Од Македоније до Словеније: Када твоје тело није твоје
Кристина носи 15 центиметара високе потпетице и тамни кармин. Полицији на македонској граници се њен изглед није допао. Желели су да знају шта је она - мушкарац или жена.
Први Балкански транс интер марш одржан је у Загребу у марту 2019. Овакво искуство доживи већина трансродних особа на Балкану - не само на државним граничним прелазима. Иако се праксе издавања докумената који одговарају трансродним људима разликују од државе до државе, једно је исто - проблема свуда има. Издавање личних докумената само је врх леденог брега - нови идентитет у матичним службама започиње путовање које често није нимало пријатно. „Полицајци су често вулгарни. Питају ме зашто сам се обукла као жена", прича Кристина. У њеном пасошу је женско име. Ипак, у истом пасошу стоји да је Кристина мушког пола. „У Македонији је могуће променити име у личним документима уколико почнеш са узимањем хормона", каже. Помало је бесна због подругљивог третмана који је доживела на граници. Али узбуђење преовладава - коначно је стигла до Загреба. Главни град Хрватске први пут је окупио трансродне особе са целог Балкана на једном месту, на Балканском транс интер маршу. Десетине полицајаца интервентне полиције и стотине трансродних и интересекс људи шетало је Загребом уз јединствену поруку: „Моје тело, мој храм", „Мој идентитет, моја ствар". Ни избор, ни животни стил Да ли се Матеини бокови шире, а груди расту, државу не би требало да занима „Трансродност није избор, животни стил или поремећај. То је медицинско стање са којим се особа роди. Стање у коме пол који си добио рођењем не одговара ономе како се ти осећаш", објашњава Матеа Ана из Загреба. Матеа је рођена као дечак. Када је пре пет година почела са транзицијом - процесом прилагођавања тела ономе како се особа осећа - није знала колико ће све трајати. За разлику од Кристине, Матеа Ана данас има документа која у потпуности одговарају њеном роду. „У Хрватској је потребно добити потврду ендокринолога и психолога да је установљено стање родне дисфорије. Потврда је довољна да бисте поднели захтев за промену пола и имена." Иако би процес требало да траје месец дана, Матеа Ана је нова документа добила за три месеца. „Увек фали један папир", горко се смеје. Упознајте трансродне особе Балкана Два Прајда, геј премијерка, а проблеми исти На Матеи Ани је било да сама одлучи да ли ће транзицију завршити операцијом или не. Хрватски закон не захтева од трансродних људи да се подвргну операцији како би променили пол и име у личним документима. Ипак, папир који јој је недостајао и због кога је чекала дуже на нову личну карту, био је документ који потврђује да је започела хормонску терапију. „У мом случају, када се пролази кроз транзицију из мушког у женски пол, узимају се естроген и антиандроген. Од њих почињу да расту груди, длаке на телу нестају, а бокови се шире". Да ли се Матеини бокови шире, државу не би требало да занима. Према хрватским законима, ниједна особа не сме да буде присиљена на хируршку промену пола, стерилизацију или узимање хормона како би променила документа. Сличан закон однадавно је на снази и у Србији и Словенији. Ситуација је другачија у Црној Гори, Босни и Херцеговини и Македонији. Ипак, закон је ништа до мртвог слова на папиру уколико се не примењује, сагласни су трансродни људи из ових земаља. Прво, друго...па мушко „У Црној Гори на мене гледају благонаклоно од када сам све ближи стереотипу правог мушкарца" Јован Уличевић један је од две трансродне особе које су хируршки промениле пол од када држава Црна Гора покрива трошкове ове интервенције. „То је онај", и данас му добаце на улици. Рођен у женском телу, Јован је искусио обе стране медаље. „Црна Гора је изразито патријархална земља која има изражену мушку културу. Благонаклоно на мене гледају сада, када сам се стереотипично уклопио изгледом у оно како друштво види мушкарца", каже. Да би и на папиру постао мушкарац, Јован би морао да се подвргне операцији промене пола. То подразумева и стерилизацију. „Стерилизација у ужем контексту значи уклањање репродуктивних органа, а у ширем хормонску терапију која доводи до неплодности." Европски суд за људске права 2017. донео је одлуку да је инисистрање на стерилизацији кршење људских права. Од земаља које примењују ову законску меру се тражи да нађу начина да транс људима обезбеде мењање личних документата без стерилизације. „Црна Гора се обавезала на усвајање Закона о родном идентитету до 2021. који би у потпуности требало да поштује одлуку Европског суда за људска права". Јован се нада да ће се закон променити у наредних неколико година. До тада, наставља борбу у невладиној организацији која се бори за права трансродних људи. Таква организација пре само пет година у Црној Гори није ни постојала. За викенд су сви њени чланови на улицама Загреба, са пиштаљкама у устима и заставом трансродне заједнице. „Осетили смо да смо први пут довољно јаки да изађемо на улицу и проговоримо", каже Јован. Од стерилизације до козметике Београд је једини центар за хируршке интервенције за људе са Балкана Еди Клобућар је превалио најкраћи пут до Загреба. У Љубљани је процес транзиције хормонском терапијом започео пре четири месеца. Као у Хрватској, нове документе није тешко добити. Међутим није одувек било тако. „Закони су промењени пре неколико година и стерилизација више није потребна. Ипак, било је тренутака када је транс заједница морала да се буни како се не би вратио стари закон", каже. За део трансродних људи који одлуче да хируршким путем промене пол, најближа дестинација је Београд. Држава покрива све трошкове, али и да би се до упута дошло, као и до потврде о родној дисфорији, неопходној за промену докумената, потребна је дијагноза. Црногорци немају ништа против ЛГБТ политичара Шта легализација истополних бракова може да значи за Црногорце „Светска здравствена организација је дисфорију скинула са листе болести. Мислим да ће Словенији бити потребно неколико година да се прилагоди", каже Еди. Док се то не деси, трасродност на Балкану остаје поредмећај родног идентитета, који системи здравствене заштите различитих земаља различито третирају. Заједничко свим државама региона је да трансродне људе на хируршке третмане углавном шаљу у Србију - једини специјализовани хируршки тим ради у Београду. Матеина беспрекорна плава коса захтева свакодневну негу. О коси води сама рачуна, али сматра да Хрватска не ради довољно када је здравствена нега траснродних особа у питању. „Ласерско уклањање длака државно осигурање не покрива. Уклањање длака са лица сматра се козметичким третманом, а заправо је велики проблем. Лице се прво види, када неко види длаке, а женствени сте, то може бити проблем. Може испровоцирати напад - вербални, али и физички", каже. Плава и розе боја не припадају никоме Prvi Balkanski trans inter marš Најмрачније је у Босни и Херцеговини, подаци су невладине организације Транс Мрежа Балкан. Иако закони дозвољавају промену докумената, у пракси, трансродни људи најчешће имена мењају у родно неутрална. Алекс Косто је напустио Босну и Херцеговину и преселио се у Норвешку након месеци безуспешног трагања за послом. „Успео сам да променим име у личним документима, али не и у дипломи са факултета". У Норвешкој нема истих проблема, али се са њима изнова суочава сваки пут када се запути назад на Балкан и нађе на граничном прелазу. „Ја нисам променио пол хируршким путем, нити планирам да то урадим", каже. Док год то не уради, у Босни и Херцеговини нема права на промену пола у документима. „Постоје различита транс тела и трансродни људи. Оваквим законима, држава нас на неки начин приморава да останемо у стереотипним оквирима мушког или женског идентитета." Плава и розе боја не припадају никоме, а родни идентитет је приватна ствар, о којој људи сами одлучују, порука је транс људи из Загреба. „Превазилажење увреженог схватања рода, онога шта је мушакарац или жена, излаже људе неприхватању у патријахалним срединама попут Балкана", каже Јован. Ипак, добре ствари ће се тек дешавати, каже, иако сматра да је и сада боље него пре неколико година. „Најпозитивнија ствар је што заједница трансродних људи у региону расте и развија се. Много више људи је прихаваћено у породицама, а све више транс људи има високо образовање." За неколико година, можда им различита имена у документима и дипломама са факултета више неће предстваљати проблем када крену у потрагу за послом. Након што су сами одабрали да ли желе операцију и стерилизацију. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk