Средњошколци у Београду заинтересовани за одбрану и заштиту
Ученици средњих школа у Београду не знају довољно о поступању у ванредним ситуацијама и волели би да похађају обуку о томе. И то у оквиру формалног образовања.
Ђаци се ускоро враћају у клупе, хоће ли и одбрана и заштита? Већина их је заинтересована и за обуку из прве помоћи, показују резултати истраживања спроведеног међу београдским средњошколцима од маја до јула 2018. Истраживање, спроведено у оквиру пројекта „Безбедносна култура младих - превентива и реаговање у ванредним ситуацијама", на дневни ред је вратило питање да ли је у образовни систем неопходно поново увести овакав вид обуке. Они који су седамдесетих и осамдесетих година 20. века у Југославији били средњошколци, на часовима Општенародне одбране и друштвене самозаштите учили су да пруже прву помоћ, угасе пожар, како да се евакуишу, али и да пуцају из ватреног оружја. Неки су овај предмет звали и предвојничка обука и пролазили су је сви ученици средње школе. ОНО и ДСЗ поново у школи? Да је оно што се некада скраћено звало ОНО и ДСЗ и данас неопходно, сматра Зоран Драгишић, професор београдског Факултета безбедности. Предмет, који је укинут пре четврт века, 1992. године, и данас је потребан, а за то је и било неколико конкретних предлога, каже за ББЦ на српском Драгишић. „Овај вид образовања треба неизоставно вратити у школе. Недостатак безбедносне културе међу младима је критичан и то је оно што они уочавају као озбиљан недостатак у образовању и у општим знањима која им помажу да квалитетно живе", сматра Драгишић. На таквој настави би, како додаје, учили о поступању у ванредним ситуацијама попут поплава, земљотреса, пожара и других непогода. Поплаве и пожари две су ванредне ситуације које је највише испитаника у поменутом истраживању навело као оне у којима су учествовали. Већина средњошколаца (чак 96 одсто) који су учествовали у истраживању тврди да зна шта су ванредне ситуације. Међутим, на питање да ли су се некада нашли у ванредним ситуацијама - нешто мало мање од трећине испитаника одговорило је да није сигурно. Истраживачи су на основу тога закључили да заправо средњошколци не знају у потпуности које ситуације се могу назвати ванредним. О поступању у оваквим ситуацијама неку врсту обуке је прошло 35 одсто испитаника, а чак 75 одсто њих сматра је неопходном. Више од две трећине њих (79 одсто) мисли да оваква обука треба да буде део система формалног образовања. Професор Драгишић, који је иначе и посланик у Народној скупштини, као и члан Одбора за образовање, сматра да је потребно увести посебан предмет у средње школе који би се бавио овом проблематиком. Прва помоћ се данас учи на часовима биологије „Ако погледамо криминал према младима, склоност ка прихватању екстримистичких идеологија, наркоманију, алкохолизам, страдања у саобраћају, видећемо да постоји велика потреба да у школама постоји овакав предмет који би се односио на питање безбедносне културе. Потреба за тим постоји без обзира на то каква је стратегија националне безбедности или каква је стратегија одбране државе", каже Драгишић. Према његовим речима, било би важно да у оквиру предмета постоје методске јединице које се односе на наркотике, све врсте криминала, екстремизам и екстремистичке идеологије. „Важно је да се деца кроз тај предмет упознају и са основама система националне безбедности, да знају како функционише полиција, војска, тужилаштво", додаје он. Неадекватан кадар Иако је, према Драгишићу, било неколико предлога, те да „постоји сагласност на нивоу надлежних министарстава за увођењем овог предмета" и да „нема спора да је предмет потребан", то није лако изводљиво и не сме да се уради преко ноћи. „То није технички лако извести. Деца су врло оптерећена различитим предметима и треба наћи простор за још један. Проблематично је и питање кадра који би наставу држао. Наставници одбране и заштите који су школовани до деведесетих година су у пензији или пред њом. Студенти Факултета безбедности би могли и заправо су једини који би били квалификовани да предају тај предмет, међитим то би подразумевало да и сам факултет промени наставни програм и уведе додатне педагошке предмете", каже Драгишић. Како додаје, када би у овом тренутку била направљена радна група чији би задатак био да направи план за тај предмет, квалитетна настава не би могла да отпочне за наредне три године. „Боље да предмет не уводимо, него да то урадимо волонтеристички. Уколико бисмо збрзали, предмет би се искомпромитовао, деца не би добила квалитетну наставу и све због чега бисмо одлучили да га уводимо би пропало", додаје. Прва помоћ Овим предметом могла би да буде обухваћена и обука из прве помоћи. У поменутом истраживању, нешто мање од половине средњошколаца навело је да зна да пружи прву помоћ, док је велики проценат и оних који је навео да би се снашао. У појединим стручним школама она је и сада део наставе, али сви средњошколци су о њој слушали у седмом разреду основне на часовима биологије. Ипак, према речима Татјане Туршијан, која предаје овај предмет у београдској Основној школи Дринка Павловић, тих неколико методских јединица није довољно. „Да се ја питам, увела бих једнонедељни курс или блок наставу прве помоћи коју би деца похађала и на крају имала тест. Мислим да не треба правити посебан предмет са једним или два часа недељно", каже Туршијан за ББЦ на српском. Према њеним речима садашња настава није довољна, а деци је потребна пракса. И за ово је, према њеним речима проблематичан кадар. Татјана Туршијан је осамдесетих предавала прву помоћ „Волонтери Црвеног крста би били добар кадар. Деца воле када им вршњаци преносе знање Не би било добро да им лекари о томе причају ", каже она. У сарадњи са Црвеним крстом Старог града у њиховој школи су до сада организоване овакве обуке неколико пута и деца су показала изузетно интересовање. „Ове школске године ћемо организовати и семинар за наставнике о пружању прве помоћи, који је потребан пре свега млађим колегама", каже. Иначе, за време СФРЈ и прва помоћ је постојала као засебан предмет у осмом разреду основне школе. Татјана Туршијан је била једна од предавача. Безбедносна култура Да је образовање из безбедносне културе неопходно, сагласни су и стручњаци и учесници истраживања које су спровели Група за анализу и креирање јавних политика и Фондација АРКА уз пордшку Канцеларије за младе Града Београда. Уколико се нова варијанта одбране и заштите и уведе, значајно ће се разликовати од онога што је била у некадашњој држав која се простирала на овим подручјима. „Променили су се услови и безбедносне претње. Ми се тада нисмо на овакав начин суочавали са тероризмом и екстремизмом. Дрога је раније била нешто о чему се причало, о терористима се слушало из прича, а о исламистичком тероризму није се знало ништа, док поплаве нису биле ни из далека овакве", каже Драгишић. Предмет би, додаје морао да буде очишћен од било какве идеологије и политике. Почетак нове школске године је пред вратима. На наставном плану неће бити одбране и заштите. Хоће ли и како предмет у некој од наредних година бити организован, зависиће и од стратешког опредељења земље. Део тог опредељења зависио би и од одлуке о поновном увођењу обавезног војног рока, о чему се обавезности се ових дана често говори. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk