Фудбал, Босна и мигранти: Када немачки фудбалски клуб прискочи у помоћ
За Мароканца Илијаса Бенемуа, фудбал је међу најважнијим стварима на свету, па чак и у тешким животним ситуацијама са којима се суочио као човек кога је потрага за бољим животом у Европи довела, бар за сада, до кампа за мигранте у Босни.
Мигрантски тим Машрел и Магреб на турниру у Хаџићима Али и ту је спорт заузео важно место, јер је захваљујући ентузијазму људи из локалне заједнице и помоћи немачког друголигаша Санкт Паулија, Илијас добио прилику да се опет дружи са „његовим величанством" - фудбалом. Аматерско спортско удружење (АСУС) одлучило је да формира футсал клуб у којем би наступили и мигранти из кампова у околини Сарајева. „У Турској сам имао боравишну дозволу и играо фудбал, као било који други човек. Али је Ердоган променио правила и за фудбал је почело да важи исто - без миграната", објашњава Бенему за ББЦ на српском. Он је истакао да су сви из његовог окружења срећни због ове одлуке и једва чекају да заиграју фудбал. „Видели смо да им је јако забавно да играју, да се такмиче. Тако им је бар мало била растерећана свакодневица кроз тренинге, такмичарски део, кроз дружење после тога", говори за ББЦ на српском Дамир Берило, један од покретача пројекта и члан АСУС. Како је све почело? Све је кренуло почетком године када су организатори првог Зимског фестивала (WinterFest ) у Хаџићима - општине у кантону Сарајево, позвали мигранте из оближњих кампова да у њему уживају и да се забаве. Међутим, убрзо после фестивала, одржан је и први турнир у малом фудбалу где је учествовао тим који су у потпуности чинили ти исти људи. Тада је пала одлука да се оснује футсал клуб за мигранте. Аматерско спортско удружење (АСУС), чији је Берило члан, стоји иза читаве причe. Ово удружење је предало Ногометном савезу Босне и Херцеговине захтев за регистрацију и оснивање клуба. Мигранти на Зимском фестивалу Одлука је требало да буде објављена у марту, но с обзиром на ситуацију са корона вирусом на њено доношење се још увек чека. Aктивности и инклузија „Сви смо срећни због новог тима и једва чекамо да заиграмо". Тако је на помен новог клуба реаговао Илијас Бенему, који већ шест месеци борави у прихватном центру Ушивак. Током боравка у Турској као мигрант тренирао је „два пута на дан - трчање, техника, контрола лопте". Илијас је био део екипе која је зимус у Културном спортском центру, будућем дому новог футсал клуба, одиграла прву утакмицу пред домаћом публиком. Звали су се Машрек и Магреб. Нови клуб се неће тако звати, већ ће понети име Урсус, што је латински назив за медведа. То је због инклузије, наглашава Берило и додаје да ће поред миграната у новом тиму моћи да заиграју и становници Хаџића. Грб Машрека „Неће бити сегрегације - да искључиво мигранти играју, него ћемо имати мешану екипу али са акцентом на мигранте, да њихова деца и сви они који желе да тренирају, могу тренирати, а у такмичарски део да иде најбоља екипа", каже он. Гол у деведесетом минуту Дамиров комшија Илијас Бенему, фудбалски нападач из Марока, каже да му се допада у Хаџићима, а посебно како се мештани опходе према њему. „Неки од нас овде праве проблеме, али нас људи у Босни не осуђују јер знају да нисмо сви исти. Људи су овде добри, мирни, скромни и жељни да помогну", каже он. Иако је његов останак неизвестан, сигуран је у једну ствар - док је овде жели да игра фудбал и да противницима задаје главобоље. „Планирам да дам много голова, зашто да не. „Због чега сам фудбалер? Да бих давао голове", пун самопоуздања закључује Бенему. Мигранти у БиХ Највећи број миграната који се тренутно налазе у Босни и Херцеговини долази из Пакистана, Авганистана, Ирана, Ирака, Марока, Алжира и Туниса. Пре пет година су мигранти махом путовали преко Србије, док сада углавном иду западним краком такозване Балканске руте, те преко Грчке, Албаније и Црне Горе стижу у Босну и Херцеговину која им је последња станица пре Европске уније. Сви фудбалери-мигранти долазе из Ушивка и Блажуја, два прихватна центра на територији кантона Сарајево. Према подацима Међународне организације за миграције из Босне и Херцеговине, тренутно се у привременом прихватном центру у Ушивку налази 778 људи, док је у Блажују смештено скоро 1.400. На територији Босне и Херцеговине постоје још четири мигрантска кампа недалеко од Бихаћа, у Унско-санском кантону. Помоћ институција Међународна организација за миграције, тело које делује при Уједињеним нацијама, једна је од првих која је препознала значај овог пројекта и понудила помоћ његовим идејним носиоцима. Поред њих у помоћ је притекао локални исламски центар који ће сопствену спортску дворану дати на бесплатно коришћење клубу за тренинге. Локална власт такође благонаклоно гледа на читав пројекат. „Добили смо већ неку документацију да ће нас подржати у складу са могућностима. „Финансијски не, али технички и организационо да", каже Берило. Дуксерица која је стигла од Сент Паулија Подршка немачког Сент Паулија Посебно су поносни на донацију коју су добили од фудбалског клуба Сaнкт Паули из Хамбурга. Навијачи немачког тима су познати по левичарским ставовима и доброј сарадњи са клубом. Сaнкт Паули је учествовао у формирању ФК Лампедузе чији играчки кадар чине искључиво мигранти који су премештени са истоименог италијанског острва у Хамбург. Организовали су и фудбалски камп за мигранте у Сиракузи, граду на италијанском острву Сицилији и назвали га „Шутни границе" (Kick the borders). С обзиром на дугачку историју друштвених ангажмана овог клуба, Дамир Берило, иначе навијач Сaнкт Паулија, решио је да им се обрати за помоћ. Јавио се „радном кругу за мигранте", посебном одељењу унутар клуба које се бави питањем „тражилaца азила". „Тамо ми се јавила Леа Шефер, која је рекла да је заинтересована и да мора видети какав део опреме могу да нам обезбеде", каже Берило. У првом контингенту добили су 20 дуксерица које су користили први и други тим Сaнкт Паулија, док ће друга пошиљка садржати дресове, шорцеве, штуцне и други материјал. Очекује се да стигне чим се ситуација са корона вирусом смири. Ипак, друштвени и хуманитарни ангажман овог клуба није у свим земљама на тај начин препознат. Британска анти-терористичка полиција је један од заштитних знакова њихових навијача - гусарску заставу са лобањом и укрштеним костима, уврстила на списак терористичких симбола. Том приликом се на званичном Твитер профилу огласила и управа клуба, сложивши се са њиховим играчем Џејмсом Лоренсом да су „поносни на вредности које заступају". Нестала деца - како фудбал може да помогне Планова на претек Поред футсал клуба у плану је организовање тренинга стоног тениса, кошарке, каратеа, теквондоа и крикета. Постоји идеја да се активности прошире и на културно-уметнички део где ће мигранти учити локално становништво фолклорним играма и обичајима, а мештани Хаџића узвратити истом мером. Размишља се и о фестивалу хране, организовању школе језика, законској едукацији и слично. „Они су саставни део наше свакодневнице. Заједно пијемо једни поред других кафу, па зашто се не бисмо могли онда заједно дружити, играти фудбал, стони тенис, учити једни од других", говори Дамир Берило. Додаје да су мештани Хаџића прихватили мигранте и да „сем неких ситних крађа" није било проблема, нити већих тензија. „Тренутно живимо једно поред других, али циљ у свему овоме јесте да живимо једни са другима". Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk