„Климатски апартхејд“ између богатих и сиромашних, упозорава стручњак Уједињених нација
Експерт Уједињених нација упозорио је на могућност настанка „климатског апартхејда", у ком богати плаћају да побегну од глади, „док остатак света остаје да пати".
Клима је крива Чак и ако се испуне тренутни циљеви, „милиони ће бити осиромашени", рекао је Филип Алстон, специјални известилац УН-а за екстремно сиромаштво. Он је искритиковао кораке које су тела УН-а направила као „очигледно неадекватне". „Штиклирање циљева на папиру неће сачувати људе или планету од предстојеће катастрофе", упозорио је Алстон. Овај Аустралијанац је део панела Уједињених нација независних експерата, а извештај - заснован на постојећем истраживању - представио је у понедељак Савету за људска права Уједињених нација. „Климатски апартхејд" Главна забринутост односи се на то да ће сиромашни вероватно бити јаче погођени растом температура - и потенцијалним недостацима хране и конфликтом који би могли да прате промену. Очекује се да земље у развоју претрпе најмање 75 одсто трошкова климатских промена - упркос чињеници да сиромашнија половина светске популације производи само 10 одсто емисија. Они „који стварају најмање емисија биће најповређенији", казао је, упозоривши да би ефекат могао да избрише 50 година напретка у смањењу сиромаштва. С друге стране, Алстон наводи примере како су богате западне земље већ савладале екстремне метеоролошке ситуације. Када је циклон Сенди погодио Њујорк 2012. године, многи становници су остали без струје, али „главно седиште Голдман Сакса је било заштићено десетинама хиљадама сопствених врећа с песком, а имало је и струју из генератора". Слично томе, „приватни ватрогасци су послати да спасу виле богатих". Ово „превелико ослањање" на приватни сектор вероватно би могло да доведе до онога што он назива „климатским апартхејдом" - где богати „беже од прегревања, глади и сукоба". Још 2007. године Међувладин панел о климатским променама упозорио је да ће „најсиромашнији међу сиромашнима у свету бити најпогођенији". Алстонов извештај оштро критикује недостатак акције, упркос таквим упозорењима, у протеклих неколико деценија. „Неуспех у акцији" „Непристојни говори владиних званичника на редовним конференцијама не доводе до смислене акције", написао је Алстон. „Од тридесет година старе конвенције је изледа мало урађеено." Међу онима које критикује су председник Бразила Жаир Болсонаро, који је отворио кишне шуме за рударство и „ослабио" заштиту околине. Критике иду и на рачун Доналда Трампа - за стављање „бивших лобиста у надзорне улоге", „активно утишавање и замагљивање науке о клими", као и смањење заштите околине. Ипак, Алстонсов презир није окренут само ка политичарима, већ и ка Савету за људска права Уједињених нација, за који је и направио извештај. „Савет за људска права више не може себи да допусти да се ослања само на временски признате технике организирања експертских панела, позивајући на извештаје који не воде никуда, позивајући друге да раде више, али да не ради сам, и усвајајући широке, али неуверљиве резолуције", написао је. Уместо тога, Савет мора да наручи хитну стручну студију о могућим доступним опцијама за избегавање катастрофе, те да „предложи и прати одређене акције", рекао је. Претње демократији Могу да се јаве и шире друштвене импликације. Међународна организација за миграције упозорила је у извјештају из 2014. да процене миграција као последица климатских промена варирају дивље - од око 25 милиона до једне милијарде људи до 2050. године. Алтсонов у извештају процењује да је у Африци, јужној Азији и Латинској Америци 140 милиона расељених лица. Демократија, упозорио је, такође може да буде угрожена јер се владе боре да направе велике промене како би се носиле с тим.