Шимпанзе у политици: Пет трикова које људи могу да науче
Постоје невероватне паралеле између политичког света људи и шимпанза.
Модерни политичари би могли да науче нешто од шимпанзи Професор Џејмс Тилеј је открио шта можемо да научимо о политици - посматрајући борбу за моћ унутар групе шимпанза. 1. Држи пријатеље близу, али непријатеље још ближе Не могу да верујем да учествујемо у политици - са ТОБОМ Политика шимпанза фунционише тако што праве међусобне савезе. Да бисте стигли до врха, морате да укључите све пријатеље и прихватите све непријатеље. Већина савеза се заснива на околностима, не на пријатељству. Мајмун отмичар бебе у Индији Зашто сакупљачи костију у Индији живе у страху 2. Када градите савез, изаберите неког слабог, не јаког Једнаки партнери - једнака подела плена Шимпанзе имају тенденцију да формирају минималне победничке коалиције. То значи да ће се две слабе шимпанзе држати заједно против снажнијег савеза, пре него што ће се слаби ујединити са јачим. Ово има смисла ако размишљамо овако - ако се слажем са неким слабим, поделом плена ће ми бити боље него да се здружим са јачим. 3. Добро је да ме се плаше, али је боље да ме воле Исплати се бити популаран Предводници шимпанза могу да буду и страшни и да владају страхом. Али, они не трају дуго. Да бисте били успешан вођа међу шимпанзама, потребно је да имате подршку коју гајите. Идеална комбинације је нежност и чврста рука. 4. Добро је бити вољен, али је још боље да будете у могућности да поделите добра са другима Само за тебе, пријатељу Вође који најдуже владају су оне који могу да прикупе храну, воду и остале потрепштине и да их користе за куповину подршке. У ББЦ радио програму „Анализа: Политика примата", говорило се о предводнику групе шимпанза који је владао више од 12 година тако што је делио месо украдено од ловаца. 5. Спољне претње могу да повећају подршку (ако стварно постоје…) Ништа не држи групу заједно више него - заједнички непријатељ, прави или замишљени Када се суочавају са спољном претњом, групе примата се удружују и заборављају на унутрашње борбе. Занимљиво је да нема много доказа да намерни диверзантски ратови функционишу идентично и на људе - осим ако не постоји велика неочекивана претња.