Прелетачи и српска политика: „Политичари рачунају да грађани слабо памте"
Љубише Прелетачевића у српској политици нема већ неко време, али прелетања и даље има... И углавном је једносмерно.
Политичари у Србији редовно прелећу у друге странке на свим нивоима На пример, 657 одборника и одборница је од 2016. до 2019. године променило дрес, показују подаци Центра за истраживање, транспарентност и одговорност (Црта). Од тога је „пет највећих прелетача" у просеку имало четири преласка из једне странке у другу за три године, додају из Црте. „У друштву које функционише по принципу политичке неодговорности, учестало и опортуно страначко прелетање један је од главних феномена", каже Тамара Бранковић из Црте за ББЦ на српском. Ова организација објавила и листу пет највећих прелетача, на којој је прва Нада Костић, некадашња министарка здравља у Влади Србије, а која каже да „треба дефинисати шта је прелетање". „Ако прелећете негде онда идете у власт, као (Горан) Весић. То су они који због материјалне или друге користи прелазе у странку која има моћ. Ја не одговарам тој дефиницији", истиче Костић за ББЦ. „Нисам ни у чему, ни у једној организацији, јер ми ниједна не одговара. Могу само да постанем део нечег новог, али би ми и то вероватно рачунали у прелетање". „Шампиони" Због учесталог прелетања последњих година на свим нивоима, Црта је пре неколико месеци покренула портал „Ко је на власти". На овом сајту објављује се евиденција о страначкој припадности на локалу - ко је на власти, ко у опозицији и како су прошли који локални избори. На пример, ту је и Цртина листа пет највећих прелетача у последње три године: Редакција ББЦ-ја покушала је да ступи у контакт са сво петоро. Марко Јанчић није желео да одговори на питања, Нада Костић је негирала да је била у пет странака, док је Јелена Ђорђевић из нишких Заветника рекла да „ако је крива за нешто, онда је то само то што изгледа види и препознаје неке процесе на време". „У мојим политичким ставовима нема никакве политичке промене од периода када сам постала одборник на листи Двери, па до данас и верујем да су Заветници политичка опција која заступа исте те идеје", истиче она. Прича Наде Костић Нада Костић, некадашња министарка здравља у прелазној влади после 5. октобра, за себе каже да је у политици од почетка деведесетих. Како наводи, у животу је била чланица само две странке. „Десет година сам била у Демократској странци Србије Војислава Коштунице, још од њеног настанка, али сам у једном тренутку поднела оставку и није ме било 12 година. „Потом сам 2016, пред изборе, постала део покрета Доста је било који сам међу првима напустила када сам схватила да је реч о предузећу, не о странци". Као одборница ДЈБ-а у Скупштини општине Стари град Костић је била део изборне листе тог покрета за парламентарне изборе. У наредне три године је у Скупштину Старог града улазила је носећи још четири дреса, наводи се на порталу „Ко је на власти". Међутим, Костић и то негира, наводећи да је од напуштања ДЈБ-а била независна посланица. „Јесам увек гласала за предлоге Чувара Старог града и ДС-а, али су ме увек водили као независну одборницу", истиче она. Када је реч о ПОКС-у, Костић каже да је само била део Политичког савета, као и некада у Демохришћанској странци Србије Владана Батића. „Никада нисам потписала приступницу", истиче. Народни посланици често мењају табор и место седења у Народној Скупштини Шта кажу подаци? Тамара Бранковић из организације Црта каже да нам прелетање говори о томе да „политичари пре свега рачунају на то да грађани слабо памте", као и да „на грађане рачунају само онда када треба узети глас". „С друге стране, ни ми сами нисмо развили довољну свест о томе како да наше изабране представнике држимо одговорним, доследним и свесним да треба да заступају наше интересе", истиче Бранковић. Из Црте наводе да су од 2016. забележили прелетања у 107 градова и општина у Србији. Ово је листа места са највише прелетача: Најчешћи прелети су у странку која се тренутно налази на власти, наводе из Црте. „Не чуди да је Српска напредна странка једна од пожељних дестинација, с обзиром на то да чини део власти у више од 90 одсто градова и општина", каже Бранковић. „Такође, бележимо и ситуације да се прелеће и унутар самих владајућих коалиција, углавном од мањих ка већим коалиционим партнерима". Ипак, било је и случајева преласка из СНС у друге странке. На пример у Шапцу и Параћину, где су напредњаци у опозицији. У међувремену је 145 одборника постало независно - напустили су странку на чијој листи су изабрани, а нису ушли у неку нову. „Забележили смо и случајеве прелетања у опозиционе странке, што је странке из опозиције довело на власт. Ово је пример Српске напредне странке у и Зајечару, која је захваљујући прелетачима формирала локалну власт", каже Бранковић. Процена Националне коалиције за децентрализацију (НКД) је да су тако одборници пренели гласове 250.000 бирача странкама за које они на изборима 2017. године нису гласали, рекао је директор ове организације Младен Јовановић за портал Зајечар онлајн. Прича Јелене Ђорђевић Политичку каријеру је, како каже, почела у Љајићевој Социјалдемократској партији, али није имала њихову чланску карту, након чега постаје део Двери. „Из Двери сам изашла 2016. године, незадовољна тадашњим понашањем руководства странке, као и самовољом тадашњег и садашњег председника, због чега као локал-патриота улазим у Јединствену Србију. „Међутим, после 'Аеродром' седнице (на којој се одлучивало о преузимању нишког аеродрома) напустила сам одборничку групу и као независна одборница прешла у опозицију. Заветницима сам се прикључила 2018. године". Заменик градоначелника Београда и високи званичник СНС-а Горан Весић, раније је био високи званичник ривалског ДС-а Како наводи, и Двери и ЈС је напустила зато што „договори нису испоштовани" и „Ниш је потпуно био подређен интересима централе". „Волела бих да сам погрешила, али мислим да сам била у праву и да су многи људи који су ме осуђивали и сами увидели разлоге због којих сам то учинила", каже. Из ЈС су је, наводи уверавали да ће „све радити у интересу Ниша и Нишлија, а напустила их је када је видела да то више није тако". „Да ли сам и колико због тога погрешила види се што је читава та одборничка група неколико месеци касније колективно прешла у владајући СНС". Говорећи о прелетањима, Ђорђевић каже да је „велико достигнуће српског правног система што је пронађена храброст да се, упркос свим партијским притисцима, у политичком животу афирмише личност као носилац мандата". „То никако не значи да би простачка трговина мандатима који представљају поверење гласача, требало да буде легитимизована на било какав начин. „Међутим, због чега ово не бисте тумачили на потпуно супротан начин, односно као позив политичким странкама да пазе кога стављају на своје изборне листе", истиче она. Славни случајеви Прелетања није било само на локалу и по њима није познат само Љубиша Прелетачевић Бели. Случајева је доста, а међу онима чије се име најчешће помиње уз прелетање је председница Скупштине Маја Гојковић. Променила је пет странака: Народна радикална странка, па Српска радикална странка, па Народна партија, па Уједињени региони Србије и на крају Српска напредна странке. Одмах иза ње је директор РТБ Бора Благоје Спасковски који је после Савеза комуниста и СПС-а прешао у Уједињене регионе Србије, а онда у СНС. Ту су и случајеви Бошка Ничића, чији је цео покрет прешао у СНС, као и некадашњег радикала Александра Мартиновића који се такође придружио напредњацима, попут бивших кадрова ДС-а Горана Весића и Синише Малог. Мариника Тепић, истакнута чланица опозиционе Странке слободе и правде, политичку каријеру почела је у Лиги социјалдемократа Војводине на чијој листи је први пут била 2012. Онда је 2017. уследио прелазак у такође опозициону Нову странку, али је у априлу ове године изабрана за једну од челница новоформиране Странке слободе и правде на чијем је челу Драган Ђилас. Од политичара нешто старије генерације познати су примери Слободана Вуксановића и Бранислава Лечића. Вуксановић је каријеру почео у Демократској странци, одакле је отишао у покрет Отпор, али се ту није предуго задржао, па је постао члан Покрета за демократску Србију (ПДС). Основао је затим Народну демократску странку, коју је колективно учланио у ДСС две године касније, а 2012. је прешао у СНС. Познати глумац Бранислав Лечић такође има и дугачку политичку каријеру коју је почео у Демократској странци, па је затим био један од оснивача Либерално демократске партије са Чедомиром Јовановићем. Након тога основао је покрет Моја Србија, који је потом колективно учланио у Демохришћанску странку Србије. Стручњаци наводе да политичари рачунају да грађани слабо памте Главни мотив прелетања политичара је интерес, сматра Бранковић из Црте. „Прелетачи радије бирају да трче за позицијама, привилегијама, заузимању што бољег положаја, а не за политичким идејама, програмом и јавним добром", истиче она. „У прилог томе нам говоре и конференције за медије, колективна прелетања пред камерама или уз организоване прославе, јавна сведочења одборника који су прелетели у другу странку и добили награду за то". Како наводи, прелетање обесмишљава изборе и повећава неповерење грађана у институције и представнике. „Другим речима, води као опасном, резигнираном ставу да су сви исти. Када се тако прелетање догоди, ви више не знате ко је ту да вас представља и да доноси одлуке у вашем интересу. То је кључни ефекат прелетања. „Други ефекат је да странке које нису ни учествовале на изборима добијају одборнике, попут Републиканске партије, Заветника или Странке модерне Србије". Како спречити прелетања? Бранковић сматра да се „мора кренути од појединца". „Појединац мора да схвати да не може да тргује позицијом јер она није његово приватно власништво и да мора да положи рачун грађанима који су га на ту позицију поставили". Младен Јовановић изјавио је за Зајечар онлајн да је једини излаз промена изборног система која би омогућила „персонализацију изабраних одборника." Бојан Клачар, извршни директор Центра за слободне изборе и демократију (Цесид), објашњава да је изборни систем део проблема јер бирачи гласају за листе, а не за појединце. Он је за Блиц рекао да на мењање странке утиче и тренутна ситуација у земљи у којој је политика постала „у свим сегментима јако важна". „Нико није спреман да се на дужи период одрекне утицаја који добија боравком у владајућој странци. Већина се приклони власти, јер нису навикли да буду у опозицији", рекао је он. Бранковић наводи да би полиција и тужилаштво требало да имају кључну улогу у испитивању случајева корупције и трговине утицајем. „Наравно, знање нас грађана о томе ко нас представља и како нас представља мора значајно да се унапреди, јер само ми можемо да тражимо и боримо се за власт која је одговорна нама", каже она. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk