Aмерички избори 2020: Нису само Доналд Трамп и Џо Бајден, још 1.216 људи се кандидује за председника САД
Америка бира председника више од 230 година, али је само први - Џорџ Вашингтон - био изабран као независни кандидат.
(Са лева на десно:) Брок Пирс, Марк Чарлс и Џејд Симонс су такође кандидати за америчког председника Двоглави планински врх америчке политике - Републиканска и Демократска странка - у толикој мери доминира медијима и донацијама за кампање да су шансе да неки аутсајдер победи практично никакве. Каква врста особе упркос тим минијатурним шансама помисли - ма, кандидоваћу се свакако? Поприличан спектар, испоставља се - закључно са 9. октобром, неких 1.216 кандидата, различитог степена озбиљности, пријавило се Федералној изборној комисији за жељом да се кандидује на председничким изборима. ББЦ је разговарао са троје - концертном пијанисткињом и мотивационом говорницом, индијанским ИТ техничаром и крипто милијардером - о томе за шта се они залажу и зашто завређују гласове Американаца. „Американци ће увидети да две понуђене опције нису никакав избор" Џејд Симонс је жена која има много цртица у својим титулама. Бивша мис, професионална концертна пијанисткиња, мотивациона говорница, реперка, мајка и рукоположена свештеница. Како сама каже, она је неконвенционални кандидаткиња, „али ово су неконвенционална времена". „Чини ми се да су ово времена у којима не можемо себи да приуштимо да се понашамо као иначе", каже она. „Ја сам ћерка активисте за грађанска права, а отац ме је васпитавао да уколико видите некакве мањкавости, уколико видите неправду, морате да се запитате јесте ли можда ви тај који мора да подметне леђа." Она каже да је њен циљ да створи равноправан приступ пословним и другим приликама, преко економске, образовне и реформе кривичног права. И у том духу, она жели да води „најјефтинију кампању у историји Америке", како каже. „Сматрамо да је гнусно да кошта близу милијарду долара да се кандидујете за председника кад су квалификације да сте најмање 35 година стари, да сте држављанин рођен у овој земљи и да сте живели овде 14 година", каже Симонс. „Радије бисмо да потрошимо тај новац на помоћ људима." А да ли је она либерална или конзервативна? „Зависи кога питате!", каже она. „Нашу политику воле сви, од разочараних присталица сенатора Бернија Сандерса [одустао раније од председничке трке] до конзервативних хришћанских свештеника." Њена прошлост као свештенице и вернице не одређује је аутоматски као конзервативну, каже она. „Ја мислим да је Исус једна од најрадикалнијих личности које имамо у нашој историји. И мислим да ако погледате шта је све он радио, могли бисте чак да га прогласите напредним." Неколико недеља пре избора оба кандидата су почела да обраћају више пажње на вернике. Пандемија корона вируса ове године је преокренула трку за Белу кућу наглавачке, спречивши масовна окупљања, преместивши партијске конвенције на интернет и преузевши доминацију у новинским насловима. Али за Џејд, највећи изазов кампање је да напросто обавести људи да и она постоји. „Чак и у време кад су наводно животи црнаца важни и кад виђамо изјаве солидарности од медија и корпорација, ти исти медији - укључујући црначке медијске куће - одбијају да испричају причу да и ја постојим." „Имате славну личност као што је Кање Вест, који није чак ни предао своје папире, и он 4. јула изјави да се ће кандидовати, у року од 30 минута покрила га је већ свака велика мрежа. Тако да смо били помало шокирани да се, кад погледате мало иза кулиса, наратив о демократији не спроводи у оноликој мери као што америчке гласачи мисле." И док ће се републикански и демократски кандидати појавити на изборним листама у свим савезним државама, независни кандидати морају да постигну низ државних рокова и испуне одређене услове. Име Џејд Симонс ће се појавити на изборној листи у државама Оклахоми и Луизијани, али у преосталој 31 држави биће регистрована као уписана кандидаткиња - што значи да ако гласачи физички упишу њено име на листић, њихови гласови ће се рачунати као важећи. Она признаје да је све окренуто против ње, али и даље верује да може да стигне до Овалне собе - ако не ове године, онда у неком тренутку у будућности. „Знам да звучи сулудо, имајући у виду историјат независних кандидата! Ми верујемо да, ако останемо на ногама довољно дуго, јер чека нас још криза - већина Американаца ће увидети да две понуђене опције нису никакав избор. "[…] Од првог дана говоримо да морамо да повратимо ткање наше нације. То је духовно ткање, то је културолошко ткање, то је друштвено и расно ткање, и ми мислимо да је оно рашивено - а да су то првенствено радиле обе политичке странке." „Дакле, кад бих затворила очи и замислила нацију… То не може само да буде пинг-понг моћи и освете - 'Сад ми добијамо прилику да вам све вратимо.' Ја видим пред собом сезону која ће нас све прочистити, када ћемо моћи дубоко да удахнемо и кажемо: 'Куда желимо да идемо даље?'". „Одлучио сам да живот проведем помажући другима" Брок Пирс је бивши дечји глумац који се појављивао у филмском серијалу Моћне патке и који је глумио председниковог сина у комедији Прво дете из 1996. године. Али захваљујући његовој другој каријери технолошког предузетника, он је вероватно милијардер у крипто валутама. Зашто се кандидовао за председника? Делом зато што је дубоко забринут стањем у држави. „Мислим да немамо праву визију за будућност - мислим, у каквом то свету желимо да живимо 2030. године? Какав је план? Куда ми то покушавамо да стигнемо, знате? Морате да имате неки циљ. А виђам углавном само гађање блатом, не стижу баш револуционарне идеје од превише људи. Све је помало застрашујуће. А ја имам идеју шта треба да радимо." Последње четири године, Пирс се бавио филантропским радом у Порторику, где је његова фондација недавно прикупила милион долара за личну заштитну опрему за лекаре и болничаре. Упитан шта би требало да буду приоритети Америке у наредне четири године, он предлаже да земља престане да јури „развој ради развоја" и свој успех крене да мери по томе колико добре резултате постижу живот, слобода и потрага за срећом. Брук Пирс (лево) у филму Прво дете Пирса је тешко одредити политички. Човек ког је магазин Ролинг Стоун описао као „хипи краљ крипто валуте" залаже се за легализовање канабиса, венчао се на фестивалу Burning Man где су декор и костими имали за тему једнороге и био је толико неимпресиониран што се нашао на Форбсовој листи најбогатијих да се зарекао да ће својих првих милијарду долара поклонити. Он исто тако снажно верује у личну слободу и донирао је хиљаде долара републиканским кандидатима. „Имам много либералних склоности, али имам и много конзервативних склоности", каже Пирс. „И мислим да је време да колективно сви дубоко удахнемо и храбро закорачимо у будућност, зато што све те идеологије имају чему да нас науче." Погледајте: Мува као „кандидат" потпредседничке ТВ дебате Неочекивани „кандидат“ се појавио током потпредседничке дебате. Живот овог тридесетдеветогодишњака није био лишен контроверзе. Кад је имао 19 година, три глумца оптужила су њега и двојицу његових пословних партнера за сексуални напад. Пирс је негирао да је урадио било шта лоше и никад није званично оптужен. Три тужиоца повукла су тужбу против њега, а да никад нису добила никакву личну одштету. Али, неизбежно, новински наслови повезани са том епизодом отежали су му председничку кандидатуру. „Кад се ваше име појави у једној таквој вести… то вам нанесе бескрајну штету", каже он. „Али позитивна ствар у свему томе је што ме је ово искуство научило да не осуђујем људе." Подаци Федералне изборне комисије показују да је Брук Пирс уложио 3,7 милиона долара у своју кампању. Он каже да је његова стратегија да заврши у Белој кући не директном победом на изборима, већ тако што ће освојити једну савезну државу у тесној трци, а потом натерати Представнички дом да изабере победника. „Кад се то десило раније, у 100 одсто случајева одабрали су трећепласираног или задњепласираног кандидата за председника као компромис. Е сад, то се до сада десило само једном - 1824. Тако да је наш циљ да освојимо само једну државу. А ако разбијемо, можда добијемо и три." „Напунићу 40 година у новембру, што значи и да време ради за мене. Тако да ми истовремено градимо камен темељац за будућност - не само за мене као кандидата, већ за све независне кандидате од сад па надаље." А ако му то не пође за руком? Пирс каже да је добио разне понуде. „Стално ме зову да се кандидујем за гувернера Њујорка, за гувернера Минесоте. Мислим, практично гдегод да дођем, људи су у фазону, Брок, ти би овде могао да поправиш ствари набоље. Ако не будеш постао председник следеће године, да ли би могао да водиш нашу државу, да ли би могао да водиш наш град?" „Нећу провести ни секунде размишљајући о томе све до 4. новембра и то и говорим свима. Зовите ме 4. новембра. Али, знате, одлучио сам да свој живот посветим помагању људима и гдегод могу да будем од највише користи спреман сам да тај посао обављам добро." „Морамо да променимо неке ствари на којима је изграђена ова земља" Један фактор који уједињује све независне кандидате јесте да нису морали да задовоље страначку већину да би добили платформу - тако да се они кандидују у своје име, залажући се за питања које их се лично тичу. Марк Чарлс је најбољи пример за то. Професионално је радио као компјутерски програмер и техничка подршка, али он је заправо ватрени борац за социјалну правду по питањима која се тичу Индијанаца и људи друге боје коже. Његов циљ је да буде алтернативни кандидат за гласаче који не осећају повезаност с изборним листама Доналда Трампа или Џозефа Бајдена. Чарлс је Навахо порекла, што је идентитет који је дубоко обликовао његову кандидатуру и његов поглед на то каква би Америка требало да буде. Земља на којој је изграђен Вашингтон припадала је племену Пискатавеј. „Ово је била њихова земља, много пре него што се Колумбо изгубио на мору - а они су још увек ту. И мени је част што живим на овој земљи, на њиховој земљи, и желим да им укажем почаст као народу домаћину." Раних 2000-тих, Чарлс је одлучио да пресели породицу у дом удаљен од града, у резервату Навахоа, „зато што сам желео да искусим традиционалнији начин живота". Остали су тамо 11 година. „Пратио сам неколико председничких избора из те перспективе", каже он. „Били смо десет километара од најближег асфалтираног пута, живели смо у једнособном хогану - традиционалној Навахо настамби. У нашој заједници није било текуће воде, није било струје, наше комшије су биле ткачи тепиха и пастири." Марк је одлучио да се сроди са својим наслеђем тако што ће се преселити у Навахо резерват Породица је била спремна да кува на преносном решоу, довлачи воду из бунара и живи на светлости свећа. Оно што нису очекивали је колико ће се маргинализовано осећати. „Једине нестароседелачке групе које смо виђали у резервату били су они који су долазили да нас сликају или они који су долазили да нам уделе милостињу. Скоро нико није долазио да гради односе са нама", каже Чарлс. „Уз све то, почео сам да разумем и увиђам део историјске трауме која проистиче из веома неправедног историјата према мом народу." „Почео сам да се осећам истовремено несигурније и огорченије." Погледајте видео: Ко год да победи на изборима за председника САД друштвене мреже више неће бити исте Функционисање друштвених мрежа промениће се после избора. Чврсто је решио да се окрене свету и да покуша да изнедри разумевање уместо да постане огорчен. Сада каже да се бори за истински инклузивну Америку која одбацује неравноправност. „Наш Устав, који почиње речима 'Ми народ' […] не помиње жене, свесно искључује Индијанце а Африканце рачуна као три петине особе", каже Чарлс. „И о томе се ради у мојој кампањи: уколико желимо да будемо нација у којој 'ми народ' заиста значи сав народ, морамо да порадимо на основама. „Не можемо само то да говоримо и желимо да је тако: морамо заправо да се потрудимо и променимо неке ствари на којима је изграђена ова земља, као што су расизам, сексизам и експлицитна белачка надмоћ." Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk