Животиње: Зашто мачке неће казнити странца који жели да вам науди
Ако вам странац науди, ваш пас га неће благонаклоно гледати.
Али ваша мачка неће реаговати на исти начин. Ево и зашто. Постоји стари стереотип о разлици мачака и паса. Пси су добродушни и крајње одани, кажу, док су мачке резервисане и равнодушне. Већина љубитеља мачака се вероватно не слаже - заиста ми је тешко да поверујем у то да док ми мачка преде у крилу - да јој није стало до мене. Генерално гледано, истраживање мачје спознаје сугерише да мачке стварају емоционалне везе са својим људима. Чини се да мачке доживљавају анксиозност због раздвајања, више реагују на глас својих власника него на непознате људе и траже сигурност од својих власника у застрашујућим ситуацијама. Међутим, ново истраживање које су спровели јапански истраживачи компликује слику нашег односа са мачкама. Прилагођавајући методу која се раније користила за проучавање паса, истраживачи су открили да мачке - за разлику од паса - не избегавају странце који одбијају да помогну својим власницима. У експерименту је мачка посматрала како њен власник покушава да отвори кутију како би извукао нешто из ње. Двојица странаца су седела са обе стране власника, а власник се окренуо једном од њих и затражио помоћ. У експериментима „помагача", странац је помогао власнику да отвори кутију. У експериментима „непомагача", странац је то одбио. Други странац је седео пасивно, не радећи ништа. Тада су обојица странаца понудила мачки посластицу, а научници су посматрали која мачка се прво приближила. Да ли је више волела да узима храну од помагача него од пасивног случајног пролазника? То би указивало на пристрасност позитивности, показујући да је корисна интеракција учинила да се мачка понаша топлије према странцу. Или је избегавала да узима храну од непомагача? Ова пристрасност негативности може значити да се мачка осећала неповерљиво. Када се ова метода користила за тестирање паса, показали су јасну негативну пристрасност. Пси радије нису узимали храну од странца који је одбио да помогне њиховом власнику. Супротно томе, мачке су у новој студији биле потпуно равнодушне. Нису показале склоност према помагачу и нису избегавале непомагача. Очигледно, што се мачака тиче, храна је храна. Ако сте научили пса да седне, можете да га обучите да ради и друге ствари. Друштвене особине Шта би требало да научимо из овога? Примамљив закључак био би да су мачке себичне и да их баш брига како се поступа према њиховим власницима. Иако би се ово могло уклопити у наше предрасуде о мачкама, то је пример антропоморфне пристрасности. Укључује тумачење понашања мачака као да су крзнени мали људи, а не бића са карактеристичним начинима размишљања. Истраживање закључује да пси неће показивати љубазност према људима за које мисле да су нашкодили њиховим власницима Да бисмо заиста разумели мачке, морамо да изађемо из овог „човекоцентричног" начина размишљања и да о њима размишљамо као о мачкама. Када то учинимо, оно што се чини највероватнијим није да су мачке у овој студији биле себичне, већ да нису могле да разумеју друштвене интеракције између људи. Нису билe свеснe да неки странци нису били од помоћи. Иако су мачке способне да прихвате неке људске друштвене особине - могу да прате људска указивања и осетљиве су на људске емоције - вероватно су мање укључене у наше друштвене односе него пси. Мачке су припитомљене у скорије време, а припитомљавањем су промењене далеко мање од паса. Док пси потичу од животиња које живе у чопору, преци мачака углавном су били усамљени ловци. Припитомљавање је вероватно појачало постојеће друштвене одлике паса, али можда није учинило исто за мачке, које за почетак нису биле ни друштвено свесније. Према томе, не би требало да пребрзо закључимо да је нашим мачкама свеједно да ли су људи према нама зли. Вероватније је да оне то једноставно не могу да препознају. Чини се да мачке нису толико избирљиве када је реч о томе од кога ће прихватити посластицу Упркос њиховој популарности, још знамо релативно мало о томе како мачке размишљају. Будућа истраживања могу показати да је мачје разумевање људи још ограниченије него што ми тренутно схватамо. С друге стране, могло би се испоставити да су мачке више способне да препознају људску друштвену динамику у различитим контекстима. Али, шта год студије откриле, требало би да избегавамо да претпоставке или антропоморфизам диктирају нашу интерпретацију понашања мачака. Пре него што оценимо да су наши мачји пријатељи равнодушни или себични, прво треба да покушамо да погледамо свет њиховим очима. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk