Корона вирус и вакцине: Да ли ће нам имунизација вратити живот на старо
Многи од нас се очајнички надају да ће нам нове и ефикасне вакцине против корона вируса ускоро вратити наше животе пре Ковида. Али многи научници упозоравају да њихов долазак не значи да ћемо у догледно време моћи да бацимо заштитне маске у смеће.
Скролујте доле ↓ да бисте сазнали како функционишу вакцине и зашто морају да стигну да огромног броја људи да би дошао крај нашим социјално дистанцираним животима. Како функционишу вакцине? Вакцине се нашироко сматрају једним од највећих медицинских достигнућа савременог света. Сваке године оне спрече процењених два до три милиона смрти, зауставивши више од 20 смртоносних болести, према подацима Светске здравствене организације (СЗО). Дечје болести које су биле честе пре свега мање од једне генерације данас су све ређе. А велике богиње - које су убиле стотине милиона људи - данас су потпуно искорењене. Али за ове успехе биле су потребне деценије - а многи од нас сада очекују да ефикасне вакцине против корона вируса донесу сличне резултате за радикално краћи временски рок. Вест да су неке од нових вакцина ефикасне више од 90 одсто - што значи да би око 9 од 10 људи који их приме били заштићени од добијања Ковида-19 - навела је многе да поверују да бисмо ускоро могли да се одрекнемо дистанцирањем и одбацимо заштитне маске. У САД и Великој Британији, где се одобрења за вакцине убрзано издају и израђују програми масовне имунизације, неки су чак сугерисали да би живот могао да се врати у нормалну до пролећа. Али многи научници и стручњаци за глобално здравље упозоравају да је мало вероватно да ће нас вакцине, с ограниченим првобитним снабдевањем и давањем одабраним групама, вратити нашем старом начину живота у догледној будућности. Тедрос Гебрејесус, шеф СЗО, и сам је изјавио нешто слично. „Вакцине ће служити као допуна алаткама које већ имамо на располагању, а не заменити их", рекао је он. „Вакцина сама за себе неће окончати пандемију." Објашњење за овај јаз у очекивањима - између оптимизма неких политичара и јавности с једне стране и резервисаности многих научних професионалаца са друге - могао би, макар делимично, да се објасни неприхватањем чињенице колико је велики задатак довести довољан број вакцина до довољног броја људи. Оно чега многи од нас нису свесни је да кад говорио о заразним болестима - онима које прелазе с особе на особу - да бисмо истински заштитили све људе, морамо да их вакцинишемо у огромним бројевима. То је зато што моћ вакцине није само у њеној способности да нас заштити као појединце, већ и у њеној могућности да заштити људе око нас и заједнице у којима живимо. Узмите за пример Шону. Како вакцине штите нас - и друге Погледајте како нас вакцине штите Проблем за Шону, нас и наше заједнице јесте тај што ниједна вакцина није 100 одсто ефикасна. Вакцина против малих богиња једна је од најбољих, а она штити 95-98 одсто људи. Ефикасност недавно развијених вакцина против Ковида-19 Фајзера/Бионтека и Модерне такође не иду до краја, а ми још увек не знамо да ли ће тај проценат опадати - временом или ван услова клиничких испитивања. То значи да један од 10 људи неће бити заштићен против Ковида-19 - чак и ако успемо да вакцинишемо све људе. Без покривености од 100 одсто, која ја мало вероватна у било ком програму вакцинације, број људи у ризику биће виши. Они би могли да се нађу међу најугроженијима - већ знамо да старији обично имају слабију реакцију на вакцину, иако су вакцине против корона вируса показале охрабрујуће резултате у том погледу. Уз све ово, неки људи у нашим заједницама, из здравствених разлога, као што су они који примају неку врсту терапије за рак, можда неће уопште моћи да буду вакцинисани. То значи да ће значајан контингент људи око нас остати стално угрожен. Међу њима ће можда бити неки од наших пријатеља и чланова породица. Али и даље постоји начин да се осигурамо да ћемо посредно заштитити свакога - а то је да до максимума искористимо моћ масовне вакцинације. Уколико вакцинишемо довољно људи у оквиру наших заједница, почиње да се дешава невероватна ствар. Стварамо вишеструке невидљиве штитове који ометају ланац преношења бацила и индиректно штитимо наше угрожене пријатеље и чланове породице. То се понекад назива заштитом популације или колективним имунитетом. Ево како он функционише. Како вакцинисање много људи штити угрожене Погледајте како настаје колективни имунитет Колико нас ће онда морати да се вакцинише против корона вируса? Оно што још не знамо - а то је кључно за истраживање степена имунитета крда - јесте колико актуелни претенденти за вакцину против Ковида-19 могу да тачно спрече преношење вируса или обезбеде имунитет од њега. Можда ћемо морати да сачекамо још неко време да бисмо ово знали засигурно, али научници који стоје иза Фајзерове/Бионтекове вакцине сугеришу да постоји шанса да би најмање једна од њих могла да помогне да се смањи ризик. Али чак и ако претпоставимо да оне помажу да се заустави преношење, број људи који ће морати да прими вакцину да би се до краја заштитили угрожени веома је висок. То је зато што чак и са значајним нивоом вакцинација ефикасном вакцином, велики број људи и даље остаје изложен вирусу, каже професор Дејвид Солсбери, бивши директор имунизације при британском Министарству здравља и ванредни сарадник експертске групе Четам Хаус. А то се своди на просту математику, објашњава он. Зашто људи остају незаштићени - чак и са високим нивоом вакцинације Погледајте како вакцине штите и оне који их нису примили Због тога научници истичу да све док не будемо имали довољно вакцина да пређемо на шире вакцинисање од ризичних група против Ковида-19 и стигнемо да велике пропорције становништва, нећемо доживети крај физичког дистанцирања. „Ако само заштитите угрожене, зауставићете смрти које се дешавају међу угроженима и смањићете оптерећење међу болничким случајевима, али то неће спречити преношење", каже професор Солсбери. Преношење ће се наставити између људи који нису вакцинисани, који потом могу да је пренесу невакцинисаним угроженима и угроженима који су вакцинисани, али још нису развили заштитну имуну реакцију, каже он. То неизбежно значи да, уколико желимо да избегнемо стварање џепова преношења и излагања вирусу угрожених пријатеља и чланова породице у оквиру наших заједница, морамо да постигнемо висок степен вакцинације у свим старосним групама на свим географским локацијама. Имајући у виду колико је свет међусобно повезан по питању кретања људи и робе, то такође значи да исто мора да се уради у свакој земљи на свету. „Ово је глобална пандемија, ово није национална епидемија, тако да морате да зауставите вирус свуда и, све док то не урадите, нигде неће бити безбедно", каже професор Солсбери. Актуелни глобални план за вакцинисање значи да ће најугроженији и здравствени радници први примити ограничени број доступних вакцина. Али неке земље, укључујући Велику Британију и САД, већ су наговестиле да планирају да пређу на шире вакцинисање од угрожених група чим залихе то буду дозволиле. Шеф британске Националне здравствене службе (НХС) рекао је да би могло да потраје до априла пре него што сви угрожени добију своје дозе - али владин крајњи циљ је да вакцинише онолико старијих од 16 година колико је то могуће. Свеукупно гледано, СЗО процењује да ће између 65 и 70 одсто људи морати да буде имуно пре него што се прекине преношење, постигне имунитет крда и сви свуда буду проглашени безбедним. Професорка Азра Гани, епидемиолошкиња са Империјалног колеџа у Лондону специјализована за математичке моделе заразних болести, сматра да морамо да достигнемо 70 одсто да бисмо „били баш сигурни". Она верује да ће постизање овога, на крају, повратити наше животе у нормалу, али постићи то биће тежак процес, чак и без успутних непредвиђених препрека. „Вакцина ће окончати пандемију, само је питање кад, а тај део је најтеже предвидети, зато што је највећи изазов пустити ову вакцину у свет." Како, дакле, вакцинисати милијарде људи? Имунизација великог сегмента британског становништва који броји 68 милиона биће огроман задатак, а камоли стизање до већег дела 7,8 милијарди становника планете. Никад пре није покушано ништа ових размера. Вакцине и њихова пропратна опрема - као што су бочице у којима ће се чувати - морају да се произведу у масовним количинама. Понуда вакцина можда неко време неће успевати да покрије потражњу. Вакцине потом морају да буду транспортоване из фабрика и испоручиване у здравствене центре - укључујући оне у изолованим заједницама до којих се тешко стиже у свим деловима света. Неке од вакцина такође ће захтевати чување на хладном, Фајзерова вакцина на пример мора да се чува на температури од -70 степени Целзијуса. Британска Национална здравствена служба (НХС) већ је организовала мрежу центара за масовну вакцинацију како би испунила овај логистички задатак, након што је земља постала прва на свету која је одобрила Фајзерову инјекцију. Али за друге ће изазов бити још већи. Немачки логистички гигант ДХЛ упозорио је да велики делови Африке, Азије и Јужне Америке немају довољно расхладних постројења у фази испоруке званој „последња миља", као ни довољно простора за складиштење, што ће „представљати највећи изазов" при испоруци вакцине становништву. Како вакцинисати 7,7 милијарде људи? Шта се дешава у тренутку када вакцина против корона вируса добије одобрење за коришћење? Придобијање становништава А ту је још једна препрека која би могла да успори задатак допремања вакцине до довољно људи да би се заштитили угрожени. Здравствени званичници мораће да победе нарастајућу плиму сумње у вакцину - све већи број људи није спреман да се вакцинише, што СЗО сматра једном од десет највећих пратњи по глобално здравље. У Великој Британији, око 36 одсто људи рекло је да није сигурно или да је мало вероватно да ће пристати да буду вакцинисани, откривено је у извештајима научних установа Британска академија и Краљевско друштво. Сличне цифре забележила је анкета ЈуГова из прошлог месеца. Ово оклевање да се људи вакцинишу, заједно са порастом дезинформација у вези са вакцинама - такозвани антивакцинашки покрет - могло би да отежа постизање имунитета крда вакцинацијом у многим земљама. Професорка Гани сугерише да ће разуверавање људи који би се иначе вакцинисали али се тренутно осећају „помало нервозно" због тога колико су брзо израђене вакцине против Ковида-19 бити кључно за масовно вакцинисање у Великој Британији. Задатак придобијања популација и навођења људи да се појаве за заказане термине могао би да значи да ћемо се кретати ка нивоима имунитета крда „споријим темпом", каже она. Може ли, дакле, вакцина да нас врати у нормалу? Упркос научним и практичним изазовима испоручивања ефикасне вакцине широм Велике Британије али и света, добра вест је да изгледа врло вероватно да ће прва генерација вакцина имати значајан ефекат на глобалну битку против Ковида-19. На кратке стазе оне ће помоћи да спречимо да најугроженији у нашим заједницама добију тешке облике болести и умру, нарочито старији људи са хроничним стањима и здравствени радници на првој линији фронта. Саопштење Фајзера/Бионтека да изгледа као да њихова вакцина штити 94 одсто одраслих особа старијих од 65 година важан је подстицај за ове напоре. Лоша вест је да ће можда морати да прођу месеци или могуће чак године да бисмо вакцинисали довољно глобалне популације како би читав међусобно повезани свет постао безбедан и да стигнемо да тачке кад ћемо моћи потпуно да се вратимо у нормалу. Ера „вакцине плус" Сугестије да ће вакцине успети да нас врате тамо где смо били пре Ковида-19 до Ускрса следеће године дале су људима нереална очекивања, каже професор Солсбери, а такав исход, у одсуство заустављања преношења, „мало је вероватан". Чак и земље са јаком здравственом инфраструктуром и искуством у програмима масовне вакцинације - као што је Велика Британија - имаће проблема да стигну до довољног броја људи да би прекинули ланац преношења, каже он. И док ће изгледи угрожених група „несумњиво изгледати блиставије" следеће године, професор Солсбери каже да ћемо ми остали вероватно још неко време морати да предузимамо додатне мере предострожности, које он назива „вакцином плус". Професорка Гани слаже се с тим и процењује да ће бити потребне још две године „да се читав свет врати у нормалу", али да ће тај процес вероватно бити бржи у земљама са високим приходима као што је Велика Британија. Али она упозорава да иако ће вакцине на крају окончати пандемију, оне се неће „ратосиљати вируса" и свет ће морати да „настави да се вакцинише" баш као што то ради са другим болестима. И тако, у новој ери „вакцине плус" која се вероватно тренутно рађа у борби против Ковида-19, 2021. година вероватно ће од нас захтевати да се дубоко укопамо још неки број месеци - а вероватно и дуже од тога. Аутори Текст и продукција: Луси Роџерс, анимација и илустрације: Сандра Родригез Чилијада, додатни дизајн: Ирена Де Ла Торе Аренас, развој: Евиса Терзиу. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk