Климатске промене: Дванаест година за спас планете? Пре ће бити 18 месеци
Сећате ли се оних добрих, старих времена кад смо имали „12 година да спасемо планету"?
Тренутно изгледа да расте консензус да ће су наредних 18 месеци од кључне важности за решавање глобалне топлотне кризе. Прошле године је Међувладин панел о климатским променама (ИПЦЦ) известио следеће - да би пораст глобалних температура остао испод 1,5 степени Целзијуса у овом веку, емисија угљен-диоксида мора да се смањи за 45 одсто до 2030. године. Сада, међутим, стручњаци наводе да политички кораци који би омогућили смањење ове емисије, морају да се направе пре краја следеће године. Идеју да је 2020. година строг рок, елоквентно је образложио један од највећих светских научника за климу још 2017. године. „Климатска математика је брутално јасна - иако свет не може да се излечи у неколико наредних година, он може да буде смртно рањен немаром до 2020. године", изјавио је Ханс Јоаким Шелнхубер, оснивач и сада директор емеритус Потсдамског климатског института. Свест о томе да је крај наредне године последња шанса за бробу против климатских промена све је јаснија. „Чврсто верујем да ће следећих 18 месеци бити одлучујући за нашу способност да задржимо климатске промене на нивоу опстанка и повратимо природу у равнотежу која нам је потребна за тај опстанак", изјавио је принц Чарлс, говорећи недавно на пријему за министре спољних послова Комонвелта. Зашто јенаредних 18 месеци толико важно? Принц се узда у низ кључних састанака УН-а који ће се одржати до краја 2020. године. Откако је потписан климатски споразум у Паризу у децембру 2015. године, преговарачи су били заузети расправама око правилника тог пакта. Али према условима споразума, земље су обећале и да ће унапредити планове за смањење емисије угљен-диоксида до краја следеће године. Принц Чарлс је истакао колико је наредних 12 месеци важно за борбу против климатских промена Један од недовољно наглашених наслова из прошлогодишњег извештаја ИПЦЦ-а био је да глобална емисија мора да почне да опада пре 2020. године да би се планета задржала на расту температуре испод 1,5 степени Целзијуса. Актуелни планови нису ни изблиза довољно јаки да се температура задржи испод такозване безбедне границе. У овом тренутку крећемо се ка загревању од 3 степена до 2100. године, а не 1,5 степена. Будући да земље углавном праве планове у временским оквирима од пет до десет година, да би се смањење емисије угљен-диоксида смањило за 45 одсто пре 2030. године, ти планови морају се усвојити већ до краја 2020. године. Који су кораци? Прва велика препрека на том путу биће специјални самит о клими који је за 23. септембар у Њујорку сазвао Антонио Гутереш, генерални секретар УН. Гутереш је био савршено јасан у поруци да жели да се земље у УН-у појаве само уколико имају да изложе озбиљне планове за смањење емисије угљен-диоксида на националним нивоима. После тога следи ЦОП25 у Сантјагу, у Чилеу, где ће највероватније највеће достигнуће бити одржавање замајца читавог процеса. Али заиста велики тренутак вероватно ће се десити током ЦОП26 који се одржава крајем 2020. године у Великој Британији. Британска влада мисли да може да искористи ЦОП26 и у пост-брегзитовском свету покаже како је ова земља способна да обезбеди политичку вољу за напредак, на исти начин на који су Французи искористили властите дипломатске моћи да доведу до Париског споразума. „Ако успемо у кандидатури да постанемо домаћини ЦОП26, онда ћемо дати све од себе да се надовежемо на Париски споразум и радимо у складу са научним доказима којих је све више да морамо да идемо даље и брже", изјавио је министар за животну средину Мајкла Гоув. „И током ЦОП26 морамо да се постарамо да и друге земље буду озбиљне у вези са властитим обавезама, а то значи да морамо повести властитим примером. Заједно морамо да предузмемо све кораке да бисмо задржали глобално загревање на макар 1,5 степена Целзијусових." Разлози за радовање? Било да су у питању докази у виду топлотних таласа, утицаји шведске ученице Грете Тунберг која је ступила у штрајк или јачање покрета Побуна против истребљења, дошло је до значајне промене у интересовању јавности за причу о климатским променама и жељи за решењима које људи могу да остваре у властитим животима. Људи захтевају крупна дела, а политичари у многим земљама пробудили су се и схватили да до тих промена мора доћи. Успон школских штрајкача попут Грете Тунберг одсликава све веће интересовање за климатска питања Идеје као што су зелени нови договор у Америци, који је пре само неколико година можда деловао неодрживо, добиле су озбиљну подршку. Неке земље као што су Велика Британија отишле су још даље озаконивши нула укупних емисија до 2050, што је дугорочни циљ који ће спречити раст температуре. Осећај принца Чарлса да су наредних 18 месеци кључни деле и неке климатски преговарачи. „Наша група малих острвских држава у развоју деле мишљење принца Чарлса о хитној потреби за амбициозним климатским деловањем", рекла је амбасадорка Џанин Фелсон из Белизеа, главни стратег групе у УН-у под називом Савез малих острвских држава. „Одједном смо сви сведоци колективне јавне мобилизације, погоршања климатских утицаја и озбиљних научних упозорења која подстичу на одлучно климатско лидерство." „Без сваке сумње, 2020. година је сурови рок да се то лидерство коначно некако и покаже." Разлози за страховање? Уз страховит осећај за поклапање, вероватни ЦОП у Великој Британији 2020. године могао би да буде и тренутак када ће Америка коначно напустити Париски споразум. Али ако Доналд Трамп не добије председничке изборе, тај став могао би да се промени, јер би демократски победник вероватно преокренуо ту одлуку. Оба корака могу да имају огромне последице по борбу против климатских промена. Тренутно се чини се да је један број земаља решен да успори напредак. У децембру прошле године, Америка, Саудијска Арабија, Кувајт и Русија блокирале су специјални извештај ИПЦЦ-а о 1,5 степена Целзијуса у разговорима у УН-у. Пре само неколико недеља у Бону, нови приговори Саудијске Арабије довели су до тога да се он поново изостави из преговора у УН-у, на велико незадовољство малих острвских држава и земаља у развоју. САД и Саудијска Арабија ујединиле су се у ограничавању употребе научних извештаја ИПЦЦ-а у климатским преговорима На земљи домаћину биће огроман притисак да доведе до значајнијег напретка. Али ако се наставе политичка превирања око Брегзита, влада можда неће имати снагу да премости бројне глобалне изазове које представљају климатске промене. „Ако не можемо да искористимо тај тренутак да убрзамо наше амбиције, нећемо имати шансе да постигнемо границу од 1,5 или два степена Целзијуса", изјавио је професор Мајкл Џејкобс, са Универзитета у Шефилду, климатски саветник премијера Гордона Брауна. „У овом тренутку немамо ни изблиза довољно разумевања нити посвећености овоме међу водећим земљама. Због тога генерални секретар УН-а и одржава самит у септембру." „Сјајно је што би ЦОП могао да се одржи у Великој Британији зато што ми имамо велики екосистем грађанског друштва и много већу свест о климатским променама него у већини других земаља. Али покрет овде једва да је почео да размишља о томе како да примени довољно притиска." А ту је и снажно упозорење британског Одбора о климатским променама (ЦЦЦ). На представљању прегледа напретка британске владе у борби против климатских промена, утврђено је да ова земља није на добром путу, упркос томе што је озаконила нула укупних емисија угљеника до 2050. године. „Влада мора да покаже да је озбиљна у вези са законским обавезама... Њен кредибилитет овде заиста виси о концу", рекао је председник ЦЦЦ-а. „Имамо прозор од наредних 12-18 месеци да урадимо нешто поводом тога. Уколико се то не деси, плашим се да ће влада бити осрамоћена на COP26." И не врти се све само око климатских промена Иако ће одлуке које буду донесене о климатским променама у наредној години бити кључне, постоји велики број других важних окупљања о животној средини која ће у наредним деценијама обликовати природу очувања врста и заштите наших океана. Почетком ове године велика студија о губицима који се осећају у васколиком природном свету као последица најширег људског утицаја изазвала је велико комешање међу владама. Извештај ИПБЕС-а показао је да бисмо у наредним деценијама могли да изгубимо и до милион врста. Да би расправљале о овоме, владе ће се следеће године састати у Кини и покушати да постигну споразум који ће заштитити животиње свих врста. Конвенција о биолошком диверзитету је тело УН-а које је добило задатак да састави план о заштити природе све до 2030. године. Састанак следеће године могао би да буде тренутак „Париског споразума" за природни свет. Ако споразум буде постигнут, велика је вероватноћа да ће се нагласак ставити на одрживу пољопривреду и рибарење. Захтеваће се већа заштита врста и ограничавање крчења шума. Следеће године, Конвенција УН-а о законима мора такође ће се састати да преговара о новом глобалном договору о океанима. Ово потенцијално може да направи велику разлику, према британском министру за животну средину Мајклу Гоуву. „Видели смо доказе о нарушавању животне средине које се дешава кад нема одговарајуће заштите", рекао је он у говору одржаном прошле недеље. „И због тога је Велика Британија повела иницијативу да најмање 30 одсто океана за које смо одговорни остане заштићено до 2030. године - што је утростручавање садашње мете. Тражићемо од свих земаља да се обавежу на тај циљ." Ако буде дошло до свега овога, свет има неку шансу да очува природну животну средину. Али изазови су огромни, а политичка воља променљива. И зато немојте да имате превелика очекивања! Пратите Мета на Твитеру.