Нигерија, жене и отмице: „Терали су ме да се удам, нисам хтела" - отета 24-годишњакиња пркосила милитантној групи Боко Харам
Однедавно је у свету почело често да се извештава о масовним отмицама деце у Нигерији, а то посебно тешко пада младој жени која је била отета у злогласном нападу на школу у Чибоку.
Наоми Адаму је повучена. Док говори, ретко вас гледа у очи, глас јој је тих и стабилан. Кад бисте је упознали, мало вас би помислило да је преживела једно од најгорих искустава кроз које једна млада жена може да прође. Али њена питома нарав крије изузетну снагу личности. Наоми, 24 године у време напада, била је најстарија од више од 270 студената из државне женске средње школе у Чибоку, које је отела исламистичка милитантна група Боко Харам у априлу 2014. године. Њени другови из одељења звали су је „Маман Му", „наша мајка". Њено образовање је било прекинуто због здравствених проблема док је била дете. Она је сада главна протагонисткиња нове књиге о такозваним „девојкама из Чибока". „Божићна порука мом оцу" Вратите наше девојке новинара Џоа Паркинсона и Дру Хиншо заснована је на стотинама интервјуа вођених с отетим ученицама, њиховим породицама и другима повезаним са њиховом причом. Књига се детаљно бави временом које су девојке провеле у заточеништву и показује како је кампања покренута на друштвеним мрежама која их је прославила такође отежала њихово ослобађање. Њихова слава их је начинила драгоценом робом, сувише вредном да би се олако испустила из руку. Током три године колико је провела са Боко Харамом, Наоми је одбијала да поклекне под притиском и да се уда за једног од бораца или да се преобрати у Ислам. Уместо тога су она и још једна другарица из одељења водиле су тајне дневнике у свескама које су добила да би у њих записивале исламске стихове. Чувала га је у приручној торбици привезаној за ногу. „Одлучиле смо да запишемо нашу причу", каже ми она, „тако да ако некад нека од нас успе да побегне, можемо да пренесемо људима шта нам се десило." Она ми показује један од дневника, свеску на линије с офуцаном корицом. У њој се налази писмо оцу, написано непосредно пред Божић у години у којој су оне киднаповане. „Мој драги вољени оче, страшно ми недостајеш у овом тренутку. „Оче, желим да те видим, јако се бринем за тебе и маму, и остале код куће. „Нисам знала да ово може да ми се деси, нико од нас које је отео Боко Харам није тога био свестан. За име света, оче, колико ми само недостајеш. „Желим да ми помогнеш у молитви све време како бих успела да победим ђавола сваки пут кад дође да ме мучи. И зато бих, оче, волела да се зауставим овде. „Јако ми недостајеш. Збогом и леп дан ти желим, „Твоја вољена ћерка, Наоми Адаму. Желим ти срећан Божић." Поред тога што су биле одвојене од својих најближих и нису знале шта они раде или да ли су уопште живи, девојке су задесиле бројне друге недаће. Често су премештане како би се избегло њихово откривање од мноштва оружаних снага које су их тражиле, укључујући нигеријску војску, стране плаћеника и америчке дронове. Сем кратког периода проведеног у градићу Гвоза, који је Боко Харам заузео крајем 2014. године, већину времена провеле су у камповима у шуми Самбиса, главном скровишту групе. „Било нам је веома тешко у Самбиси", објашњава Наоми. „Није било хране, није било воде. Чак смо морале да користимо земљу да бисмо се чистиле кад бисмо имале менструацију." У Нигерији се и даље примењује стравична тортура. Певање хришћанских химни Боко Хараму Виши чланови Боко Харама стално су покушавали да натерају Наоми да се уда за једног од њихових бораца. Они су сматрали да ће то помоћи да млађе девојке, када буду виделе да се она удала, и оне следе њен пример. Сваки пут кад би то одбила, била би брутално претучена и било јој је прећено смрћу. Кад је питам како је знала да неће бити убијена ако одбије да се повинује тамничарима, Наоми каже да просто није била спремна да се уда. Њена непослушност довела је до тога да она и други буду доведени пред лидера Боко Харама Абубакара Шекауа. Али током састанка он је изнео изненађујуће откриће. „Шекау нам је рекао да нас није отео да би нас поудавао, већ зато што је желео да изврши притисак на владу да пусти његове саборце који су у притвору." То откриће само је појачало њену решеност и ускоро је дошло и до других побуна. Кад су милитантни раздвојили њу и неке од тврдоглавијих девојака од осталих, ускраћујући слабијим девојкама храну како би их натерали да се удају, Наоми и њене пријатељице би им прокријумчариле храну. Певале су хришћанске химне чуварима, прво тихо, а онда све смелије. Већина отетих студенткиња биле су хришћанке. Оне су у дневнике записивале своје омиљене стихове и молитве из Библије. Када је Наоми ослобођена, заједно са више од 80 других,ишле су на пријем код председника Мухамадау Бухарија Она је на крају ослобођена 2017. године заједно са још 81 девојком, после више година мучних преговора између малог тима нигеријских добровољаца и швајцарског дипломате. У оно време она је мислила да је Боко Харам на измаку снага. „Нисам мислила да ће Боко Харам и даље бити активан данас, зато што кад смо одлазиле одатле, цепали су се на две групе, тако да смо мислиле да је са њима свршено. Неки од њих били су у Самбиси, док су други били у Кангароуи." Али кампања на друштвеним мрежама да се ослободе девојка, коју су предводиле славне личности, међу којима и тадашња америчка Прва дама Мишел Обаму, прославила их је и показала Боко Хараму колико су школска деца вредна као таоци. Нове отмице буде сећања Мање од годину дана пошто је ослобођена, ова милитантна група отела је још 100 девојака из града Дапчија у држави Јобе. Месец дана касније, ослобођене су све сем једне, Лее Шарибу, хришћанке која је наводно одбила да се одрекне своје вере. Недавно су масовне отмице деце у Нигерији још једном почеле да привлаче пажњу међународне јавности. Само у последња три месеци десиле су се четири масовне отмице из школа у северној Нигерији и отето је скоро 800 деце. Ове најновије отмице одиграле су се у северозападној Нигерији, стотинама километара од упоришта Боко Харама на североистоку. Није најјасније ко је одговоран за овај последњи талас отмица. Али североисток је дом злочиначких банди које отимају ради откупа. Црно тржиште деце у Африци: Прича мајке која је продала своје дете Аналитичари верују да неке од ових група можда имају неке везе са Боко Харамом, али није јасно колико су оне заправо јаке. Једна ствар са којом се сви слажу је да су починиоци били инспирисани отмицом девојака из Чибока. У једном од последњих инцидената, отето је 279 девојака из њихових спаваоница у граду Јенгебу у држави Замфара. За Наоми, вест о свакој новој отмици буди стравичне успомене. „Нисам могла ноћу да спавам кад сам чула за отмице у Замфари, зато што нисам желела да пролазе кроз оно кроз шта сам ја морала да прођем. „И даље се уплашим кад год чујем пуцње - чак и кад пуца војска." Наоми се тренутно труди да поново изгради свој живот. Она је сада срећно удата и очекује прво дете. Више од 100 девојака из Чибока и даље се води као нестало. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk