Славе у ресторану: „Небитно где, битно је да се окупи породица“
Славски колач поред шанка, свећа на карираном столњаку, икона и кандило у ресторану су све чешћа слика са модерне крсне славе.
Од више погача намењених цркви и радницима у домаћинству до куповног славског колача. „Ишли смо у цркву ујутру да пресечемо колач, а онда на ручак са родбином и пријатељима у ресторан", каже за ББЦ на српском Маријана Нинковић из Београда. Она каже да је у договору са супругом одлучила пре неколико година да „преселе" славље у ресторан, јер је боље него да им „три дана долазе гости у кућу". „Послужење и није толико битно, колико ми је битно да се видим са свима и са свима испричам", каже она и додаје да неке госте виђа само на славама. У Србији, многи поштују традицију и обележавају крсну славу. Начини обележавања, међутим, мењају се из године у годину. Кафеџије и власници ресторана су препознали могућност добре зараде, па су у понуде прослава крштења, рођендана, венчања уврстили и славе. „Тренд ове прославе је почео пре четири, пет година", каже за ББЦ на српском Вељко Дашић, власник ресторана Стара Царинарница у Земуну који постоји од 1997. године. Мање посла, више дружења Нинковић каже да се њена породица одлучила да госте дочека у ресторану јер им није битно где се тај дан обележава, већ да се породица окупи. „Од тада нисам после славе преморена и успевам да се видим са свима", каже она. Дашић каже да обично на славу у ресторан дође до 40 или 50 људи. „Домаћини једноставно немају места код куће да их угосте све, а свакако је и домаћицама лакше", каже Дашић. Славски колач се носи у цркву, па кући да се послуже гости Каже да има и породица које у његовом ресторану славе славу годинама и да се око менија углавном договарају. „На једном столу поставимо жито, свећу и славски колач", каже Дашић. И из ресторана Мали врабац у Скадарлији кажу да често примају позиве „да организују славску трпезу". „За сваког свеца имамо и госта који га обележава", кажу из Малог врапца. Шта је слава? На сајту Српске православне цркве пише да се „слава слави у заједници с породицом, са сродницима, суседима и пријатељима и са сваким намерником Божијим који дође тог дана у дом, макар био и просјак". Пише и да после свете литургије у храму „сви присутни иду на заједничку трпезу љубави". „Сви се заједно помоле, уз свету водицу, свећу и тамјан, затим се благослови жито и преломи и прелије вином колач". Славље код куће Милена Вучковић из Београда сматра да се „слава из куће не износи" и да се у њеној породици слава спрема „по принципу шведског стола". „Никад ми неће бити јасно зашто се од славе прави журка", каже Вучковић и додаје да у ресторану славу славе „новокомпоновани верници". У породици Сање Милић слави се Свети Трифун и гозба се „спрема на велико", јер треба угостити 40 људи. „Првог дана долази шира родбина на ручак, а на вечеру најужа родбина и пријатељи", каже Сања и додаје да на други дан славе долази друштво и евентуално они који нису успели првог дана да дођу. Каже да воли да спрема и слави славу, иако пре и после празновања „падне на нос". „Али ми буде драго када све испадне како сам замислила". „Најбитније је наравно да се гости осећају опуштено и да им је указано поштовање", каже Сања, која за ту прилику меси и славски колач и око десетак врста ситних колача. Слава траје пет, шест дана Етнолошкиња и антрополошкиња Весна Марјановић изучава српске обичаје дуже од 30 година. За ББЦ на српском каже да је „слава прво социјални чин, а онда религијски". „Колико год се и црква трудила, то је мање-више остало окупљање породице, сродника и пријатеља", каже Марјановић. Она каже да су модерна времена донела измене у старе обичаје, па се домаћице пре одлучују да купе славски колач, али и да славље пребаце у ресторан, „јер је тако лакше". Весна је са колегама радила на пројекту „Крсна слава", током којег су покренули озбиљна истраживања и обишли скоро целу Србију, посећујући многа домаћинства током прославе слава. „Чула сам и приче да на северу Баната славе и по пет- шест дана", каже Марјановић. Сетила се како су јој домаћини на једној слави у шали рекли да последњег дана славе у госте зову да „перу свецу ноге". „То је због тога да се потроши сва храна, која је намењена да се потроши током тог празника", каже она. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk