„Буди мушко“ - порука која се плаћа животом
После скоро 20 година патње због сталних напада депресије - буквално у тишини - Џејмс је са 39 година стигао до краја пута.
Џејмс са породицом Овај спортски настројен, мужеван, вицкасти директор је смислио самоубилачки план који је укључивао аутомобил, дрво, брдо и велику брзину. „Јасноћа размишљања о овоме потпуно је замаглила оно што ћу тиме урадити људима око себе", каже он. „Да ли сам мислио да ће им бити боље без мене? Јесам. „Али на крају ме је зауставило размишљање о мојој деци и жени, о томе шта ће им то направити." Око 800.000 особа годишње одузме себи живот, показују подаци Светске здравствене организације. Самоубиство је на трећем месту најчешћих узрока смрти младих између 15 и 19 година. У Србији, 35.187 људи је извршило самоубиство између 1990. и 2014. године, подаци су истраживања у Србији. У том периоду, живот је себи одузело 24.862 мушкараца и 10.325 жена. У Великој Британији, самоубиство је најчешћи начин смрти мушкараца узраста до 50 година. Као и многи други мушкарци, Џејмс је осећао да не може да открије другима како се осећа. Скривао је све испод увежбане вицкасте фасаде и није се поверио чак ни супрузи. А онда се десило нешто ситно на послу. Данас не може ни да се сети шта је то било - али, због тога како се осећао у то време, то је било за њега довољно да одлучи да се убије. Фрајерско разметање Док је изнова преиспитивао план, Џејмс се затворио у тоалет на послу, плачући. Нешто га је натерало да позове пријатељицу. Присећа се како је јецао у телефон сат и по времена, говорећи пријатељици Клер да „му не иде баш најбоље у животу" - у огромној мери умањујући како се стварно осећа. Она је остала на вези слушајући га како јеца. Није јој рекао да планира себи да одузме живот. „Она ме је практично одговорила. То је било прво пробијање бране", каже он. Живот му је спасило то што се на овај начин први пут обратио неком и убрзо је примљен у центар за интензивну негу. Депресија је први пут погодила Џејмса током прве године факултета, кад је имао 20 година, али је осећао да није у стању да исприча пријатељима кроз шта пролази. Члан фудбалског и крикет тима, излазио је са другарима у клубове да се опија, а осталима је изгледало као да се проводи као никад у животу. „Осећао сам да морам да будем део те приче, да се уклопим у тим. А да бих то постигао, морао сам да фурам фазон фрајерског разметања - мислим да због тога мушкарци умеју толико да се муче", каже Џејмс. „А онда сам упао у вртлог очајања - зар треба да се понашам фрајерски чак и ако не уживам у томе? „Покушавао сам да се уклопим у оно како друштво мисли да млади мушкарци треба да се понашају." Кад је коначно затражио помоћ од лекара опште праксе, није му понуђено саветовалиште, само анти-депресиви. Прозак је тада тек стигао у Велику Британију. Да ли би му нека врста терапије разговором, опција која се преферира данас, помогла? Није сигуран да би он то дозволио. „Мушкарци се не осећају пријатно у ситуацији у којој су приморани да изражавају осећања", каже Џејмс. „Кад је у питању терапија, мораш да седнеш у ту просторију и немаш куд. „Да будем искрен, терапија је и даље за већину мушкараца практично ружна реч." „Само стисни зубе" И у професији којом у огромној мери доминирају терапеуткиње, не изненађује што су жене две-трећине људи који затраже помоћ. „Постоји перцепција о мушкарцима да морају да 'буду мушко' и да 'само стисну зубе', да треба да буду јаки пред том недаћом, а то им веома отежава да се отворе и потраже помоћ", рекао је стручњак за ментално здравље Ли Камбуле недавно је одбору британских посланика. „Кад сте мушкарац или младић у тој ситуацији, много тога вам веома отежава да се неком обратите и потражите помоћ која вам је преко потребна." Сајмон Ганинг, генерални директор Кампање против несрећног живота (CALM), рекао је посланицима да се мушкост често изједначава са доношењем хране на трпезу. „Она је дефинисана као необична мешавина стоицизма и снаге, што ће рећи морате да будете снажан, ћутљиви тип", рекао је он. Али многим мушкарцима заправо је теже да почну да разговарају о проблемима, него да наставе да ћуте. Кампања CALM Мартин Робинсон, уредник интернет странице Мушка књига, каже да мушкарци могу да потону дубље у очајање од жена - пре него што се одлуче да затраже помоћ. За то је највише крива порука друштва која се упућује младићима и мушкарцима, да морају да буду чврсти, каже он. „Заиста мислим да је то због тога што им је читавог живота говорено да не смеју да имају те проблеме и зато многи људи то скривају све док се не нађу у тачки дубоког растројства", каже он. „Истрпи бол" „Упорно сам их потискивао у глави, изнова и изнова", каже Адам Афган, ког су пре неколико година озбиљно мучиле суицидалне мисли. „А те мисли су постепено постајале све горе, до тачке када сам мислио да је једини начин да их се ослободим да починим самоубиство." На срећу, пронашао је храброст да прекине ћутњу и затражи помоћ од мајке која му је пронашла терапеута. Неки активисти сматрају да је неопходан потпуно другачији приступ - онај који ће мушкарцима омогућити да се отворе и причају, а да њихови ментални проблеми не буду експлицитно у жижи. Добротворна организација за мушко здравље Мовембер организује тематске догађаје и окупља мушкарце како би заједно трчали али и имали могућност да причају о личним менталним проблемима. Џејмс који као неко ко је омиљен у заједници прича о себи током тих догађаја, открио је да другим тркачима олакшава да се отворе о властитим искуствима и осећањима када се нађу раме уз раме са другима. Истинска храброст Адам каже да је крајње време да мушкарци престану да крију проблеме и депресију дубоко у себи и негирају властита осећања. „Осећам да се мушкарци поводе максимом да морају да буду мушко. Ми мислимо да морамо храбро то да примимо, право у фацу. „А заправо је супротно - уопште није храбро патити у тишини. „Истински храбра ствар је суочити се са властитим проблемима, суочити се са болом који трпиш. „Покушати да се излечиш, то је оно што је заиста храбро", каже Адам. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk