Мартин Селнер: ново лице европске екстремне деснице
Одевен у обичну мајицу кратких рукава и фармерке, са модерном фризуром, Мартин Селнер је најновији репрезентативни примерак европске екстремне деснице.
Група коју он води у Аустрији добила је огроман публицитет. Селнер упорно тврди да његов покрет не заговара расизам и насиље, али много је оних који му не верују. У априлу 2016, стотине људи седело је у амфитеатру Бечког универзитета и гледало „Молитеље", представу коју су извели Сиријци, Ирачани и Авганистанци који траже азил. А онда је почела инвазија на сцену. Чланови екстремно десне групе по имену Генерацијски идентитет (ГИ) упали су у салу и размотали заставу, називајући публику лицемерима и просипајући лажну крв по некима од њих. Извођачи су почели да вриште, помисливши у страху да су нападнути. Дошло је и до кошкања, када су неки чланови публике почели да узвикују: „Nazis raus", односно „Нацисти напоље", и покушали да избаце демонстранте. Има је била једна од извођача. Побегла је из Мосула у Ираку када је тај град преузела такозвана Исламска држава. „Дошли смо из земље страха", каже она. А сада је, у мраку и конфузији, опет била уплашена. „Мислили смо да ће нас они поубијати. У мојој домовини има толико убијања и мртвих да смо заиста то помислили." Младић који предводи ГИ у Аустрији умањује значај инцидента. „Заправо не мислим да су се људи стварно потресли", каже он. „Не знам никог ко је доживео тешку трауму или неке медицинске тешкоће." Са својом упечатљивом фризуром и наочарима са дебелим рамом, Селнер изгледа као типични двадесетдеветогодишњак који воли да прати моду. Обично ћете га, као и многе из његове генерације, затећи како зури у екран мобилног телефона - али у Селнеровом случају то је обично зато што на друштвеним мрежама води монологе о „злу мултикултурализма" и о томе како „муслимани желе да преузму Европу". Селнер на маршу у близини Беча у септембру 2017. године На видео снимцима на Јутјубу често му се придружи његова вереница, Британи Петибоун, алт-рајт блогерка и теоретичарка завере. Њени постови о такозваном „белом геноциду" и кругу педофила повезаном са Хилари Клинтон, навели су Лигу за дефамацију да је постави на своју листу мрзилачких група. Раније ове године и Селнеру и Петибоуновој је забрањен улазак у Велику Британију. Министарство унутрашњих послова је изјавило да „хоће и може да спречи улазак у Британију свих оних који долазе да шире мржњу". Да ли ће се ујединити европска десница ЕУ за брже уклањање терористичких порука са интернета Национализам производи лажне вести Селнер није само вођа ГИ у Аустрији. Он је такође и главни представник широм Европе присутног Идентитетског покрета, који се жестоко противи муслиманским мигрантима - тврдећи да они угрожавају европски идентитет и да ће на концу заменити локално становништво. Покрет је основан у Француској 2012. године и проширио се у девет земаља, међу којима су Немачка, Италија и, одскора, Велика Британија. Покрет нема много чланова, али добија публицитет путем агресивних и скупих акција. У лето 2017. ГИ је прикупио преко 150.000 фунти кроз добровољне прилоге како би поринуо брод у Медитеранско море и нападао невладине организације које патролирају морем и спасавају мигранте у невољи. ГИ је изјавио да ће приводити илегалне мигранте и потапати њихове бродове. Та кампања је добила подршку неонацистичког сајта Дејвида Дјука - бившег вође Кју клукс клана и водећег америчког белог расисте. Међутим, није све прошло како је планирано. Брод ГИ је задржан у луци, а капетан је ухапшен, под оптужбом да је имао лажна документа и да је на палуби држао илегалне избеглице из Шри Ланке. Касније су сви ослобођени. Неколико месеци после тога, ГИ је платио да црвени хеликоптер слети на неугажени бели снег француских Алпа. Огроман плакат, којег је чувало 100 екстремних десничарских активиста из целе Европе, раширен је како би поручио мигрантима да иду кући. Ова акција је коштала више од 50.000 евра. Али акције предузете у Аустрији донеле су велике невоље овој организацији. Селнерови симпатизери у сукобу са антифашистима у Лондону Аустријске власти сматрају да су акције попут протеста у бечком универзитетском театру и реторика Генерацијског идентитета која иде уз њих, заслужни за пораст мржње према муслиманима, странцима и избеглицама. Управо због тога су презудели до тада невиђен корак и оптужиле ГИ да су криминална група, а не невладина организација, као што се ГИ представља у јавности. Аустријски тужилац је прикупио доказе на основу акција које је ГИ предузимао у протеклих две године. Међу тим акцијама је био и инцидент на предавању на Клагенфуршком универзитету - малом кампусу смештеном између високих планиснких врхова и хладних језера Каринтије. Идентитарци су прекинули разговор о избеглицама и интеграцији, размотавши своју заставу, док је мушкарац с мегафоном урлао на шокирану публику. Енис Хусић, босански студент благог гласа, успротивио им се тог дана. „Све је било веома напето и агресивно. Стварно сам то могао да осетим", тврди он. „У том трену се нисам плашио, али сам се веома уплашио касније, када је све прошло." Новопостављени ректор, професор Оливер Витоуш, гледао је кроз прозор своје канцеларије када су наишли демонстранти и похитао је да стане пред њих. Један од демонстраната га је ударио док су остали покушавали да побегну. „Иако обично кажу да уопште нису насилни и да су потпуно окренути миру, мени је савршено јасно да међу њима постоји спремност на насиље", каже он. Критичари годинама одбацују ГИ као гомилу хипстера који би хтели да буду нацисти - али Наташа Штробл, списатељка и истраживачица, већ дуго сматра да њихове акције и реторика представљају опасност за земљу. Наташа Стробл „Они избеглице виде као освајаче, као опасне војнике ислама који су дошли овде да униште Европу. То истински уништава друштво", тврди она. Додаје: „Управо због такве реторике, људи постају агресивни и малтретирају муслиманке на улици". Написала је књигу о Идентитетском покрету и тада су почеле да јој стижу претње. „У мејловима ми прете да ће ме силовати и убити. Трудим се да се по граду не крећем увек истим путем, јер не желим да ме неко прати. Натерана сам да променим начин живота." Генерацијски идентитет тврди да они нису расисти, нити насилници, већ да исказују ставове многих Аустријанаца. Мартин Селнер је одрастао у богатом предграђу изван Беча. Штроблова тврди да су га као тинејџера привукле националистичке фракције у Аустрији. „Био је део неонасистичке сцене и најпознатија неонацистичка фигура, Готрид Кусел, био му је ментор", тврди она. У то време Кусел се већ био нашао иза решетака због покушаја оживљавања неонацизма. Опет је ухапшен 2011, а касније је осуђен на девет година затвора, због наставка ултрадесничарских активности. Тек после тога, 2012, Мартин Селнер је покренуо Идентитарце у Аустрији. Селнер на Европа Ностра окупљању Идентитетског покрета у Дресдену, Немачкој у августу 2018 Срели смо се с њим у просторијама ГИ у неугледном стану у центру Беча. Стан је углавном празан, ако се изузме просторија препуна камера, лаптопова и светала, у којој снимају и монтирају своје видео снимке. Селнер је опуштен и самоуверен - претходног дана је, заједно са још 16 чланова ГИ, ослобођен оптужби за припадност криминалној организацији. „Заиста сматрам да је свака сумња дигнута са нас и надам се да ће ова пресуда имати утицаја и на друге сличне случајеве изван Аустрије, на рехабилитацију угледа Генерацијског идентитета", тврди од, пијуцкајући газирану минералну воду. Тужилац је уложио жалбу на ослобађајућу одлуку и сада истражује финансије Генерацијског идентитета. ГИ радо истиче да нису насилни нити расисти, али шта је са прошлошћу Мартина Селнера? Он признаје да је као млађи имао везе са неонацистима, пошто, како тврди: „није било алтернативе, јер није постојао десничарски патриотски покрет". На отворено питање: „То, онда, значи да нисте били расиста?", он помало несигурно одговара: „Мислим да нисам." Под још већим притиском - „Сигурно бисте знали да сте били расиста?" - он и даље звучи несигурно. „Не бих рекао да сам био. Било је то врло нејасно. Рекао бих да сам био конзервативац, патриота." Раније ове године, пре него што су му забранили улазак у Велику Британију, прерушени извештачи су га тајно снимали током путовања у Лондон. Забележили су га како се служи расистичким и увредљивим речима. Он тврди да је ту искрено погрешио. „Заиста сам мислио да је „Паки" најнормалнији начин да опишете Пакистанца. Да сам знао да није, да се сматра расистичким испадом, сигурно га не бих користио." „Ма дајте", кажемо му ми. „Ви често посећујете Велику Британију - тешко је поверовати у то да нисте знали да је та реч увредљива." Он и даље инсистира на томе и извињава се. „Ако сам било кога увредио том речју, искрено кажем да ми је жао и никад је више нећу употребити." Акције Генерацијског идентитета често таргетују догађаје који промовишу интеграцију - зато што, по његовим речима, он не верује у интеграцију. „Муслимани који долазе у Европу морају да учине више - морају да се асимилују", тврди он. „Асимилација значи да се у потпуности идентификујете са земљом, нацијом, њеном историјом", каже он - у противном, упозорава, „то је издаја, зато што изневеравате ову заједницу... зато што вам ова заједница пружа отворене руке, прима вас, и ви, стога, морате да поставите интересе те заједнице испред ваших интереса". На његовом путу га ометају антифашистички активисти попут Џерома Требинга. Џером Требинг Селнерова група јавно тврди да нису насилници и расисти. Али Требинг је радио са активистима који су одлазили на састанке ГИ, одржаване у изолованим сеоским подручјима. Док пије слатки чај и турску кафу у бечком мултикултуралном 10. бецирку - крају који ГИ не подноси, Требинг тврди: „Дешавају се неке веома тешке ствари. Постоје људи којима је дозвољено да дају расистичке изјаве, антисемитске изјаве, и нема никога ко ће рећи да за такво нешто нема места." Према Требингу, на тим састанцима симпатизери ГИ тврде да нису само муслимани ти који желе да замене локално становништво, већ и Јевреји. Вођа ГИ пориче да постоји било какво негативно осећање према јеврејском становништву. Он жели да прошири Идентитетски покрет на друге европске нације. Каже да је у Аустрији владају десничари и да тако треба да буде свугде у Европи. „Заиста желимо да променимо политички дијалог", каже Селнер. Националистичка, антиимиграциона Слободарска странка ушла је прошле године у аустријску коалициону владу. Селнеру је због забране уласка у Велику Британију отежан посао ширења поруке ка новим потенцијаним симпатизерима, али он је веома активан на интернету - мада му је забрањен приступ Фејсбуку. У континенталној Европи он може слободно да предводи непрестано агресивно и провокативно таргетовање муслимана. Бесима је једна од оних које су ивукле дебљи крај због активности ГИ. Мухамед и његова мајка Бесима Док седи у свом замраченом стану и пије слатки чај уз свеже спремљени јагњећи кебаб, описује нам како је у универзитетском театру у Бечу изводила представу са другим људима који траже азил, када су упали припадници Генерацијског идентитета. Њен син Мухамед је био на позорници са њом и она каже да га је то искуство престравило. „Одбија да изађе, стално је код куће, каже да ће му се нешто лоше десити ако напусти стан." Мухамеда су у Ираку киднаповали, што је један од разлога због којих је Бесима са троје деце побегла из Басре. Када је стигла у Беч пре две године, осећала се добродошлом и прихваћеном, али чини јој се да се расположење према мигрантима мења. „Мислила сам да сам овде нашла срећу и мир", каже она, „али сада осећам да више нисмо на сигурном."