Манса Муса - афрички краљ и најбогатији човек свих времена
Оснивач Амазона Џеф Безос најбогатији је човек на свету, према Форбсовој листи милијардера.
Манса Муса је путовао у Меку са караваном од 60.000 људи и 12.000 робова Његово богатство се процењује на 131 милијарду долара. Он је најбогатији човек у савременој историји. Али није најбогатији човек свих времена. Та титула припада Манси Муси, владару Западне Африке из 14. века који је био толико богат да су његови великодушни поклони успели да униште економију једне земље. „Данашње приче о Мусином богатству толико су задивљујуће да је готово немогуће стећи праву слику о томе колико је био богат и моћан", рекао је за ББЦ Рудоф Буч Вер, ванредни професор историје на Универзитету у Калифорнији. Манса Муса је био „богатији него што то ико може да дочара", написао је Џејкоб Дејвидсон о афричком краљу за сајт Новац (Money.com) пре четири године. Амерички сајт Селебрити Нет Ворт (Celebrity Net Worth) је 2012. године проценио је његово богатство на данашњих 400 милијарди долара, али се историчари економије слажу да је вредност онога што је Муса поседовао немогуће дефинисати бројкама. 10 најбогатијих људи свих времена Извор: Селебрити Нет Ворт и Новац Златни краљ Манса Муса је рођен 1280. године у породици владара. Његов брат, Манса Абу-Бакр, владао је царством све док 1312. године није абдицирао како би пошао у експедицију. Према сиријском историчару из 14. века Шибабу Ал-Умарију, Абу-Бакр је био опседнут Атлантским океаном и оним што се налази са друге стране океана. Наводно се упустио у експедицију са флотом од 2.000 бродова и хиљадама мушкараца, жена и робова. Отпловили су и никад се нису вратили. Неки, попут покојног америчког историчара Ајвана Ван Сертима, верују да је Абу-Бакр стигао до Јужне Америке, али не постоје никакви докази за то. У сваком случају, Манса Муса наследио је краљевство које је његов брат оставио. Под његовом владавином, краљевство Мали значајно је увећано. Муса је припојио 24 града, укључујући Тимбукту. Краљевство се простирало на површини од око 3.000 километара, од Атлантског океана све до данашњег Нигера, обухватајући делове Сенегала, Мауританије, Малија, Буркине Фасо, Нигера, Гамбије, Гвинеје-Бисао, Гвинеје и Обале Слоноваче. Уз тако велику територију, дошле су и обилне количине злата и соли. Током владавине Манса Мусе, царство Мали држало је готово половину злата Старог света, према подацима Британског музеја. И све је то припадало краљу. „Као владар, Манса Муса је имао готово неограничен приступ најцењенијем извору богатства у средњевековном свету", рекла је за ББЦ историчарка уметности Кетлин Бикфорд Берзок. „Велики трговачки центри који су трговали златом и другом робом такође су се налазили на његовој територији, а он је гомилао богатство од те трговине", додала је она. Пут у Меку Иако је царство Мали било богато, многи за њега нису ни знали. То се променило кад је Манса Муса, побожни Муслиман, одлучио да пође на ходочашће у Меку, пролазећи кроз Сахару и Египат. Путовање у Меку помогло је да се Мали и Манса Муса уцртају на мапу - фотокопија Каталанског атласа из 1375. године Краљ је наводно напустио Мали са караваном од 60.000 људи. Са собом је повео комплетну краљевску свиту и званичнике, војнике, забављаче, трговце, 12.000 робова, камиле, као и многобројне козе и овце. Био је то град који се кретао кроз пустињу. Град чији су становници, са све робовима, били обучени у златни брокат и најфинију персијску свилу. За њима је ишло стотине камила носећи стотине кила чистог злата. Био је то призор за памћење. А призор је постао још раскошнији кад је караван стигао у Каиро, где су Муса и његови сарадници могли да се размећу богатством. Златни крах Каира Манса Муса је оставио толико јак утисак на Каиро, да је Ал Умари, који је град посетио 12 година после краља Малија, испричао са колико су одушевљења становници Каира и даље говорили о њему. Делио је злато шаком и капом свима по Каиру у тој мери да је његов тромесечни боравак изазвао пад цене злата у региону. Пад вредности залата трајао је десет година и потпуно уништио економију. Америчка технолошка компанија SmartAsset.com процењује да је због обезвређивања злата, хаџилук Манса Мусе довео до економских губитака у вредности од 1,5 милијарди долара и то широм Блиског истока. Враћајући се у Мали, Манса Муса је поново прошао кроз Египат. Неки кажу да је покушао да помогне и да је повукао део злата из оптицаја позајмивши га назад по драстичним каматама. Други кажу да је потрошио толико да је остао без злата. Луси Дуран из Школе афричких и оријенталних студија у Лондону истиче да су се малијски забављачи, који су практично били распевани историјски приповедачи, посебно наљутили на њега. „Успут је поделио толико малијског злата да забављачи нису волели да га величају у песмама, јер су мислили да је спискао локалне ресурсе ван империје", рекла је она. Образовање Нема никакве сумње да је Манса Муса потрошио, или проћердао, много злата током ходочашћа. Али та претерана великодушност је и привукла пажњу остатка света. Манса Муса је уцртао Мали и себе на мапу света, и то буквално. У каталонском атласу из 1375. године налази се цртеж афричког краља који седи на златном трону на врху Тимбуктуа, држећи комад злата у руци. Тимбукту је постао афрички Ел Дорадо и људи су долазили из разних крајева света су да га виде рођеним очима. У 19. веку још је имао митски статус изгубљеног златног града на ивици света, мамац истовремено за европске ловце на богатство и истраживаче. За ово су махом заслужни подвизи Манса Мусе који је Малијем владао 500 година раније. Манса Муса је 1327. наручио изградњу славне џамије Ђингарејбер Муса се вратио из Меке са неколико исламских учењака, укључујући директне потомке пророка Мухамеда, као и андалузијског песника и архитекту по имену Абу ес хак ес Сахели, који важи за човека који је осмислио славну џамију Ђингарејбер. Краљ је наводно песника платио са 200 килограма злата, што би у данашњем новцу износило 8,2 милиона долара. Поред тога што је подстицао уметност и архитектуру, финансирао је и књижевност и градио школе, библиотеке и џамије. Тимбукту је ускоро постао центар образовања и људи су путовали из свих крајева света како би студирали на месту које ће постати Универзитет Санкоре. За богатог краља често се каже да је покренуо образовање у Западној Африци, иако је прича о његовом царству и даље релативно непозната изван Западне Африке. „Историју пишу победници", говорио је бивши британски премијер Винстон Черчил. Након што је Манса Муса умро 1337. у 57 години, царство су наследили његови синови, али нису успели да га очувају. Мање државе су се отцепиле и царство се срушило. Каснији долазак Европљана у регион био је последњи ексер у ковчегу царства. „Историја средњевековног периода и даље се углавном доживљава искључиво као историја Запада", каже Лиса Корин Грациосе, директорка Блоковог музеја уметности, објашњавајући зашто прича о Манса Муси није познатија. „Да је више Европљана стигло (у Африку) у Мусино време, са Малијем на врхунцу војне и економске моћи, уместо неколико стотина година касније, ствари би сасвим сигурно данас изгледале другачије", каже Вер.