„Планета пилића": Како су ове птице заузеле свет
Кокошке су се током столећа промениле до непрепознатљивости у односу на своје претке, показује научна студија која је рађена на основу кокошијих костију на археолошким локалитетима.
„Можемо да закључимо да живимо на планети пилића" На свету у сваком тренутку има 23 милијарде пилића, па је ова птица постала симбол начина на који обликујемо животну средину, кажу научници. Еволуција се обично одвија у временском размаку од неколико милиона година, али се испоставило да се кокошке јако брзо мењају. Оно што је највише променило изглед ових птица, поготово некадашњих дивљих подврста јесте - гајење само зарад исхране људи. „Пилића има више него било које друге врсте птица на свету", каже докторка Карис Бенет, геолог са Универзитета у Лестеру, која је предводила студију. „Можемо да закључимо да живимо на планети пилића." Пилетина се једе свуда у свету Пилићи у бројкама Ове кокошке се гаје само због хране Истраживачи су се послужили археолошким доказима како би уочили на који начин су се пилићи променили током година - закључак је да су ове птице постале симбол једне ере. Улазимо у период у којем људска активност има доминантан утицај на климу и животну средину, кажу научници. „Људи су променили пејзаже на Земљи, океане, атмосферу и површину земље", каже докторка Бенет. „Као најбројнија врста птица на планети, савремени пилићи су симбол наше промене биосфере." Када будуће генерације буду испитивале камење из нашег времена, вероватно ће пронаћи „лименке, стаклене бочице и материјал који је некад био пластичан, а ту ће се наћи и кости пилића", додаје Бенет. Домаће животиње сада чине већину животињских врста на копну, обликујући природни свет. Домаћа кокош потиче из тропске џунгле југоисточне Азије. Птица је први пут уочена пре око 8.000 година и брзо се проширила широм света, јер је коришћена за месо и јаја. Током 50-их година прошлог века покренут је програм „Пилићи будућности" и тако су настале много крупније птице. Наравно, захваљујући људима. Од тада, кокошке се стално мењају. Истраживање је објављено у медицинском журналу Royal Society Open Science.