Жене и Азија: Посветила је живот да девојкама у Кашмиру обезбеди хигијенске улошке
Не бојећи се полицијског часа, мера изолације и дубоко укорењене стигме у друштву, Ирфана Заргар је жена са мисијом.
Ирфана Заргар каже да многе жене у Кашмиру не могу да дођу до хигијенских уложака Последњих седам година, многе жене у њеном граду Сринигару ослањају се на њу како би дошле до свакодневних основних потрепштина - хигијенских уложака. Ирфана има лично искуство колико тешко то уме да буде - кад је била млада, било је „незамисливо" да сама купује улошке. „Мој отац је имао обичај да их купује за мене. „После његове смрти, нисам могла ни да помислим да замолим браћу да то раде уместо њега", каже она. Та потешкоћа само је појачала Ирфанину решеност да помогне мање срећним женама у свом граду, највећем у Кашмиру под индијском влашћу. „Одувек сам мислила да ако икад будем имала новац и ресурсе, купићу хигијенске улошке за све жене", рекла је она за ББЦ. Сукоб и стигма Ирфана сада лично носи улошке директно женама у сиромашнијим насељима У деловима Јужне Азије, жене које имају менструацију сматрају се нечистима - срамотнима чак. Могу да буду отеране у кућу или чак закључане унутра. То је предрасуда са којом је Ирфана морала да се избори и препрека која је много већа у Кашмиру захваћеном ратом, где куповина било чега уме да представља потешкоћу. Индија и Пакистан су водили многе ратове око области Хималаја, а сукоб мањих размера и даље тиња, што отежава женама да излазе слободно на улицу. Породице које немају мушких чланова имају проблема да набаве многе основне потрепштине. Хигијенски улошци посебно су проблематични, зато што мушкарци могу да одбију да их купују за женску родбину Ирфана каже да је чак и кашмирским женама које могу да приуште хигијенске улошке (и смеју да излазе на улицу) тешко да превазиђу стигму у друштву везану за менструацију. Ирфана каже да је свесна да је њено ангажовање као кап воде у океану „Већина жена и девојака сувише се стиде да иду у продавницу и купе улошке. „Чак и ако то учине, рећи ће продавцу: 'Брате, дај ми оно'. Не могу чак ни да изговоре реч улошци, а да их не буде срамота", каже Ирфана. Она не само да жели да учини улошке доступним свим женама, већ и да развеје штетне митове иза ове предрасуде који окружују менструацију. „Менструације су биолошки феномен и у реду је о њима говорити отворено", каже она. Незаинтересованост У почецима, Ирфана је имала мало новца - или подршке. Никад није заборавила услугу коју јој је чинио отац, и одрасла је са посебном љубављу према њему, али остатак породице није био одушевљен овим планом. Ирфанин комплет садржи хигијенске улошке, доњи веш и средство за дезинфекцију руку „У почетку се мојој браћи није допадало то што радим. „Нису имали ништа против да делим хигијенски прибор за менструацију, али нису желели да о менструацији говорим јавно на друштвеним мрежама", каже Ирфана, док говори о распрострањеној култури тишине која влада око менструације. Имајући у виду њену друштвено-конзервативну породичну позадину, Ирфана није била изненађена кад су њени рођаци пружили отпор њеном најновијем плану за дељење хигијенских уложака - користећи јавне тоалете. Devojke u Malaviju sada mogu da koriste menstrualne čašice umesto uložaka. Пандемијски проблеми Кад је почела да дели улошке била је студенткиња и имала је врло мало новца, а опет је успела да сваког месеца уштеди седам долара у добротворне сврхе. Пошто је добила посао у локалној општинској организацији, могла је да издваја више. Ирфана сада троши највећи део вишка својих прихода - најмање 10.000 индијских рупија, илити 140 долара месечно - на пројекат. Она користи властито слободно време да прави улошке, а анагажује и пријатеље и родбину да јој помогну. Али пандемија је натерала Ирину да промени правац у својим покушајима да помогне онима којима је то преко потребно. Ирфана охрабрује жене да разговарају о менструалној хигијени „Читав град је био под изолацијом на почетку пандемије. „Јавни тоалети су сви били затворени и ја сам била осуђена на свој дом", каже она. Употребила је друштвене мреже да допре до других. Неке жене које су узимале своје улошке из јавних тоалета контактирале су је директно. Сад кад је знала где су потребе, кренула је да дели прибор - који се састојао од хигијенских уложака, доњег веша и гела за прање руку - док год је смела да прошета. „Након што добијем дозволу власти, изађем напоље и лично испоручим прибор онима којима је потребан." Једно паковање уложака кошта између 50 центи и долара - много новца за многе жене у Кашмиру - а постојала је велика потражња за Ирфаниним прибором. „Многи људи су изгубили посао због пандемије. Једном ме је позвао један млад човек који је радио као продавац. „Његова мајка је слепа и он има седам сестара. „Нема шансе да може да приушти све те хигијенске улошке." Пољакиње морају да иду у иностранство да абортирају „Она је као анђео" Хасина Бано има четири ћерке и једна је од многих жена које су сувише сиромашне да би приуштиле хигијенске улошке. Изгубила је мужа и преживљава само захваљујући великодушности родбине. Хасина Бано каже да ни она ни њене ћерке нису могле да приуште куповину уложака „Некада смо користиле стару одећу или памучну вату током менструације пре него што нам је Ирфана ушла у животе", каже Хасина. Она живи у једном од сиромашнијих крајева које рутински посећује Ирфана. „Девојке су се мучиле током менструације и нису имале начина да купе улошке. „Ирфана нам редовно долази. Она је за нас као анђео." „Нико нам никада није помагао са улошцима, зато што нико овде не мисли да је то важна потреба", каже Хасинина ћерка Ханса. „Сјајан је осећај бити у прилици да користиш улошке. За нас је скоро незамисливо да их купимо. „Све девојке овде воле Ирфану", каже Ханса. „Жена са улошцима" Ирфану сада с љубављу називају „жена са улошцима" из Кашмира, по славном боливудском филму из 2018. године, „Човек са улошцима" о животу Аруначалама Муруганантама, који је измислио јефтине улошке из кућне радиности. Ирфана каже да верује да би отац био поносан на њу Она сваког месеца подели око 350 прибора за менструацију и хигијенских пакета, и, у нормална времена, својим приборима опскрбљује 16 јавних тоалета. Она жели да допре до више жена и девојака које и даље немају приступ хигијенским улошцима и сада је усредсређена на то да и сама прави кућне верзије за вишекратну употребу да би смањила трошкове. „Желим да стигнем до забитих области Кашмира где жене и даље користе крпе уместо уложака. „Неке жене чак немају приступ чистим крпама. „И зато што су присиљене да користе нехигијенске крпе, склоне су многим болестима које често остају нелечене", каже она. Она је свесна да је њен рад само као кап у бескрајном мору, али је поруке подршке од оних који користе њене улошке терају да настави. Ирфана мисли да би њен отац био веома поносан на њу. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk