, і в сезон частина врожаю у нас просто згнивала. Тож я створила сторінку в Facebook і почала виставляти на ній свої надлишки. Після кількох вдалих обмінів я вирішила пошукати інформацію з цієї теми і дізналася про американську Мережу обміну їжею. З цього усе й почалося". Люди приносять на ярмарки те, що мають у надлишку, але також і готують продукти заздалегідь – наприклад, суші чи тістечка. Кількість учасників зазвичай обмежують двома десятками, щоб уникнути метушні. Тому за місця у групі розгоряється жорстка конкуренція. Емілі Го – одна з тих, хто стояли біля витоків своп-руху. Надихнувшись прикладом письменниці Кейт Пейн, яка влаштувала ярмарок у Брукліні, Емілі у 2010 році організувала свій у Лос-Анджелесі. "Мені дуже сподобалася ідея ділитися своїми виробами з сусідами і взагалі жити за принципом "їж локально", – каже вона. – І швидко з’ясувалося, що іншим це також подобається". Разом із Пейн Емілі Го заснувала всесвітню Мережу обміну їжею. Мета цієї організації – ділитись порадами й досвідом організації свопів, а також – збирати в одному місці інформацію про різні ярмарки. "Свопи ростуть як гриби – щотижня, якщо не частіше, щось десь відбувається, – розповідає Емілі. – Спершу вони відбувалися лише у великих містах, але тепер проводяться і в містечках, і в селах – по всій країні". Свіфт каже, що свопи такі популярні тому, що вони є чимось більшим, ніж просто обміном їжею: "Це соціальний досвід, який об’єднує різних людей – від студентів до пенсіонерів. Я думаю, людям подобається відчувати себе частиною спільноти і спілкуватися з однодумцями. На ярмарках люди знайомляться , розмовляють, обмінюються досвідом". Автор кулінарних книг Кевін Ґулд вважає, що свопи – чудова ідея, і сподівається, що рух обміну їжею у майбутньому лише розвиватиметься. "Поділити свою трапезу з іншим – це акт миру й гармонії. Можна піти ще далі і не просто мінятися, а ділитися їжею, наприклад влаштовувати громадські обіди. У деяких місцях це вже роблять, і для людей це чудова можливість згуртуватися і подолати культурні бар'єри". У Британії дехто вже розвиває початковий формат. Так, організація Home Grown Exchange проводить у Ноттінгемі тематичний захід, присвячений Другій світовій, а також ярмарки краси і ремесел. Блогер Лаура Ґуд, відкривши для себе світ свопів, негайно взялася за організацію свого власного в Танбрідж Веллс. Вона називає його "флеш мобом для любителів попоїсти". Наразі відома лише дата проведення заходу, а от місце до останнього буде триматися в таємниці. "Мене вражає, скільки людей цікавляться заходом, – розповідає блогерка. – Мені дуже подобається ідея продуктового ярмарку, але я хочу, щоб мій захід був трохи іншим. В моєму місті чимало любителів їжі, які користуються соцмережами, і я хочу цим скористатися". З європейських країн в Мережі обміну їжею зареєстровані лише Франція і Нідерланди. Причому у кожній країні наразі діє лише по одній групі. Отож, Британія – лідер у цій сфері. Але чи справді свопи допомагають заощадити гроші і зменшити кількість відходів? "У сезон вони однозначно допомагають прилаштувати надлишок врожаю, – каже Свіфт. – Крім того, я економлю на продуктах. На останньому свопі я розжилась оберемком дикого часнику. Люблю йти додому зі свіжою, смачною городиною".