Здравље, храна и дуг живот: Тајни састојци за дужи живот
Свега шачица градића на свету има становнике изузетне дуговечности. Шта је то у вези са начином живота у њима што може да повећа наше шансе да доживимо стоту?
Један је град окружен тропском шумом и плажама популарним међу сурферима, два су кршевита острва у тиркизнима водама Медитерана, четврти се налази на репу јапанског архипелага, док је последњи градић у Калифорнији а име му значи „прелепо брдо". На први поглед, не изгледа да има превише веза између ових пет локација - Никоја у Костарики, Сардинија у Италији, Икарија у Грчкој, Окинава у Јапану и Ломда Линда у Калифорнији. Распршене су по различитим куцима света и не би могли да изгледају другачије. Али ако неко жели да живи дугим и здравим животом, ово су вероватно пет најбољих места на којима бисте могли да се родите. То су такозване Плаве зоне, где су шансе људи да доживе стоту десет пута веће од америчког просека. Израз „Плава зона" потекао је од италијанског епидемиолога Ђанија Песа и белгијског демографа Мишела Пулена, који су истраживали стопу смртности на Сардинији. Обележавајући високу дуговечност плавом бојом раних 2000-тих, они су открили грозд изразито високог животног века у покрајини Нуоро на том острву. Радећи са америчким новинарем Деном Бетнером, од тада су идентификовали шачицу других области широм света - што је био рад који је 2008. године изродио бестселер књигу на ову тему. Довољно вежбе током дана могла би да буде једна од тајни дугог живота који уживају стогодишњаци у Плавим зонама широм света Наредних 12 година, многи научници настављали су истраживање Плавих зона, са многим интригантним хипотезама о томе шта би могло да објасни дуговечност у тим областима. Лутрија животног века Погледајмо прво поближе опште обрасце. Како је Бетнер објаснио у својој оригиналној књизи, начини живота људи у свим Плавим зонама имају одређене заједничке карактеристике. Прва је исхрана. Нарочито у прошлости, многи људи у Плавим зонама обично су јели умерено. На Окинави, на пример, старији људи следе древно правило „Хара хачи бу" - јести само док желудац није 80 одсто пун. Према научним студијама, то значи око 10 одсто калорија мање него што су актуелне препоруке за просечну одраслу особу. И чини се да то успорава старење. Дугорочне студије на животињама које је спровела Розалин Андерсон, која истражује метаболизам и старење на Универзитету у Висконсину, показала је да макаки мајмуни следе сличан режим исхране „ограничен у калоријама" и они имају изразито мањи ризик од болести повезаних са сатрењем као што су рак, дијабетес и срчане болести. Они чак изгледају млађе - крзну макакија требало је дуже времена да поседи, на пример. Не разумемо још до краја механизам који стоји иза ових ефеката, мада ограничавање калорија делује као да смањује нагомилавање токсичних слободних радикала који су обично последица нашег метаболизма и коју могу да оштете наше ћелије. Неки научници тврде да тело такође доживљава смањени унос калорија као веома благи стрес, што преусмерава његову сигнализацију на то да се усредреди на одржавање ћелија - уместо, на пример, на стварање новог ткива. Према Дидахалију Говиндараџу, генетичару са Харварда у Бостону, у Масечусетсу, то смањује ризик од формирања штетних мутација у нашој ДНК, што би могло да доведе до болести као што су рак. „Чини се да ограничавање калорија смањује оштећивање ДНК и унапређује поправку ДНК", каже он. „А интегритет генома изгледа као редовна карактеристика међу стогодишњацима." Осим што је прилично оскудна, исхрана у Плавим зонама углавном се заснива на биљу, што може да допринесе бољем здрављу срца. Британски научници истражују да ли упумпавање младе крви може да обезбеди дуговечност. Духовна веза Поред њихових навика у исхрани, од једнаке важности су друштвени животи које воде стогодишњаци: људи у Плавим зонама обично живе у високо интегрисаним заједницама. Сада је општеприхваћено да осећај друштвене повезаности помаже при смањењу ефеката стреса, док одговорност одржавања тих пријатељстава подстиче ширу менталну и физичку активност. У једној мета-анализи, Џулијана Холт-Лунштат, психолошкиња са Универзитета Бригам Јанг, у Провоу, у Јути, открила је да је квалитет наших веза једнако важан по наше здравље као вежба или исхрана. Религија нуди један важан извор друштвене повезаности у Плавим зонама. Људи из Лома Линде су углавном адвентисти седмог дана, на пример, док су Никојанци и Сардинијци католици, Икаријанци грчки православци, а на Окинави мештани негују религију Рјукјуан. Пишући студију за Амерички часопис медицине начина живота, Бетнер је описао како су сви сем петоро од 263 стогодишњака из Плавих зона које је интервјуисао били део некакве духовне заједнице. Дружење и духовност били су заједничке карактеристике међу стогодишњацима на местима као што је Окинава Уз друштвену повезаност коју може да пружи, религијска пракса нуди и осећај смисла у животу и пружа утеху током невоље, што се сматра да заједнички додаје између једне до пет година на животни век верника. То су лоше вести за атеисте, наравно, али има других начина на које би људи који нису верници могли да извлаче исте користи. Неки градови већ имају секуларне групације које пружају време за контемплацију, медитацију и друштвену подршку од сродних појединаца, што би, макар у теорији, требало да има многе од истих ефеката продужетка живота без веровања у божанску интервенцију. Страхопоштовање које осећамо према природи такође би могло да има сличне позитивне ефекте. Време је за шољу? Поред ових општих сличности између различитих Плавих зона, неке од њихових јединствених обележја такође нам могу пружити неки наговештај тајне изузетне дуговечности. Кад су у питању специфични елементи исхране, на пример, занимљиво је истаћи да је на грчком острву Икарија становништво познато по томе да пије неколико шоља чаја и кафе дневно, а чини се да је то повезано са смањењем кардиоваскуларних болести у тој области. Овај налаз чини се да се уклапа у лонгитудиналне студије са других места које показују да неколико шоља ових топлих напитака дневно може да смањи ризик од проблема као што су кардиоваскуларне болести. То би могло да буде због чињенице да садрже многе микронутријенте, као што су магнезијум, калијум, нијацин и витамин E, који делују као антиоксиданти, чистећи токсичне слободне радикале који би могли да стоје иза многих болести. Грчка кафа - спремљена кувањем ситно самлевене кафе у високој, уској џезви - сматра се посебно добром за тело будући да ослобађа полифеноле, познате као хлорогене киселине, које смањују запаљенске процесе у читавом телу. Запаљења доприносе многим болестима везаним за старење, као што је повећање раста угрушака у вашим артеријама који доводе до срчаних и можданих удара, тако да редовно конзумирање антизапаљенских полифенола као што су хлорогене киселине могло би да смањи та оштећења. Ови напици везују се и за нижи ризик од дијабетеса типа 2. Разним путевима, једињења која имају антизапаљенска и антиоксидантска својства - као што су хлорогене киселине - чини се да стабилизују ниво шећера у нашој крви, регулишући трошење енергије у нашим ћелијама и спречавајући их да развију резистенцију на инсулин - што је најава дијабетеса. „Он подстиче корисну разградњу глукозе", каже Кристина Крисохоу са Универзитета у Атини, у Грчкој, која је водећа ауторке студије о кардиоваскуларним болестима на Икарији. Напици са кофеином свакако нису загарантовани еликсир живота. Али у комбинацији са умереном исхраном са мало калорија, могли би да допринесу дужем и здравијем бивствовању. Као и храна на Окинави и Сардинији, исхрана на Икарији изразито је оскудна у месу, а богата свежим воћем и поврћем. „Они чак ни не једу тако много рибе као што бисте очекивали од људи који живе на острву", каже Крисохоу. Истарживање показује да је 60 одсто свих врста кафе у ризику од изумирања. Горко-слатка решења На сличан начин, изузетна дуговечност становника Окинаве довела је до интересовања за два од његових најчешћих састојака: слатки кромпир и горку лубеницу - који би могли да садрже својства за продужавање живота. Иако је пиринач уобичајени угљени хидрат у већем делу Јапана, слатки кромпир је одавно најчешћи угљени хидрат на Окинави, још откако је први пут донесен у 17. веку. За разлику од хране као што је бели хлеб, он има низак гликемијски индекс, што значи да се његова енергија споро ослобађа у крвоток. Такође је пун хранљивих материја као што су витамин A, Ц и E: антиоксиданати који могу да почисте штетне слободне радикале и који такође смањују запаљенске процесе. Садржај калијума у слатком кромпиру помаже смањење крвног притиска. Он такође има много влакана, кључних за здрав микробиом црева и мало холестерола и засићених масти, што би све заједно требало да смањи ризик од хроничних болести. Грчка кафа се сматра посебно добром по наше здравље због антизапаљенских једињења које садржи Горка лубеница, с друге стране, изгледа помало као чворновати краставац, са укусом помало као црни чај. Користи се за мноштво јела - од салата преко темпуре до воћних сокова. Попут грчке кафе која се пије на Икарији, садржи једињења која би могла да стабилизују потрошњу глукозе и метаболизам, смањујући ризик од инсулинске резистенције и дијабетеса типа 2. Могло би да буде још много више примера у годинама које су пред нама. Морски организми пуни хранљивих материја као што су морска трава и алге - које се конзумирају на Окинави - такође привлаче све веће интересовање због њиховог потенцијала да, на пример, одбију болести везане за старење. Крајолик који живот значи Мање истражена, али једнако фасцинантна јесте могућност да само место на ком живе ови људи може да садржи неке одговоре на питање о њиховој изузетној дуговечности. Сардинијска Плава зона, на пример, лежи на изразито планинском и незамисливо предивном пределу острва - често званом Selvaggio Blu (Плава дивљина), што треба да опише нераван терен који се простире од обале. Већина стогодишњака на Сардинији су били фармери, што је Песа и Пулена навело на размишљање да су стрме косине повећале физичку активности њихових ионако захтевних свакодневних живота. Они су практично били спортисти захваљујући природном окружењу и традиционалном начину живота. Корона вирус: Бака 94. рођендан прославила на Твитеру уз унукову помоћ Село за тајном за дуги живот Широм Егеја, Крисохоу је била интригирана присуством ниског али приметног нивоа радиоактивности у Плавој зони на Икарији. Ово острво практично је подељено на две геолошки јасно препознатљиве зоне: исток, сачињен од седиментних метаморфичких стена, и запад, који лежи на кориту од гранита који испушта радиоактивни радон у своје славне изворе. Невероватно, али дуговечност становништва чини се да је највећа у тим благо радиоактивним областима, док људи на истоку имају незнатно нижи животни век. Ти извори на западу острва чак, према мештанима, производе „бесмртну воду". Ово би могла да буде пука коинциденција, али Крисохоу се позива на једно истраживање у САД-у, које је пронашло исту збуњујућу корелацију између ниског нивоа радијације животне средине и дуговечности. „Државе Стеновитих планина, на пример, имају нижу стопу смртности од рака у односу на Заливске државе", каже Крисохоу - а опет је позадинска радијација у Ајдахоу, Колораду и Новом Мексику око три пута већа од природне позадинске радијације у Луизијани, Мисисипију и Алабами. Неколико студија на животињама такође је показало да врло ниска доза радијације може да доведе до антизапаљенске реакције и опорављања ДНК - вероватно на исти начин на који мали али користан стрес калоријског ограничења може да изазове рад одбрамбених механизама у оквиру ћелија. За сада, ово откриће остаје куриозитет. Морало би много више студија да потврди да ови обрасци не могу бити објашњени другим факторима и њиховим потенцијалним механизмима; Крисохоу свакако не сугерише да би радиоактивне течности могле бити недостижни еликсир младости. „Прилично је опасно очекивати да је радиоактивност добра по ваше здравље", признаје она. Истраживачи су открили да је људски мозак и еволуција крива за неактивност. Начело умерености Изузетна дуговечност из Плавих зона очигледно не може да се сведе на један магични састојак, већ је комбинација многих фактора - од којих су неки заједнички за ове области а неки су јединствени за свако појединачно место. И док то можда није толико узбудљиво као што би било откриће чудотворног еликсира против старења или некакве суперхране, свакако постоји много начина на које можемо да научимо нешто на основу ових открића. Умерено храњење са много воћа и поврћа, много вежбе, пијење кафе и чаја, и проналажење места за душевни мир - било да је то црква или дуга планинска шетња - то су ствари које и ми можемо да уведемо у наше свакодневне животе. *Дејвид Робсон је аутор књиге Замка интелигенције, која истражује зашто се паметни људи понашају глупо и начине на који можемо да доносимо мудрије одлуке. Он је @d_a_robson на Твитеру. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk