Вилијем Вокер у Интервјуу петком: „Економија неће решити политичка питања Србије и Косова"
Више од двадесет година пре Вашингтонског споразума Србије и Косова, амерички дипломата Вилијем Вокер убрзао је „точак историје" на Балкану.
Вилијем Вокер био је радо виђен гост у Приштини на обележавању проглашења независности Косова 2019. године Повратак интересовања Сједињених Држава за нерешене односе Београда и Приштине кроз улогу председника Доналда Трампа ипак му не улива поверење. „Председник Трамп је сигурно заинтересованији за економска него политичка питања и проблеме две земље - ако би ти економски договори успели, ако би креирали радна места, развој, привукли стране инвестиције, било би то добро за регион. Ипак, плашим се да бављење само економским питањима неће решити политичке проблеме који остају отворени и којима се у преговорима већ годинама без већег успеха бави Европска унија", каже Вокер у разговору за ББЦ на српском. Он поставља питање кредибилности онога што су српски председник Александар Вучић и косовски премијер Авдулах Хоти потписали у Вашингтону. „Не мислим да ће обећања која су дата у економском делу споразума бити испуњена - ова Бела кућа је позната по изговарању крупних речи у економској сфери и у Америци које се нису оствариле. Ако томе додате да председник Трамп и његови сарадници могу напустити положаје за неколико недеља, они можда неће бити ни у прилици да овај споразум спроводе." Вокер је на Косову представљао америчку администрацију демократе Била Клинтона, насупрот актуелном републиканском председнику Трампу. Предводио је посматрачку мисију Организације за европску безбедност и сарадњу (ОЕБС), али је остао упамћен по догађајима у селу Рачак када је устврдио да су српске снаге масакрирале више десетина албанских мушкараца и дечака, што је убрзало припреме за војну операцију НАТО-а против Југославије. Вокер је данас у пензији, а на Косову постоји фондација која носи његово име и од септембра 2020. године има уговор са канцеларијом председника Косова Хашима Тачија о саветовању. Политика пре економије Вилијем Вокер не крије да, како каже, „није велики љубитељ актуелног председника САД" који долази из партије супротстављене његовој, па додаје да је Вашингтонски споразум само део покушаја Беле куће да скрене пажњу са лоших вести. На питање да ли би будућем председнику САД сугерисао да одустане од стратегије Трамповог изасланика за Косово Ричарда Гренела, који је промовисао принцип решавања економских питања пре политичких, Вокер каже да део стратегије не би нужно морао да се мења. „Ја бих сугерисао да учинимо и више, да пружимо више економске помоћи и одговоримо на потребе региона за све људе који тамо живе, сугерисао бих да испунимо економска обећања, али и да се позабавимо политичким питањима која муче ова два народа, а чиме се нико није успешно бавио две деценије. Политичка питања су кључна и не мислим да морате прво решити економска да би на то прешли." Амерички дипломата своје пензионерске дане проводи у Вашингтону, али се често враћа на Косово Додатну сумњу у искреност намера Вашингтона Вокер види и у чињеници да Сједињене Државе петнаест година нису показивале готово никакво интересовање за питање Косова. „Отишао је председник Клинтон и архитекте његове спољне политике, а нови људи увек желе да се баве новим проблемима - не да пливају на таласу успеха претходника. САД су се надале да ће Европска унија преузети водећу улогу јер је то ипак европско двориште и због тога сам додатно сумњичав зашто смо се изненада вратили, да председник одједном види озбиљну ситуацију на Балкану где он мора да се појави као преговарач." Од Тачијевог критичара до саветника Осим што нема симпатије за Трампа, Вокер их нема ни за још једног потписника Вашингтонског споразума. Српског председника Александра Вучића сећа се као министра информисања Српске радикалне странке Војислава Шешеља у режиму Слободана Милошевића. „Прошло је двадесет година, можемо опростити и заборавити нетачне ствари које су говорили о мени - нисам радио за ЦИА, нисам био део међународне завере против Србије. Вучић је данас председник, а из неког разлога ме и даље помиње, и даље са нетачним информацијама, за које и он зна да нису тачне јер он зна шта се дешавало на Косову и у Рачку - и то ме иритира." Вокер каже да Вучића није упознао лично, али да прати његове изјаве. „Лицемерно је да неко из Милошевићевог режима помиње геноцид и етничко чишћење, алудирајући да би косовски Албанци могли да понове 17. март, посебно кад иза те тврдње не стоје чињенице, а истовремено се наводно залаже за добре односе са Приштином." У етничком насиљу 17. марта 2004. године на Косову су нападани и протерани припадници српских и других мањинских заједница, убијено је 16 Срба и 11 Албанаца. Вокер је на Косову боравио до пред сам почетак НАТО бомбардовања Југославије 1999. године Вилијем Вокер одлично познаје косовску политичку сцену, а сам каже да је помагао странкама од деснице до левице. Међу пријатељима истиче некадашњег председника и шефа дипломатије Косова Беџета Пацолија, председника Хашима Тачија, док некадашњег премијера Харадинаја у разговору помиње само по личном имену - Рамуш. Због тога је на Косову основао фондацију која носи име „Вокер" која од септембра ове године има и уговор по коме саветује Хашима Тачија. „Фондација жели да повеже албанску популацију која је расута по свету са њиховим отаџбинама - мислим да албанско питање није добро постављено, постоје бројне поделе у оквиру земаља где живе Албанци, па је и дијаспора подељена. Можда Вучић мисли да промовишем Велику Албанију, али то није питање које ме уопште интересује. Председник Тачи је то разумео, схватио је да имамо проблема са финансијама и понудио је уговор Фондацији да бисмо се бавили нашим послом." Ипак, управо се Тачијево име нашло на листи оптужница које чекају потврду пред Међународним судом за злочине на Косову. „Ако суд оптужи Тачија, верујем да ће он поднети оставку и отићи у Хаг. Не мислим да ће то изазвати велике потресе на Косову, и тамо има велики број људи који би желели да он оде са власти, али мислим да ће све бити решено изборима." Амерички дипломата незадовољан је и брзином рада овог суда, по чијим налозима пет година након оснивања почињу прва суђења. „Људи на Косову и у региону годинама чекају на одлуку Тужилаштва шта ће радити, које оптужнице ће подизати - чињеница је да све то траје дуго, а још немамо конкретне информације. Имам проблем и са суђењем само косовским Албанцима јер су ратне злочине чинили и други - не оптужујем војнике и они који су били на терену, али кривим Милошевића и његове сараднике." Оптужбе за злочине на Косову биле су део процеса против Слободана Милошевића пред Међународним кривичним судом за бившу Југославију који је за злочине на Косову осудио српског полицијског генерала Властимира Ђорђевића. Две реалности на Косову Без много оклевања, Вилијем Вокер сагласиће се да и више од две деценије после престанка ратних сукоба, на Косову постоје паралелне животне реалности Албанаца и Срба. Да би се такав сценарио превладао, Вокер проналази пример у дипломатској каријери - у доба када је као шеф мисије Уједињених нација био задужен за заштиту српског становништва у Источној Славонији. „Тако сам упознао Милошевића, па ме он видео као пријатеља Србије и сагласио се да одем у Приштину, као шеф мисије ОЕБС-а. Када је Хрватска обавила мирну реинтеграцију Источне Славоније сви су ме питали шта ће се десити са српском мањином, а ја сам им рекао да она себе треба да види као грађане Хрватске српског порекла. Да прихвати реалност да су грађани Хрватске, јер ако буду себе сматрали само Србима, аполитику водили по упутствима Београда, имаће проблема." На слично решење Вокер упућује и косовске Србе, посебно оне који чине већину на северу Косова. „Ако би прихватили да су грађани Косова српске националности, као што постоје грађани Косова албанске националности, ако би радили на томе да Косово буде боље место за све Косоваре, те различите реалности би нестале", закључује Вокер. Јакна Вилијема Вокера по којој је остао запамћен у догађајима од пре две деценије данас је један од експоната Музеја Косова у Приштини Амерички дипломата нема сумње ни каква је будућност региона. „Мислим да Косово никад неће поново бити део Србије, грађани Косова су преживели тешке ствари под Милошевићевим режимом. Више пута сам Слободану Милошевићу рекао да, ако жели да заустави активности Ослободилачке војске Косова (ОВК), треба да третира Албанце као равноправне грађане, а не као грађане другог реда који немају право на језик или образовање - Милошевић то никад није видео, желео је снажну реакцију на изазов." Ипак, на опаску да данас косовски Срби кажу да се осећају баш као косовски Албанци пре више од две деценије у Србији, Вокер каже да те ствари нису упоредиве. „Србија је стара држава, према Милошевићу и неколико стотина година, док је Косово независно тек неколико година, није признато од неких важних играча у свету, а Србија их онемогућава да имају приступ међународним организацијама. Све то даје наду људима на северу Косова да ће се ситуација променити и да неће морати да буду грађани Косова, а требало би само да разумеју да они могу бити грађани Косова српске националности." На гласине да је подела, размена територија или промена граница један од сценарија решења косовског питања, Вокер одсечно одговара - не. „Промена граница је увек веома сложен посао и понекад има непредвиђене последице, најчешће негативне", закључује он. „Београд је једино место на свету где не могу да одем" Сумирајући четрдесетогодишњу дипломатску каријеру, Вокер каже да је чинио грешке, али да његови потези на Косову то нису били. „Једино место на свету где не могу да одем је Београд - мислим да бих чак и у Северну Митровицу могао да одем, рекао бих тим људима да се залажем за њихов економски развој, мада не и да у потпуности прате политику Београда. Надам се да ћу једног дана отићи у Београд и рећи да разумем зашто сматрате да сам заузео погрешну страну, али једино што сам урадио је да сам рекао да сам тог јутра видео 46 тела мушкараца и младића из села Рачак које је српска војска одвела, а неколико сати касније пронађени су масакрирани и постојали су докази да су то учиниле српске снаге." Уједињене нације оцениле су догађаје из јануара 1999. као масакр југословенских снага, али они пред Хашким трибуналом нису били уврштени у коначну пресуду против полицијског генерала Властимира Ђорђевића, иако се помињу у првостепеној судској одлуци. Медији су наводили да је став Вокера да су у Рачку убијени цивили био пресудан у одлуци НАТО-а да бомбардује Југославију у марту 1999. године. „Све је фалсификовао онај белосветски преварант, лопужа и хохштаплер Вокер", рекао је председник Србије Александар Вучић о Вокеровим ставовима у децембру 2019, године. Вокер одговара да је радио оно што и читаве каријере. „Када Вучић, или нека друга пропагандна машина, покуша да ме опише као човека који је променио став о људским правима - они греше, не разумеју колико желим да се борим за људска права свуда, на Косову, српске заједнице у Источној Славонији." Каже и да жали што су недужни људи страдали у бомбардовању Југославије које је уследило. „Нисам био присталица бомбардовања већ сам се залагао за копнену интервенцију која би прецизније реаговала на оно што су радиле српске снаге. Што се извињења НАТО тиче, нисам чуо извињења из Београда људима који су били протерани са Косова, женама које су силоване, а таква извињења олакшала би бар део напетости." У последње две деценије, Вокер редовно одлази на Косово где га, како каже, дочекују велика очекивања грађана још од проглашења независности, али и велики проблеми - незапосленост, одлазак младих људи, корупција, криминал. „У неколико ситуација срео сам Албанце који су се отворено запитали да ли је било боље под Милошевићем. Знам да то кажу помало и да би шокирали, али верујем да би косовски Албанци и Срби, српски Албанци и Срби могли да живе заједно ако би променили део политичких гарнитура, повели преговоре под вођством Европске уније", закључује Вокер. Погледајте видео о томе како Срби и Албанци гледају на проглашење независности Косова - 12 година касније Ни дванаест година после проглашења независности, на Косову се на овај дан не гледа исто. Дванаест година након проглашења независности, Косово је признало око 100 земаља. Ипак, тачан број није познат. Приштина наводи бројку од 115 земаља, а у Београду кажу да их је далеко мање. Међу земљама Европске уније које нису признале Косово су Шпанија, Словачка, Кипар, Грчка и Румунија, а када је реч о светским силама, то су Русија, Кина, Бразил и Индија. Косово је од 2008. године постало члан неколико међународних организација, као што су ММФ, Светска банка и ФИФА, али не и Уједињених нација. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk