Зашто је црни прах прекрио куће у околини смедеревске Железаре
Смедерево и околину већ годинама мучи повишено загађење, али црни прах који је у среду увече прекрио домове мештана села Радинац, био је, кажу, нешто што до сада нису видели.
Мештани села Радинац и раније су се бунили због загађења, али кажу да црна прашина никада није падала. „У среду увече око 12 сати почела је да пада нека црна прашина", каже за ББЦ на српском Владимир Милић из Радинца, познатог као „црвено село", због прашине из Железаре, која често прекрива околину. „Невероватно, никада то нисмо видели до сада. Људима је улазило у куће, собе… Сви су се уплашили", додаје. Фотографије и снимци црних ногу и дланова мештана Радинца брзо су се у четвртак раширили по друштвеним мрежама. Активисти смедеревског покрета Тврђава убрзо су оптужили Железару за „еколошки тероризам" и „катастрофалну хаварију која до сада није забележена". Међутим, из компаније ХБИС Србија, која руководи Железаром, за ББЦ на српском наводе да се црна прашина раширила током „претовара руде новог добављача из Турске". Они истичу да је до инцидента дошло због „промене метеоролошких услова", иако су они предузели безбедносне мере. Шта кажу мештани? Снимке из села на друштвеним мрежама објавио је смедеревски покрет Тврђава, који се, како наводе, бави локалним питањима и проблемима. „Не знамо шта се тачно десило, али знамо које су манифестације", наводи за ББЦ Коља Крстић из Тврђаве. „Цео реон око Железаре је био скроз црн, ушао је и у куће, био је у собама, по тепиху, паркету, а напољу да не причамо… Прозори, башта, аутомобили", наводи он. „Људи су бесни, црне су им ноге до колена. Прођу боси кроз траву, ноге им буду црне". Претходних дана у селу Радинац нисте могли да без последица боси прошетате по трави... Милић каже да су се мештани готово навикли на црвену прашину, али да их је црна веома узнемирила. „Нарочито породице које имају малу децу, прашина је ушла у собе где деца спавају, код креветаца је све било црно", наводи он. „Њихове мајке су плакале… Катастрофа је била". Како наводи, црни прах је почео да пада прво у среду увече, а онда и у четвртак од 11 ујутро до један поподне. „После је био неки човек из Железаре, рекао да ће покушати да уради шта може, сликао све, пописао, узео узорак и отишао", истиче 33-годишњи Милић. Шта кажу из Железаре? Из компаније ХБИС Србија, која руководи Железаром, наводи се да се „инцидент догодио у ноћи између 29. и 30. јула, током претовара руде". Они за ББЦ наводе да су 24. јула ове године кренули са „употребном алгоруде новог добављача из Турске, која је ситније структуре од (руде) до сада коришћене". Због тога су, истичу, прописане нове мере превенције за сузбијање прашине, попут појачане контроле претовара, као и додатно квашење при руковању. „Ти резултати су показали резултат, али се те ноћи догодио инцидент услед промене метеоролошких услова - пада притиска и ветра - када је дошло до ширења приземне прашине ка најближим кућама". Поглед на Железару и села Радинац Из компаније додају и да су одмах појачали све мере, како би елиминисали приземну прашину, која има могућност развејавања при одређеним метеоролошким условима. „Истовар ове алгоруде вршиће се убудуће само током дана, како би праћење метеоролошких параметара, који могу утицати на ширење прашине, било најбоље", наводе они. Железара у Смедереву састоји се од више погона за производњу гвожђа и челика, више пута је мењала власнике и називе, а многи је годинама оптужују за загађење животне околине. Прво је била позната као Сартид - српско акционарско рударско топионичарско индустријско друштво, оснивано у Београду 1913. године. Фабрика је изграђена 1921. године. Железара је после Другог светског рата национализована, почетком двехиљадитих је проглашен стечај, управу је 2002. преузео Ју-ес стил, а годину дана касније извршена је спорна приватизација. Држава је 2012. откупила Железару од Ју-ес стила, да би је 2016. продала кинеској компанији Хестил - ХБИС Србија. Како настају климатске промене Живот у црвеном селу Милић, који је и сам некада радио у Железари, каже да живот у Радинцу нимало није лак. „Овде је живот немогућ. Због црвене кише веш сушимо по кућама, неки су чак направили пластенике за сушење веша", наводи он. „Аутомобили су нам свако јутро црвени, перемо их киселином или сирћетом, а у башти ништа не садимо, јер све буде труло и црвено. Ништа не успева", додаје. Он истиче и да је велики проблем „челична прашина, која се лепи за плућа". Шта је црвена киша? То је киша која оставља најчешће смеђе или жућкасте трагове на површини или изложеним објектима. Због тога се назива црвена, крвава киша и обојена киша. Настаје када честице песка или прашине доспеју у више слојеве атмосфере и улазе у састав облака, па касније капи кише буду обојене. Такве кише су у Европи најчешће на подручју Пиринејског и Апенинског полуострва, као и Грчке, пре свега због близине северне Африке и Сахаре. На Балкану овакве ситуације нису пречесте, а метеоролози наводе да ове кише нису опасне временске појаве. Милићева кућа дели ограду са Железаром, од које је, каже, удаљен 15 метара. „Тачно иза моје куће је тај оџак који испушта челичну прашину, од које настаје црвена киша, наводи. „А кад испусте и сумпорну киселу… Смрад постане немогућ". Из смедеревске Железаре се до сада нису много оглашавали у јавности по питању оптужби о загађењу. На њиховом сајту се наводи да им је „брига за животну средину је једна од основних вредности" и да „представља саставни део начина на који послујемо и личну одговорност свакога од нас". „Ова одговорност од нас захтева да поштујемо све законе и прописе о заштити околине као и политике, праксе, поступке и иницијативе о заштити животне средине". Шта даље? Милић каже да су мештани села око Железаре због загађења правили протесте на којима је било "око 200, 300 људи". Међутим, како наводи, сви плаше за посао јер већина ради у Железари. „И ја сам тамо радио, али дао сам отказ… Као да не постоје други послови", истиче. Прошле године су у просторијама Министарства за заштиту животне средине одржани и преговори са Железаром, наводи. Међутим, како каже, од тада се ништа није променило. „Тражили смо да се уграде филтери, да се то све модернизује, да постоји зелени појас, да камиони кад превозе шљаку имају цираде… „Пробили су рокове, ништа није урађено", истиче. Шта даље? Милић страхује да проблеми неће ускоро бити решени. „Али не одустајем, идемо, боримо се… Идемо до краја", наводи. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk