Југоремедија: Како су радници постали „сувишни људи“
Од продаје до листе 24 сумњиве приватизације, отпора радника, поновног покретања поизводње, закупа, стечаја, банкрота и неколико неуспелих покушаја продаје - тако укратко изгледа последњих 16 година у зрењанинској фабрици лекова Југоремедија.
Југоремедија је почела са радом 1961. године У фабрици у Панчевaчкој улици у Зрењанину тренутно ради 15 радника. Међу њима - стечајни управник, његова саветница, административни радници, обезбеђење, неколико фармацеута. Машине су стале 2016. године, када је раскинут уговор са закупцем. Лекови под именом Југоремедије, која је од краја 2012. у стечају, не производе се од августа 2011. Јуче је требало да буде одржано надметање за продају ове фабрике медикамената, међутим пошто нико није откупио продајну документацију, надметање је отказано. Како за ББЦ на српском најављују у канцеларији стечајног управника, нови тендер би требало да буде расписан већ сутра - 28. фебруара. Међу некадашњим радницима, различита мишљења о томе да ли би фабрика по други пут требало да оде у руке приватног власника. Део њеног капитала продат је 2002. године, али је уговор након неколико година раскинут и нашао се на списку 24 спорне приватизације чије је преиспитивање захтевала Европска унија. Живот у једној фабрици Надица Марголд је међу 15 преосталих запослених у Југоремедији. „Мени је ова фабрика пола живота. Овде сам већ 35 година, то је пун радни стаж", почиње разговор за ББЦ на српском Надица. Њен први радни дан у овој фабрици био је 1. јун 1984. Присећа га се уз осмех и прича да јој је први посао био паковање упутстава за лекове. У то време тај посао су у Југоремедији обављали људи, а не машине. Пропао је и пети покушај продаје зрењанинске фабрике лекова Југоремедија. Током 35 година обављала је разне послове, а један од задатака био јој је и подела отказа радницима након увођења стечаја. „Није ми било нимало пријатно да радим тај посао", прича. „Стечај јесте био очекиван, али су реакције радника биле различите. Неко је прихватио ситуацију сасвим нормално, било је и револтираних, тужних, уплаканих", сећа се Надица тог 27. децембра 2012. године, када се поздравила са око 400 радника Југоремедије делећи им отказе. „Бол, домовина, нација, сви на под, ово је приватизација" Судбина Југоремедије није ништа другачија од судбина многих фирми у Србији, али и осталим републикама некадашње државе. Фабрика из Зрењанина, која од 1961. године носи у називу име те државе, једна је од многобројних чије је раднике приватизација „оставила без хлеба". „Југоремедија је један од класичних примера урушавања добре фирме која је прошла кроз период транзиције", прича Надица. Тања Лончарски је одрасла на плати из Југоремедије. Њена мама је 34 године радила у овој фабрици и у њој стекла пензију. Данас, са временске дистанце, каже да је живот у Зрењанину тада био много ведрији. Машине стоје од раскида закупа 2016. „Били смо материјално сигурнији. Верујем да је свима који су тамо радили живот био много другачији и квалитетнији него данас. Све ово што се издешавало је тужно и јако деградирајуће за све људе и породице које су тој фабрици дале много година свог живота", прича Тања за ББЦ. Сувишни људи Међу онима који су тог 27. децембра остали без посла је и Бранислав Маркуш. Он је данас председник скупштине поверилаца Југоремедије. У Југоремедији је провео 22 године живота, радећи различите послове. Након пропадања фабрике у којој је провео већи део свог радног века, снашао се, радећи пројекте. Ипак, многе његове колегинице и колеге нису успеле да се снађу. „Много је фабрика у Србији чијим су банкротом или стечајем људи остали без посла. У Југоремедији је радило око 70 одсто жена. Остале су без посла у годинама када није лако наћи ново запослење. Неке су почеле да раде у фабрикама у којма њихово знање више није битно, мотајући каблове, или у трговини, радећи често за минималац или још чешће испод њега", прича Бранислав. Хронологија последњих 16 година Мушкарци су се, према његовим речима, самоорганизовали, започели сопствене послове или су почели да раде као обезбеђење, да таксирају. „Ја сам почео да се бавим пројектима. Издржавам се тако, а помажу ми и родитељи - пензионери. То је трагедија овог друштва - што већина средњовечних људи живи на грбачи пензионера, а требало би да води рачуна о старијима и млађима. Машине чекају боље време Постајемо тако сувишни људи - не можемо сами себе да опслужимо, а камоли да гарантујемо да ће породица остати на окупу. Ту настају озбиљни социолошки проблеми", каже Маркуш. Према његовим речима, млади одлазе из Зрењанина, јер не виде перспективу у том граду. Ланчана реакција На питање шта је Југоремедија значила за Зрењанин и његове становнике, Маркуш одговара да данас, седам година након увођења стечаја, вероватно већина Зрењанинаца ни не зна шта је она све значила. „Кренимо од најосновнијег - запошљавала је између 350 и 400 људи, била је велики произвођач лекова у Југославији и оно што је по мом мишљењу најважније - била је домаћа компанија која је производила лекове." Судбину Југоремедије поделиле су, према речима наших саговорника, и остале фирме у граду. „То је била ланчана реакција. У време када је пропала Југоремедија, пропало је много фирми. Већина их је отишла у стечај, много људи је остало без посла неколико година пре пензије. Фабрике су затваране једна за другом, у низу", присећа се Тања Лончарски, Према њеним речима, ситуација се у последње време побољшава, али је далеко од онога што је некад била. Производила је 22 врсте лекова „Има посла и мало је боље у односу на период од пре пет година. Ситуација иде на боље, али је тужно што је пропало оно што је било круцијално. Можда су то ствари у које поново треба улагати." Нова продаја У хали зрењанинске фабрике машине чекају новог власника и раднике који би радили на њима. Стоје, а последњи пут су опране у мају 2016, када је отказан уговор о закупу. Према речима Надице Марголд, оне нису најсавременије, али су квалитетне и могу да испуне неопходне захтеве производње. Међутим, Бранислав Маркуш не мисли тако. „Мислим да Југоремедија нема велику перспективу. Врло је тешко да оно што годинама стоји и пропада, икоме треба. У међувремену су, док Југоремедија стоји, отворене три фабрике у околини. Изгубљено је тржиште." Према његовим речима, политика је таква - да се покаже да фирма никоме не треба, па ће се тако лако продати, по десет пута нижој вредности од реалне. Дуговања Југоремедије износе око 26 милиона евра. Последња процењена вредност фабрике је 32 милиона евра, али Надица Марголд није оптимистична и мисли да ће се продати по знатно нижој цени. Први пут је прешла у руке приватника 2002. „Да ли бих волела да се Југоремедија прода? Волела бих, али нисам сигурна да бих волела да наставим да радим у њој", каже она. Маркуш мисли другачије и не би волео да Југоремедија нађе новог власника. „Волео бих да је Зрењанину остала домаћа компанија, али у Србији данас нема таквих примера." Пети покушај продаје компаније јуче је пропао, пошто се нико није јавио на оглас који је расписао стечајни управник. Како за ББЦ на српском најављује Надица Марбог, саветница стечајног управника, нови оглас ће бити расписан 28. фебруара. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk