Исхрана и емоције: Шта је храна за душу и да ли има моћ да нас утеши
Зашто тражимо утеху у храни? Зато што је изврсна, наравно.
Али постоје и научна објашњења зашто храном желимо да се извучемо из лошег расположења. За то чак у неким језицима постоји име - зову је „храна за душу". Може да се мења од једне културе до друге, од породице до породице, од једне генерације до друге. Али шта је тачно она? Замислите уредну гомилицу свеже спремљеног пиринча, додајте на њу мало поширане пилетине зачињене ђумбиром, белим луком и чили сосом, и добићете омиљено бекство критичарке за храну Џени Линдфорд. То је јело које се зове хајнанска пилетина са пиринчем и за Линфорд, која је као дете живела у Сингапуру, оно јој призива сећање на велика породична окупљања са фантастичном храном и одличним друштвом. „Ствар је у некој врсти благостања и издашности које добијате од хране", каже Линдфорд, која је написала неколико књига о храни, међу којима и једну са кулинарским изборима више од 70 цењених кувара из свих крајева света. Оксфордски речник описује храну за душу као „храну која пружа утеху или осећај благостања, обично са много шећера или угљених хидрата и повезану са детињством или кувањем код куће." Али Линфорд каже да концепт хране за душу није универзалан. Да ли бисте пробали сладолед с укусом чварака? Када се течни азот сипа у смешу - дешава се невероватна промена. „Живела сам као дете и у Италији. Моји италијански пријатељи су ми говорили: 'Слушај, храна је увек утешна и увек задовољство и то је једна непрестано радосна ствар'", каже ауторка. „Тако да је стварно занимљиво да та идеја хране за душу није универзална. Она је заправо прилично разноврсна". Масти, уљени хидрати, шећер и еволуција Али без обзира на то да ли је тај концепт универзалан, чини се да храна којој прибегавамо да би нас утешила заиста има нешто заједничко: обично је богата угљеним хидратима, мастима или шећером. Лукас Ван Оденхове је психијатар и ванредни професор на Универзитету у Левену, у Белгији, где проучава интеракцију између нашег стомака и нашег мозга. Он каже да еволуција игра велику улогу у нашој опседнутости масном храном. „У прошлости, храна, а посебно масна, зашећерена храна, била је оскудна. И због тога нас је еволуција направила тако да људи буду изузетно мотивисани да је једу", каже он. Ван Оденхове је желео да проучи да ли масти врше утицај на наше емоције - чак и ако не можемо да им осетимо укус, а понекад можда чак и не знамо да их уносимо. „У нашем истраживању провукли смо цевчицу за храњење кроз нос људи до њиховог желуца, што нам је омогућило да људима дајемо маст или воду а да они не знају да ли добијају маст или воду", објашњава он. Открили су да је убацивање масти чинило људе мање тужним кад су истраживачи изазвали тужна расположења код њих. „Иако смо користили ниску дозу, она је стимулисала специјализоване ћелије у желуцу и танком цреву. „А ове ћелије практично настају да би производиле различите типове хормона који регулишу да ли сте гладни или сити. То се дешава примарно у малој области мозга по имену хипоталамус", каже Ван Оденхове. Маст је добар извор горива и мелем за гладовање. И зато кад је једемо, мозак лучи „хемикалије среће" - еволутивни механизам који нас подстиче да је тражимо и поново једемо. Сличан процес крије се иза наше склоности ка угљеним хидратима и храни пуној шећера. Наш примитивни мозак Али није само наш стомак тај који жуди за храном за душу. Докторка Шира Габријел, ванредна професорка на Државном њујоршком универзитету у Бафалу, у САД, проучава нашу емотивну везу са храном. Према њеним речима, наша веза с одређеном храном повезана је са позитивним искуствима које смо имали. „Због тога што сам ту храну јела у младости, повезала сам је са осећањима намирености. А асоцијације које имамо на храну веома су јаке", каже она. Наш мозак користи те „позитивне асоцијације" да нам поправи расположење. „Кад једем ту храну, могу да покренем те асоцијације и частим се налетом позитивних емоција и осећајем прихваћености." Ми то можда не примећујемо, међутим, јер је та веза често несвесна. „Наш примитивни мозак то ради за нас", каже докторка Габријел. Али ако нисмо увек свесни тих веза са успоменама на детињство, зашто се онда осећамо боље? Пите с ликом познатих уметничких дела Канадска пекарка прави пите које изгледају као позната уметничка дела. „Зато што кад смо их јели у то време и имали смо та позитивна искуства, похранили смо све те информације заједно. Сваки пут кад похраните успомену у мозак, не узмете само тај њен мали део - као што су макароне са сиром. Све што је окружује док једете макароне са сиром похрањује се заједно са тим, објашњава. „Кад једете храну, не активира се само ваша успомена, већ и емоције које сте осећали - да сте намирени, вољени и да се осећате безбедно и добро." Истраживање показује да они са проблематичним односима са родитељима или изразито негативним емотивним реакцијама на то време у свом животу нису били склони да извлаче исту врсту користи из хране за душу, каже ова експерткиња. Али то не значи да их неће привлачити да је једу. Да ли храна за душу може да буде штетна? „Апсолутно", каже докторка Габријел. „Нажалост, људе привлачи храна за душу чак и кад она не може да им пружи позитивне ефекте." Поред сродних здравствених проблема - гојазност, дијабетес и друге болести које настану кад се редовно једе храна са много масти или много шећера, ту је и кривица коју редовно осећамо пошто прождиремо храну коју нисмо намеравали да једемо. Понекад чак и кад не осећамо глад. Истраживање докторке Габријел показује да се не осећају сви боље кад посегну за омиљеном храном за душу, а неки људи могу чак да искусе бес или кајање. „Шта није у реду са мном? Зашто сам толики прождрљивац?", запитаћемо се. Али докторка Габријел каже да је важно запамтити да то „само наш мозак води рачуна о нама на стварно прелеп начин". „Наш мозак проналази начин да покрене позитивну асоцијацију и тера нас да једемо ту храну да би нам се то десило", каже научница. Истраживање показује да је осећање кривице чешће код жена него код мушкараца. Истраживање Универзитета Корнел из 2005. године на око 300 људи показало је да су мушкарци били склони томе да једу храну за душу као награду, док су жене то доживљавале као грешно задовољство. Ван Оденхове такође упозорава да су ефекти хране за душу краткорочни и превелико ослањање на њу може чак да нас унесрећи - изазвавши поремећаје расположења, као што је депресија. Научници су тек сад почели да повезују тачкице. Једна од теорија која је недавно почела да добија велику пажњу повезује гојазност са запаљенским процесима. „Има много доказа и интересовања за везу између запаљења у вашем систему и запаљењу ниског степена у вашем мозгу, што би требало да је важан механизам код поремећаја као што је депресија." Одговарајуће алтернативе? Изолација због корона вируса могла би да значи да чешће посежемо за храном за душу. Али докторка Габријел каже да утеху можемо пронаћи у многим другим стварима, као што је гледање фотографија или читање књига. Али ако желите баш јело, онда Ван Оденхове предлаже да потражите храну богату влакнима. Разлог за то је што влакна хране милионе бактерија у дебелом цреву, које заузврат производе метаболите који могу не само да смање запаљења већ и да имају интеракцију са мозгом на различите начине. Заборављена балканска храна Заљубљеници у добар залогај оживели су заборављене укусе јела са Балкана. Ван Оденхове је објавио студију о овоме колико прошлог месеца. Он је открио да су добровољци који су добили пилуле са овим метаболитима исказивали већу толеранцију на стрес после недељу дана, за разлику од оних који су добили плацебо. „То, дакле, показује да овај конкретан метаболит игра улогу кад је у питању регулација стреса и вероватно уопштено емоција" каже овај психијатар. Влакна која могу да покрену овакву реакцију могу се пронаћи у интегралним житарицама као што су пшеница и овас, јестивом семењу као што су леблебије, сочива и пасуљ, као и коренска поврћа. Дакле, ако већ морате да једете храну за душу, радите то макар на научним основама. Извештавање: ББЦ-јев Ланац исхране. Илустрације: Лу Јанг и Малте Милер (via Getty Images) Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk