Серж Гејнзбур: Еротске песме изгубљене у преводу
Многи музичари су покушали да интерпретирају песме француске легенде Сержа Гејнзбура - али ниједан није био успешнији од његове љубавнице и музе Џејн Биркин, пише Кет Паунд.
Серж Гејнсбур и Џејн Биркин Када је Серж Гејнзбур умро, 1991, тадашњи француски председник Франсоа Митеран је изразио жаљење због губитка „нашег Бодлера, нашег Аполинера", човека који је „песму уздигао на ниво уметности." Током своје каријере дуге пет деценија, Гејнзбур је пригрлио све: од шансоне, мамба и yé yé-а до рока, регеа и електронике, уводећи текстове који су били, сваки на свој начин, дубокоумни, шаљиви или провокативни, а понекад и крајње скаредни. Често је прибегавао виспреној игри речима, поступку због ког његове текстове можемо тумачити на два, понекад и три начина, доприносећи томе да његове композиције и данас звуче потпуно оригинално и ванвременски. Чак ни у његовој земљи нико није успео да утисне његовим песмама свој ауторски печат. Иако је од 1990-их наовамо број његових следбеника растао, шире гледано, код англофоне публике није уживао признање, можда због тога што се није појавио нико ко би за њега урадио оно што су Морт Шумен и Скот Вокер учинили за Жака Брела - њихови изузетни преводи и извођења, уобличени у изузетне, потпуно особене верзије, нуде полазну тачку за упознавање са Бреловим делом. Актуелни пројекат Мика Харвија, бившег сарадника Ника Кејва, очигледно је настао из дивљења и поштовања. Међутим, у његовим верзијама непрестано поврх пресликаних аранжмана иде буквални превод, због чега ова музика не досеже даље од пријатне имитације која служи за истицање јединствености оригинала. Чак ни у његовој домовини нико није успео да утисне његовим песмама свој ауторски печат. Џејн Биркин жели да Гејнзбуров рад престави млађим генерацијама Једина особа која је стигла надомак тог циља јесте Џејн Биркин, Гејнзбурова муза и љубавница, пошто јој је посебна повезаност са њим улила самопоуздање да реинтерпретира његове песме на потпуно особен начин, најпре у сочним верзијама инспирисаним арапским утицајима на албуму Arabesque из 2002, док сада, на албуму Le Symphoniqye, инспирисаном Гејнзбуровим класичним утицајима, изводи његове песме у пратњи симфонијског оркестра. У разговору за ББЦ Културу, Биркин објашњава: „Серж је често пуштао класичну музику, на пример Шопена или Брамса, људима које је волео. Желео је да нам да само оно најбоље иако је био савршено у стању да и сам компонује." У свом карактеристичном шармантно-самопрекорном стилу, она каже да је страховала да ће испасти помало претенциозна или да ће због тога што нема снажан глас оркестар морати да се „стиша". Међутим, песме су испале величанствено, удахњујући нови живот не само Гејнзбуровој музици, већ такође и песмама које је написао за Биркин и глумицу Изабел Ађани. Када је Серж Гејнзбур умро, 1991, тадашњи француски председник Франсоа Митеран је изразио жаљење због губитка „нашег Бодлера, нашег Аполинера" Биркинина страст за откривањем нових интерпретација његове музике мотивисана је захвалношћу: „Знала сам да му то дугујем. Ако бих успела да га поведем на пут око света и убедим људе да је он био изузетан аутор, онда бих вратила макар део тог дуга ", објашњава она. Ипак, свесна је тога да непотпуно разумевање представља препреку за представљање његовог дела новој публици: „Ако не живите у Француској, мислим да не можете у потпуности да разумете лепоту његових песама. Variations sur Marilou је најеротскија песма икада написана. Али мислим да други то не могу да схвате." Сам Гејнзбур је био свестан тога да би му енглеске верзије његових песама донеле шире признање и њихов изостанак га је фрустрирао. „Није му било јасно зашто нису користили његову музику и онда обрађивали текстове јер су тако приступали Азнавуром делу." Омот сингла Je t'aime… moi non plus из 1969. Биркин је слушала верзије Мика Харвија, међутим шармантно их одбацује. „Да, али то су најједноставније песме, оне у којима већ има много англицизама и стога је на неки начин лако провући се." Ипак, признаје да је „веома тешко бити неверан према нечему што је толико оригинално". Свесна је и тешкоћа превођења песама са вишеструким значењем. „Покушала сам да обрадим ‚Fuir le Bonheur', једну од најједноставнијих песама. Нимало није лако." И сама је у прошлости покушала да ступи у контакт са Стивеном Сондхајмом. „Мислила сам: ‚он има ту углађеност'", али нажалост, никада није одговорио. „Можда писмо никада није стигло до њега", размишља она. „Нисам знала његову адресу. На крају сам писмо адресирала на њујоршку дворану где сам гледала његов мјузикл." Очигледан избор интерпретатора Гејнзбура на енглеском је певач групе Pulp Џарвис Кокер На предлог брата Ендрјуа размишља о томе да понуди британском универзитету пројекат дуалног превода: „У једном би се водило рачуна о рими, а у другом би значење било примарно." Петпарачке приче Реч је о примамљивој замисли, и ако икада буде дошло до њене реализације, избор особе која би изводила песме требало би да падне на Џарвиса Кокера, великог Гејнзбуровог поштоваоца који засигурно разуме тешкоће превођења. Његову способност да изнедри свежу а ипак интимну енглеску верзију песме „Свратио сам да ти кажем да идем" на трибјут-албуму Monsieur Gainsbourg у многоме је резултат његовог инсистирања да сам преведе песму, након што му је била послата верзија превода за коју је рекао да „то чак није ни био енглески." „Наслов је гласио ‚Ако сам уопште овде, то је због тога да бих ти рекао да морам да одем'", каже он за ББЦ Културу. „Чак и са мојим ужасним знањем француског, помислио сам да је далеко боље рећи ‚Свратио сам да ти кажем да идем.'" Скромно тврди да је било „себично" од њега што је тако поступио с обзиром на то да себе сматра великим обожаваоцем и да је желео да учествује у пројекту, „али једноставно нисам могао да отпевам превод који су ми дали и да будем задовољан. Ако желите да отпевате песму, морате јој додати мало себе." Серж би био поласкан да је чуо своју песму отпевану на енглеском - Биркин Окушао је поново срећу на концерту посвећеном албуму Melody Nelson одржаном у дворани Барбикан пре неколико година, али каже да није био задовољан резултатом, иако се ноншарлантан начин изговарања речи савршено уклопио са музиком. Серж Гејнзбур и Џејн Биркин На питање да ли би желео да изведе још песама, застаје на кратко, а затим одговара: „Морао бих боље да их разумем. Не знам. Сада када ми то помињете, размишљам: ‚да, можда је то добра идеја.'" Веома му се свидела Биркинина намера пошто је у једном тренутку покушавао да наговори издавачку кућу Фабер да преведе текстове. „Можда би требало да разговарам са њом", размишља. „То понајвише зависи од тога да ли можете да пронађете најбољу особу за тај посао, али мислим да је вредно труда." Идеја о сарадњи Биркин и Кокера без задршке звучи добро Бобу Стенлију, темељном познаваоцу поп музике и аутору песама бенда Saint Etienne, али када се покрене питање у ком смеру би требало кренути када се обрађују Гејнзбурове песме, он наглашава да су музички аранжмани, нарочито они које је писао Жан Клод Ваније, нераздвојни део целине. „Ако то уклоните, песме једноставно не звуче тако убедљиво." Иако није чуо Биркинине албуме, верује да је њен приступ добар. Да би било која алтернативна верзија звучала добро, а не као нешто што је изведено, „морате имати неког ко може својим аранжманима досегнути тај квалитет." Он такође сматра да би истицање галске природе те музике била велика грешка. „Ако би се уклонила француштина из обраде, то би упалило. На крају крајева, Мелоди Нелсон је била из Сандерленда." Очигледно, уколико би Кокер и прихватио да буде Гејнзбуров Скот Вокер, не само да би морао да се појави и његов Морт Шумен, већ такође и бриљантни савремени аранжер који би композицијама удахнуо нови сјај. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk