Уникатна шминка девојчица и жена Рохингја муслимана
Фоторепортерк a Ројтерса Клојда Килкојн је у избегличком кампу у јужном Бангладешу направила серију фотографија девојчица и жена које припадају муслиманској мањини Рохингја и забележи ла њихову раскошну традиционалну шминку.
Више од 700. 000 припадника етничке групе Рохингја су од 2017. године избегли из провинције Ракајн у Мјанмару (Бурми) у суседни Бангладеш након оружаних напада војске који су за последицу имали уништавање њихових домова и прогон. Рохингја, којих је у Мјанмару почетком 2017. године било око милион, су једна од многих етничких мањина у земљи. Војска Мјанмара тврди да се бори против Рохингја побуњеника и да не напада цивиле. Килкојн је фотографисала муслиманске Рохингја девојчице и жене у избегличком кампу у Коксовом Базару, на југоисточној обали Бангладеша. Шминка се зове танака. То је жута кашаста маса која се прави од смрвљене коре дрвета које се може наћи у сувим централним деловима Мјанмара. Њоме жене и девојчице украшавају лица. Ова врста шминкања стара је неколико векова. Поред употребе у козметичке сврхе, ова паста делује и као заштита од јаког сунца док истовремено хлади кожу. Заштитни слој коже упија жуте шаре које делују као репелент за инсекте. Такође помаже у спречавању акни. Традиционална шминка, која се може купити у избегличким камповима, помогла је избеглим женама и девојчицама да се осећају боље. Тринаестогодишња Џухара Бегун, у слици испод, рекла је Килкојновој: „Шминка је мој хоби, то је наша традиција". „Војска је пуцала на нас и убијала нас. Живим на врху брда где је топло и где је сунце сувише јако". Бегум је стигла у Коксов Базар у септембру прошле године након што је побегла из свог села у Ракајну које је било под опсадом војске. Ходала је пет дана до границе да би стигла у препуни избеглички камп Џамтоли. „Могу да преживим без оброка пиринча, али не могу живети без шминке", каже Бегум. Деветогодишња Занат Ара, на слици испод, је из избегличког кампа у Кутупалонг. Она каже, "Носим шминку како би ми лице остало чисто. Постоје и неки инсекти који ме уједају по лицу, па штитит од њих". Фотографије су дело Клојде Килкојн.