Еутаназија у Холандији: Доктор поступио у интересу пацијенткиње
Холандски суд ослободио је лекара оптуженог да није успео да потврди сагласност пацијенткиње са деменцијом пре обављања еутаназије.
Еутаназија је легална у Холандији од 2002. године Пацијенткиња, који је имала 74 године када је 2016. преминула, изразила је жељу за еутаназијом, али је назначила да жели да одреди време када ће бити извршена. Судије су рекли да је лекар поступио по закону, јер у супротном не би испунио пацијенткињину жељу. То је први такав случај од када је држава легализовала еутаназију 2002. године. Износећи пресуду у суду у Хагу суткиња Маријет Ренкенс рекла је да су „сви захтеви законите еутаназије" били испуњени. „Стога је осумњичени ослобођен свих оптужби", додала је. Тужиоци су тврдили да је доктор, чије име није наведено и који је пензионосан, „поступио са најбољом намером", али да је прекршио холандски закон о еутаназији не обезбедивши пристанак жене која се можда предомислила. Тврдили су да је требало много интензивније да се дискутује о томе пре одлуке о окончању живота. Лекар је наводно жени која је боловала од Алцхајмерове болести дао седативе, а затим је од породице затражила да је држе док добија смртоносни лек. Тврдила је да је поступала опрезно. Суђење се сматрало важним тест случајем, јер је животни век све дужи и зато је вероватније да ће људи развити услове који утичу на њихову способност размишљања и памћења. Када престајете да постављате питање да ли неко жели да живи? Ана Холиган, ББЦ дописница из Хага Да ли би неко ко доноси одлуку при чистој свести могао да има исти избор и када то није? Да, био је одговор суткиње на кључно питање у средишту овог случаја. Уследио је мали аплауз када је пресуда прочитана пред пуном судницом. Еутаназија би требало да оснажи пацијента, нудећи му могућност да одлучи када жели да умре. Иако је у овој земљи еутаназија легална готово две деценије, та пракса је и даље контроверзна. У овом случају, судије су пресудиле да је у тренутку смрти пацијенткиње било немогуће утврдити шта она жели, таква је била озбиљност њене деменције да више није разумела шта уопште значи реч „еутаназија". Ово суђење је приморало лекаре и правнике да се суоче са практичном и моралном дилемом; у ком тренутку престајете да проверавате да ли неко жели да живи или умре и да ли би и даље имао моћ да одлучи да ли у потпуности контролише своје менталне способности? Шта се догодило пацијенткињи? Након што јој је дијагностификована Алцхајемерова болест четири године пре него што је умрла, написала је да жели да јој се изврши еутаниазија пре него што оде у дом за старе - али да сама жели да одлучи када ће се то догодити. Пре него што је послата у дом, доктор је одлучио да би еутаназија требало да буде извршена на основу њене изјаве. То су потврдила одвојено и независно два доктора и одређен је датум. Када је дошао тај дан, у кафу су јој стављени седативи и изгубила је свест. Жена се пробудила и тражила да је држе ћерка и супруг док умире. Зашто је случај завршио на суду? У средишту случаја било је питање способности жене да пристане на окончање живота упркос претходној изјави. „Кључно питање у овом случају је колико дуго доктори треба да наставе да консултују пацијента са деменцијом, ако је пацијелн раније већ затражио еутаназију", изјвила је портпаролка тужилаштва Сана ван дер Ханг. „Ми не сумњамо у искрену намеру доктора", рекла је. „Интензивнији разговори са пацијенткињом" требало је да буду спроведени пре одлуке да оконча живот, додала је. Међутим, ћерка преминуле пацијенткиње је захвалила доктору. „Доктор је ослободио моју маму из менталног затовра у ком је заврђила", рекла је она у саопштењу. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk