Експлозија у Бејруту и Балкан: „Либанци су као феникс који се диже из пепела"
Балканско и либанско животно искуство поново се испреплетало - и то на веома суров начин.
Од силине експлозије, тешка врата испала су из штока на тераси бејрутског стана Јелене Садлер „У првом тренутку, кад се чула експлозија, помислили смо да авиони пробијају звучни зид - као у НАТО бомбардовању Југославије 1999. године. Потисак ме је срушио с ногу, срећа да су врата од терасе била отворена јер није пукло стакло, али су тешка врата испала из штокова", каже за ББЦ на српском Јелена Садлер. Она са супругом Брентом живи у стамбеној згради на само неколико стотина метара од попришта незабележене експлозије у луци либанске престонице. „Све изгледа као после Хирошиме, чија је 75. годишњица баш сутра. Људи су на улици, у потпуној неверици." Директорка Српско-либанског пословног савета ипак верује да ће уздрмана земља наћи пут и из ове катастрофе. „Они су као феникс који се диже из пепела - жилав су народ, пун снаге за промене, мада им сада снаге мало недостаје јер су овде од октобра прошле године велике политичке, економске и друштвене нестабилности." У експлозијама у бејрутској луци страдали се броје у десетинама, а повређени у хиљадама, док је проглашено двонедељно ванредно стање. Експлозија у Бејруту: Очевици говоре о снази експлозије „Навикли на катастрофе" Последице детонације веома су видљивe у самом центру града, његовом резиденцијалном средишту и епицентру ноћног живота, као и ексклузивним насељима. Размере страдања тешко је сагледати. „Моја најбоља пријатељица бори се за живот, али не можемо да дођемо ни до информација о њој. Не знам ни у којој је болници, ни како је", описује стање Јелена Садлер и додаје да струје није било само сат времена после експлозије, али да се и даље не може ући у делове града који су разрушени, осим ако у њима не станујете. Ванредно стање стиже у већ ванредним околностима - због епидемије вируса корона, у Бејруту се иначе примењују посебне мере. „Овде је до уторка трајао локдаун, а требало би да поново почне сутра и траје до наредног уторка. Нико не зна како ће се то применити у новим околностима." Ипак, ове околности за Либанце нису у потпуности нове - земља је од 1975. до 1990. године била разарана у грађанском рату, а 2005. године суочила се и са убиством премијера Рафика Харирија. „Либанци су навикли на катастрофе. У току грађанског рата, били су познати по томе да се преко дана затвори улица, буде пуцњаве и окршаја, али већ увече људи живе и завршавају послове - то је вишедеценијско прилагођавање." Јелена Садлер у Бејруту Због свега тога, нова етапа економске кризе која је почела прошле године готово да и не може да придобије већу пажњу светске јавности. „Почело је протестима против политичара, па је уследио финансијски колапс. Банке су углавном затворене, а људи месечно могу да подигну око 200-250 долара са рачуна", каже Јелена Садлер. Корона вирус и протести у Либану: „Умрећемо или од вируса или од глади" Из либанског до балканског „пакла" - и назад Са жељом за мирнијим животом, Хасан Хајдар Диаб је 1981. године кренуо у супротном смеру - као студент на размени на загребачком Факултету политичких наука. „Отишао сам из рата са 18 година, и дошао овде где ме је дочекао рат 1991. године. Побегао сам из либанског пакла и дочекао ме балкански пакао - ништа се није променило и то је трагедија", каже Хајдар Диаб за ББЦ на српском. Данас је новинар хрватског Вечерњег листа па је бејрутску трагедију посматрао са велике удаљености. „Овај догађај ме ужаснуо - никада нисам осећао такву немоћ. Када видиш град у коме си одрастао у пламену, а породица ти је тамо и са њима успостављаш контакт тек после више сати - мени је то ужасно, потпуно ужасно." Хајдар Диаб се приликом једне од посета Бејруту фотографисао недалеко од места које је сада потпуно уништено у експлозији У град у међувремену се враћао као ратни репортер пратећи догађаје у нестабилном региону, па је сведочио обнови Бејрута у последње три деценије. „Ужасава ме кад обични људи код нас, или чак политичари, не прате новости, па су Загреб после земљотреса упоређивали са Бејрутом. А то је по свему неупоредиво", поручује он. Овако је у мају 2019. године изгледао данас уништени део Бејрута Живо сећање на Југославију Велика улагања у обнову града почела су да привлаче и туристе, па је либанску престоницу прошле године посетио Лука Поповић из Београда. „Има много странаца, а Либанци су веома гостопримљив народ. Много њих зна Србију и одмах помену Југославију - многи имају људе у породици који су баш преко Југославије ишли даље за Европу за време рата", каже Поповић. Слике обновљеног Бејрута показују колико је уложено у санирање последица ратних разарања Управо из времена социјалистичке Југославије остале су чврсте везе Балкана и Либана. „Хрватску у Либану препознају по спортистима и познатим фудбалерима, док Србија далеко боље чува економске, дипломатске и политичке везе. Србија наставља политику Несврстаних и Јосипа Броза Тита којом се види важност земаља Блиског Истока за Балкан", каже новинар Хасан Хајдар Диаб. У туристичком обиласку, Поповићу је посебну пажњу привукао управо данас разрушени део града. „Центар града је био граница између хришћанског и муслиманског дела у време грађанског рата, па су се у том делу водиле жестоке борбе. Уложено је много новца да би се град у потпуности рестаурирао јер је све било разорено." Поповић каже да је у мају прошле године било јасно да економска криза тиња, али се то није много примећивало на ексклузивним радњама у центру града. „Бејрут се није могао описати као ратна зона, иако и даље постоје одређене зграде које носе ожиљке рата - попут уништених зграда у НАТО бомбардовању Београда. Да не знате да је вођен рат, то не би могло ни да се претпостави." Осим сличности у ратном искуству, Јелена Садлер каже да се и послови у том делу света одвијају на сличан начин као на Балкану. „Либан је на неки начин сличан нашем менталитету - ако нешто може на брзину да се заврши, то се и уради. Они умеју да нањуше посао и брзо га реализују, а нама треба мало више времена, у томе има мало разлике", Док њен супруг Брент, некада ЦНН новинар, у Бејруту ради на јачању информативног програма једне од локалних ТВ станица, она настоји да пронађе области економске сарадње Србије и Либана. „Раније им је био интересантан банкарски сектор, недавно су активни били врло напредни пројекти у дигитализацији пољопривреде. Нажалост, због политичких нестабилности, много тога је стало", каже Јелена Садлер која се ипак нада обнови економских веза. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk