Звезда, фудбал и Дарко Панчев: „Југославија за десетку, остали ни за петицу“
Када говори о утакмици српских клубова Црвене звезде и Партизана, македонска фудбалска легенда Дарко Панчев без дилеме ће рећи „наш дерби".
Дарко Панчев данас је власник кафића и играонице у центру Скопља Није пропустио да погледа ни овај последњи, који је претходног викенда разочарао гледаоце лошом игром и резултатом 0:0. „Може утакмица да буде тврда и то није спорно, али овде је недостајало маштовитости и акције, а меч је био изузетно тврд, оштар, напет, са негативном атмосфером код играча. „Сматрам да је Звезда била за нијансу боља, имала неколико шанси за гол, док сам од Саве Милошевића очекивао да мало више ризикује - испало је да је Партизан одиграо кукавички", страствено описује утиске на свом садашњем „терену", у кафићу чији је власник, у скопском насељу Капиштец. Некадашњи нападач који се прославио играјући за Црвену звезду данас нема функцију у фудбалу, али ће ипак обележити 75. рођендан београдског клуба. „Прослављам Звездин рођендан са пријатељима, у мом кафићу, уз кафу, и по један виски", каже Панчев уз осмех. По завршетку каријере, Панчев је радио у Фудбалској федерацији Македоније и скопском Вардару, у коме је на почетку каријере био и играч. Пре годину и по дана, због несугласица са власником Вардара, руским бизнисменом Сергејем Самсоненком, напустио је овај клуб и од тада нема званичну функцију у фудбалу. Темељ, кров и нови спратови Звездине куће Дарко Панчев сам ће рећи да је као дете знао само за два клуба - локални Вардар, у коме је постигао прве успехе, и београдску Црвену звезду - али да је каријера могла да му оде и у другом правцу. „Као играч, ја јесам разговарао са свим клубовима велике четворке - све је то у склопу посла, али отишао сам у Звезду јер сам звездаш, а понуде су биле сличне. „Да је била драстична разлика у условима - можда бих отишао и у други клуб." Велику четворку југословенског фудбала чинили су београдски Партизан и Црвена звезда, загребачки Динамо и сплитски Хајдук. Три године у Београду, укључујући фудбалерима данас незамисливо одслужење војног рока, требало му је да стигне до највећег успеха у историји клуба. Фудбалери Црвене звезде подигли су трофеј првака Европе у Барију, Панчев стоји други слева Дарко Панчев постигао је одлучујући гол у пенал серији којом је одлучен победник Купа европских шампиона 1991. године, у мечу против француског Олимпика из Марсеја. „До 1991. године, Звезда је ипак грађена 46 година - неко је пре нас постављао темеље те куће. „Кад је она изграђена, наша генерација је само ставила кров и сада је млађим генерацијама још теже да граде вишу зграду." Наставак његове каријере дубоко се преплиће са распадом Југославије, па самим тим и фудбалске лиге. У италијанском Интеру није успео да се наметне, покушаји да оживи каријеру после 30. године у Немачкој или Швајцарској нису били успешни. Ипак, није следио талас многих - играчког повратка у Звезду, а ни у Вардар, није било. „Кад си играо у југословенској лиги, једној од пет најјачих у Европи, како онда да се вратиш и завршиш у српској, хрватској или македонској лиги? „Велике су разлике у квалитету." Панчев открива и да су га председници Црвене звезде Драган Џајић и Драган Стојковић звали да дође бар на неко функционерско место у клубу. „Оженио сам се други пут, супруга је остала трудна па сам се питао како онда да мењам град. „Био сам жељан породичног живота па понуде нисам прихватио, а то је моја одговорност." Уместо тога, заједно са саиграчем из трофејне генерације Црвене звезде Илијом Најдоским, преузео је функцију спортског директора скопског Вардара. „Био сам скоро две године у Вардару, пласирали смо се у Лигу Европе са убедљиво најмањим буџетом у групној фази европског такмичења - два, два и по милиона евра. „То је био фантастичан успех, али газда који нас је ангажовао да направимо респектабилан тим за Европу, није испунио обећање да ће бити пара - а без тога се не може." Од Југославије до „корона вируса на стадионима" Клупска каријера Дарка Панчева није се поновила у репрезентацији - Југославија је најпре због санкција суспендована са Европског првенства 1992. године, да би се потом земља распала. „Југославија је мени и данас синоним за нешто лепо, сређено, чврсто, иако је вероватно имало и негативних страна. „Гледајући све ове државе и државице које су настале, Југославија је била десетка на факултету, остали ни петица, шестица." Управо због тога, Панчев каже да већ две деценије води битку за - бар фудбалско оживљавање Југославије. „Ја сам васпитан да не гледам ствари кроз национализам - несрећне године треба оставити иза себе, јер ако се поново направи таква лига, сви могу много да добију због јаких утакмица. „Мислим да ту највише коче српски и хрватски клубови - остали би то радо прихватили." Дарко Панчев је за репрезентацију Југославије одиграо 27 мечева и постигао шест голова Са сетом говори о временима кад је Вардар био једини македонски прволигаш који је своје снаге јачао из неколико стабилних друголигашких клубова из свог окружења. „Македонска лига је изгубила на квалитету, мало приватника финансира спорт, па зато и нема доброг македонског талента рецимо за Звезду. „Млађим играчима чак и није интересантна велика четворка југословенског фудбала - они су на дан вечитог дербија радије гледали Реал - Барселона него Звезда - Партизан." Осим дербија, и његова пажња усмерена је на европски фудбал - на телевизорима у његовом кафићу су преноси најјачих лига, а домаће утакмице, каже, готово и да не прати. „Чуо сам добру шалу, која је применљива на све стадионе у региону сем Црвене звезде и Партизана. „Наша влада је забранила присуство гледалаца на трибинама због корона вируса, а неко се сетио да каже - ако гледамо стадионе, у Македонији корона вирус постоји десет година!?" Репрезентације без новог Панчева Због тако лоше базе, Панчев каже да у две и по деценије није видео наследника његовог талента - посебно не у Македонији. „Може да се каже да је репрезентативац Босне и Херцеговине Един Џеко добар играч, чекаћемо Луку Јовића да порасте и напредује, Александар Митровић је коректан. „Нема великог избора - шпиц играчи су проблем и тешко се праве." Управо млади српски играч Лука Јовић има сличних проблема као Дарко Панчев. Обојица су били нападачи Црвене звезде, а Јовић у Реалу из Мадрида пролази готово као Дарко Панчев у Интеру из Милана - често није ни на клупи за резервне играче. „Он има 21 годину и тек треба да гради каријеру, а ја сам десет година имао каријеру у Југославији - могао сам себи да дозволим да им кажем да иду бестрага и да се посвађам, да будем инатљив и дрчан. „Ако му се не промени ситуација, он у јуну треба да тражи да оде да игра - треба да мисли о себи јер ко шиша Реал, од дванаест година, били су прваци Шпаније само једном." Дарко Панчев у дресу Црвене звезде Сам ће Панчев признати да је наљутио хрватску јавност када је јавно рекао да Лука Модрић није најбољи ни хрватски, а камоли балкански фудбалер свих времена. Оштар је и према селектору репрезентације Северне Македоније Игору Ангеловском кога посебно критикује због изјаве да је актуелна селекција најуспешнија у историји. „Наши су победили Гибралтар и Лихтенштајн и селектор каже - најбољи смо у историји. „Па зар је то тако јер су победили Гибралтар!?" Северна Македонија била је прва у групи најслабије дивизије Лиге нација, испред Јерменије, Гибралтара и Лихтенштајна па је добила прилику да кроз дуел са репрезентацијом Косова избори чак и одлазак на Европско првенство. „На Балкану, нажалост, спорт је увек у другом плану али се надам да ће бити мирно, уз велико обезбеђење и без инцидената. „Косово пружа солидне партије, није дунстер репрезентација - имају пар добрих играча, али сматрам да је Македонија апсолутно фаворит." Иако је систем такмичења Лиге нација донео Северној Македонији прилику да се квалификује на Европско првенство, Дарко Панчев оштро критикује председника УЕФА Александера Чеферина. Он сматра да је систем оваквих квалификација нешто најгоре што се десило фудбалу јер отвара могућност слабијим репрезентацијама да прескоче кораке до великог такмичења, а онда тамо буду „врећа за ударање". Људи жељни успеха, „телефонијада" уништава децу Историјски успех македонског спорта, титулу рукометног првака Европе за скопски Вардар, Панчев сагледава у односу два спорта. „Упоређивати рукомет са фудбалом је као да поредите професора из средње школе у Скопљу са Ајнштајном. „Па, ко гледа рукомет у Европи?" Ипак, разуме велику радост у Северној Македонији. „Наши људи су жељни успеха - да играмо европско финале у куглању и да имамо велику дворану, она би била пуна. „Али, када си видео да се у школском дворишту сакупи десеторо деце и игра рукомет!? „Данас не играју ништа, можда фудбал или кошарку." Градски стадион у Скопљу најпре је после обнове добио име „Филип Други Македонски" И ту му се лице посебно забрине. „Ова телефонијада и компјутеризација су уништиле децу. „Да имам моћ да трепнем и да више нема мобилних телефона, сем оних најједноставнијих, ја бих то урадио јер телефони уништавају младе генерације које су асоцијалне, не знају да причају међу собом, нема комуникације, а родитељи су немоћни." Ипак, управо му је породица главна мотивација да остане у Скопљу - па често и да одустане од долазака у пет сати вожње удаљен Београд. „Пријатељи ме често зову да дођем на један дан у Београд, а ја им кажем да не могу да дођем на један дан - имам толико пријатеља да морам остати бар недељу дана. „Како се организовати за један дан!?" Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk