Како изаћи на крај са боловима и ублажити деменцију: Зашто је добро врпољити се
Не можете да седите с миром? Фантастично!
Да ли сте једна од оних особа које се стално врпоље? Не, стварно, то су добре вести. Упркос ономе што су вам наставници у школи некада говорили, то можда и није толико лоша навика. Испоставља се да уколико сте једни оних који су у животу склони врпољењу, што значи да сте потенцијално невероватно иритантни свакоме око себе, ваше тело и ум могли би да имају користи од ваших навика које сметају другима. ББЦ водитељка, научница и харфисткиња докторка Кет Арни истражује зашто неки људи упорно кликћу оловком, црткају и дрмусају колено. Шта је „врпољење"? „У мојој лабораторији врпољење дефинишемо као било коју врсту покрета која није директно релевантна за задатак који се обавља", каже њујоршка неуронаучница Ен Черчленд. У оквиру тога, постоје различите категорије врпољења. Један тип је репетитиван и ритмички, као што је кликтање оловком или дрмусање ноге. То се разликује од другог типа врпољења, када је особи неудобно и можда јој је потребно да се промешкољи на столици. Трећи тип врпољења чини појединац који је музичар или спортиста, док понавља радњу коју веома добро познаје, каже Ен. На пример, играч крикета може да има низ сложених врпољења које обавља кад излази да изведе ударац а које су, у његовој глави, саставни део радње ударања. Програмирани сте да волите покрете - а некад чак то несвесно радите Зашто се врпољимо? Споља гледано, врпољење нема много смисла: троши енергију, тако да се за њега плаћа метаболичка цена. А плаћа се и друштвена цена - то често нервира људе око нас! Добро, али ваљда постоји нека сврха тих радњи. Ен Черчленд сматра да би функција могла да буде тесно повезана са можданом активношћу као што је доношење одлука. Цртање и жврљање по папиру је такође један од начина врпољења. Врпољење вам помаже у размишљању „Тешки когнитивни задаци у које се упуштамо нашим развијеним људским мозговима ослањају се на машинерију која се првобитно развила да би покретала тело унаоколо", каже Ен. „Дакле, можда се код неких когнитивних понашања начин на који убацујемо ту неуралну машинерију у брзину крије управо у тим покретима." Другим речима, иако смо свесни да морамо да будемо смирени и непокретни да бисмо ефикасно размишљали, то не важи за свакога. „Врло је могуће да за многе субјекте мислити значи кретати се", каже Ен. „Они морају да се препусте тим покретима да би се мозак покренуо и кренуо да размишља." Врпољење вам изоштрава концентрацију Клинички психолог Роланд Роц специјализовао се за хиперкинетички поремећај (АДХДФ) и коаутор је књиге Врпољи се да се усредсредиш. Он каже да је врпољење природан начин нашег тела да нам помогне да се концентришемо. „У временима кад нисмо довољно усредсређени или нам је тешко да се концентришемо или обратимо пажњу, то је природан начин нашег тела да се само од себе стимулише", каже Роланд. То је понашање које се чешће појављује код оних који пате од АДХД-а, али је несвесна стратегија коју примењују скоро сви. Врпољењем губимо калорије и смањујемо стрес Врпољење би могло и да смањи здравствене ризике Енергетски утрошак врпољења такође би могао да буде од користи. Џенет Кејд - професорка нутритивне епидемиологије на Универзитету у Лидсу - спровела је 12-годошњу студију на женама, проучавајући колико времена оне седе мирно, а колико времена проводе радећи неке друге активности. Субјектима су постављана и питања о њиховим навикама врпољења. Истраживачи су открили да су жене које су биле посебно статичне и које се током тог периода нису много врпољиле имале повећан ризик од смрти. Међутим, жене које су се много врпољиле заправо су имале смањени ризик од смрти: оне које су се врпољиле имале су 30 одсто мање шансе да умру током студије у поређењу с онима које су седеле мирно и до пет сати без престанка. Зашто? Врпољење нам помаже да саморегулишемо тежину сагоревањем калорија, помаже нам да остајемо у форми и може да смањи наш стрес, каже Џенет. Дакле, треба ли врпољење да доживимо као део здравог начина живота? У суштини, да. Уколико нисте превише физички активни можете то заправо да надокнадите врпољењем. Штрикање одлично регулише стрес. Врпољење може да помогне при смањењу хроничног бола и смирењу Истраживање је показало да активности као што су штрикање - које донекле могу да се сматрају стратегијом врпољења коју спроводе експерти - могу да буду одличне по наше ментално благостање. Бетсан Коркхил, директорка организације по имену Stitchlinks, религиозно схвата терапеутска својства заната - а посебно штрикања. Она води групу штрикања за људе са дугорочним боловима јер се показало да помаже појединцима који се муче са хроничним стањима. А анкета из 2013. године, са одговорима више од 3.500 штрикача из 31 земље, додатно је потврдило његова магична својства. „Наше најзначајније откриће било је да што су чешће штрикале, то су срећније и смиреније оне биле", каже Бетсан. Ако упослите руке или одете у шетњу биће мање стреса. Врпољење може да помогне оболелима од деменције Дејв Бел је специјализовани техничар за ментално здравље који ради за Центар за деменцију УК. За многе његове пацијенте врпољење је уобичајена ствар, било да се ради о шеткању около, или чупкању поруба хаљине. То је често зато што онај ко има деменцију осећа физичку нелагоду или га нешто боли. Некима је можда физиолошки неугодно због фактора окружења, док код других можда репетитивно понашање изазива само оштећење на њиховом мозгу. Али иако можда не изгледа пријатно, ово врпољење може да буде начин само-умирења. „Мислим да је веома могуће да особа којој се то дешава, кад ради нешто рукама или шетка около, смањује стрес код себе", каже Дејв. Stitchlinks прави плетене муфове са пришивеним нискама, дугмади, звончићима и трачицама како би људи у домовима за негу имали са чим да се играју, а Алцхајмерово друштво осмислило је дрвену луткицу за чачкање заједно са Универзитетом у Централном Ланкаширу како би помогло да се смањи анксиозност код људи са деменцијом. Дејв каже да су ефекти фантастични: „Виђао сам какве се промене у понашању дешавају код некога кад има ово." Ако цупкате ногом вероватно некога нервирате, али сте онда концентрисанији и ефикаснији Врпољити се или не врпољити се? Уместо да увек буде симптом одсуства концентрације који мора да се сузбија или пригуши, врпољење заправо многима од нас помаже да се опустимо, усредсредимо и успешније обавимо наше задатке. Дакле, да ли сви треба да се врпољимо, увијамо, мешкољимо и вртимо палчевима како бисмо поправили нашу концентрацију у учионици или да бисмо обавили неки мукотрпан задатак? Можда… под условом да се то ради на прави начин. „То је суптилна тачка балансирања", каже Роланд Роц. Понекад шкработина може да постане занимљивија од самог предавања или часа - тада знате да врпољење заправо не функционише као алатка за усредсређивање. „Боља шкработина могла би да буде пуко сенчење", каже психолог. „Само суптилни, брзи, ритмички, моторички покрети." Дакле, тип врпољења који радимо такође је битан. Исто тако, врпољење једне особе да би се боље сконцентрисала може да буде излуђујућа сметња нама осталима. Дакле, само напред - лупкајте, тапкајте и уврћите прсте - само запамтите, врпољите се одговорно! Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk