Назустріч сонячним зайчикам: рецензія на книгу "Обережно, діти!"
Марія Ткачівська. "Обережно, діти!" Харків, Клуб сімейного дозвілля. – 2013.
Любий Читачу, чи пам'ятаєш Ти свій перший день у школі, садочку, неймовірне бажання мати собаку чи кота, відчайдушні спроби політати на парасольці та те дивовижне почуття, коли весь світ наче одна незвідана таємниця, котру понад усе хочеться розгадати, скуштувати на смак, відчути її колір і запах! Тисячі сонячних зайчиків з'являються на обличчі та у серці, коли разом із маленьким Марком проживаєш часом кумедні, часом повчальні історії, проте такі щирі і правдиві, що здається тобі знову вісім: " — Для чого нам парасольки? — Для польоту, звичайно. Ти що, вперше про таке чуєш?" "Хто? — заверещала вчителька. Мертва тиша. Цокотіли тільки мої зуби і відро, на якому я сидів". "Я вперше зрозумів, що моя вчителька — класна. Вона ніколи не кричить (ну, майже ніколи) і не дає аж шість варіантів на контрольній. У неї в сумці зошити, а в голові — наші відповіді. Вона звертається до нас на ім’я і нікому не погрожує прощанням зі школою. Вона добра й терпелива, розумна й лагідна. Здається, я назвав майже всі позитивні риси людини із вправи № 58, яку ми напередодні виконували." Марко — чудова дитина із жвавим допитливим розумом та непересічною уявою. Чого лише варті його численні витівки! Проте, вся шкода, що він робить, насправді щире бажання допомогти та бути потрібним, просто у свій дитячий, незграбний спосіб. Наш герой близький усім діткам, любить Сімпсонів, деколи вередує, не відлипає від комп'ютера та про все має свою власну думку. Що скажеш!? Типова міська дитина! Все змінюється, коли Марко потрапляє у село до далеких дідуся та бабусі, у нові для себе обставини, де люди говорять на "незрозумілій" мові, діти знають про всілякі дивовижні речі, а тварини не на картинках, а, ось тутечки, на подвір'ї: "Спочатку я думав, що білі корови дають біле молоко, а коричневі — Nesquik". Тут наш маленький бешкетник відкриває для себе не лише всі барви сільського життя, але й знаходить дещо важливіше, те що робить серце добрим, а погляд світлим, знаходить того, хто стає не лише другом, але й життєвим провідником — дідуся Орко. Зрозуміло, що нашу особистість великою мірою формують люди, ті, на кого хочеться бути схожим, ті, що надихають своїм прикладом та ставленням до життя. "10 таємниць чоловічого успіху" дідуся Орко і смішні і повчальні, а головне дають нашому герою можливість повірити у себе, стати дорослішим, мудрішим. Істини серця не повинні бути складними, їх здатен зрозуміти кожен — і дитя і старець, вони прозорі та щирі: "Я знав: небо не має кінця, як не має кінця час, де ми стаємо мужніми, сильними й мудрими. Здається, я щойно сам збагнув останню таємницю чоловічого успіху — це ПАМ’ЯТЬ. Дякую, діду." Дякую Вам, Маріє Романівно, що Ви не просто написали збірку веселих й сонячних оповідань, котрі своїм теплом зігрівають, навіть, нас дорослих і таких прагматичних, а створили чарівливий і вже трішки призабутий світ дитинства, дали можливість пригадати те, що головне, те що на рівні серця... І так. Я обов'язково читатиму Вашу книгу своїм дітям!!! topcat2 книги Марії Ткачівської "Обережно, діти!"