Рецензія Дмитра Шульги на 'Москалицю' Марії Матіос
“Москалиця” vs. “Мама Маріца”: поразка у грі на своєму полі. Марія Матіос, "Москалиця", видавництво "Піраміда".
Найбільш непоясненним у новій подвійній книзі Марії Матіос є те, чому її позиціонували насамперед за повістю “Москалиця”. Як на мене, другий твір книги – “Мама Маріца – дружина Христофора Колумба” – є у багатьох відношеннях цікавішим. Ясна річ, що годі було чекати від Матіос, що після премієносної “Солодкої Дарусі” вона “на хвилі” видасть ще кілька схожих “Дарусь” одна одної “солодше”. Минулорічна книга “Майже ніколи не є навпаки” довела, що письменниця не проти трохи поекспериментувати і з формою, і з тематикою, і з жанрами, при цьому зберігаючи самобутні риси авторської манери письма. А у “Москалиці” головною вадою ризикну назвати прагнення Марії Матіос вплести не долю людини в історію, а навпаки – історичні події увести у життя конкретної людини. Регулярні перестрибування через роки і десятиліття життя головної героїні повісті Северини, зупинки на найбільш важливих для авторського задуму історичних подіях ХХ століття призводить до уривчастості, кліповості сюжету; персонажі виписані надто поверхнево, окрім хіба що образу москалиці. Кілька років тому у Тараса Прохаська вийшла книга “З цього можна зробити кілька оповідань”. А про “Москалицю” можна сказати: “З цього міг би вийти гарний роман”. Натомість у “Мамі Маріці – дружині Христофора Колумба” письмо Марії Матіос надзвичайно концентроване. Повість схожа на удар у сонячне сплетіння, після якого перестаєш дихати, аж поки не перегорнеш останню сторінку. У цьому не такому вже й великому за обсягом творі присутнє все те, за що читачі і цінують прозу Марії Матіос: неоднозначна дражлива тема, глибоке, іноді навіть безжальне препарування психології персонажів, гострий синтаксис тощо. Чи не у цьому був розрахунок видавців: спонукати читача почати саме з “Москалиці”, щоб досягнути вершини емоційного напруження у “Мамі Маріці...”. Бо знайомство з найновішим доробком Матіос у зворотному порядку загрожує ймовірним розчаруванням. Тим більше, давно перевірено: запам’ятовується останнє.