Индија, Србија и спиритуалност: Како изгледа бити следбеник гуруа и зашто га прате и православци
Док група млађих људи у београдском стану медитира, са полице их посматра фотографија са Моханђиним ликом.
Затворених очију наглас изговарају мантру: „Ооооомммм". Убрзо потом им се преко звучника обраћа Моханђи лично. „Право богатство долази из онога што дајемо земљи, а не из онога што од ње узимамо", говори он. Удружење грађана „Моханђи Србија" део је мреже ове фондације која је активна у 25 земаља. Основано је 2016. године и четрдесетак волонтера организује предавања и радионице, и сарађује са другим групама које се баве хуманитарним радом. Моханђијева организација, према речима Барбаре Диздаревић, једне од чланица, има око пет хиљада следбеника у Србији. Његови следбеници живе у 80 земаља. „То је организација у којој имате присталице гуруа пореклом из Индије са одређеним међународним и корпоративним искуством", каже за ББЦ на српском социолог религије Милан Вукомановић. „Колико сам могао да видим, све упућује на то да филантропски мотив стоји иза покрета, да ту постоји једна врста љубави према човечанству и онда на основу та два елемента можете процењивати аутентичност једног покрета, или једног духовног лидера." Ко је Моханђи Овај нетипични гуру, бивши бизнисмен у индустрији нафте, често се, чак и када држи медитације, облачи у мајице и џинс. Има дугу проседу браду, дубоке црне очи и ликом, кажу, подсећа на немачког филозофа Карла Маркса, творца Комунистичког манифеста. Проповеда ненасилан живот и каже да му је животна сврха да уједини свет љубављу и добротом. Уверен је да је најбоља људска религија Ахимса - ненасиље у мислима, речима и делима. Пре спирутуалног живота П. К. Мохан је био успешан бизнисмен, који је радио за велике компаније на Блиском истоку. Трагедија која се догодила када је имао 35 година потпуно је окренула је његов живот. „Моја ћерка је погинула у саобраћајној несрећи. Имала је четири године", рекао је Моханђи у интервјуу за ББЦ на српском. „То је био преломни тренутак за мене. Она је била тако мала. „Питао сам се зашто је она отишла? Зашто нисам ја отишао? Већ сам искусио живот. Урадио сам све што сам желео на земљи. „А она је отишла на тако драматичан начин. То је било време када сам се запитао шта је то живот". У чињеници да је Моханђи доживео трагедију, а онда се из ње издигао, Милан Вукомановић види сегмент митологизације која се везује за њега и оно одакле он црпи духовни ауторитет и снагу. „Он је као савремени Јов. Он је прошао кроз недаће, а онда код њега долази до подизања и реафирмације као духовног лидера након времена који је провео у аскетској контемплацији. „То је традиционални пут индијског учитеља, близак хиндуизму", мишљења је Вукомановић. Погледајте видео: Црква у којој се душа лечи алкохолом Много различитих цркава постоји на свету, али само се у једној пије алкохол током службе. Ко је прави гуру Али, каже, не треба бити склон мистификацијма. „Сви гуруи су, ипак, обични људи. Као Рајнеш, о коме је Нетфликс направио документарац. „Он јесте био озбиљан, духовни учитељ, али био је склон луксузу и то је бацало сенку на оно што је радио", додаје Вукомановић. Прави гуру је, према његовим речима, онај који не наплаћује ту врсту услуга. „Мислим да је то случај са Моханђијем. „Такви учитељи су одувек постојали у Индији само што су сад, у интернационалном контексту, рефлектори уперени у њих. „Одатле и повећано интересовање људи, а отуд и пораст броја следбеника", каже Вукомановић. Моханђијева организација је постављена на волонтерским принципима. Сеансе и медитације се не наплаћују, него полазници, уколико желе, могу да оставе новац којим се касније плаћа простор у којем се састанци одржавају. Спиритуални пут и жена из Србије „Да би у потпуности разумео Моханђија човек мора да разговара са њим, после сеансе", каже за ББЦ на српском 26-годишња Барбара Диздаревић. „То је једини начин да разуме снагу његовог ума", каже она. Барбара је већ седам година уз Моханђија и дуго га је пратила свуда по свету. „Три године сам била његов асистент. Било смо заједно у Перуу, обишли смо све балканске земље, Индију, Шри Ланку, Тибет, Непал, Вијетнам…". Сеансе медитације и јоге се одржавају по свим већим градовима, а индијски гуру два пута годишње долази и одржава семинаре. Моханђијева супруга је из Србије и то је једна од веза са овом земљом. Барбара, која је била омладински шаховски првак Србије, каже да се са учењем источњачког гуруа који често долази у Србију упознала сасвим случајно. „Нисам знала ништа о њему. Играла сам шах и то је за мене био цео свет. „Мама је прочитала чланак у коме је писало да долази духовни учитељ из Индије који је ожењен Српкињом, и рекла је: 'У реду, ако кренеш са мном, не мораш да идеш у школу данас. „То је за мене било довољно", додаје она. Када га је упознала њен живот се, каже, променио. „То је за мене било откровење. Кад сам га видела осетила сам невероватну количину љубави и светлости." И додаје да је те године постала омладинска првакиња Србије у шаху и учествовала на Светском првенству. „Сви су видели промене", тврди она. Погледајте видео: Како се неки свештеници боре против корона вируса „Корона вирус је дело ђавола": Свештеници који се егзорцизмом боре против заразе „Човече, оно што ти причаш - ја то осећам" Када је његова четворогодишња ћерка настрадала у саобраћајној несрећи, Моханђи је живео у Дубаију. Његов пријатељ је имао мали студио из ког је емитовао радијски програм. Једном приликом га је замолио да му буде гост у емисији. „Отишао сам у емисију без икаквог концепта, без плана. Само сам седео тамо и причао шта год ми је падало на памет. Људи су то почели да слушају. „То је било бриљантно, зато што заправо, нисам очекивао да ће ико слушати. Мислио сам да живимо у временима када сви причају, а нико не слуша", каже он. Људи су убрзо почели да се јављају, да се придружују. „Нарочито млађи људи су почели да ми прилазе", каже он. „Говорили су - човече, оно што ти причаш ја то осећам". За разлику од већине било духовних, било политичких лидера, Моханђи не жели да га следбеници слепо прате и доживљавају као божанство. „Искрено не верујем да неко треба да прати некога, ја сам само подсетник људима да ја пратим себе, и верујем да људи то треба да раде - да слушају и прате себе. „Мислим да је то најважније учење, да је то моја најважнија порука људима", каже Моханђи за ББЦ на српском. Опасности и замке Недавно објављени докуметарац Нетфликса о хиндуистичком покрету Бхагвана Рајнеша који из духовне организације еволуира у радикални, екстремни и милитариситички култ, позива на опрез од идолопоклонства - праћења без било какве критичке дистанце. „Искрено речено, већи је проблем са традиционалним религијским вођама, као што је, на пример, био Хомеини у Ирану, или инквизицја у Средњем веку, или данас учешће свештеника у међуетничким сукобима, где постоји једна врста духовног лидерства и благослова онима који учествују у сукобима", каже социолог Вукомановић. У Србији, сматра он, према малим верским заједницама постоји зазор већ дуго, тачније од 1990-тих година, када се причало да су то секте, култови некакве деструктивне организације. „Мала конзервативна друштва имају тенденцију да искључују мањине, не само верске него и етничке и сексуалне", каже Вукомановић. Додаје да је уочљив медијски приступ који има намеру да изазива моралну панику, углавном без основа. „Нарочито је то видљиво у таблоидној штампи. „Ако бисте проверили колико је таквих инсинуација процесуирано, колико заиста ту има деструктивног потенцијала, да ли је дошло до неког правног исхода, онда бисте видели да ту нема ничега - иначе би то било праћено бомбастичним насловима и текстовима", оцењује он. Могу ли православни верници да следе индијског гуруа Занимљиво је да су полазници Моханђијевог покрета у Србији већином верници и припадају Српској православној цркви. „Из моје перспективе то се не коси, не потире једно друго. За мене ово нема везе са религијом. „Ово је духовност, прихватамо све, не осуђујемо никог и мислим да нисмо у конфронтацији са СПЦ", каже Барбара Диздаревић. Вукомановић примећује да СПЦ не гледа благонаклоно на вернике који практикују јогу и медитације - као и Грчка православна црква, чије је владајуће тело у јуну године оценило да су све вежбе јоге „апсолутно неспојиве са хришћанством". „Српска православна црква као доминантна црква доследно је одувек била искључива, нарочито према нетрадиционалним религијама које долазе у Србију. „Никада се није либила да показује отклон и зазор од нетрадиционалних верских покрета. „Можемо рећи да се СПЦ труди да одржи примат на религијском тржишту. И ја бих рекао да се СПЦ понаша ексклузивистички", каже Вукомановић. „Очинска фигура" Сеансама у Београду, чини се, већином присуствују жене. Док Вукомановић каже да је то типично за хиндуистичке покрете, Барбара сматра да у Моханђију свако нађе оно што му недостаје. „У мом животу он је испунио фигуру оца којег нисам имала", каже она. „После толико времена проведеним са њим могу да кажем да свака особа која га је упознала у њему проналази оно што му недостаје". Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk