Интервју петком - Камерон Мантер: Сећања на Србију - десет година касније
Током две године које је провео у Београду, Камерон Мантер гледао је како Косово проглашава независност, хулигани пале зграду у којој му је канцеларија, а он шест месеци не може да се сусретне са званичницима Србије.
Мантеров амбасадорски мандат у Београду био је краћи од уобичајеног, али веома динамичан Мантер је био амбасадор Сједињених Америчких Држава у Београду од јула 2007. до јула 2009. године. Упркос свему, када се десет година касније присети мандата, на лицу му се појави осмех. „Имам веома позитивну слику како седим на Калемегдану или шетам неким од мостова. „Многима је то чудно јер је време кад сам био амбасадор, било баш тешко време", каже Мантер у разговору за ББЦ на српском. На опаску да деценију касније и новог америчког амбасадора Ентонија Годфрија чекају готово иста отворена питања, попут нерешених односа Београда и Приштине, Мантер ће спремно рећи да се не слаже са тезом да се теме нису промениле. „Причамо можда о истим стварима, али је контекст другачији. „У дипломатији, када се ствари заглаве и не знате како да их решите, најбоље је да промените угао, уведете нове играче, погледате другачије - и то се дешава и у овој ситуацији." Након Београда, Мантер је упућен у Пакистан, а 2012. године се повукао из дипломатске службе. Од 2015. предводи Ист - Вест Институт, организацију која се бави тражењем решења за међународне конфликте. Иста питања и људи - другачији контекст Мантеров кратки мандат у Београду био је време крупних одлука и драматичних промена у питањима која су и даље отворена. Ипак, Мантер каже да ствари нису исте. „На изборима 2008. године бирало се да ли Србија иде напред или назад. „Сви остали избори од тада били су избор - иде ли Србија напред овим или оним путем, а председник Вучић има заслуге за раскид са радикалима који су желели да врате земљу у митску прошлост." Амерички дипломата каже да се и међународна сцена променила - наводи да озбиљну улогу сада играју Кина, Турска, инвеститори са Блиског Истока. Ипак, констатацију да су једино политички актери на Балкану остали исти, Мантер не види као препреку за налажење решења. „Нису нужни нови људи, али јесу нови ставови - да нам више нису главне теме национализма од пре 20-30 година. „Не знам да ли то може ова генерација политичара, али ако они не успеју, уследиће снажан економски или друштвени одговор, чак и етничко насиље", упозорава Мантер. Пакистански мандат Камерона Мантера спојио га је са ветераном америчке дипломатије на Балкану Ричардом Холбруком (десно) „Интересантно" друштво председника Вучића Мантер је добро упознао и садашњег председника Србије Александра Вучића. Године које је Мантер провео у Београду биле су пресудне за Вучићеву политичку каријеру. Током 2008. године, Вучић и Томислав Николић напустили су Српску радикалну странку и формирали Српску напредну странку (СНС) са којом ће четири године касније преузети власт у Србији. „Састајао сам се пуно пута са Вучићем - и пре него што је напустио Шешеља, а и када је формирао СНС. „Све је то радио са Томом Николићем, најчешће смо се састајали са њима двојицом", присећа се Мантер називајући једног од оснивача СНС-а надимком Тома уместо пуним именом Томислав. Тадашњи амерички амбасадор каже да је Вучићу и Николићу требало много храбрости да донесу одлуку да се окрену Западу. „Порука коју сам увек покушао да им пренесем, биле је да - ако сте спремни да радите за европску будућност, демократију, мир са суседима - ми ћемо бити спремни да радимо са вама. „Неки моји претходници нису били спремни за то, већ су говорили - ако имате лошу прошлост, ми не желимо да радимо са вама." Председник Вучић (лево) и Камерон Мантер састајали су се и пре него што је Вучић напустио радикале Од принципа дијалога са неистомишљеницима, Мантер не одустаје ни када је суочен са критикама српске опозиције да је Вучићев режим напустио принципе демократије, а посебно слободе медија. „Погледајмо Качињског, Орбана - напредак није увек линеаран и не иде увек како сте желели. „Био сам део пројекта успостављања телевизије Н1 у Србији јер верујем у важност слободних медија и то сам рекао и председнику Вучићу: требају вам медији који се не слажу увек са Вама и то ће Вас учинити јачим, демократским лидером." И за решавање унутрашњих тензија у Србији, Мантер проналази решење у дијалогу. „Ако се испостави да су критике власти у Србији толико снажне да се друштво не креће ка демократији или Европи, о томе треба разговарати, али то је отворено питање. „Увек треба разговарати са људима са којима се не слажете, па смо у мом Институту угостили Ердогана, људе из Комунистичке партије у Кини - свестан сам шта се дешава у њиховим друштвима, али не престајемо да разговарамо." На закључак да је Александра Вучића сврстао у друштво Качињског, Орбана, Ердогана и Комунистичке партије Кине, Мантер се шеретски осмехне. „У праву сте - а можда бих у ту групу могао да сврстам и председника Трампа или британског премијера Бориса Џонсона. „Не желим да се претварам да сам ја светац који је увек добар, а они зли момци - неслагање не значи изостанак разговора", каже Мантер. „Дезерт пре главног јела" Велика промена настала је и у америчкој дипломатији, пре свега деловањем председника Трампа. Одређивање два специјална изасланика САД за Косово - Метјуа Палмера у име Стејт Департмента и Ричарда Гренела у име председника Трампа - за некадашњег америчког дипломату може деловати конфузно. „Збуњује ме то - ово није Вашингтон кога се ја сећам." Ипак, каже да није тешко прочитати одакле мотивација за „инфлацију" посредника за дијалог Београда и Приштине. „Оно што треба да знамо о председнику Трампу је да је он политичар посвећен пре свега унутрашњим питањима. „Људи се питају шта је његова политика о Балкану, Русији, али чак ни забрана уласка муслиманима, таксе за Кину нису мере које се суштински тичу муслимана или Кине - све се то тиче унутрашње политике." Управо о утицају на америчку политику коју у 2020. години чекају председнички избори на којима Трамп може да освоји други мандат, водиће рачуна Ричард Гренел. „То није начин на који смо радили кад сам ја био амбасадор на Балкану - тада је посао више личио на оно што ради Метју Палмер. „Палмерова мисија је сагледавање дуготрајних интереса у региону, а он одлично говори српски и добро познаје регион - ту је да схвати како може да функционише равнотежа моћи и принципа." Данашњи шеф дипломатије Ивица Дачић био је министар унутрашњих послова за време мандата Камерона Мантера у Београду Свима на Балкану Мантер предлаже добре односе са обојицом и посеже за примером односа САД са Северном Корејом. „Председник је веома заинтересован за споразум са Северном Корејом, али истовремено показује да није спреман да уради читав домаћи задатак пре постизања таквог споразума. „Жели да поједе дезерт пре главног оброка." Практично примењујући ову тезу, Мантер каже да је одрживост таквих договора под знаком питања. „Трамп би волео да буде председник који ће рећи - ја сам урадио оно што други нису, довео сам Куртија и Вучића у Вашингтон да се рукују. „Волео бих да видим такав договор Косова и Србије, али ми искуство говори да то није извесно јер мора да се најпре уради велики домаћи задатак: ту су питања такси, промена границе, заштите мањина на Косову, економски напредак - то је тежак посао, а за то вам треба Метју Палмер", поручује Мантер. Паљење амбасаде САД 2008. године „Био сам веома узнемирен оним што се десило. Био сам веома љут на неке људе у српској власти тог времена - то су људи који су дали наређење да се запали амбасада, што је противно Женевским конвенцијама. Ми знамо ко су ти људи и ја им лично то замерам. Тада сам открио и ко су ми стварни пријатељи. Било је људи који су покушали да раде са мном, да нађемо излаз из те ситуације - а не да заузимамо стране ко је у праву." Амбасада САД у Београду запаљена је после протеста „Косово је Србија" 17. фебруара 2008. године, а суђење оптуженима за пропусте у обезбеђењу здања у београдској улици Кнеза Милоша стигло је тек до припремног рочишта у октобру 2019. године. „Дипломатија хране" Камерон Мантер проналази необичну сличност између мандата у Србији и Пакистану. „Људи и у Пакистану и у Србији понекад мисле да их је Америка изневерила, да није дорасла пријатељству. „Једно је имати проблем са другом земљом, а друго када вас изневери земља коју волите, што су ми рекли многи у Србији." Док је био у Београду, каже да је настојао да објасни да пријатељство са САД постоји. „Суштина дипломатије је да се другима представите као човек и да разумете људско у другом. „Уместо да кажете - ово су Американци и они раде нешто зато што су лоши људи, кажете - ово су Американци који доносе тешке одлуке попут вас, и они су људи попут вас." По доласку у Београд, Мантера је примио тадашњи потпредседник Владе Србије Божидар Ђелић Један од начина да то уради Мантер је пронашао и у бројним јавним наступима, а Београд се сећа и његовог наступа на клавиру - осам месеци након што је у истом граду запаљена амбасада у којој је радио. „Била ми је част да свирам на отварању Београдског џез фестивала, да људи кажу - он није човек који седи у канцеларији и доноси ставове о Србији већ је неко ко ужива у истим стварима као и ми." Када су му, одлуком српске владе због подршке САД независности Косова, били онемогућени званични сусрети са државним врхом Србије, Мантер се окренуо сусретима са локалним лидерима, председницима општина. „Дипломатија је често слушање, а не прича. „Оно што сам научио је да Срби воле да причају, посебно о себи, а они то раде кроз дипломатију хране - воле да разговарају док једу, не једу због оброка, него да би причали." Управо у томе је и суштина савета Ентонију Годфрију, дипломати који је у октобру 2019. године дошао на место амбасадора САД у Србији. „Изађи. Упознај Београд, Србију, људе у различитим деловима, једи рибу у Војводини. „Имај идеју шта људи мисле о њиховој земљи па онда кад разговараш са домаћинима и они причају о интересима и будућности Србије, можеш им рећи шта ти мислиш о томе. „И наравно - то је један фантастично забаван посао", закључује Мантер. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk