Учење новог језика: У којим годинама је најбоље учити га и зашто су двадесете можда најбоље време да се крене
Живо јесење јутро у Шпанском вртићу, билингвалном забавишту у северном Лондону.
Лекције белоруског језика: Млади људи имају предност у односу на децу када је реч о учењу нових језика Родитељи скидају малишанима кациге и јакне за бицикле. Васпитачице дочекују децу загрљајем и једним веселим: „Buenos días!" На игралишту, девојчица тражи да јој се коса веже у „coleta" (шпански за коњски реп), потом баца лопту и виче на енглеском: „Хватај!". „У овом узрасту деца не уче језик - она га усвајају", каже директорка школе Кармен Рамперсад. Чини се да то најбоље објашњава завидну лакоћу са којом то раде мале полиглоте око ње. Мала деца лако науче акценте - али друге лингвистичке предности иду с годинама За многу децу овде, шпански је трећи или чак четврти језик. Матерњи језици овде су хрватски, хебрејски, корејски и холандски. Упоредите то са патњом кроз коју пролази просечна одрасла особа на часу језика и било би лако закључити да је најбоље да се са тим крене млад. Али наука нуди много сложенији увид у то како се наш однос према језицима развија током живота - и има много тога што може да охрабри оне који крећу касније. Генерално гледано, различити животни стадијуми дају нам различите предности у учењу језика. Као бебе, имамо боље уво за различите звуке; као малишани, можемо запањујућом брзином да присвојимо наративне акценте. Као одрасли, имамо дужи распон пажње и кључне вештине, као што је писменост, које нам омогућују да непрестано проширујемо вокабулар, чак и у властитом језику. И разни други фактори мимо годишта - као што су друштвене околности, методе учења, па чак и љубав и пријатељство - могу да утичу на то колико језика говоримо и колико добро. Како највише искористити мозак Одрасли су бољи у разумевању вештачких језичких правила „Не крене све низбрдо са годинама", каже Антонела Сорас, професорка развојне лингвистике и директорка Центра „Билингвализам је важан" на Универзитету у Единбургу. Она даје пример нечега што је познато као „експлицитно учење": учење језика у учионици са наставником који вам објашњава правила. „Мала деца су веома лоша у експлицитном учењу, јер немају когнитивну контролу, пажњу и способност памћења", каже Сорас. Али одрасли су много бољи у томе. „Дакле, то је нешто што може да се поправи са годинама", додаје она. Једна судија истраживача из Израела показала је да су, на пример, одрасли бољи у разумевању вештачких језичких правила и њиховом примењивању на нове речи у лабораторијском окружењу. Научници су упоредили три одвојене групе: осмогодишњаке, дванаестогодишњаке и младе одрасле особе. Одрасли су имали боље оцене од обе млађе групе, а дванаестогодишњаци су такође били бољи од млађе деце. Истраживања су показала да млади боље перципирају свет и да зато лакше процесуирају нове концепте Ово се уклапа у резултате дугогодишње студије спроведене над скоро 2.000 билингвалних каталанско-шпанских ученика енглеског: они који су почињали касније у животу усвојили су нови језик брже од раних полазника. Снага мозга младе одрасле особе Истраживачи из Израела сугерисали су да су њихови старији учесници можда имали користи од вештина које долазе са зрелошћу - као што су напредније стратегије решавања проблема - и веће лингвистичко искуство. Другим речима, старији ученици обично већ много знају о себи и свету и могу да искористе то знање да би обрадили нове информације. Оно у чему мала деца бриљирају јесте имплицитно учење: слушање и имитирање оних којима је дати језик матерњи. Али овај тип учења захтева провођење много времена са онима којима је језик матерњи. Центар „Билингвализам је важан" је 2016. године сачинио интерни извештај о часовима мандаринског у основним школама. Они су открили да један сат недељно учења не прави значајну разлику код петогодишњака. Али чак и додатних пола сата и присуство некога коме је тај језик матерњи помогло је деци да савладају основе мандаринског које су теже за одрасле, као што су тонови. Лако учење Сви ми почињемо као природни лингвисти. Као бебе, можемо да чујемо свих 600 консонаната и 200 самогласника који чине светске језике. Чак и мала деца плачу с акцентом, имитирајући звукове које су чуле док су биле у стомаку Током прве године наших живота, наш мозак почиње да се специјализује, прикачивши се на звуке које чујемо најчешће. Недоношчад већ блебећу на свом матерњем језику. Чак и новорођенчад плачу са акцентом, имитирајући говор који су чули док су били у материци. Ова специјализација значи одбацивање вештина које нам нису потребне: јапанске бебе могу лако да разликују звуке „л" и „р" - али одраслим Јапанцима је то много теже. Нема сумње, каже Сорас, да су ране године кључне за усвајање нашег властитог језика. Студије напуштене или изоловане деце показале су да уколико рано не научимо људски говор, не можемо лако то да надокнадимо касније. Али ево и изненађења: та граница није иста и за учење страног језика. „Важно је схватити да годиште варира у складу са многим другим стварима", каже Данијела Тренкић, психолингвисткиња са Универзитета у Јорку. Животи деце се у потпуности разликују од живота одраслих. И тако, кад поредимо језичке способности деце и одраслих, каже Тренкић, „не поредимо слично са сличним." Кад се породице селе у друге земље, деца често брзо науче други језик, просто јер морају Кад вас потребе нагоне на учење… Тренкић даје пример породице које се пресели у неку нову земљу. Деца ће обично тај језик научити много брже од њихових родитеља. Деца можда имају већи осећај ужурбаности јер је овладавање језиком кључно за њихово преживљавање у друштву: стицање пријатеља, прихватање, уклапање. Њихови родитељи, с друге стране, склонији су томе да се друже са људима који ће их разумети, као што су други имигранти. „Стварање емотивне везе чини вас бољим у учењу језика, по мом мишљењу", каже Тренкић. Наравно, и одрасли могу да створе ту емотивну везу и не само кроз љубав или пријатељство са неким ком је тај језик матерњи. Студија из 2013. године спроведена над одраслим Британцима на почетничком курсу италијанског показала је да је онима који су остали на курсу помогло зближавање са другим ученицима и наставником. „Уколико нађете сродне душе, то вам даје већу вероватноћу да ћете наставити са учењем језика и да ћете истрајати у томе", каже Тренкић. „И то је заиста кључно. За учење су вам потребне године. Уколико немате друштвену мотивацију за њега, веома је тешко одржати га." Доживотни процес Почетком ове године, студија на МИТ-у заснована на онлајн упитнику за скоро 670.000 људи показала је да је, да би се стекло знање енглеске граматике налик говорнику матерњег језика, најбоље почети са око 10 година, након чега та способност опада. Чак и изворни говорници сваког дана науче неку нову реч матерњег језика до средњих година Међутим, иста студија је показала да временом можемо да постанемо све бољи у језицима, укључујући и наш властити. На пример, ми у потпуности овладавамо граматиком властитог језика негде око тридесете. Ово се надовезује на претходну, засебну студију која показује да чак и говорници матерњег језика науче скоро једну нову реч дневно у властитом језику све до средњег доба. Тренкић истиче да је студија са МИТ-а анализирала нешто изузетно специфично - способност да прођете као да вам је језик матерњи у смислу граматичке тачности. Бојан Скробић стране језике учи брзо, лако и на разне начине. За просечног ученика језика то уопште не мора да буде релевантно. Зашто уопште учити језике? „Људи ме понекад питају, шта је највећа предност страног језика?", каже Тренкић. „Хоћу ли зарадити више новца? Хоћу ли бити паметнији? Хоћу ли остати здравији?" Никада није касно за учење „Али, заправо, највећа предност познавања страног језика је способност да комуницирате са више људи", каже она. Тренкић и сама долази из Србије. Она је течно почела да говори енглески у двадесетим, након што се преселила у Велику Британију. Она каже да и даље прави граматичке грешке, нарочито ако је уморна или узрујана. „А опет, упркос свему томе - и ово је кључно - могу да постигнем неке невероватне ствари на енглеском", написала је она касније у мејлу. „Могу да уживам у великим књижевним делима, могу да произведем смислене и кохерентне текстове који су довољно квалитетни да буду објављени." Штавише, МИТ-ов упитник ју је класификовао као некога коме је енглески матерњи. У шпанском вртићу, где ученици певају „Cumpleaños feliz" а на полицама са књигама може да се нађе „Грозон" на хебрејском, испоставља се да је и сама директорка с учењем језика кренула касно у животу. Кармен Рамперсад је одрасла у Румунији и овладала енглеским тек кад се одселила у иностранство у својим двадесетим годинама. Њена деца су шпански усвојила у вртићу. Али можда највећи лингвистички пустолов је њен муж. Оригинално са Тринидада, румунски је научио од њене породице, која живи близу границе са Молдавијом. „Одлично говори румунски", каже она. „Прича га са молдавским акцентом. Урнебесно је." Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uк