Планирање бебе са 16: „Можда сам млада мама, али сам добра мама“
Еден је открила да је трудна у тоалету локалног ресторана.
Еден је желела да роди дете када је имала 16 година Она и њен дечко изашли су на вечеру кад му је рекла да мисли да њихов план да добију бебу функционише. Узбуђена, урадила је шест тестова за трудноћу заредом у тоалету ресторанског ланца. То је трајало толико дуго да је њен дечко морао да замоли конобара да уђе и погледа да ли је све у реду с њом. Била је више него у реду. Осам месеци након што је престала да узима пилулу, била је трудна баш као што су и планирали. „Урадила сам тестове и сви су били позитивни." Она и њен дечко су имали 16 година и били су заједно више од годину дана кад су одлучили да имају бебу, те 2016. године. У оно време, Еден је завршила средњу школу и кренула на колеџ у родном месту Мидлсбору. Њен син Паркер рођен је у августу 2016. године „Потичем из велике породице и одувек сам волела бебе", каже Еден. „Били смо заједно више од годину дана, мислили смо да се волимо. Била сам толико заљубљена у њега да сам желела да наша веза пређе на виши ниво." „Са 16 година знаш да се нећеш удати, тако да то није: 'Ох, хајде да планирамо венчање.' То је више: 'Ајде да планирамо бебу'." „Није то био конкретан разговор, више је то било у фазону: 'У реду, ајде да то урадимо'. Била је то рационална одлука, мада смо били помало наивни." Кад је рекла дечку да је трудна, он је био узбуђен. Мидлсбро, где Еден живи, тренутно има највишу стопу тинејџерских трудноћа у Енглеској и Велсу. У јуну 2017. године, у граду је било 41,9 тинејџерских трудноћа на 1.000 девојака, у поређењу са просеком од 18,4 на 1.000. Следећу највећу стопу има Хартлпул у округу Дурам, са 35,9 трудноћа на 1.000 девојака. Пре скоро 20 година, британска влада је покренула Стратегију тинејџерских трудноћа као одговор на то што Енглеска има једну од највећих стопа тинејџерских трудноћа у Западној Европи. Од тада је стопа зачећа испод 18 година опала за 60 одсто, а проценат тинејџерских мајки које се школују и обучавају се удвостручио. Али у Мидлсбору током две године између 2015. и 2017. она је скочила са 36,5 на 43,8 - што је скок од 20 одсто. „Моја мама је желела савршен живот за мене" Еден и њен дечко нису рекли великом броју људи да покушавају да добију бебу. „Била сам јако млада и бринула сам се да ће ме људи осуђивати", каже она. „Људи су ми дефинитивно све време упућивали ружне погледе због мојих година. Али ја сам особа снажне воље, тако да ме није било брига." Међутим, свеукупне реакције пријатеља и породице биле су боље него што је очекивала. „Испрва у мојој породици владала су помешана осећања", каже Еден. „Али једном кад су се навикли, прихватили су моју одлуку да задржим бебу и били су срећни због мене." „Рекла сам наставницима на колеџу и неколицини колегиница са курса - нису ме осуђивали нити било шта слично. Наставници су ме питали да ли ми треба помоћ и подржали моју одлуку да напустим колеџ." Еден још увек није изричито саопштила мајци да је беба планирана, али је сигурна да ова то зна: „И даље јој говорим: 'Не, није била', али ме она само погледа и каже: 'Јесте, јесте, нисам ја глупа.'" „На неки начин сам преокренула мамин свет наглавачке зато што је недавно и сама родила бебу." „Ја сам њена прва ћерка и желела је савршен живот за мене - али ја и даље имам савршен живот, само што је у њему сада и Паркер." Еден се растала од бебиног оца, али њих двоје су остали пријатељи „Вриштала сам у Мекдоналдсу" Кад је била трудна 27 недеља, пукао јој је водењак много пре времена, месецима пре термина. „Отишла сам у тоалет у Мекдоналдсу и помислила: 'Хм, овај осећај није као да пишким'." „Онда сам изашла из кабине и моментално се пресамитила од бола." „Вриштала сам у ресторану." Одвезена је амбулантним колима у болницу Џејмс Кук у Мидлсбору и морала је да остане тамо на стероидима због тога што јој је толико рано пукао водењак. Лекари су успели да јој зауставе трудове и допуштено јој је да иде кући два дана касније, али је остатак трудноће често боравила у болници. „Није била најгора трудноћа, али је могла да буде боља", каже она. „Родила сам га у 37. недељи: и даље пре времена, али се рачунало као да сам изнела трудноћу до краја." Сам порођај био је права животна школа, ако ништа друго због губитка инхибиција о личној приватности. „Верујте ми, док се порађате, свако сме да баци поглед тамо доле док год помаже да беба изађе", присећа се Еден. „Његове потребе су на првом месту" Паркер је рођен 21. августа 2016. године и био је тежак 3,260. Еденина мама јој је на крају била од највеће помоћи у раним данима родитељства. „Моја мама ми је страшно много помогла и била је најбоља особа која је могла да се нађе уз мене." Али када је Паркер имао три месеца, тада седамнаестогодишња Еден се иселила из мамине куће и почела да живи у приватно изнајмљеној кући у близини, коју је плаћала од помоћи за становање. „Суштина је у самосталности и да покажеш да можеш бити самостална", каже она. „Било је застрашујуће, али сам знала да је то најбоље што могу да урадим, да имам властити простор." „Једна од мојих пријатељица спавала је код мене прве две недеље. Прва ноћ коју сам провела сама са Паркером прошла је добро, био је заиста опуштена беба, тако да сам могла да обављам разне послове док се налазио у љуљалици, гледао ТВ или спавао." „Ипак, недостајала ми је кућа. Кад бих била болесна, само сам желела да будем са мамом." Убрзо је постала свесна реалности живота са бебом кад си самохрани родитељ. „Не можете само да устанете и кажете - ко ће да ми чува бебу?", каже она. „Кад бих се нашла усред сређивања косе а беба почне да вришти, морала бих да прекинем то што радим и побринем се за њега." „Не излуђује вас зато што сте у прилици да проводите више времена са бебом, али понекад заиста пожелите да радите оно што раде ваши пријатељи." „То је био највећи шок - кад сам схватила да не могу више да радим све што пожелим. Паркер ће увек морати да буде на првом месту." Еден је желела да се одсели да би била самостална, али јој је то понекад било „застрашујуће" Еден сада има 20 година и живи у Мидлсбору са трогодишњим Паркером. Њена веза са Паркеровим оцем није потрајала, али он и његова породица сваког викенда виђају Паркера. „Мислим да је то што смо били млади родитељи извршило велики притисак на нас", каже Еден. „Упињали смо се да све функционише а знали смо да не иде. На крају смо се растали и сад се много боље слажемо као пријатељи. Свима се свиђа идилична слика маме, тате и бебе, али не мора увек да буде тако." „Такође је много боље да ваше дете види како се слажете него да сте пошто-пото заједно." „Добра мама" Еден такође покушава да заврши школу и настави с каријером. „Кад сам затруднела, ишла сам на колеџ, али нисам уживала у курсу који сам одабрала зато што нисам знала шта желим да радим у животу", каже она. „Одлучила сам да ћу да се вратим кад сам родила Паркера, чим будем била спремна, и управо то радим сада." Вратила се на колеџ од септембра на курс приступа здравственој нези, а следеће године планира да пође на факултет. „Знам само да ћу се увек трудити да беби пружим све најбоље. Желим само да му пружим живот који заслужује и радићу марљиво на томе да до тога и дође." „Можда сам млада мама, али знам да сам добра мама." Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk