Корона вирус, родна равноправност и „Откуд жена на фронту": О питању Дарији Кисић Тепавчевић, женама у рату и гомили ордења
„Како је пала одлука да једна дама оде у Ниш кад је најтеже", речи су којима је Оливер Јакшић, водитељ емисије Фокус на Б92, почео спорно питање.
„Многи се питају зар то није могао да буде неко из струке, али мушког пола… „Наравно, уз сво поштовање дамама, везано за родну равноправност и тако даље, али ово је нешто најближе ратном стању, па вас питам - на линију фронта је отишла једна жена", додао је он. Одговор Дарије Кисић Тепавчевић био је кратак. „Ја чак не разумем ово питање, какве има везе ко је ког пола - битно је којој струци припада и колико може да помогне у датом моменту", рекла је она. Тих двадесетак секунди разговора изазвали су велику буру у српској јавности, бројне реакције на друштвеним мрежама, па и хештег #НеРазумемПитање. А шта ће жене на фронту? Па, исто као и сви други… Ово су приче неколицине жена које су се саме пријавиле за борбу - неке су преживеле, неке не - али су све у историји упамћене по херојству. Стана Ковачевић Жене у Србији већ неколико векова учествују у разним борбама, на овај или онај начин - понекад и мушком оделу. Међу првим именима се, на пример, помиње Стана Ковачевић, рођена 1850. године недалеко од Бијељине. Ковачевић је била учесница српско-турског рата из 1876. године. Зашто? Њен муж Стеван Ковачевић отишао је у рат, па је и она убрзо урадила исто - као мушко, под именом Станко. Неколико месеци је тако учествовала у борбама против Турака, а откривено је да је жена тек кад су је ранили. Добитница је медаље за храброст. Милунка Савић Много је познатији случај Милунке Савић, хероине за коју зна читав свет. Савић се борила у Балканским ратовима, а после и у Првом светском рату, рањавана је чак девет пута, а добитница је и низа одликовања. У војску је први пут отишла у септембру 1912. године, као Милун Савић - и она је откривена тек када су је ранили на Брегалници. Добровољно се пријавила у војску и када је почео Први светски рат. Савић се нарочито истакла се у Колубарској бици и за то добила одликовање - Карађорђеву звезду са мачевима. Рањена је прешла Албанију, а на Кајмакчалану је заробила 32 бугарска војника. Добитница је и Медаље за храброст Милош Обилић, француског ордена Легије части, Споменице из Првог светског рата, као и Албанске споменице. Флора Сандс Из тог периода веома је познато је и име Флоре Сандс, Британке која је постала прва официрка у српској војсци. Сандс је рођена 1876. године, а у Србију је први пут стигла током Првог балканског рата, као болничарка. Исто је урадила и када је почео Први светски рат - у Србију је стигла у августу 1914. године. Сандс је током 1915. инсистирала да је пошаљу на фронт, иако се томе противио британски конзул, али узалудно - Сандс ступа у војску генерала Милоша Васића. Тешко је рањена 1916. године код Битоља, када је унапређена у заставницу, а нешто касније и у капетаницу. Одликована је Орденом Карађорђеве звезде. Сандс је нешто касније објавила биографију Енглескиња наредница у српској војсци, засновану на писмима и уписима из дневика. После рата је једно време живела у Београду, где је возила први београдски такси, након чега се враћа у Британију. РТС је крајем деведесетих о њеном животу снимио филм Наша Енглескиња. Опширније о Флори Сандс можете прочитати - ОВДЕ. Реакције Велики део јавности је прилично бурно реаговао на Јакшићево питање. Група „Новинарке против насиља према женама" затражила је његово извињење због питања које је „увредљив чин срозавања стручности и знања". Новинарке су у саопштењу поздравиле одлуку заменице директора Института „Батут" да не одговори на то питање „Б92 и Оливер Јакшић су дужни извињење не само докторки, него и свим женама - научницама, епидемиолошкињама, здравственим радницама, али једнако и припадницама оружаних снага, војске и полиције и целокупној јавности", наводе оне. У саопштенњу се истиче да су жене већ вековима способне за активно учешће и у ратним стањима. Жене ратнице Иако су Милунка Савић и Флора Сандс најпознатије жене ратнице из тог периода - нису једине. Ево још неколико имена: Прошла све ратове од 1912. до 1918. године. Добила 13 одликовања. У Првом светском рату учествовала је у биткама на Дрини и Колубари, као и борбама за одбрану Београда, под командантом мајора Драгутина Гавриловића. Преживела је прелазак Албаније и пробој Солунског фронта. Током рата је изгубила део стопала У књизи Жене Солунци говоре описано је њено приступање војсци. „Хоћу пушку и ратни распоред. Одавде нећу отићи без пушке. Ако посустанем или се уплашим задатка, убијте ме... Сви су моји у рату, нећу ни ја да седим код куће", рекла је она, наводи се у књизи. Приступила братовљевој јединици у Првом светском рату. Брат јој је у међувремену погинуо, а она је доживела ослобођење 1918. године. Родила је седморо деце. Током Првог светског рата преживела је 15 убода бајонетом, а била је позната као Стојан Комита. Током рата јој је ампутирана једна нога. Одликовао је лично маршал француски Франш Д'Епере. Учесница Првог светског рата као наредница Војске краљевине Србије, али се о њеној не зна много тога. Додуше, зна се како је изгледала, пошто ју је француски сликар Алмери де Робел-Лиш насликао 1915. године. Шта је обрезивање жена и зашто УН тражи забрану Била у одреду Дринске дивизије, под командантом Војислава Танкосића. Добитница 12 одликовања. Учествовала и Балканским ратовима и у Првом светском рату. Прешла Албанију и учествовала у пробоју Солунског фронта. Тада је рањена, па су јој ампутирали ногу. Болничарке Жене су током Првог светског рата биле окосница санитета, већином као болничарке. Најпознатије је удружење Коло српских сестара, чије су чланице помагале војсци, рањеницима и цивилима широм земље. Њихова чланица је била и Надежда Петровић, чувена сликарка, која је током рата умрла од пегавог тифуса. Поред њих ту је и Болница шкотских жена, чије су се чланице и повлачиле преко Албаније са српском војском. По једној од њих, Лујзи Џордан, која је током рата преминула у Србији, недавно је у Шкотској названа привремена болница за заражене Ковидом-19. Партизанке Жене су на фронту биле и у Другом светском рату - орденом народног хероја одликована је 91 учесница Народноослобилачког рата. Многе то нису доживеле - 73 су одликоване постхумно. Прва је одликована Марија Бурсаћ, бомбашица Десете крајишке ударне бригаде. Учествовала у борбама око Книна и Босанског Грахова, као и у Врлици и Ливну. Средином 1943. године разболела се од тифуса. Када је оздравила вратила се у јединицу. Приликом једног напада на непријатељски бункер рањена је у десну ногу - а болница је била далеко, тек на 40 километара. Преминула је 23. септембра 1943, код Дрвара, а одликована је 15. октобра исте године, на предлог Штаба Петог босанског корпуса. Током Другог светског рата одликоване су и Дринка Павловић, Соња Маринковић и Нада Димић, по којима се зову школе у Београду. Новинарке на фронту Током бројних сукоба на Балкану, али и широм света, жене су на фронт ишле и као ратне репортерке. Једна од њих је и Дада Вујасиновић, новинарка „Дуге" која је извештавала са првих сукоба на просторима бивше Југославије. Вујасиновић је 1994. изгубила живот под неразјашњеним околностима. Ту је и прича Мари Колвин која је погинула у Сирији 2012. године у артиљеријском нападу на кућу у којој се налазила. Колвин је радила за лондонски Сандеј тајмс, а војна документа и искази пребеглих сведоче да није случајно страдала. Тог дана је поред ње погинуо и фотограф Реми Ошлик. Жене у војсци Србије Србија је 2011. добила професионалне војнике, уз могућност добровољног служења војног рока за оне који то желе. Ту опцију је до 2018. искористило 1.400 девојака, од укупно 11.000 младих који добровољно желе у војску, писала је Политика. Оне, надамо се, неће никада морати на фронт... Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk