Корона вирус, Астра-Зенека и вакцине: Случајна открића и лажне вести - прича о Оксфордској вакцини
У раним сатима у суботу 11. јануара, професорку Терезу Лемб пробудило је звучно обавештење да је примила мејл.
Професорка Тереза Лемб, која је током викенда осмислила вакцину Информација коју је чекала управо јoj jе стигла у инбокс - генетски код за нови корона вирус, који су са читавим светом поделили научници из Кине. Она се сместа бацила на посао, још у пиџами, и остала залепљена за лаптоп наредних 48 сати. „Моја породица ме није много виђала тог викенда, али мислим да је то послужило као најава како ће изгледати остатак године", каже она. У понедељак ујутро га је коначно имала: шаблон за нову експерименталну вакцину против корона вируса. Прва смрт од новог вируса пријављена је негде у исто време, али болест коју је он изазвао још месец дана неће бити названа „Ковид-19". Тим Терезе Лемб са Џенеровог института на Оксфордском универзитету, који предводи професорка Сара Гилберт, налазио се у непрестаној потрази за Болешћу Икс - име наденуто непознатом заразном агенсу који ће изазвати наредну пандемију. Они су свој експериментални систем вакцина већ користили против маларије и грипа и, кључно, против једног другог типа корона вируса - блискоисточног респираторног синдрома (Мерс). И зато су били убеђени да ће он поново функционисати. Тај викенд био је први корак на путу до израде вакцине светлосном брзином, за болест која ће, за свега неколико месеци, узети више од 1,5 милиона живота. Пратио сам напоре оксфордских научника од самог почетка. Успут је било разних драма, међу њима: Средином јануара професор Ендрју Полард, директор Оксфордске групе за вакцину, која је водила клиничка испитивања, поделио је такси са проценитељем који ради за Научно-саветодавну групу за ванредна стања при британској влади. Током те вожње, научник му је открио да подаци указују на то да ће доћи до пандемије сличне Шпанској грозници из 1918. године. „Од некога ко је свестан постојања мале епидемије у Кини, која је била тек од академског интереса, постао сам неко ко је свестан да ће нам то променити животе. „Био је то сабласан тренутак", каже Полард. Професорка Сара Гилберт, архитекта Оксфордске вакцине Полард је ступио у везу са Гилберт и сазнао да њен тим са Џенеровог института већ ради на вакцини. Сложили су се да сарађују на клиничким тестирањима. У фебруару се вирус раширио на више од две десетине земаља, укључујући Велику Британију и САД. У Кини је забележено више од 1.000 смртних случајева. Погледајте видео: Жена од 90 година прва примила вакцину у Великој Британији Деведесетогодишња бака прва примила вакцину против Ковида-19 у Великој Британији Али обезбеђивање средстава за тестирање и даље је било проблематично. Гилберт је само о томе мислила, устајући у 04:00 ујутро да „пише пријаве за грантове покушавајући да убеди некога да ће новац додељен неком сасвим другом пројекту заправо бити много боље потрошен за ово", каже она. Прошло је још месец дана пре него што је Велика Британија ушла у изолацију, а влада најавила издвајање средстава за подршку клиничким тестирањима и производњи. То је значило да производња вакцине може да започне. Прве дозе направљене су у био-производном погону самог универзитета пошто је професорка Катарина Грин, уз помоћ шаблона Терезе Лемб, начинила ћелијску културу из које све може да се узгоји. Научна позадина вакцине је фасцинантна. Сачињена је од модификованог вируса који изазива прехладу код шимпанзи, али из које је одстрањен сићушни део генетског материјала тако да не може да изазове инфекцију код људи. У ту рупу убачен је фрагмент генетског кода корона вируса. То је оно што чини ову вакцину. Технички израз за њу је вирална векторска вакцина. Такве вакцине се узгајају у културама људских ћелија које имају додати ген како би се честицама вируса омогућило да се размноже при енормној брзини. Милијарде и милијарде се узгајају у биореакторима, а потом прочишћавају. Један члан тима рекао је да је то као рецепт за кока-колу - једном кад знате њену тајну и следите формулу, можете да је направите било где. Видевши процедуру, са свим техничарима који раде на различитим сегментима рецепта, мени је то више личило на телевизијско такмичење „Главни кувар" само за вакцине. Али изолација је довела до крупних изазова. Набавити личну заштитну опрему постало је логистичка ноћна мора, а Грин је била приморана да прави гел за прање руку у својој лабораторији. Њен тим је радио од јутра до мрака, у двоструким сменама, седам дана недељно. „Нисмо чекали резултате једног стадијума да бисмо прелазили на други", каже она. „Ризиковали смо, дакле… И даље смо радили провере, а да су се провере показале неуспешним, морали бисмо да бацимо све што смо у међувремену урадили." Провере нису биле неуспешне и након седам недеља имали су довољно доза вакцине да започну са првим тестирањима. У овој фази, регрутовано је 10.000 добровољаца - сви су се пријавили у року од неколико сати. Елиса Гранато, микробиолошкиња, и Едвард О'Нил, истраживач рака, били су први који су примили пробну Оксфордску вакцину у априлу. За Лемб, вакцинација првих појединаца био је монументални корак. „Сећам се да сам пешачила кући из лабораторије и да сам се скоро распала зато што смо имали вакцину и зато што је заправо убризгана у нечију руку", каже она. Тим је сачекао 48 сати да би био сигуран да Гранато и О'Нил немају озбиљне нуспојаве. Кад су обоје били добро, имунизовали су још шест добровољаца, а потом су само постепено повећавали бројке. Али свега неколико дана касније, друштвеним мрежама је протутњала вест да је прва добровољка, Елиса Гранато, умрла. То није била истина. Разговарао сам с њом тога дана и она ми је рекла да се никад није осећала боље. Поставио сам део тог интервјуа онлајн. То је помогло да се та прича сузбије, али не до краја. Да све буде бизарније, било је сугестија да је тај мој интервју лажан и она је на крају морала да се фотографише са новинама од тог дана да би „доказала да је жива". „Било је то веома узнемирујуће", каже Гилберт. „Морали смо да урадимо много тога, за њену добробит и добробит тестирања, да бисмо доказали да су то само лажне вести." Дезинформације се шире брзо и имају потенцијал да униште читаве месеце напорног рада. За Грин је све то било веома стресно. „Ох, боже, било је грозно! Кад само помислите колико је то злобно, како људи олако шире те ружне ствари… то просто није фер, зато што је мој тим дао све од себе", каже она. Како се испитивање проширивало, постајало је све очигледније да мала оксфордска лабораторија за производњу неће успети да одржи корак са потражњом. Тим је одлучио да део производње повери спољним сарадницима у Италији. Али кад је први контингент био готов, наишли су на препреку - изолација читаве Европе значила је да више нема авиона који би вакцину пребацили из Рима. „На крају смо изнајмили авион да довезе 500 доза вакцине, зато што је то био једини начин да их допремимо на време", каже Грин. Погледајте видео: Како ће свет вакцинисати 7,7 милијарди људи Шта се дешава у тренутку када вакцина против корона вируса добије одобрење за коришћење. То је веома битан део приче који ће се показати изузетно важним неколико месеци касније. Италијански произвођачи су користили другачију технику од Оксфорда да би проверавали концентрацију вакцине - практично колико честица вируса плута у свакој дози. Кад су оксфордски научници користили властиту методу, изгледало је као да је италијанска вакцина двоструко јача. Шта да раде? Позвани су медицински регулатори. Договорено је да добровољци добију пола дозе вакцине, зато што би то онда износило отприлике као регуларна доза. То је делимично било питање безбедности - желели су пре да им дају премало него превише. Али после недељу дана, научници су постали свесни да се дешава нешто необично. Добровољци нису осећали уобичајене нуспојаве - као што су болови у рукама или температура. Око 1.300 добровољаца добило је само половину дозе вакцине уместо читаву. Независни регулатори су дозволили да се тестирање настави, а да група са пола дозе остане у студији. Оксфордски тим се гнуша било какве сугестије да је дошло до грешке, омашке, или назовите то како желите. Можда најпрецизнија карактеризација била би да су, не знајући, добровољци добили мању дозу. У наредним месецима, они ће бити најуспешнија група по питању ефикасности вакцине. Од самог почетка, Оксфордски тим је имао циљ да направи вакцину која ће помоћи читавом свету. Да би то постигао, биле су им потребне милијарде доза - нешто што може да им пружи само фармацеутска индустрија. Сер Мене Пангалос, из фармацеутског гиганта Астразенека из Кембриџа, сугерисао је да би његова компанија могла да им помогне. Али постојала је потенцијална зачкољица - Оксфорд је инсистирао да вакцина мора да буде доступна, што је значило да фармацеутска компанија остане без добити. „То није начин на који велике фармацеутске фирме обичне функционишу", каже Полард. Професор Ендрју Полард После жестоких преговора, крајем априла дошло је до споразума. Вакцина ће бити обезбеђена читавом свету по непрофитном основу, током трајања пандемије, и увек по цени трошкова земљама са ниским и средњим примањима. Најважније од свега, Астразенека је пристала да преузме финансијски ризик, чак и ако се испостави да вакцина не функционише. У мају, указавши им огромно поверење, британска влада је пристала да купи 100 милиона доза и обезбедила скоро 90 милиона фунти помоћи. У том тренутку се широм света на људима вршило испитивање десетак вакцина против корона вируса. Почетком лета број зараза од корона вируса почео је да опада у Великој Британији. Иако је то била добра вест за друштво у целини, отежало је тестирање, које се ослањало на то да добровољци буду изложени корона вирусу да би се знало да ли их вакцина штити. „Постојала је озбиљна опасност да нећемо успети брзо да дођемо до одговара којима смо се надали", каже Полард. Одлучили су да се прошире на 19 локација широм Велике Британије. За вакцину која је била намењена глобалној употреби, било је важно да се тестира и у другим земљама, да би се видело како функционише у другим популацијама. Тестирања су започета у Јужној Африци и Бразилу - који ће ускоро имати другу највећу стопу смртности на свету после Сједињених Америчких Држава. Двадесетог јула објављени су први резултати, који показују да ли вакцина стимулише имуни систем првих 1.000 добровољаца. Тим је почео да осећа притисак. „Радила сам на вакцинама довољно дуго да знам да већина пробних вакцина на крају не функционише. И најгори је осећај на свету имати толико висока очекивања само да бисте се уверили да то не ради", каже професорка Кејти Јуер, на челу тима који проучава реакције Т-ћелија. Вести су, међутим, биле добре. Вакцина је деловала безбедно и покренула је двојаку имуну реакцију којој су се надали - производила је антитела која неутралишу вирус и Т-ћелије која могу да убију ћелије које су се заразиле. Али подаци су довели и до промене стратегије. До тог тренутка, Оксфордски тим се надао да ће произвести вакцину која ће се давати у једној дози, како би било више вакцина за све. Међутим, 10 учесника који су добили две дозе показало је много јачу имуну реакцију, тако да су сви добровољци били позвани још једном да добију вакцину, како би се максимизовале њихове шансе за заштиту. Иако су рани резултати обећавали, у овом стадијуму и даље није било доказа да вакцина заправо штити од Ковида-19. Штавише, до тог тренутка она је била тестирана само на одраслим особама млађим од 55 година. Сада су могли да се укључе и старији добровољци. За разлику од других вакцина које се тестирају, Оксфордски тим је узимао недељне брисеве од свих добровољаца да би видео јесу ли заражени али не показују симптоме. Уколико вакцина може да спречи тихо преношење, могла би да спречи и да они несвесно пренесу вирус. „То је велика ствар. Зато што то онда значи да вирус може потпуно да се заустави", каже Полард. Да све буде интригантније, кад су пристигли резултати тестирања, јавили су се наговештаји да би вакцина делимично могла да сузбије даље ширење вируса. Али било је потребно још доказа. Крајем лета, тестирања вакцине водила су се у шест земаља укључујући Велику Британију, Бразил, Јужну Африку и Сједињене Америчке Државе. Регрутовано је скоро 20.000 добровољаца. Али 6. септембра све је наједном стало. Један учесник развио је ретко неуролошко стање. „Док трају клиничка испитивања на десетинама хиљада људи, ствари ће се дешавати", каже Полард. „Људи ће обољевати, биће људи који добију рак или развију некаква неуролошка стања - тешко је, међутим, установити да ли то има везе са вакцином." Независна анализа безбедности није нашла разлога да се сумња да је ову болест изазвала вакцина. Али нису могли то ни да искључе. Добровољац и даље учествује у тестирању и опоравља се. Регулатори за безбедност у Великој Британији, Бразилу и Јужној Африци дали су зелено светло да се тестирање настави у року од неколико дана, али у САД је прошло шест недеља пре него што су добили дозволу. Све се то десило усред климе антивакциналног сентимента - не само онлајн, већ и на демонстрацијама које су одржаване широм света. Транспарентност и отвореност процеса вакцинације један је од начина да се победи неповерење. То је делом разлог зашто је екстремно заузети тим научника дозволио приступ ББЦ-ју њиховим лабораторијама током читаве прошле године. У новембру су објављени резултати тестирања две друге вакцине. Били су изузетни. Прво су Фајзер-Бионтек, а потом недељу дана касније и Модерна, објавили да су њихове вакцине око 95 одсто ефикасне. Тим из Оксфорда био је охрабрен. До тада је владала велика неизвесност да ли ће било која вакцина уопште радити на Ковиду-19, каже Лемб. „У свету има много заразних болести којима не можемо ништа." Коначно, 21. новембра, независни одбор за процену безбедности података био је спреман да обелодани налазе Оксфорд-Астразенеке. Али резултати су били изненађујући - и сложенији од очекиваних. Док су Фајзер и Модерна имали по једну цифру за ефикасност, Оксфордска вакцина је имала три: 70 одсто укупно, са две пуне дозе које пружају заштиту од 62 одсто, док је мања група, која је добила првобитних пола дозе, стекла највећу заштиту од 90 одсто. Био је то резултат који нико није очекивао. Кључно, нико ко је добио вакцину није завршио у болници или се озбиљно разболео од Ковида. С друге стране, у контролној групи било је 10 озбиљних случајева и један смртни. Чињеница да су они који су случајем првобитно добили пола дозе из Италије показали јачу заштиту била је интригантна. До тога можда доводи постепено припремање имуног система, али научници још не могу то да објасне. Такође, сви добровољци у групи били су млађи од 55 година. У року од неколико дана изражена је забринутост. Астразенека се помирила са тим да ће амерички регулатор, ФДА, вероватно за сада одложити одобрење - компанија се налази на пола регрутовања 30.000 добровољаца за тестирање у Америци. „Спровешћемо их кроз сет података, али ја претпостављам да ће они желети да виде и америчке податке", каже Мене Пангалос. Подаци се овде тренутно налазе на провери код британског регулатора - сви чекају његову одлуку. Чак и на најнижем степену ефикасности, оксфордска вакцина сјајно пролази тест ефикасности. Укупна ефикасност од 70 одсто боља је него код већине вакцина против грипа. Вероватно ће област највеће расправе бити старије одрасле особе. Нема још много података о ефикасности из група са старијим добровољцима, јер су они регрутовани касније. Те информације стићи ће у међувремену. Постоје јасни докази, међутим, да имуна реакција на вакцину не опада са растом година, као што је то случај са другим вакцинама попут оних против грипа. Ово сугерише, али не и доказује, да ће вакцина пружити заштиту старијима. „Видите, мислим да нема сумње да бисмо ми студију водили малко другачије да смо је радили од нуле, али на крају смо урадили најбољи могући посао да то преведемо у сет података који можемо да представимо регулаторима широм света на одобрење", каже Пангалос. „Процеси кроз које смо прошли су исти и једнако строги као и у нормална времена." Прошле недеље је Оксфордски тим објавио анализу својих података о тестирању у медицинском часопису Лансет. Ова транспарентност је разуверила експерте. Иако је Фајзерова вакцина већ почела да се даје, вакцина Оксфорд-Астразенеке има једну кључну предност - њене бочице могу да се чувају и транспортују на нормалним фрижидерским температурама. То мења све, каже сер Џереми Фарар, шеф Велкам траста. „Уколико морате да чувате вакцине на сувом леду то ствара додатне проблеме како је допремити селима у самој Великој Британији, а камоли селима у потсахарској Африци и Бразилу." Велика Британија је унапред наручила милионе доза вакцине које ће, све скупа, бити више него довољне да свака одрасла особа у Великој Британији добије две дозе за следећу годину. Четири милиона доза Оксфордске вакцине већ је спремно да буде предато Националној здравственој служби (НХС). Влада се нада да ће до Ускрса већина особа старијих од 65 година и из угрожених група бити заштићена. То је шанса да се живот коначно врати у нормалу. Какав је осећај стићи оволико далеко за мало мање од 12 месеци? „У овој фази велико је олакшање да сав посао који су људи обављали током године и сав новац који је потрошен на производњу велике количине ове вакцине није бачен", каже Сара Гилберт. Оног дана кад су били обелодањени резултати, Грин је дошла кући и на прагу затекла боцу енглеског пенушавог вина коју јој је оставио колега. Али још није успела да се нађе са довољно људи да га попије. „Морам тек да сварим осећај да су се жртве које смо поднели исплатиле и да смо урадили нешто велико. Исплатило се, зато што смо радили напорно, мислим да смо сви мало пустили сузу", каже Грин. Пангалос се нада да вакцина значи да ће он успети да посети мајку у Грчкој - нису се видели од прошлог Божића. Ни други чланови тима се нису често виђали са породицама, чак ни кад су живели у истој кући. „Мој син ми је пре неки дан рекао нешто што је оставило снажан утисак на мене", каже Лемб. „Извињавала сам му се што сам поново касно дошла са посла, а он је рекао: 'У реду је, мама, ти то радиш за све нас. Ти не мораш да пазиш само на мене.' И то ми је натерало сузе на очи." Током ових годину дана било је то једно емотивно путовање за свакога ко је радио на вакцини. Али на крају је хладна, тврда наука била та која је начинила разлику. „Мислим да је за ову пандемију излазна стратегија наука, а вакцине се налазе у средишту тог научног подухвата", каже Фарар. „Било је изузетно, за мог живота никад за годину дана није постигнуто оволико научног напретка." Пратите@BBCFergusWalshна Твитеру Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk