Фудбал, Бразил и жене: Робињо, случај силовања и тамна страна спорта
Десетог октобра 1980. године, група бразилских жена се окупила на степеништу испред историјског градског позоришта у Сао Паолу у знак протеста због пораста насиља над женама у земљи.
Од тог догађаја, сваке наредне године овај дан је био обележаван као Национални дан борбе против насиља над женама. Прошлог октобра, одржан је усред велике контроверзе око једног од највећих бразилских фудбалских клубова и једног од његових најпознатијих играча. Тачно четири деценије од првих демонстрација, Сантос је објавио да се у клуб враћа Робињо, продукт чувене фудбалске академије, играч који је често помињан као један од најбољих нападача клуба свих времена, уз Пелеа и Нејмара. Робињо је потписао уговор на пет месеци. Уговор са 36-годишњим фудбалером који је дошао као слободан играч и који је пристао да игра за месечну плату не много већу од минималне националне наднице, звучао је као паметна и економична одлука. Појавиће се неки новински наслови, продаће се неки дресови, а можда ће и цео тим нешто добити овим екстра појачањем у нападу. Долазак је у сваком случају привукао пажњу. Само недељу дана од Сантосовог саопштења, клуб и играч су споразумно раскинули уговор због оштре медијске критике, јавног протеста и претње спонзора о повлачењу. И иако ништа од овога није требало да буде изненађујуће, чинило се да су обе стране вест дочекале спуштеног гарда. Робињо, чије је пуно име Робсон де Соуза, је из свог Сантоса, у који је дошао још као дечак, отишао 2005. у Реал из Мадрида за 20 милиона фунти. Робињу, који је тада имао 21 годину, се предвиђало да ће Златну лопту освојити за „две до три године". Уместо тога, 12 година касније, новембра 2017, проглашен је кривим за учествовање у групном силовању једне жене у Италији, док је играо за Милан. Њему је у Италији суђено у одсуству, али казну од 9 година затвора никада није одслужио. У јануару је суд у Италији одбио жалбу његових адвоката и потврдио првостепену пресуду којом је Робињо кажњен са девет година затвора због учешћа у групном силовању. Адвокати су најавили жалбу пред највишим правним телом, Врховним касационим судом, а Робињо и даље тврди како намерава да докаже невиност. Робињо на слици из 2017, док је играо за Атлетико Минеиро Kао илустрација начина на који су овакви случајеви били третирани у бразилским фудбалским клубовима, довољан је податак да је само три дана након пресуде из 2017, Робињо одиграо свих 90 минута за тадашњи клуб Атлетико из Минеира. Атлетико, познат и по надимку Гало, се изјаснио да неће коментарисати Робињов случај јер се ради о личној ствари. Навијачи су реаговали истицањем транспарената, укључујући и онај на којем је писало: „Гало, твоја ћутња је насилна. Ми не прихватамо силоватеље". До тренутка када је уговор истицао, притисак је већ био такав да је било јасно да његовог продужења неће бити, па се нападач преселио у Турску и придружио истанбулском Башакшехиру. Kада је његов нови тим требало да отпутује у Рим на утакмицу у Лиге Европе, септембра 2019, Робиња није било на списку путника због страха да ће бити ухапшен. Његови адвокати су тврдили да може слободно да уђе у Италију. Робињо је играо и за Манчестер Сити - његов трансфер из Реал Мадрида у септембру 2008. је био рекордан у то време и износио је 32,5 милиона фунти Робињо је све време тврдио да није крив. У октобру је дао интервју у којем је тврдио да је жена пристала на однос и да је једина његова кривица била то што „није био веран супрузи". Одговарајући на питање које се тицало притиска који је довео до раскида уговора са Сантосом, рекао је: „На жалост, постоји и тај феминистички покрет". Али ипак, за многе у Бразилу овде се није радило о могућности да Робињо докаже невиност, као што је то већ урадио у Енглеској 2009. Тадашњи нападач Манчестер Ситија суочио са оптужбама за сексуални напад у ноћном клубу у Лидсу. Овде се јавност питала зашто бразилски фудбалски клубови упорно нуде уговоре играчима који су уплетени у криминалне истраге. Бразилски фудбалски савез би без проблема могао да на терен изведе читав тим састављен од активних играча оптужених за злочине који се доводе у везу са родним насиљем и сексуалним нападима. Само дан после Робињовог дебија за Сантос, за Ред Бул Брагантино је по први пут заиграо Весли Пјонтек који је у октобру 2019. био осуђен на 16 месеци казне у отвореном затвору за напад на своју тадашњу девојку. Најшокантнији пример виђен у последњих неколико година је онај бившег голмана Фламенга, Бруна Фернандеша де Соузе. Он је одлежао мање од трећине казне од 22 године због наручивања убиства своје бивше љубавнице. Елиза Самудио је била задављена, а њено тело раскомадано и бачено псима, али Бруно наставља да зарађује за живот играјући фудбал за Рио Бранко у држави Акре на северу Бразила. „Фудбал свуда на свету има значајну улогу, али је овде у Бразилу религија", каже Моника Сапукаја Маћадо, професор политичких наука и економије и специјалисткиња за женска права. „Kлубови су организације које се обраћају људима много боље него владе". „Они помажу у креирању опште културе, па када велики клуб у којем је играо и један Пеле и представља Бразил свуда на свету, прихвати некога ко је проглашен кривим за насиље над женама, онда је то порука народу да је то прихватљиво". Робињо је последњи пут играо за Бразил у јануару 2017. Био је то његов стоти наступ за репрезентацију Још један случај силовања у Бразилу је прошлог месеца стигао у новинске наслове. На суду су приказани видео снимци сексуалног понижавања 23-годишње промотерке, али је њу до суза довело понижавање које је доживела од стране адвоката одбране богатог бизнисмена. Овај бранилац је иначе познат као заступник великог броја фудбалера и других славних личности. Одмах после тога, неколико бразилских фудбалских клубова је изразило подршку Марини Ферер, али не и Сантос, који је у последње време иначе био врло активан на пољу подизања свести о насиљу које се спроводи над женама. Kели Гомез, портпаролка једине органозиване групе навијачица, мисли да је за клуб најбоље да ћути. „Све до ове ситуације са Робињом, биле смо поносне на клуб јер смо осећале њихову подршку", каже Гомез, која је 2019. учествовала у стварању покрета „Трибина сирена". Тај покрет уједињује навијачице Сантоса и води кампању за већим поштовањем жена на стадионима. „Они су у прошлости радили доста на покретању питања безбедности жена и породичног насиља, али не видим како би сада више могли да се баве тим темама?" Тврди да су изгубили сав кредибилитет. „Чини се као да је све то био само трик изведен ради публицитета, јер је сада јасно да су њихова уверења у потпуној супротности са оним што су промовисали". „Чак ни њихова одлука да раскину уговор са Робињом није донета из поштовања према женама, већ из спонзорских разлога". „Био је то ауто-гол Сантоса и никога другог не могу сада да криве због тога, него себе саме". Kада је Сантос обзнанио Робињов одлазак, клуб је рекао да се то договорио са играчем како би „он могао да се концентрише на сопствену одбрану у текућем случају који се одигравао у Италији". Тијаго Арантес, аутор књиге „Бесмртни идоли: 10 највећих играча Сантоса", каже да није био изненађен одлуком клуба да доведе Робиња Верује да је тренутак у којем је донесена таква одлука, само показатељ одсуства било каквог контакта клуба са јавношћу. „У Бразилу, на жалост, клубови често мисле да су изнад закона", каже Арантес чија књига, објављена 2011, садржи и поглавље посвећено времену које је Робињо провео у Сао Паолу". „Они као да живе у неком паралелном свету и мени се чини да они нису били ни свесни значаја суђења одржаног 10. октобра". Сантос је имао велику шансу да заузме чврст став по том питању, али је неславно пропустио ту прилику. Робињо је у Милану играо од 2010. до 2015. Статистика показује да су злочини који се тичу породичног насиља, непоштовања или дискриминације према женама, а који се заврше смртним исходом, у порасту у Бразилу и то за читавих седам одсто само у интервалу између 2018. и 2019. Или, да то кажемо и на други начин, за време које вам је требало да прочитате овај чланак од почетка до краја, велика је вероватноћа да је у Бразилу једна жена била злостављана. Многи критичари садашњег бразилског председника Жаира Болсонара, који је изабран 2018. указују на потцењивачке изјаве које је он у јавности давао о женама током политичке каријере. Он је једној чланици Kонгреса 2014. године рекао: „Тебе никада не бих силовао, јер то не заслужујеш". Такође, чињеницу да је његово пето дете девојчица, објаснио је као „тренутак слабости". И сам Робињо је реакцију јавности на прелазак у Сантос упоредио са медијским „осудама" на које се често и Болсонаро жали. Он је казао да се „осећа као Болсонаро јер га сви нападају", додајући и ово: „У Турској и Италији нема таквих последица. Овде, у Бразилу, лоше вести увек имају приоритет. Људи само скупљају лајкове. „Само видите шта су све урадили председнику, без иједног доказа. И мене оптужују без доказа". Сапукала Маћадо, стручњак за женска права, верује да би ФС Бразила требало да клубовима одузме моћ доношења таквих одлука и да им забрани да склапају уговоре са играчима којима се суди због насиља према женама. „Фудбал запошљава многе људе, али клубови се и даље понашају као да је насиље у породици некаква забава и да је то нешто што сви мушкарци раде", каже она. „Морамо да знамо да су клубови веома богате и моћне корпорације и да су утицајнији и од политичара, они схватају да су овакви ставови популарни". То је пропаганда, истиче она. „Још нисмо успели да променимо нашу културу - у ствари, ми смо изгубили добар њен део у последње две године". „Због тога је Робињов случај прави пример и ово је глобални проблем и жене доживљавају такве ствари свуда на свету, али у Бразилу је то наша свакодневница". Погледајте видео о суноврату ОФК Београда ОФК Београд: Колико је мрачно у мраку Омладинског стадиона Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk