Седам ствари које показују да свет није прављен по мери жена
Од полицијских панцира који не остављају места за женске груди, преко безбедносних наочара превеликих за женска лица, до чизама које не одговарају женским стопалима - ово је само неколико примера ствари које су прављене по мери мушкараца.
Промоција новог модела Ајфона Каролина Криадо Перез, новинарка и ауторка књиге Невидљиве жене: Откривање пристрасности података у свету прављеном за мушкарце, каже за ББЦ да том списку нема краја. „Много смо се навикли на то да мушкарце доживљавамо као подразумевану вредност, а жене као неку врсту огранка - варијацију за мушкарца." Криадо Перез је почела да истражује родну пристрасност након што је открила да су медицински подаци о срчаним ударима засновани на симптомима који се јављају код мушкараца, због чега лекарима промичу случајеви срчаних удара код жена - симптоми који се јављају код жена сматрају се атипичним. „Просечна жена је маргинализована." Ево седам примера ствари које нису дизајниране по мери жена. 1. Војна опрема Америчка војска је 2016. године почела да регрутује жене у борбеним улогама за до тада искључиво мушке јединице у војсци, маринцима и морнаричким фокама - али највећи део панцира и даље се правио за мушкарце. Војска је те године додала осам мањих величина које одговарају женама, али друга опрема као што су обућа и шлемови и даље није до краја решена. У то време је демократска конгресменка Ники Тсонгас критиковала неосетљивост војске за потребе женских чланица службе, наводећи „узнемирујуће" хендикепе за жене, укључујући немогућност да правилно пуцају из оружја, јавио је Мilitary.com. Официрке на свечаној прослави Двадесетогодишњице жена у војној служби Америке одржаној 2017. године Неколико жена је ове године изјавило за Базфид Њуз да су током службе биле приморане да модификују панцир како би им одговарао, чак и по цену уклањања заштитних бочних панела или стављања комада пене испод појасева да би се опрема правилно наместила и да би се осигурало да су органи заштићени. Прошле године је начелник Здруженог генералштаба генерал Џозеф Данфорд изјавио да ће порадити на убрзавању процеса прилагођавања панцира женама, али је издавање нове опреме и даље непотпуно. „Жене су преживеле Ирак и Авганистан - све до 2018. године - у опреми прављеној само за мушкарце", каже Алекс Елијас, научница која се посветила изучавању жена у војсци. Војникиња на терену 1994. године Али чак и пре него што су настале ове релативно нове улоге, жене су у војсци биле присиљене да се носе са опасно неодговарајућом одећом. Током Другог светског рата, каже Елијас, од жена се никад није очекивало да се нађу у неканцеларијским улогама, па им тако војска није обезбедила униформе за друге послове, као што су механичарски. 2. Лутке за симулирање судара Америчка влада није правилно тестирала ефекат судара на женској лутки везаној сигурносним појасем све до 2012. године. Лутке су деценијама биле засноване на просечном педесет-постотном мушком телу. Према студији Центра за примењену биомеханику са Универзитета у Вирџинији из 2011. године, то је значило да су женски возачи који су учествовали у сударима имали 47 одсто веће шансе да задобију озбиљну повреду од мушких, а 71 одсто већу шансу за умерену повреду. Криадо Перез истиче да је чак и сада та женска лутка само умањена верзија мушке, што не пружа тачне информације о томе какав ефекат судар има по жену. Лутка за тестирање аутомобила Слична је прича и у Европској унији. „У ЕУ, од пет регулаторних тестова који постоје, само један конкретно захтева употребу женске лутке, а и он само на сувозачевом месту." Она каже да је очигледно да је индустрија свесна да мора да се позабави питањем жена - али да „то није урадила на разборит начин који узима у обзир чињеницу да жене чине 50 одсто укупне популације". 3. Паметни телефони Од апликација до саме величине телефона, постоје бројна својства дизајна која су навела жене на тврдњу да су паметни телефони прављени по мери мушкараца. Женске шаке су у просеку око два и по центиметра мање од мушких - што може да представља проблем приликом коришћења све већих екрана у овој области. Слање порука једном руком на ајфону од 12 центиметара или чак већем може да буде тешко или чак немогуће за многе жене (и за мушкарце са малим шакама). Криадо Перез истиче да су и апликације за здравље и Сири ненамерно биле пристрасне на штету жена. Епл је 2016. године поправио грешку која је уместо на абортус кориснице слала у центре за усвајање - пет година након што је скренута пажња на овај проблем. „Апликација која исцрпно води рачуна о вашем здрављу не поседује могућност вођења дневника менструације; Сири која може да пронађе опскрбљивача вијагром али не и абортусом - ето какве ствари се дешавају кад не уврстите жене у процесе доношења одлука", каже Криадо Перез. „Не ради се ни о каквој завери. Ни за тренутак нисам помислила да су дизајнери Епла желели да на неки начин заврну жене - мислим да просто нису били тога свесни." 4. Астронаутска одела НАСА је доживела моментално згражавање читавог Твитера кад је најавила да ће чисто женска шетња у свемиру бити отказана због астронаутског одела средње величине. Агенција је појаснила да је астронауткиња Ен Маклејн касно схватила да јој више одговара одело средње величине од великог које је користила и зато је из безбедносних разлога она повучена из шетње. На Међународној свемирској станици постоје два одела средње величине, али само је једно правилно конфигурисано за шетњу свемиром а за подешавање резервног били би потребни сати и сати. Кристина Кох (у средини) помаже колегама астронаутима Нику Хејгу (лево) и Ен Маклејн да навуку астронаутско одело Криадо Перез каже да је и даље индикативно да су на располагању била само средња, велика и веома велика одела. Наса је, наиме, деведесетих морала да се ратосиља малих одела због смањеног буџета, јавио је НПР. То је значило да једна трећина жена у то време није могла да стане ни у једно космонаутско одело. 5. Спортска одећа Кад је америчка кошаркашка звезда Стеф Кари прошле године дизајнирао нову колекцију дечјих патика, у понуди су могли да се нађу само бројеви за дечаке. Деветогодишња девојчица по имену Рајли на крају је написала писмо Карију питавши га зашто је то тако. Од марта 2019. године, дечаци и даље имају на располагању бољи избор одеће у колекцији Андер Армор Кари, али већина обуће је посала доступна за оба пола. 6. Научна опрема Биолошкиња Џесика Маунтс, извршна директорка Канзаског савеза за мочваре и потоке, рекла је Крису Белу са ББЦ-ја да је већина опреме коју је користила прављена за мушкарце. „Проблеми који настану нису само из домена удобности - они задиру и у личну безбедност", каже она. „Одећа која је сувише врећаста упетља се у покретну опрему. Превелике чизме доводе до саплитања и падања." „Алтернативе које су 'прављене специјално за жене' често су скупље, имају мање џепове, а и даље не пашу добро." Жена за радним столом 7. Канцеларијски простор Овакви недостаци у дизајну не тичу се само онога што се носи или чиме се рукује - чак и окружења могу више да удовољавају мушкарцима. Формула за стандардне температуре у америчким канцеларијама утврђена је још шездесетих, на основу метаболизма просечног четрдесетогодишњег мушкарца који тежи 70 килограма. Студија из 2015. године објављена у часопису Природа показала је да женски метаболизам може да буде и до 35 одсто спорији од мушког коришћеног за те прорачуне - што доводи до, у просеку, разлике у преферираној температури од чак пет степени. Прошле године је глумица из ТВ серије Секс и град Синтија Никсон изнела ову проблематику у јавност пред изборну дебату са њујоршким гувернером Ендрјуом Куомом кад је њен тим његове захтеве за хладнијим температурама назвао сексистичким. Историчарка Ширли Вајда каже: „Поред те силне корпоративне приче о тимском раду, тешко је осећати се део тима кад вас поставе у негостољубиво физичко окружење." Она је додала да популарне жичане канцеларијске столице појачавају хладне услове, док други трендови у седиштима попут столица високих као барске могу женама отежати удобно седење у хаљинама или сукњама. Вајда каже да кад су у питању „родно пристрасни дизајн и опрема, историчари нису обраћали превише пажње на то", а склоност ка стандардизацији зарад ефикасности довели су до света у коме је 'једна величина прављена за све'". Што се тиче Криадо Перез, кад је објављена њена књига, она је осетила задовољство видевши повећану свест о овим питањима - а, додаје она, чак и првобитне бурне реакције на Насине космонаутска одела не би биле могуће пре само једне деценије. „Али побесним кад помислим да су све те жене, живећи своје животе, мислиле да нешто није у реду с њима - да су премале, да се не уклапају или шта год већ да је било у питању." „А ми само нисмо правили ништа по мери жена."