Корона вирус, празници и писма: Ко данас шаље честитке за Нову годину - има нас још
Последњи пут сам добила честитку пред Нову годину било је отприлике 1995. године.
Тада сам имала седам година, а мој вршњак Далибор је тог лета у Игалу продавао крофне. Носио је пластичне кутије и узвикивао данас тешко замисливу маркетиншку поруку дуж целе бетонске плаже: „Свеже крофне само динааар". Упознали смо се, играли и на крају разменили адресе. Неколико месеци касније, у Ваљево је стигла честитка са старинским цртежом девојчице у снегу, још је видим пред очима. Четврт века касније, пре неколико дана због изолације сам добила два писма - честитке. Има нечег у том ишчекивању и гледању у сандуче, а онда у пажљивом цепању коверте. Нешто што ниједна нотификација на друштвеним мрежама нема. А користим их, нажалост, све. Празнични дух и топлина И Београђанка Наташа Вуцеља их користи, али чува и породичну традицију да неколико пута годишње - за рођендане и Нову годину најближима пошаље честитку. „Живимо удаљени једни од других и ове честитке испод јелке су као неки празнични дух, који доприноси ширењу топлине и ствара делић осећаја да смо заједно за празнике. „Шаљем честитке које сама правим и још да угођај буде комплетан, налепим и филателистичке маркице, на пример, деди ове године стиже са маркицом Партизана", каже она за ББЦ. Ова година корона вируса је вратила поштама пуне руке посла, јер је значајно порасла и куповина преко интернета. И ових децембарских дана више посла имају курири, него поштари. „Последњих десетак година, у овом празничном периоду године, велики део честитања прешао је са писма и честитки на слање пакета са поклонима, па су наши експрес курири више ангажовани од поштара у време слава и новогодишњих и божићних празника. „Писма, честитке и разгледнице су свакако остала присутна као вид комуникације, али је приметно да се са појавом и развојем интернета и друштвених мрежа њихов број смањује", кажу у писаном одговору из Пошта Србије за ББЦ. Све су ређи и ђубретари који вам крајем децембра позвоне на врата да продају честитке, а чувених Уницефових хуманитарних честитки нема већ две године. Иако Наташа Вуцеља избегава да честита празнике преко друштвених мрежа, рођенданске жеље познаницима, као и многи, ипак пошаље преко Фејсбука. Воли и да купи ручно прављене честитке, које, каже, није тешко наћи. Деда Мразово одело - ручни рад Наташе и деце „Оне могу да се купе свуда - код уличних продаваца, на базарима, изложбама ручних радова и увек ћу се одлучити за њих јер се неко потрудио и уткао мало душе у то", додаје Наташа Вуцеља. „Сами смо их направили и дизајнирали" Да би овако могао да се разоноди, помислио је и Чедомир Јовановић. „Послао сам око 40 честитки за новогодишње празнике. „Вереница је дошла на идеју да пошаљемо и онда смо кренули у акцију", каже дизајнер из Београда. „Сами смо их направили и дизајнирали", додаје Ивона Викало. Шаљу их пословним партнерима у региону и иностранству. „Не сећам се када сам последњи пут слао, али моја мајка их редовно шаље деценијама уназад", признаје Чедомир. Писма Деда Мразу у време короне Како би подстицали културу писања и писмености Поште Србије већ 18 година организују конкурс „Пиши Деда Мразу", на ком је ове године учествовало више од 7.000 деце. Честитка може бити и украс, као код Вуцеље Најлепша писма за Северни пол стигла су од осмогодишње девојчице из Власотинца Уне Глигоријевић која је нацртала девојчицу у празничној атмосфери, као и од њеног вршњака Стефана Димића из Угљара са Косова. Он је песмицом замолио Деда Мраза - да развесели сву децу: ,,Година је била тешкаали није наша грешка, ми смо стварно добри билии поклоне заслужили." Где данас купити честитке? Оне класичне честитке са Деда Мразом, ирвасима и саоницама могу се купити у књижарама, а у Панчеву их има и на једној специјализованој тезги. Панчевац Неша са супругом већ 25 година закупљује тезгу у центру града и продаје из уг украсе за јелку. Како је за локални портал 013 рекао, како децембар одмиче тако се и продаја лагано поправља „иако то није ни близу као некад". Јелка која настаје тек кад се честитка отвори „ Људи још купују новогодишње честитке, веровали или не! „Али, док је до пре најмање деценију једна особа знала да узме и по педесетак комада у цугу, сада то буде максимално две до три", рекао је панчевачки продавац. Тек понеко их шаље поштом, каже, а већи део купаца их ставља у пакетиће. „Продаја (разгледница и честитки) не бележи пад, али је мања него пре једну деценију", наводе из Поште. Како је било пре? Дописивање је било интензивно између два светска рата, показују архиве - седамдесетих година 20. века је, чини се, било на врхунцу. Тад је било уобичајено да свака породица пред празнике пошаље и добије десетине писама, честитки и скоро заборављених дописница. Ово време пандемије је можда тренутак да старијима који су сами напишемо неколико редака. „Увидом у архиве нашег ПТТ музеја, у ПТТ веснику, забележено је да су 1977. године, за новогодишње празнике „поштари пали с ногу", пишу из Поште. Тада је ,,кроз саобраћајну пошту Београд 2 дневнопролазило и до три милиона пошиљака (у данима пред празнике), али је честитки било мање него обично, уз повећан број пакета." Спој Фејсбука и писама Да постоје мали вредни људи у интернет везама, тек би они били заузети током короне, а посебно током празника. Пре три године, кад пандемије није било ни у најави, само у новогодишњој ноћи са мрежа ВИП и „Теленор" послато је готово 19 милиона порука, пренео је РТС. Уметничке душе међу нама могу сами осликати честитке Спој традиционалног и модерног направила је Наташа Шербула из Зрењанина. Она током целе године, а посебно у време празника, прави честитике по поруџбини - са одштампаним фотографијама или стандардно украшене. А муштерије јој се јављају преко Фејсбук странице „Изненади се - честитке". Ни ова година пандемије није спречила многе у жељи да обрадују драге особе, каже она за ББЦ. „Честитке су сада траженије да се праве у електронској форми, али и даље људи поручују и да се фотографије израде. „У поређењу са осталим годинама, можда је спласла еуфорија, малчице, али и даље се људи радују да их поручују", истиче. Шербула додаје да се стикери које и сама шаље преко друштвених мрежа, не могу „поредити са писаном речју, која у неку руку постаје опипљива на папиру". „Писма која сам ја слала изазвала су толико емоција, свака честитка… (тад) видите шта заправо буди у људима писана реч", истиче она. Вишеструка је привлачност слања и примања таквих честитки, рекла је Ем Беш, гарфолошкиња и ауторка приручника Читање између редова (Reading Between the Lines). Како је писање честитки значајно спорије, то је далеко интимније и обазривије, каже Ема Беш, графолошкиња. „Тај чин прислањања оловке на папир је врло личан", рекла је за ББЦ Њуз. „Показује да је тај појединац уложио и пажњу и мисли. Како је писање честитки значајно спорије, то је и далеко интимније и обазривије. „То доноси радост оном ко прима. Већина оног што данас видимо у пошти су рачуни и нежељена писма рекламе. У честитке се унесе и мало карактера и мало љубави, посебно сада", додала је Беш. Наташа Вуцеља је традицију писања честитки пренела и на децу, који учествују у томе „колико их држи пажња". „Некада их украшавају, а понекад само нешто исцртају или се потпишу. „Старији син који је четврти разред недавно је уместо састава из српског, самоиницијативно направио честитку својој учитељици коју јако воли и пошто се ове године растају, желео је да и она има неку успомену", каже поносна мама. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk