Веза на даљину и корона вирус: Када љубав може преко државне границе
„Синхронизовати филм, то нам је био највећи проблем", тако љубавне јаде карантинске везе на даљину кроз осмех описује Антонио Михалић, мастер просторног планирања из Дуге Ресе покрај Карловца у Хрватској.
Катка и Антонио (лево), Даријус и Марија (десно) Он и Катка Осредкар су пре три године започели љубавну везу, али планове за заједнички живот успорила је епидемија корона вируса. „Иако ми је тешко што још нисмо заједно, на неки начин нам је можда ипак било лакше у односу на друге парове из исте земље или града, због тога што смо научени да нисмо сваки дан заједно и да је наша веза зависна од тих вибера, месинџера и друштвених мрежа", објашњава за ББЦ на српском Катка, студенткиња мастер студија просторног планирања у Копру у Словенији. Љубав не познаје границе. Међутим, шта се дешава када су вољени удаљени стотинама или хиљадама километара, а због пандемије корона вируса путовања постану онемогућена, државне границе буду затворене, а физичко дистанцирање постане мера? На електронски вид комуникације осуђени су и Марија Милошевић из Београда и Даријус Херман из немачког града Лајпцига. Њихову везу пандемија није драстично пореметила, али их неизвесност погађа. „Најгори је моменат када не знаш када ћеш видети вољену особу и како", говори Марија за ББЦ на српском. Њихов последњи сусрет био је средином фебруара, на „неутралном терену" у Словенији, а договор за наредно виђање, у време православног Ускрса, остао је неиспуњен. Ипак, вести о слабљењу вируса у Европи и отварање граница их радују, а то ће, надају се, довести до поновних загрљаја и пољупца. Љубав преко мегабајта Даријус и Марија Најлакши начин да останеш у контакту су телефонски и видео позиви, чему можемо да се захвалимо апликацијама и рачунарима. „Мој закључак је да смо више разговарали током овог периода и да смо побољшали нашу комуникацију у неком смислу", говори Марија Милошевић, консултанткиња у регрутацији и селекцији за ИТ позиције у једној међународној компанији. Њени разговори са Даријусом су обично трајали око сат времена. Сада у просеку трају два, а викендима понекад и пет сати. На почетку епидемије једна теме је надвладала - корона вирус. „Тешко је било говорити о другим стварима поред короне јер ти се живот свео само на посао, о чеми нисам желео да причам. С обзиром на то да ниси могао да се дружиш и виђаш друге људе, није било превише тема за дискусију", објашњава за ББЦ на српском Даријус, менаџер за кључне купце у једној немачкој компанији. Временом су се теме мењале, али и расположења. Масовно венчање на Филипинима уз мере предострожности. У Немачкој није било полицијског часа и препоручене мере су биле блаже од оних у Србији, па је Даријус после извесног времена одабрао да два дана проведе радећи од куће, а три на послу - где је могао да се „социјализује", што му је, каже, доста помогло. Марија, са друге стране, живи сама у Београду и током ванредног стања због забране кретања и рада од куће, мало времена је проводила напољу. То је теже подносила, па су често разговори били и вид подршке. „Даријус је имао разумевања у тренуцима када сам била растројена. Тада смо имали дуготрајне разговоре, а сада је наша комуникација на високом нивоу", каже Марија. Даријус додаје да је на почетку био под стресом и да је због тога „заборављао да ситуација не погађа само њега". „Знао сам да морам да будем другачија врста подршке за Марију у различитим тренуцима. Тада сам био емотиван и говорио себи ,Марија има тежак период, морам да се променим и прилагодим јер ово није само новина за мене, већ и за њу'", каже он. „Сад знаш како је кад сам ја твог тату чекала из војске" Катка и Антонио Катка и Антонио су већ били у сличној ситуацији. Током прве године забављања Антонио је отишао у Немачку да ради током лета. „Могу рећи да је то мени тада било теже него сада", каже Катка. Она је успела да тик пред укидање међуградског саобраћаја оде у родни Словењ Градец и тако избегне карантин у гарсоњери коју изнајмљује. Код куће се бавила разним пословима и помагала у баштенским радовима. Родитељи су се саосећали са њом, а мајка јој је једном приликом рекла: ,,Сад знаш како је било кад сам ја твог тату чекала из војске". Та реченица оставила јак утисак, па је и сама о томе често размишљала, каже Катка. Занимљива географија и филмски маратон Катка и Антонио, баш као и Марија и Даријус, махом су се чули увече, после посла, када је време за разоноду. „Када свако обави шта има, позовемо се, упалимо исти филм, укључимо камере на Воцапу и то је то. И гледамо реакције", каже Антонио. „Једним оком гледаш филм, другим у камеру", додаје Катка. Марија и Даријус су покушали да гледају филм, али су убрзо одустали и пребацили се на друштвене игре. Надметали су се у немачкој карташкој игри Црни Петар, затим пробали и друштвену игру Pictionary, да би се најдуже задржали на Занимљивој географији. Играли су свако на свом језику. „Марија је победила, наравно. И увек је извлачила неке српске географске појмове са чудним називима", каже Даријус. „Заправо ми није веровао и стално ме оптуживао да измишљам", додаје Марија кроз осмех. Даријус и Марија Предности и мане карантинске љубави на даљину Поред креативности, карантин је донео још неке предности. „Сматрам да је корона побољшала нашу везу, јер сам имала времена да размислим о неким стварима и била сам отворена да поразговарам о томе са Даријусом. И мислим да је он такође променио неке ствари код себе током овог периода што је исто било добро по нашу везу", каже Марија. Лоша ствар је, додаје, што „у тим тренуцима не знаш како и када ћете бити у могућности да се видите". Неизвесност око следећег сусрета, такође је мучила Катку и Антониа. „Мени је најјача емоција била, кад је све то почело, нека љутња, према целом свету. Имаш жељу да будете заједно, а не можеш ништа. Временом су морали да се помире с тим. „Не можемо да се видимо, а није до нас и не можемо ништа урадити поводом тога", сагласан је Антонио. Поновни сусрет на видику Катка и Антониоо Хрватска је 10. маја отворила границе за грађане држава чланица Европске уније, док је Словенија 14. маја постала прва држава у Европи која је прогласила крај епидемије. То су лепе вести за Катку и Антониа. „Одуговлачио сам са коришћењем одмора колико год сам могао јер сам се надао да ће отворити границе. Планирамо да се видимо за који дан", каже Антонио. Влада Србије је усвојила препоруке кризног штаба о ублажавању мера, по којима за улазак у земљу од 22. маја није неопходан негативан тест на корона вирус. Грађани Србије који желе да путују у земље које инсистирају на здравственом пасошу могу за 6.000 динара да ураде тест на корону у Ковид амбулатама. Процене су да ће већина држава Европе после 1. или 15. јуна укинути обавезу тестирања за улазак. „Свакодневно проверавамо какве су одредбе донете у вези путовања и тестова, да ли су аеродроми отворени и слично, па сходно томе планирамо следећи сусрет који ће се догодити, надам се, у јуну или јулу", закључује Марија и додаје да једва чека тренутак када ће похрлити Даријусу у загрљај. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог тема за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk