Земља меда и Оскар 2020: „Победили су у мом срцу“
Није се спавало у Скопљу у ноћи доделе Оскара - до јутра су многи пратили пренос доделе награда чекајући да виде да ли ће у њихову земљу стићи златна статуа.
Атанас Георгиев, Љуба Стефанов, Тамара Котевска, Атиџе Муратова, Самир Љума У пуној сали Културног центра за младе (МКЦ) у недељу увече организован је уживо пренос доделе. На друштвеним мрежама су се низале поруке подршке ауторима филма Земља меда, као Атиџе, „краљици пчела" чији живот је приказан у овом документарцу номинованом у две категорије. „Чекам Атиџе са Оскаром, као да не радим од седам ујутру", написала је једна особа на Твитеру. Филм није освојио награду, али је већ ушао у историју Оскара - то је први филм номинован и за најбољи документарац и за најбољи страни дугометражни филм. Нема награде, али понос остаје Многи су на Твитеру показали понос и срећу, јер се имена редитеља из њихове земље читала уз једног Тома Хенкса, Џоа Пешија, Паћина. „Поносна сам на македонске редитеље и све оне који су радили на документарцу, који је имао две номинације. Они нису освојили Оскара, али ако погледате овако, нису ни Хенкс, Пеши ни Паћино. Нека буду поносни." „Филм је победио у мом срцу, а надам се да и у свести многих", написала је ова корисница Твитера. Многи су коментарисали узбуђење које је владало током ноћи, јер нико није могао да спава. „Сви смо се окупили будни, као да је земљотрес био". Било је и оних који су упоређивали колико је коштало да се направи овај филм, а колико неки који су освојили награду. „25.000 евра од европског фонда, плус 50.000 евра од владе. Са укупно 75.000 евра направили су дело које је раме уз раме са оним фацама које су имале стотине милиона евра буџета за филм. Поклон до земље! Да им се подигне споменик!". Од села Бекирлије до Холивуда Македонска пчеларка или „Краљица пчела" - како су назвали Атиџе - придружила се ауторској екипи на црвеном тепиху испред Долби театра у Лос Анђелесу у новој хаљини која подсећа на традиционалне ношње и са новом фризуром у њеној омиљеној „кестен боји". По завршетку филма, Атиџе се преселила из малог села Бекирилије близу Велеса у нову кућу којој јој је купила филмска екипа. Она се после доделе награда, заједно с ауторском екипом захвалила свима и рекла да се њен живот „драстично променио". „Имам нову кућу и све је боље и боље. Желим да публика из филма научи само ово: као што ја делим с мојим пчелама, желим да људи деле једни с другима", пише на званичној Фејсбук страници филма Земља меда. Да њена порука стиже до свести људи говоре и ови твитови. „За мене ће Земља меда заувек остати маестрално парче уметности које је изашло из Македоније. Искреност, пожртвованост, свест, емпатија насупрот целе холивудске помпезности." „Остајемо успешна Медена земља и без Оскара. Поруку овог документарца да почнемо да примењујемо да би сачували природу, побољшали услове за живот и међуљудске односе. Лаку ноћ". О чему је филм? Документарац о односу савременог човека према природи прати живот Атиџе, скромне пчеларке из Северне Македоније. Она живи с мајком, спашава пчеле и враћа природу у равнотежу. „Главна идеја филма је да прикаже припадност човека природи, али и како се нарушава равнотежа у природи због начина на који се користе природни потенцијали", рекао је раније за ББЦ на српском продуцент и монтажер Атанас Георгиев. Атиџе живи као једно с природом и показаје моћ и величину човека. „Ово је време у коме се искреност, једноставност и хуманост боре да преживи битку с материјалним. „Скромност је нешто што заборављамо због престижа и лакомости. На том путу можемо стићи до амбиса, како би лекцију научили", рекао је Георгиев. Он каже да управо о томе говори и главна Атиџина порука „пола узми - пола остави" - ове речи осликавају њен однос према меду, пчелама и природи. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk