Верденска битка: Француски свети симбол патње и победе и најдужа борба Првог светског рата
Британци имају битку на Соми, а Французи десетомесечну борбу у околини Вердена.
Француски војници на линији фронта За обе земље, ово су епске битке које симболишу патњу и истрајност обичног војника. Оно што се често заборавља је колико су две битке повезане кроз историју Првог светског рата. У обе земље ове битке имају легендарни, готово свети статус и сваке године су у центру пажње комеморација када се обележавају годишњице. Некако, сваки пут, као да једна гледа у правцу оне друге. Приче о Соми и Вердену су тесно испреплетане. Током зиме 1915/16, вођство савезничке снага усагласило се да им је борби против Немаца на Западном фронту највећа шанса да се уздрже од било какве офанзиве до краја пролећа. Истовремено, требало је да се спремају за координисани напад почетком лета 1916. Нажалост, ти планови су веома брзо осујећени зато што су Немци одлучили да повуку први потез. Немачка војска је 21. фебруара кренула у напад код Вердена. Зашто Верден? Трупе су биле пред великим изазовима, не само војним, већ и временским Верден је градић на обали реке Мезе у североисточној Француској. После 1871, када је Пруска извршила анексију области Алзас и већег дела Лорене, Верден је био веома близу немачке границе. Французи су, претпостављајући да ће једног дана избити рат, претворили град у праву одбрамбену тврђаву. У брдима која се уздижу изнад Мезе, направили су 21 бетонско утврђење у које је могло да стане готово 70.000 војника. Током борби 1914. које су дефинитивно утврдиле границе Западног фронта, Немци су избегавали Верден. Али то је значило да Верден некако штрчи на немачким мапама. Ако га освоје, Немци би скратили линију фронта и знатно ојачили сопствену одбрану. У јутро 21. фебруара, Немци су са севера започели велики артиљеријски напад. Та баражна артиљеријска паљба на немачком се зове тромелфојер. Током неколико наредних дана, немачке трупе су постепено напредовале, али Французи су се храбро бранили и временом су успели да зауставе офанзиву противника. Сатирање у рововима Уследили су месеци грозног међусобног сатирања - обе војске су се бориле буквално за сваки километар територије. Користили су топове, бајонете, бомбе, гас и бацаче пламена. Борбе су се одвијале у брдима два, три километра северно од Вердена, највише што су Немци успели да ураде је освајање три утврђења - Во, Тјомон и Дуомон. Али француска одбрана била је постојана - како су пролазили месеци, почела је да се ствара легенда о херојским браниоцима отаџбине. Локална саобраћајница - прозвана Свети пут - претворена је у праву војну траку којом су пролазиле хиљаде војника и тоне материјала. Неми снимци Првог светског рата пажљиво су рестаурирани захваљујући Питеру Џексону. Маршал Филип Петен, тада генерал и командант француске војске код Вердена, организовао је систем назван водени точак. Тај систем подразумевао је да се дивизије из целе француске војске смењују у том месту у одређеним временским периодима. То значи и да се велики број војника више пута борио код Вердена. Управо овај елемент био је један од најважнијих у сећању и успоменама које је нација створила о овој борби. А у Паризу, највећи дневни листови и политичари говорили су о Вердена као о светом задатку. Предаја је била незамислива. Маршал Петен (други с десна) Иако је, гледајући са војно-тактичке стране, било потпуно логично да се трупе повуку на десну обалу Мезе и користе реку као линију одбране - такав потез сматрао се непатриотским. Зато су се војници борили тако што им је иза леђа била река. Истовремено, око 150 миља западно, текле су припреме за битку на Соми, иако је у том тренутку Верден деловао као компликација. Петен је прво желео да се одустане од борбе на Соми, рекавши да су француске трупе потребније код Вердена. Касније је офанзиву видео као веома важну диверзију да се одвуче пажња Немцима. Због свега тога, француска војска је значајно смањила учешће у бици на Соми. Уместо 44 дивизије, било и је 14, а уместо 1.700 топова, оставили су 540 на Соми. То је значило и да је Француска смањила амбиције на Соми. Наравно, као што је познато, немачке трупе издржале су савезничко бомбардовање, а било какав покушај напредовања на Соми био је осуђен на пропаст. Али у неку руку, покушај пробоја убрзао је постизање циља. У страху да ће трећа линија немачке одбране на Соми да пукне, Ерих фон Фалкенхајн, начелник генералштаба, наредио је да са Вердена пребаци одређен број дивизија. Верденска битка Борбе код Вердена настављене су до децембра. Али од јула, понајвише захваљујући заједничкој британско-француској офанзиви на Соми, више није било опасности да ће савезници изгубити Верден. Верденска битка је у 20. веку постала својеврстан олтар сећања Француске. Направљена је велика некропола у коју су смештене кости погинулих. Верује се да је на обе стране погинуло по 350.000 војника. Верден је постао и симбол европског помирења. Немачки канцелар Хелмут Кол и француски председник Франсоа Митеран су се 1984. у Вердену ухватили за руке у знак помирења. Митеран и Кол За Велику Британију симбол страдања и борбе у првом светску рату је битка на Соми која је почела 1. јула 1916. и тај датум се традиционално обележава. Типвал меморијал и поља мака за многе британске и ирске породице престављају место колективно сећања на жртве пале током Првог светског рата. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk