Сер Дејвид Атенборо: Имао сам среће да сретнем многе врсте животиња, али ће неке од њих нестати
Сер Дејвид Атенборо се револуционарним новим филмом прошлог викенда вратио на мале екране.
Међутим, тон емисије много је другачији од његових уобичајених радова. Омиљени британски природњак овог пута није ту како би славио невероватну разноликост живота на Земљи, већ да нам свима изрекне озбиљно упозорење. Једночасовни филм Изумирање: Чињенице, емитован је 13. септембра на каналу ББЦ 1 у Великој Британији. „Суочавамо се са кризом", упозорава Атенборо још на почетку, „и то с оном чије ћемо последице сви осетити на сопственој кожи." После тога следи шокантно свођење рачуна о штети коју је наша врста нанела свету природе. Погледајте: Сусрет са воденим дивом у Хрватској Хрватска: Сусрет са безазленим дивом, великим китом тик уз обалу Сцене разарања Ту су и даље фасцинантне слике животиња и биљака какве бисте очекивали у једном Атенбороовом филму, али и језиве сцене разарања. У једној секвенци мајмуни скачу са дрвећа у реку како би побегли од огромног пожара. У другој коала шепа путем у узалудној потрази за склоништем, док пламенови гутају шуму око ње. Панголинима се тргује у великим бројевима због њихове крљушти Присутна је и мала војска стручњака како би измерила размере штете начињене екосистему света. Од процењених осам милиона врста на Земљи, тренутно је животно угрожено око милион, упозорава један експерт. Од 1970. године, број кичмењака - птице, сисари, рептили, рибе и водоземци - опао је за 60 одсто, каже нам други. Срећемо последња два северна бела носорога на свету. Ових огромних животиња је некада било на хиљаде у Централној Африци, али су губитком станишта и ловом доведене до ивицу изумирања. „Многи људи замишљају изумирање животиња као бајку коју причају конзервационисти", каже Џејмс Мвенда, чувар који се стара о њима. „Али ја сам то доживео из прве руке, знам како то изгледа." Џејмс Мвенда: „Многи људи мисле да је изумирање животиња бајка" Џејмс мази и милује џиновске животиње, али постаје очигледно да су оне последње из своје врсте чим нам саопшти да су Наџин и Фату мајка и ћерка. Врсте су одувек долазиле и одлазиле, тако еволуција функционише. Међутим, каже сер Дејвид, стопа изумирања у драматичном је порасту. Процењује се да се оно сада дешава 100 пута брже од природног еволуционог темпа - а и даље се убрзава. „Током живота, сусрео сам се са неким од најфантастичнијих врста животиња", каже сер Дејвид у једној од најпотреснијој сцени филма. „Тек сам сада свестан колико сам среће имао - многа од ових чуда чини се да ће сада нестати заувек." Пандемија корона вируса је доказала да је нестанак станишта и контакт човека с природом. Криза у свету природе Сер Дејвид се у филму труди да објасни како се овде не ради само о губитку величанствених створења - губитак инсеката који опрашују цветове могао би да угрози усеве од којих сви зависимо. Дрвеће и друге биљке регулишу водене токове и производе кисеоник који удишемо. За то време, мора се празне од рибе. Остало је свега око пет одсто рибе у поређењу са временом пре почетка 20. века, каже један експерт. Две женке носорога су последње из своје врсте Пандемија нам је показала можда најнепосреднији доказ за претњу коју представља наше непрестано задирање у свет природе,. Емисија прати претпостављено порекло корона вируса до популације слепих мишева који живе у пећинским системима у провинцији Јунан у Кини. Видимо и кинеску „мокру пијацу" у Вухану, специјализовану за продају дивљих животиња као храну људима за коју се сматра да је повезана са многим раним случајевима заразе. Разлог за надање Емисија је бескомпромисна у опису кризе у свету природе, признаје Серена Дејвис, која ју је и режирала. „Наш посао је да пренесемо реалност коју сликају докази", објашњава она. Пошто су екстремни временски услови све чешћи, важно је знати разлику између времена и климе. Али емисија не оставља публику с осећајем да је све изгубљено. Сер Дејвид јасно ставља до знања да постоје разлози за надање. „Његов циљ није да одвуче гледаоце у депресију", каже Дејвис, „већ да поведе људе на путовање на којем ће схватити шта узрокује ове проблеме, а да ми можемо и да их решимо." Емисија се завршава легендарним сликама. Видимо један од најславнијих тренутака у свим филмовима које је сер Дејвид снимио током дуге каријере, када он среће групу горила у планинама на граници између Демократске Републике Конго и Руанде. Гориле се суочавају са ,многим претњама, „али има наде за њихов опоравак" Млада горила по имену Попи покушава да му скине ципеле док говори у камеру. „То је искуство које никад нисам заборавио", каже сер Дејвид, „али оно је било прожето и тугом, јер сам мислио да гледам неке од последњих примерака њихове врсте." Творци емисије вратили су се у Руанду и, после дугог пешачења, спазили Попину ћерку и унуку дубоко међу шумским растињем. Сазнајемо да је влада Руанде у међувремену сарађивала са мештанима на заштити животиња и да је број горила у порасту. Било их је 250 кад их је сер Дејвид посетио седамдестих, сада их има више од 1.000. Погледајте: Чудесан опоравак дивљег света у Чернобиљу После нуклеарне катастрофе, дивље животиње су се вратиле у Забрањену зону То показује, каже сер Дејвид, шта можемо да постигнемо кад се нечему истински посветимо. „Можда нећу то доживети", закључује он, „али ако будемо доносили праве одлуке у овом критичном тренутку, можемо да сачувамо екосистем наше планете, његов изузетан биодиверзитет и све његове становнике." Његове последње речи у филму остављају снажан утисак: „Оно што ће се дешавати надаље", каже сер Дејвид, „зависиће од свакога од нас." Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk