Пожари у Аустралији: Хиљаде добровољаца у борби против пламена
„Овде смо јер је то наша страст, то је наше братство", каже Даниел Нокс.
Он је један од неколико хиљада људи који су ставили на паузу уобичајен живот како би се борили против пожара који бесне Аустралијом. Већ недељама, свет овог 22-годишњег пејзажног архитекте врти се око телефона - креће у акцију кад год га позову. Део је Руралне ватрогасне службе Новог Јужног Велса (НСВ РФС). Волонтери организацију описују као „највећу добровољну ватрогасну организацију на свету". Око 70.000 чланова прошло је кроз свеобухватну обуку. Осим неколицине вишег особља, углавном нису плаћени. „Када је снимљена та фотографија, одрадио сам смену од 15 сати", каже он о фотографији која се дели друштвеним мрежама - на њој, он хода ка камери док све око њега гори. Даниел Кнокс стоји усред пожара у Новом Јужном Велсу - ову ватру запалили су сами, како би контролисали ватру Нокс се придружио се локалној бригади на југозападу Сиднеја пре пет година, када му је било 17. Зближио се са старијим чланом - Ендруом О'Двајером. Повезала их је љубав према фудбалу и фотографији. „Узео ме је под своје, пазио на мене и много ми помогао. Понашао се са таквим поштовањем према мени, толико млађем, чак и када сам грешио ... био је мој брат", рекао је Нокс за ББЦ. Крајем децембра, телефони О'Двајера и Џефрија Китона, заменика капетана ватрогасне бригаде Хорси парка, зазвонили су усред ноћи - огроман пожар је буктао и позвани су у помоћ. Добровољци Ендру О'Двајер и Џефри Китон са децом Док су возили ка месту окупљања, на њихов камион је пало дрво. Три ватрогасца на задњем седишту су повређена. О'Двајер и Китон су погинули на лицу места. Било је то пет дана пре Божића. Већи, опаснији пожари Од септембра, близу 3.000 ватрогасаца се свакодневно бори против пожара широм Новог Јужног Велса. Ватра је понегде захватила површину једнаку површини мање европске државе. Око 90 одсто људи на терену су неплаћени добровољци, кажу у Руралној ватрогасној служби Новог Јужног Велса. Ова организација средства добија од Владе. Већина ватрогасаца су волонтери Ово је уобичајено у Викторији, Јужној Аустралији и Западној Аустралији - државама у којима сваког лета избијају пожари. Последњих година, пожари избијају и у Тасманији и субтропском Квинсленду. У градовима и селима Новог Јужног Велса има око 2.000 бригада. Скоро сви чланови су мештани и излазе на терен како би спасили места у којима и сами живе. Историјски гледано, нису често били позивани у помоћ - што је било кључни фактор за добровољце. Пожари не бесне током целе године, а било је година када многа подручја уопште нису била погођена. Али ове године се ситуација променила. Интензивни пожари какви су обично избијали лети, сада су избили у пролеће. Власти су биле приморане да мобилишу пуне снаге много раније него иначе. Добровољци се боре против стотина пожара више него претходних година - горе истовремено због топлијих и сувљих услова. У Новом Јужном Велсу је већ годинама суша, а пожари су се распламсали по целој држави. Ватрогасцу изгорела кућа док је он спашавао друге од пожара Пожар на планини Госперс, око сат времена вожње северозападно од Сиднеја, захватио је површину од 450.000 хектара за мање од месец дана. Званичници верују да би ово могао да буде највећи пожар забележен у историји Аустралије. „Сви напорно раде" Луси Барановски већ недељама је међу ватрогасцима који покушавају да обуздају овај пожар, као и неколико мањих ближе њеној кући у месту Кураџон хајтс. Пре неколико недеља, њен партнер и она су узели слободне дане - тренутно живе од уштеђевине, кредитних картица и помоћи породице и пријатеља. Недостају јој деца - евакуисала их је пре недељу дана и сада су код њених родитеља. У суботу је њена екипа угасила пожар на имању њених пријатеља - славили су успех. Али онда се ветар променио, а ватрогасци су могли само да са стране посматрају како ватра прелази преко суседног села Билпин. Ситуација је екстремна, али она каже да је штити „љубав" људи из њене околине. Пријатељи су њеној деци однели божићне поклоне. Други у сменама чисте и кувају за ватрогасне екипе у станици. Ова позната блогерка у последње време објављује вести о пожарима и борби коју води против пламена. Њене објаве шире се друштвеним мрежама. Луси Барановски и њен супруг се боре са ватром из дана у дан „Много људи не зарађује, али страст и крв дају за ову борбу - многима је заиста, заиста тешко", каже она за ББЦ. Описује добровољце Руралне ватрогасне службе Новог Јужног Велса као породицу - у њеном случају, ово је и буквално истина. Са пламеном се суочава уз оца и млађег брата, пријатеља, комшија - комуницирају путем радија. Гура их адреналин, али ово исцрпљујуће лето и наизглед бескрајни ватрени зид тешко падају свима. „У гласовима им се чује умор и готово можете да замислите њихова прљава, знојава лица покривена пепелом", каже она. „Сви се толико труде да све држе под контролом, али не најављују се кише и заиста не можемо ништа да учинимо да зауставимо ову ватру. „Да ли почињемо губимо наду сада када видимо да се не зауставља?" Вест о погибији ватрогасаца из Хорси парка, удаљеном само 40 минута вожње, „разбила ми је срце", каже она. „Нисам их познавала - али то су могли бити мој муж, отац, ујак, мој пријатељ", рекла је. „Кад се све ово заврши, вероватно ћемо се само срушити и претворити у хрпу прашине." „Шта ја радим овде?" Пожари су покренули дебату о о подршци ватрогасцима. Лабуристи који су у опозицији, градоначелници и синдикат ватрогасаца су тражили да добровољци буду исплаћени. „Они волонтирају онолико колико могу да приуште, понекад чак и више него што могу да приуште. То није одрживо", каже Мик Холтон, председник Удружења добровољних ватрогасаца. Њихов добровољни рад значи сате и сате без сна, недеље ван плаћеног посла и нагомилавање трошкова на путу. Раније ове године, Нокс је путовао у град Тентерфилд како би гасио пожар. Град је удаљен око осам сати вожње од Сиднеја - сам је платио бензин. Подршка јавности добровољцима никада није била виша. У јеку божићне сезоне, продавнице и ресторани донирају зараду Руралној ватрогасној служби. На друштвеним мрежама, корисници су организовали давање прилога за куповину маски, хране и других потрепштина за екипе на терену. Међутим, аустралијска влада за сада одбија да добровољце исплати. „Сада није време да се бавимо тиме. Прво да прођемо кроз ову кризу", рекао је у понедељак премијер Скот Морисон. Дан касније, најавио је да ће влада - као „послодавац за пример" - одобрити најмање 20 дана одмора државним службеницима који учествују у гашењу пожара. „Када се људи придруже тим организацијама, они то раде да би заштитили ближње и то раде из осећаја велике дужности", рекао је. Сличне ствари говоре и многи ватрогасци. Њихов мотив није новац. Они не желе да разговарају о било којој врсти плаћања. Њихова једина брига тренутно су пожари. „Људи то не разумеју, мисле о томе зашто ризикујете живот, а не добијате плату?", каже Нокс. „И да, било је тренутака када сте усред пожара и толико је жестоко да не можеш ни да дишеш. И помислио бих - шта уопште радим овде? „Али кад сте у камиону, онда сте с браћом", рекао је. Он је водио рачуна о О'Двајеровој ћерки када је премијер у недељу посетио станицу, како би се састао са њеном ожалошћеном мајком. Поносан је на фотографију коју је поделио прошле недеље - снимљена је у контролисаном окружењу. Та слика њега како стоји усред пламтеће шуме постала је вирална. О'Двајер му је помогао да заврши сређивање фотографије. Ендру О'Двајер и Џефри Китон су сахрањени истог дана у Сиднеју „Свако има избор у животу и бира шта жели да ради кад се пробуди ујутру", каже Нокс. „Радије бих био тамо и гасио ватру - дао допринос заједници. Учинио та два момка поносним што смо отишли назад." Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk