„Отерали смо страх": Како су борци за реке са Старе планине постали хероји еколошког бунта у Србији
Вишегодишњи отпор изградњи мини хидроелектрана и борба покрета „Одбранимо реке Старе планине" (ОРСП) изродила је нове хероје еколошког активизма у Србији, старије мештане малих планинских села спремних да поднесу личну жртву да би заштитили „једино благо које им је преостало" - реке.
Александар Панић из организације „Сачувајмо реке Старе планине" каже да је неко од њихових чланова увек са мештанима „Никада нисам мислио да ће тако нешто да ме снађе у животу", прича за ББЦ на српском шездесетчетворогодишњи Десимир Стојанов, пензионисани грађевинац, док седи на балкону куће у селу Ракита, у којој се и родио. Популарни Деско постао је један од симбола покрета због спремности да се физички, ноћу и дању и на штакама супротставља постављању цеви у Ракитску реку и њене притоке. Деско у тој борби одавно није сам, а у суботу 15. августа активисти из читаве земље прикључили су се акцији уклањања цеви за напајање мини хидроцентрале „Звонце" са аважећом употребном дозволом, за коју покрет тврди да је нелегално изграђена. Инвеститор Горан Белић, адвокат из Београда, није одговорио на мејлове и позиве за ББЦ-ја за коментар. То је само још једна од епизода борбе покрета за пијаћу воду и очување река Старе планине, која траје већ три године. Борба је донела и конкретне резултате за друге реке и села у околини Пирота - у јулу је испуњен један од главних захтева: изградња 84 мале хидроцентрале (МХЕ), стопирана је усвајањем новог Просторног плана Града Пирота, барем на наредних 15 година. Покрету се у међувремену придружило хиљаде људи из Србије, док су људи из околних земаља које деле сличне проблеме, у активистима пронашли инспирацију. Социолог и истраживач јавног мњења Срећко Михаиловић успех и привлачност покрета објашњава тиме што је у питању „тема од интереса за све грађане који размишљају о заштити човека кроз заштиту природе". „Ја сам недавно имао истраживање, тражили смо од испитаника да нам кажу да ли подржавају протесте против изградње малих хидроелектрана и добили смо податак да их подржавају готово три четвртине грађана Србије", наводи Михаиловић. Село Ракита: „Већ две године само чувам реку и идем на суд" Село Ракита и његова река - симбол отпора старопланинских активиста Иза најужег кањона у Србији и зелених планинских предела близу бугарске границе крије се ово село, у прошлом веку изузетно живахно и познато по, сада затвореном, руднику каменог угља „Јерма". Данас ово наизглед заборављено место са пар стотина становника више нема ни рудник, ни пругу, ни исправан пут, а мештани страхују да ће им изградња мини-хидроелектране уништити и једино преостало благо - Ракитску реку. „Годинама пролазимо кроз мукотрпно надмудривање са државом која не жели да поштује законе која је сама донела, многи су били изложени директним физичким претњама, а ја сам лично добио преко 100 прекршајних пријава за узнемиравање јавног реда и мира, од којих већина тек треба да стигне на ред на суду", описује Деско вишегодишње напоре Савеза месних заједница Старе планине да зауставе изградњу мини-хидроелектране у заштићеним природним подручјима. Надлежне општинске и републичке инспекције већ су једном стопирале радове у Ракити и инвеститору наложили уклањање 350 метара цевовода чије постављање у корито за велике воде није у складу са дозволом коју је за ову електрану издао Завод за заштиту природе. Инвеститор се жалио Управном суду и тврди да има све потребне дозволе, а радови су настављени све док суд не донесе другостепену, коначну пресуду. Стручњаци Завода су у водотоковима Ракитске реке пронашли заштићене врсте - поточну пастрмку и поточног рака - због чега у 90 посто случајева Завод не даје позитивно мишљење за издавање дозвола за изградњу МХЕ. Осим тога, ово подручје је познато по бујицама, ерозији и клизиштима, а сечом дрвећа и копањем ствара се ризик по људе и имовину, објашњава за ББЦ на српском активисткиња Ненсила Радојковић из Пирота. „Видела сам булдожер како копа по реци, док се са стране све обрушава - брдо, пут, све нестаје, читав тај крајолик у који одлазим годинама", присећа се прве посете Ракити Радојковић за ББЦ на српском. „Вратила сам се кући и наредне две ноћи сам буквално сањала цеви". Ненсила Радојковић (десно) и активисткиња Душица Јовановић су 2018. у Ракити скупљале потписе мештана за петицију Унеску за заштиту Старе планине као светске баштине Она је објашњава да без обзира на то што су сви документи о планираној изградњи били јавно доступни, мештани нису били свесни шта се спрема док се у селу није отворило градилиште, јер „немају интернет и многи нису електронски писмени да би то пропратили". „Много ме је заболело када сам видела очајне људе и једноставно нисам могла да трпим ту неправду", додаје. Уследили су протести и акције супротсављања инвеститору, а догађаји из Раките пуниле су медијске извештаје сценама трилера: бомба, пожар, туча, полиција и приватно обезбеђење, а појединим активистима претио је затвор због новчаних казни за ремећење јавног реда и мира које нису могли да плате. Мештани Раките су необавештеност надокнадили одлучношћу и емотивним наступима у одбрани реке. У таквим иступима предњачио је Деско, председник месне заједнице, који је кроз сузе рецитовао реци, телом спречавао радове, а једном приликом претио и скоком са зида у реку уколико се радови не зауставе. Његова пожртвованост допрла је до срца великог броја људи када се интернетом раширила фотографија на којој на штакама, са тада повређеном ногом, покушава да пређе преко градилишта и приђе реци како би упалио свећу на месту где је пре више од тридесет година пронађено тело његовог петогодишњег сина Горана. Александар Јовановић Ћута, један од гласноговорника покрета оцењује да је Ракита „симбол хорора" који је погодио Стару планину. Дешавања у Ракити и до тада невиђен отпор локалног становништва према изградњи малих хидроелектрана, упознали су ширу јавност у Србији са еколошким проблемима које такви пројекти стварају. Ипак, Ракита је само једна од тачака на бојном пољу одбране река Старе планине Села Темска и Топли До: Пркос и „борба за основно људско достојанство" Многа деца из пиротског краја научила су да пливају на купалишту Криви вир на Топлодолској реци у селу Темска, коју мештани од миља зову Темштица. Ту се у августу 2018. одржала прва акција покрета - Молитва за Топлодолску реку - када су активисти упозорили да се у првој зони степена заштите планира изградња 43 од преко 800 тада зацртаних мини хидроцентрала у Србији, што је у супротности са Законом о заштити природе . Темска, на око осам километара од Пирота, највеће је село у Пиротском округу и центар Старе планине, парка природе и станишта стотинак заштићених биљних и животињских врста као што су видра, поточни рак и поточна пастрмка. „Ја сам већ тада, у Кривом виру, знао да смо ми наше реке већ одбранили", каже Александар Јовановић Ћута. Он подсећа да демографска слика на Старој није повољна - малобројно становништво у селима је старо и многим местима прети потпуно одумирање. „Када су се инвеститори појавили да отимају воду, десило се оно на шта нико није рачунао - пробудио нагон за преживљавањем". Детаљ са протеста у Пироту 2018: Уништавањем планинских река мења се традиционални живот мештана Старе планине Он додаје је ова борба, „иако политичка", успела да остане ван токова дневне политике јер „није битно ко је на власти, већ се ради о опстанку, о томе да ли ће народ колико год да га мало има, моћи да настави живот у својим селима". Као потврду наводи чињеницу да су мештани села Топли До, сви у шестој деценији живота, на јесен 2019. одбранили реку тако што су месецима чували стражу на улазу, како не би дозволили пролазак багера. Бранка Минић из Топлог Дола има 82 године - јутра je проводила стражарећи на мосту „Мештани Топлог Дола су урадили огромну ствар, али не можемо од њих да очекујемо да ће ову врсту проблема одржавати у јавности", каже Панић. Protest zbog mini-hidroelektrane: Jedna priča „Пресудио је заједнички интерес грађана" Трогодишњи апели стручњака, упозорења, протести, блокаде, али и сукоби мештана са инвеститорима довеле су до усвајања новог просторног плана града Пирота којим је изградња малих хидроелектрана на Старој Планини забрањена у наредних 15 година. Вече уочи првог еколошког протеста у Пироту против изградње хидроцентрала у септембру 2018. године одржан је састанак покрета у малој приватној учионици за наставу енглеског језика у Пироту. Десетак окупљених правило је гужву у скученој просторији. Жамор, жучна дискусија и равноправно сучељавање мишљења ни на тренутак нису наводили на сумњу у снажан дух заједништва који се осећао. „Мислим да је пресудило што је то скуп људи најразличитијих карактера, који су дошли са искреном идејом да бране природу", каже за ББЦ на српском активиста Александар Панић, један од гласноговорника покрета. Како се протест ширио Старом планином, тако су сеоске куће добиле исто што и оне у граду - графите На друштвеним мрежама данас их прати више од 100.000 људи, а временом су се придружили и активисти из читаве Србије. Милица Марушић из Београда каже да ју је погодио сам назив покрета. „Сећам се да сам помислила, да ли је могуће да је дошло дотле да морамо да бранимо реке", каже она за ББЦ. До тада на мосту стражаре и дању и ноћу Посао тек предстоји Социолог Срећко Михаиловић објашњава да је подршка коју протести љубитеља природа добијају могуће добити „на стварима, које су од интереса за већину и које људи разумеју о чему се ради". „Оно што је прошло кроз медије о последицама градње хидроцентрала било је веома упечатљиво и доступно људима као објашњење за протест", објашњава он. Активити истичу да је покрет добио „огроман ветар у леђа" када је иза њега стала стручна јавност. „Први су то урадили декан Шумарског факултета Ратко Ристић и професор Биолошког факултета Предраг Симоновић, а затим се прикључило петнаестак професора и академика, који су отворено рекли шта мисле о градњи МХЕ, што је значајно допринело нашој борби", каже Јовановић. Стручњаци су упозоравали да такви пројекти земљи доносе више штете него користи - осим што угрожавају речни свет, ремете подземне воде и ослабљују изворе, оне и „потпуно уништавају околини", како је на једном од протеста рекао професор Ристић. Панић истиче највећи број чланова покрета тренутно су људи од 40 до 70 година и „потребно му је подмлађивање како би опстао у будућности". Он додаје да покрет планира оснивање наставно-научног центра на Старој планини, који би привукао студенте и младе истраживаче. Изградње мини хидроцентрала у Србији критиковали су и неки професори Универзитета у Београду упозоравајући да мини хидроцентрале могу да униште околину „Свака победа ми је много значила", присећа се Милица Марушић. „Када су на јавној расправи за реку Јерму уважене наше примедбе, значи ми измена Просторног плана Пирота, много ми значи одбрана Топлог Дола. Свака та победа, свака река која је заштићена. „У таквим стварима, човек не мора да се труди да пронађе смисао - он апсолутно постоји". Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk