Жудња за одређеном храном у трудноћи: Зашто се трудницама у два ујутру једу крилца
Сви смо чули приче о трудници која само жели сладолед и киселе краставчиће, шаље мужа у један ноћу по поховану пилетину и којој је потребно, на дубоко исконски начин, пет чоколадица једне веома конкретне врсте.
Труднице широм света имају жељу за одређеном храном - али не увек истом. Можда смо и саме искусиле тако јаку жудњу. Често се спекулише да изненадна жудња за одређеном храном у трудноћи испуњава неку потребу за хранљивошћу код жене или фетуса, а има нечег привлачног у идеји да оне само одражавају урођену биолошку реалност. На крају крајева, то је збуњујући саставни део понекад тешког процеса. Раст људског бића у нечијој утроби ионако је дуг, умарајући и непријатан, а ако постоји неки конкретан разлог за горућу жељу за такосима, утолико боље. Међутим, ако погледате научна истраживања на ову тему, јавља се интригантни, донекле сложенији наратив. Жудња за пиринчем Жудња за одређеном храном у трудноћи као концепт не доживљава се нужно у свим културама, открили су истраживачи. Трудницама у Јапану се често једе пиринач. А у оним неанголофоним културама у којима жене понекад исказују изненадну жудњу за одређеном храном, у питању су крајње другачије ствари него код жена у САД-у или Великој Британији, на пример. У Јапану, на пример, кад се јави жудња за храном, труднице најчешће жуде за пиринчем. Отишавши корак даље, студије које су желеле да сазнају да ли храна за којом се често жуди пружа неке конкретне хранљиве састојке који су од помоћи у трудноћи нису закључиле да су оне имало добар извор. Чоколадни тест Штавише, жене којима се јављају жудње обично се угоје више него што се уопштено сматра здравим у трудноћи, што може да доведе до веће стопе компликација. То не значи да жене којима се јављају жудње њих измишљају, само да те жудње можда покреће нешто друго а не биохемијска потреба. Ако погледамо зашто људи уопштени жуде за храном то би могло да нам помогне да поставимо ове информације у праву перспективу, сугерише Џулија Хормс, професорка психологије на Државном универзитету у Њујорку, у Олбанију, која је проучавала жудње за храном у многим различитим окружењима. Експеримент са чоколадом показао је да жеља за њом није вођења потребном за хранљивим састојцима. На пример, око 50 одсто жена у Америци тврди да жуди за чоколадом у недељи пре добијања менструације, каже Хормс. Научници су истраживали да ли се ова жудња за неким хранљивим састојком у чоколади јавља зато што је он важан за менструацију или пре одражава хормоналну промену. У једном експерименту, психолог је затражио од жена да отворе кутију коју су добиле и поједу оно што је унутра следећи пут кад им се јави жеља. Неке кутије су садржале млечну чоколаду (која има све хранљиве састојке обично присутне у чоколади заједно за текстуром отапања у устима). Друге су садржале белу чоколаду без чврстог какаа који млечној и црној чоколади даје њихове смеђе тонове, али која има лепу текстуру. И, коначно, треће кутије су садржале пилуле од какаа, са хранљивим састојцима на бази какаа али без искуства једења чоколаде. Стручњаци сумњају да се потребе за неком храном дешавају из психолошких, не биолошких разлога. Бела чоколада заправо је била најуспешнија у задовољавању жеље, тако да сигурно није била у питању нека корисна хранљива материја или активни састојак у чврстом какаоу који је изазивао жељу. Друге студије које су се бавила жудњом за чоколадом нису пронашле никакву везу са нивоима хормона. Штавише, жене у менопаузи и даље осећају жудњу за чоколадом, каже Хормс. Све то указује на културолошки или психолошки извор жудње. Јака жеља за путер колачима, или чоколадицом, или помфритом, може да се јави као проста мисао, а потом да расте мало по мало и израсте у опсесију којој је тешко одолети. Кад уз храну иде и прилог гриже савести Истовремено, у Сједињеним Државама, и у одређеној мери на другим местима, помисао на крајње допадљиву храну - израз који истраживачи користе да означе све, од сладоледа до лепљивих макарона са отопљеним сиром - долази са снажним осећајем гриже савести. „Постоји извесна амбивалентност", каже Хормс. „Она ми пружа крајње задовољство, али истовремено живим у култури која ми говори да не бих смела да поједем ту чоколаду." „Јако је желим, али не смем да је узмем - ми мислимо да је то тај културолошки утицај који подстиче овај сложени процес", додаје она. Уколико сте све поставили тако да вам неке храна није дозвољена - биће тешко контролисати се када ту храну и узмете. Конкретно, ако се већ неко време суздржавате - уколико сте у својој глави одучили да не смете да једете такву храну - веома вам је тешко да се контролишете једном кад је добијете. Дакле, након што поједете парче торте, уместо да будете задовољени и само пођете даље, ви поједете још три. Уз то, жене би могле да се ограничавају што се тиче неке врсте хране док су трудне, или у покушају да се хране здравије или следећи лекареве препоруке по питању сушија, сухомеснатих производа или неке друге хране. Све то заједно доводи до ситуације, макар у неким деловима света, када је вероватније да ће се јавити жудња за храном коју ће бити тешко зауздати, што може да доведе до стицања вишка килограма. Трудноћа као „бесплатна пропусница"? Трудноћа би могла да се доживи и као време кад жудња не може да се оцењује баш толико строго. „Ова култура чини се одређује нека времена и изговоре када је више у реду да жене једу неке ствари којих би требало да се клоне", каже Хормс. „ПМС и трудноћа су друштвено прихватљиве прилике кад жене смеју да попусте." Уколико имате жељу за неком храном, добро решење би било да то и поједете и наставите даље. Хормс саветује да, ако вам се јаве жудње за чоколадом, набавите стварно квалитетну робу, поједете неколико коцкица сваки дан и само наставите са животом - што је процедура која ће вам помоћи да јој умањите значај. Други начин је да користите одвраћање пажње - постоје студије које су употребљавале визуелне стимулансе као и мирисе. Мајндфулнес и медитација Трећи је да се служите мајндфулнесом и медитацијом да признате себи ту жудњу и допустите јој да прође. Кад су у питању жудње за храном у трудноћи, могао би да постоји додатни културолошки фактор: трудноћа је захтевна и уме да буде тешко проживети је без помоћи са стране. Једна студија на руралним женама из Танзаније које су говориле да им се јавља жудња за месом, рибом, житарицама, воћем и поврћем, приметила је да је обезбеђивање жељене хране знак друштвене подршке од мужа и његове породице. И заиста, поховано пиле у један после поноћи тражи посвећеност особе послате да се врати са том посластицом, тако да је то добар знак да је ова особа увек на располагању особи која жуди. Иако су пилећа крилца жестоко укусна сама по себи, чињеница да вам их је донео неко ко вас воли има вредност која далеко надмашује калоријску. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk