„Дан када сам открила да сам рођена без вагине“
Рутинско питање њене лекарке о менструацији довело је до тога да Кенијка Џулијан Питер, која данас има 29 година, открије да је рођена без материце, грлића материце и вагине.
Џулијан Питер има групу подршке на којој се људи слушају и помажу једни другима Дванаест година касније, она је испричала животну причу ББЦ новинарки Ен Нгуги. Рођена сам са стањем које се зове синдром Мајер-Рокитански-Кестер-Хаузер (МРКХ), када немате ни материцу ни вагину, а може да се деси и да имате само један бубрег. Жена која има МРКХ никад не може да има менструацију. Немам материцу, тако да никад нисам имала менструацију. То је нормалност за коју ја знам и не осећам се лоше због тога. Људи гаје различита осећања према томе ко сам. „Могу да говоре шта хоће" Неко ми је рекао да би требало да одем негде где ће се молити за мене. Друга особа ми је рекла да је због тога што потичем из Укамбанија [регије која се стереотипно везује за враџбине] вероватно моја бака имала неке везе с тим. Могу да говоре шта хоће, најважније је како се ја односим према томе. Кад бих их слушала, то би почело да утиче на мене и онда бих почела да мислим да је оно што говоре истина. Открила сам да имам овај синдром кад сам имала 17 година. Отишла сам у болницу, јер сам имала проблем са ногама, које су ми отицале. Прва ствар коју ме је лекарка питала била је кад сам последњи пут имала менструацију. А ја је никад нисам имала. Урадили су ми скенер. Прва слика указала је на то да је мој репродуктивни тракт затворен изнутра. Била сам подвргнута операцији како би се он отворио, али она није била успешна. Урадила сам још један скен, који је показао да немам материцу ни вагину и тад сам добила дијагнозу МРКХ-а. Плакала сам први дан, други дан и трећи дан, али онда сам наставила са животом… Имала сам само 17 година и била сам прилично мала, тако да је мој приоритет био да се вратим у школу. Била сам у болници са мајком, мојим јединим родитељем и моја дијагноза ју је шокирала. Мислим да је као родитељ сигурно имала многа питања да постави самој себи. Практично се питала да ли је она нешто ту погрешила. „Нисам желела операцију" Како сам учила биологију, почела сам да схватам шта ми је лекарка говорила онај први пут. Рекла сам јој да у том тренутку живота не желим да се подвргнем операцији, јер сам желела да се вратим на часове и завршим школовање. Десет година касније, вратила сам се у болницу и имала успешну операцију. Тип МРКХ-а који сам ја имала значио је да немам вагину, материцу и да имам само један бубрег. Мој вагинални канал није постојао и морао је да се створи. Мој живот је нормалан, јер МРКХ не утиче на то како желим да живим. Али за неке је то емоционално узнемирујуће и људи морају да иду код психолога да би прихватили то стање. Кад схватите импликације стања које имате, морате да заборавите на то да ћете икад родити дете. Имала сам четири скенирања и нису пронађени јајници, тако да не могу да се извуку јајашца чак ни за ванматеричну трудноћу. Морате да прихватите себе онаквим какав јесте. Али помирити се с тим да нисте као друге жене је тешко, морате да разговарате са неким о томе. Упознала сам много људи овде у Кенији с истим стањем и међусобно размењујемо искуства. Прихватила сам своје стање рано и прихватила сам саму себе, тако да сам сада добро. Саопштавање партнеру Имала сам у животу везе. Али не дозвољавам да се оне превише развију пре него што седнем са партнерима и испричам им за своје стање. Уколико желе да прихвате, прихватиће га. Али, знате, људска бића су само људска бића. Велики проценат људи којима сам испричала само је отишло. Други су ме оптужили да лажем, мислили су да им то говорим само да бих их отерала од себе. У овом тренутку нисам у вези, али све је то божја воља. Кад је у питању секс, 2018. године сам се подвргла операцији реконструкције вагиналног канала, тако да је сада прошло тек нешто више од годину дана од тога и још нисам спремна за секс. Нити сам спремна да се удајем. Уколико будемо желели децу, можемо да их усвојимо. Требало ми је најмање 10 година да одлучим да јавно испричам своју животну причу. Има људи који не разумеју шта је МРКХ и желим да им укажем на овај проблем. Прво, саветујем родитељима који имају бебе са овим стањем да не прихвате операцију док је дете још мало. Дозволите је кад они одрасту, кад то могу да разумеју, зато што је процедура компликована и дуга. Савет родитељима Болно је и дете вероватно неће разумети шта се дешава. Као родитељ, такође морате да истражите материју, тако да кад се дете упозна са стањем, будете спремни да му помогнете у борби против стигме са којом ће се сигурно суочити. Имам групу подршке и јавили су ми се људи који су прошли кроз свакакве изазове. Има оних који су у браку, а свекар и свекрва захтевају децу. Једној жени су њени свекар и свекрва рекли да је мушкарац. И зато слушамо и охрабрујемо једни друге. Важно је да помажемо једна другој зато што ово путовање уме да буде тешко. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk