Како звукови у вашем дому или канцеларији утичу на ваше расположење
Ако вам је некад било неугодно у некој згради,а нисте знали због чега, узмите у обзир могућност да је „звучала погрешно".
Постоје канцеларије и ресторани у којима се бука непријатно одбија између пода и таванице или железничке станице на којима јавна обавештења одјекују све док не постану неразумљива - чак и ако то не приметите одмах, та места могу инстиктивно да нам не пријају. За разлику од њих, прошетајте се паркетом - као што је онај у Националној галерији уметности у Вашингтону - и могао би да вас обузме осећај спокоја. Али зашто? Свака од ових зграда има властити јединствени звук - како се тај звук понаша унутар неке грађевине. Све је већа свест о томе да зграде не само да морају да буду осмишљене тако да буду функционалне и естетски угодне, већ и акустички задовољавајуће. Откуд неке архитекте и инжењери преиспитују како су простори обликовани и материјале од којих су они направљени. А научна истраживања сугеришу да је паметно то радити: „Звучна архитектура" - људски доживљај звука у простору - може озбиљно да утиче на то како људи доживљавају зграде и на њихово здравље. Звучна архитектура: Доживљај простора ушима Када сте последњи пут „слушали" зграду? Можда то и радите, али нисте ни приметили „Звучна архитектура своди се на то како ослушкујемо зграде, звук унутар зграда, и како реагујемо на њега", каже Тревор Кокс, инжењер акустике са Универзитета у Салфорду, у Манчестеру, у Великој Британији. Ми се првенствено служимо очима да бисмо се кретали у свету, али наше уши константно купе информације из нашег окружења - што подсвесно мења како се осећамо у вези са неким простором. „Уђите везаних очију у празну собу и ви можете да је 'чујете' - њен простор, уколико има ниске таванице, уколико има тепихе - само по томе како се звук одбија од тих површина", каже Бари Блесер, бивши електроинжењер са Масачусетског института за технологију у САД. „Ми можемо да чујемо разне ствари. Ми само не обраћамо пажњу", каже Блесер, који је сковао израз звучна архитектура. Бука, расположење, учинак и ментално здравље Свод станице у Њујорку савршена је за шапутање са једног на други крај Начин на који звук реагује у физичкој конструкцији неке зграде може у великој мери да утиче на наше расположење и емоције. Можда сте већ чули како шапат путује у кружној куполи Катедрале Светог Павла у Лондону или како гласове преноси закривљена таваница нижег нивоа станице Гранд Централ у Њујорку. А потом је ту задовољавајући начин на који ваш глас звучи боље у вашем купатилу - ми та окружења можемо да доживимо као пријатна, због чега се осећамо опуштено или смирено. За разлику од њих, нервоза због буке повезана је са депресијом и анксиозношћу, а може чак и да смањи радни учинак код људи. Постоје студије које указују на везу између изграђеног окружења и менталног здравља - живот у бучној, накрцаној згради може да доведе до осећања беспомоћности, док тихе просторије са пространијим таваницама могу да подстакну на апстрактно размишљање и спокој. Кад вас звук неке зграде пребаци кроз простор и време Аја Софија у Истанбулу Узмите само за пример емотивни ефекат грађевине као што је Аја Софија у Турској - једна од најславнијих зграда у Истанбулу, бивша црква и џамија која је данас музеј. „Она има звучну естетику способну да призове божанско", каже Бисера Пенчева, експерт за Средњевековну уметност на Стенфорду (САД), која истражује духовне аспекте грађевина из тог периода. Подигнута пре скоро 1.500 година, за њу се каже да њена унутрашњост наткривена куполом и са мермерним подовима и зидовима издижу људска појања у етеричне звукове који као да допиру из океанских дубина - код слушаоца то изазива осећање усхићености. „Она узима људски говор и појање и од њих ствара нешто више од регистра људског језика", каже Пенчева. Таванице иранске палате Али Капу имају изрезбарене сводове - савршене за звук иранских балада Главнотоковска архитектура обично води рачуна о звучном својству зграде само приликом градње концертних хала, код којих је акустично савршенство кључно. Али идеја да то можете да одведете корак даље - са самом зградом која се понаша као нека врста музичког инструмента који обавија људе и може код њих да изазове осећања смирености, усхићења и напетости - прилично је необична. Научна позадина звучне архитектуре Неуролошка студија која је истраживала како акустичке одлике грађевина утичу на мождане функције показала је да је кратко слушање тона од 110 херца смањило активност у можданим центрима за језик и померило активност ка емотивним областима мозга. Тако нешто се дешава у „Пророчишту", соби у 5.000 година старом малтешком подземном храму по имену Хипогеум Хал Сафлијени: кад глас неке особе достигне фреквенцију од 110 херца, она оживи. Делује као да му се придружује још гласова, звукови се појачавају из свих праваца све док буквално не почнете да их осећате као голицање на кожи. Ако акустика простора намештена тако да појача један једини тон може у толикој мери да утиче на нас, какав утицај на нашу свест може да има соба која појачава бројне тонове? Пећине на Малти саграђене су 3.000 година пре нове ере, али је акустика савршена Да би одговорио на ово питање, амерички архитекта Шеј Мајкл Трахан користи киматику - дисциплину која проучава начине на који вибрирају површине - и технологију тродимензионалне штампе. Он прави 3Д грађевине за које се нада да ће моћи да се подигну у истој размери како бисте могли да ушетате у њих и отпевате бе-дур или це-дур да бисте натерали зграду да одјекује или „отпева" нешто назад. Практична примена и терапија У центру за медитацију у индијском граду Ауровилу - звук је кључан И Трахан има план: „Желим да створим просторе који изолују један једини тон - онако као што Матримандир, златна геодетска купола коришћена као простор за медитацију јогина у Индији, фокусира један једини зрак светла." „Хипер-реверберација је практично дар архитектуре назад посматрачу, у смислу да она користи његов звук и проширује га онолико колико може да појача или узвиси то искуство", каже он. Постоји могућност да ово има употребну вредност већу од стварања простора који су само угодни - стварање грађевина које би функционисале као „уживљавајуће звучне собе за терапију" за ПТСП, депресију и Паркинсонову болест. Сузан Магсамен, извршна директорка Међународне лабораторије за уметност и ум при Универзитету Џонс Хопкинс у Балтимору, САД, учествује у мултидисциплинарном пројекту чији је циљ да створи потпуно нови тип простора за излечење деце која се буде из коме после повреда мозга. Пројектована „Соба за чулну негу" у Дечјој болници Кенеди Кригер правиће звуке - као што су мајчин глас или песма - омиљене мирисе, температуру и светло по мери сваког појединачног детета да би им помогло да се брже и боље пробуде. Дакле, следећи пут кад покушавате да одредите да ли вам се допада нека нова зграда, обратите мало пажњу мимо естетике и у обзир узмите да ли она може да буде здрава по вас. Овај чланак је адаптиран из емисије ББЦ Будућност. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk