„Насељавање миграната у Србији" и корона вирус: Како епидемија утиче на ширење лажних вести и антимигрантских ставова
Дан је почео уобичајено - устајете, спремате кафу, узимате телефон. Ванредно стање због пандемије корона вируса у Србији је увелико у току, гледате шта има ново на мрежама.
На Фејсбуку - позив да се прикључите групи „СТОП насељавању миграната". О чему се ради? „Заједно се боримо за Србију! Ако не желиш мигранте у Србији, позови пријатеље у групу. СТОП насељавају миграната", пише на једној од више сличних објава. Од оснивања 25. марта, групи се прикључило више од 330.000 чланова - постала је једна од најбројнијих и најбрже растућих Фејсбук група у Србији. Док се у овој и сличним групама и страницама деле манипулативне, старе или потпуно измишљене вести о њима, мигранти и избеглице у Србији су од почетка ванредног стања затворени у камповима 24 часа дневно, окружени војском, „у циљу контроле ширења вируса". Инцидент у Обреновцу Последњег дана ванредног стања у Србији, члан покрета Левијатан Филип Радовановић je на Фејсбуку снимао видео док је возећи аутомобил у пуној брзини кроз бодљикаву ограду упао у центар за мигранте у Обреновцу. „Не желим муслиманску државу, не желим ово да трпим", викао је Радовановић, према писању портала Нова.рс такође и активиста владајуће Српске напредне странке. Видео је постао виралан, а из Комесаријата за избеглице кажу да је овај инцидент врхунац антимигрантске кампање на друштвеним мрежама која је и довела до таквог напада. Док га многи у коментарима описују као хероја и подржавају овај чин, Основно јавно тужилаштво у Обреновцу потврдило је за ББЦ да је Радовановић приведен због насилничког понашања. Одређен му је притвор од 48 сати и спроводи се даља истрага, кажу из тужилаштва. Хиљаде ранијих објава корисника се већином баве доказивањем и понављањем тврдњи о тобожњем плану власти да насели стотине хиљада миграната, те да тако „подигне наталитет" земље. Упадљиве су биле и теорије да се полицијски час користи да се они „кришом" развозе по Србији. Избеглице и мигранти се представљају као опасни, агресивни, „ИСИС кољачи", или као „лажне избеглице" које већ увелико добијају станове и куће, новац, посао, те да чак и за време ванредног стања „имају већа права него грађани Србије". Чланови ових група се охрабрују да тој наводној опасности стану на пут и одбране своју земљу - за сада преко друштвених мрежа, а по укидању ванредног стања и уживо - на најављеном великом протесту. Да ли су ови страхови и ставови оправдани, одакле долазе и зашто бујају баш сада? ББЦ је истраживао каква је ситуација са мигрантима и избеглицама за време пандемије и како је ванредно стање због корона вируса утицало на ширење антимигрантске политике и ставова. Ванредно стање, корона и мигранти и избеглице у Србији Уведен је и „појачан надзор и обезбеђење објеката за смештај миграната" - контролу њиховог кретања током пандемије спроводе наоружани војници и полиција Међу мигрантима нема ниједног случаја корона вируса, кажу надлежни. Од проглашења ванредног стања у Србији, мигранти и избеглице су Одлуком владе 24 часа дневно затворени у камповима и не смеју да их напусте, „ради заштите од ширења заразних болести". Овакво ограничавање кретања се може оценити као лишавање слободе, наводи се у извештају Београдског центра за људска права. За ретке изузетке за напуштање кампова је потребна посебна дозвола и обавезна пратња запослених из Комесаријата за избеглице, наводе за ББЦ из ове институције. У 20 прихватних и центрима за азил у априлу је смештено је око 8.800 људи, од којих је више од 1.100 деце. Током првих дана ванредног стања у центре су додатно смештени и сви мигранти, њих 2.000 према подацима УНХЦР-а, без претходне пријаве боравишта који су се нашли на територији Србије, наводе из Комесаријата за избеглице Србије. Због тога је број миграната у центрима порастао, што је знатно оптеретило систем предвиђен за 6.000 особа. Они се зато размештају у друге кампове, као и на две нове локације - Миратовачко Поље близу Севрене Македоније и Моровић код Шида, у шаторским комплексима првобитно намењеним за карантински смештај држављана Србије по повратку из иностранства, чије су жалбе о лошим условима одјекнуле медијима. Са престанком ванредног стања укида се и правни основ за ангажовање Војске Србије у заштити центара, тако да ће се све вратити на старо, али постепено, наводе за ББЦ из Комесаријата. Због пандемије се новопридошли, којих има мало, смештају одвојено од осталих док не прође период инкубације Страх од непријатеља у кризи Криза због пандемије корона вируса је сама по себи невероватно комплексна, истиче Јована Бјекић, психолошкиња и истраживачица у Мрежи психосоцијалних иновација (ПИН). Када велика криза наступи, људи имају потребу да буду у стању fight or flight - да се боре против нечега или да побегну, објашњава она. У рату или у ванредним околностима као што је инфлација, људи покупе пушке или у несташици смишљају како да се снађу и направе хлеб - људски механизми су ангажовани у циљу преживљавања. Проблем са пандемијом је што немамо где да те механизме ангажујемо - има хране, нема потребе за пушком, не праве се склоништа и нема ничега од активности које треба да урадимо а које су по својој природи борба, каже Бјекић. „Ти треба да лежиш и да се не бориш у ситуацији где ти је неко рекао 'Ми смо у рату и имамо невидљивог непријатеља'", објашњава она. То је неосвешћен конфликт у људима на дубоком нивоу, додаје, па се стога примеђује велики пораст агресије коју људи испољавају у покушају да каналишу потребу за борбом. Мигранти су само били плодно тле. „Из психолошке перспективе, најбржи пут до јединства у лошим условима је заједнички непријатељ и нешто чега се сви плашимо", каже она. Људи се неће овако ангажовати због комплексне економске реформе или будућности образовања и сличних апстрактних циљева, додаје она, већ су „за то потребни циљеви који ударају дубоко у стомак", каже психолошкиња. „Објасни некоме да је угрожено његово место где живи, породица, културно наслеђе. Добићеш некога ко је уплашен и спреман да се бори да очува сопствени интегритет", објашњава Бјекић. Политику Владе према мигрантима одобрава 30 одсто грађана, 32 одсто не одобрава, док 30 одсто не сматра да је с њом довољно упознато, показује и истраживање Београдског центра за људска права Пораст негативних ставова према мигрантима Последњих година, иако се број оних који бораве у Србији није много мењао, а мало је поднетих и одобрених захтева за азил, гради се мит о мигрантима као непријатељима, каже Бјекић. Велики налет других, непознатих људи у нама изазива потребу да то нечим објаснимо и испунимо, па то радимо различитим „митовима", објашњава Бјекић, За време врхунца избегличке кризе 2015. када је више хиљада људи дневно пролазило кроз Србију, владало је опште уверење да смо добродушни народ који помаже људима у рату и дели храну у парковима. После званичног затварања Балканске руте и ЕУ граница 2016, често се понављало да је Србија показала великодушност док је остатак света затворио врата. Међутим, ове године се све више говори о мигрантима из угла безбедности, а од проглашења пандемије добијају и етикету опасности по јавно здравље, наводи Београдски центар за људска права (БЦЉП) у последњем извештају. Забрињавајуће је то што сваки десети испитаник доводи у питање право на међународну заштиту, а готово трећина испитаника нема јасан став по том питању, наводи се у истраживању ПИН-а Има ли прилива миграната током пандемије корона вируса Земље око Србије нису херметички затвориле границе, кажу из Комесаријата, а према доступним подацима долазак миграната у Србију углавном је смањен за време ванредног стања. Током прве две недеље априла у просеку двадесетак људи дневно је успело да пређе границу, већином преко Северне Македоније, што је више од три пута мање него у истом периоду прошле године. Кријумчарење људи је ипак отежано, а очекивано је коришћење опаснијих путева за илегалан прелазак граница - тако се средином априла чамац са 16 избеглица и два српска кријумчара преврнуо у Дунаву на путу ка Румунији. Неколико стотина миграната је у последњих месец дана и изашао из земље, што показује разлика између укупног броја миграната у Србији у марту и новопридошлих у априлу месецу. Предуг боравак на једном месту, ограничено кретање, пренасељеност и погоршани хигијенски и други услови живота утичу на повећање нервозе и напетости, преносе УНХЦР и друге организација које пружају помоћ, па је у неким центрима дошло и до пар инцидената. Највећи број миграната стрпљиво чека да све ово прође и за то време покушавају да помогну и себи и другима, наводе из КИРС-а. Једни помажу у одржавању појачане хигијене и дезинфекције у центрима, други шију и поклањају памучне маске, а једна група миграната медицинских радника у Бујановцу је у писму јавности понудила да помогне Србији у борби против корона вируса. „Вирус не прави разлику између грађана и избеглица. За човечанство, стојимо раме уз раме са вама у борби против корона вируса", пише у писму. Тензије, сузавац, пуцање у ваздух, насиље, туча у Обреновцу и инцидент у Крњачи У прихватном центру у Обреновцу смештају се самци, којих је од почетка ванредног стања три пута више људи него иначе. Мигранти су смештени и у шаторима, а однедавно се користи и шаторска хала коју је Министарство одбране добило од фирме Миленијум тим Део објава у антимигрантским групама се користи да поткрепи ранију тезу да су они милитантни и опасни. Тако је једна међусобна туча мање групе миграната у кампу у Обреновцу и покушај неколицине да напусти центар у Крњачи и Адашевцима описани као „велика побуна" и „напад на војску". „У Обреновцу је учињена материјална штета коју је проузроковала група миграната, иначе позната као проблематична и која је малтретирала остале и одбијала да буде смештена у центре" навели су за ББЦ из КИРС-а и додали да је након истраге ухапшено седам лица против којих су подигнуте оптужнице. Међутим, у инциденту 10. априла у Крњачи је, према наводима Центра за заштиту тражиоца азила и групе Трансбалканска солидарност дошло је до неоправданог насиља полиције над мигрантима, пребијања малолетника и убацивања сузавца у бараке где живе породице са децом. Према наводима Комесаријата, тада су припадници жандармерије „уз максимално поштовање свих закона Републике Србије" из тог кампа пребацили 90 људи у нови шаторски смештај у Моровићу како би се растеретио пренасељени центар и „због потребе смањивања тензија које тињају већ неко време". Идеја пресељења у другу земљу је веома блиска већини локалног становништва, али само трећина њих се у потпуности слаже са тим да људи треба да имају право да се преселе у другу земљу из економских разлога Мигранти као тема политичких кампања Опозициони покрет Двери је 18. фебруара у Чачку, граду у ком нема центра за мигранте, одржaо први скуп каравана „Ослобођење" и позвао грађане да потпишу петицију против мигрантске политике власти испред возила излепљеног антимигрантским постерима. Двери су представиле резолуцију о мигрантској политици којом се наглашавају потенцијални „проблеми концентрације војно способних миграната" који се, како наводе, „неконтролисано крећу Србијом". Сличну антимигрантску политику заступају и покрет Доста је било, Српска радикална странка, Српска десница, Заветници и друге десничарске организације. Док се друштвеним мрежама у Србији шире тврдње о све већем броју језивих напада миграната на Србе, жене и децу, а старе вести о појединачним инцидентима представљају као нове, број кривичних дела миграната у Србији је миноран у односу на укупан број кривичних дела у земљи, наводи Саша Ђорђевић из Београдског центра за безбедносну политику. „Мигранти су починили 55 од 96.237 кривичних дела у 2016, а две године касније 101 од 92.874. У првих 11 месеци 2019. пријављено је 113 кривичних дела миграната. Најчешће се спомињу међусобне туче, крађе и обијања", наводи Ђорђевић званичне податке МУП-а. Истовремено, због одлуке турског председника Ердогана да више не задржава сиријске избеглице на путу ка Европи, почиње да расте страх од „најезде" неколико милиона људи и у јавном говору и медијима се поново појављује фраза „мигрантска криза", истиче БЦЉП. Страхови од новог великог таласа су неоправдани, осенили су за ББЦ почетком марта Комесаријат за избеглице и хуманитарне организације, а доступни подаци о новопридошлима то и потврђују. Нетрпељивост кулминира појавом Народних патрола и протестом десничарских група против миграната који се одржао почетком марта у Београду - а сада се изражавање протеста преселило на друштвене мреже. Фејсбук групе против миграната за време пандемије и ванредног стања У највећој Фејсбук групи у Србији, СТОП насељавњу миграната се за месец дана окупило неколико пута више људи него у групама за помоћ грађанима Србије у карантину или неколико година старој групи Одбранимо реке старе планине. Број чланова расте из дана у дан, а анализа алатом Краудтенгл показује да је од краја марта до почетка маја објављено око 1.000 статуса, фотографија, линкова и видеа које су имале чак 2,2 милиона интеракција. Од тога је је 291.000 коментара, 266.000 дељења и 1.64 милиона реакција међу којима доминирају 984.700 лајкова и чак 529.100 љутитих, односно негативних реакција. Група је премашила 331.000 чланова 5. маја Оснивачи и администратори се представљају као „глас народа", а један од њих у интервјуу помиње контакт са вођом Народних патрола и покрета Нема предаје Косова и Метохије, Дамњаном Кнежевићем. Постоји и неколико резервних група, због, како администратори наводе, великог броја „пријава за расизам, политичку некоректност, наводно ширење говора мржње и слично". „Не желим да моја војска и моји људи чувају мигранте, не желим да православље дам муслиманима и нећу га дати", викао је Филип Радовановић пре упада колима у прихватни центар у Обреновцу у видеу који је постао виралан. Оригинални видео на Радовановићевом профилу до сада има више од 37.000 прегледа, док исти снимак на страници СТОП насељавању миграната до сада има више од 140.000 прегледа, стотине коментара и подељен је више од 1.800 пута. У коментарима га многи описују као хероја, одобравају и оправдавају овај напад, предлажу сличне акције и у другим местима где бораве мигранти и позивају на „правду за Филипа". Из Комесаријата кажу да „пуком срећом нико није страдао" као и да овај инцидент „опомиње да је крајње време да се престане са вербалним, а сада и физичким, нападима на мигранте и да се заустави хистерична кампања према њима на друштвеним мрежама" која је и довела до њега. Једна од главних теза коју ове групе заступају је да је власт користила полицијски час да би тајно транспортовала мигранте и насељавала их по Србији. На мрежама су се делили снимци полицијских возила са ротацијом који прате аутобусе са мигрантима, а који се мистификују питањима „Зашто нико не говори где се превозе мигранти?". Неретко се преузимају и преносе снимци са Тикток профила самих миграната.. Из Комесаријата за ББЦ кажу да се мигранти и избеглице транспортују из једног места у друго из два разлога - ради премештаја и растерећивања неког од пренасељених центара или због превоза оних који су раније боравили у неформалним склоништима ради смештаја у центре док траје ванредно стање. Сељење ноћу је, у тренутној ситуацији, мач са две оштрице и комплексно питање одлуке, каже психолошкиња Бјекић. „Са једне стране селимо људе ноћу да док је полицијски час да не направимо идеју да хода хорда миграната, а ми их селимо. „Са дуге стране, када неко сазна да су они пресељени ноћу, буја ирационално уверење да се то ради нама иза леђа док смо ми закључани у кући", каже она. Они се шетају, док смо ми затворени, је један од најчешћих коменатара, који имплицира да се сви мигранти слободно крећу и имају већа права од грађана Србије. Овакве објаве садрже снимке из даљине, на којима се у већини случајева чак и не може са сигурношћу утврдити национална припадност. Користе се и стари снимци групе младића са моткама на којима се види и дрвеће без лишћа, што указује и на друго годишње доба и период пре увођења полицијског часа. Према сазнањима Комесаријата, дошло је до малог броја појединачних случајева миграната који су се кретали за време полицијског часа, али њих полиција брзо враћа у кампове. Забрану кретања је прекршило око 7.100 грађана Србије од увођења полицијског часа до почетка маја, саопштено је из МУП-а. „Мигранти за разлику од грађана Србије, не поштују мере дистанце и окупљања у групама", сугеришу бројне објаве, попут снимка миграната у кампу код Принциповца близу хрватске границе. „У условима колективног становања није могуће држати прописану дистанцу од два метра, зато су мере хигијене појачане, а центри затворени", наводе за ББЦ из Комесаријата. Поред тога, у питању је један од прихватних центара који је преоптерећен бројем смештених. „Нема жена, то су све војно способни мушкарци", „који нам желе зло", понавља се као аргумент уз тврдњу да је реч о лажним избеглицама. Видео који приказује мигранте током обичне физичке активности у затвореном кампу у Обреновцу, снимљен је са спољне стране заштитне ограде, а аутор на крају снимка окреће камеру ка себи где се види да носи заштитну маску и беретку. Вести у овим групама већином долазе са десно орјентисаних или опскурних сајтова без импресума, имена аутора или извора. Наслови су често написани као да је реч о новом догађају у Србији, док је већином реч о старим инцидентима, као и дешавањима у иностранству. Као илустрације се користе снимци или фотографије групе тамнопутих мушкараца које осликавају рат, агресију и насиље, често из сукоба на Блиском истоку, кампова у Грчкој, са Турске границе и других земаља. У коментарима су обично позиви на устанак, узимање мотке, буђење Србије, насиље, протеривање, па чак и убијање „непријатеља". „Не мрзи нико муслимане него џихадисте и терористе који су дошли сами без породица под изговором миграције", пише један члан групе. „Ја сам дугу цев одмастио, чекам", пише други. Iako je broj onih koji izraze nameru za traženje azila veći, formalnih zahteva za azil u Srbiji ima veoma malo 647.512 od 2008. do kraja marta 2020. izrazilo nameru da traži azil 173 zahteva za azil u Srbiji je usvojeno od 2008. do danas 577.995 je u 2015. izrazilo nameru da traži azil 583zahteva za azil je podneto u 2015, a usvojeno 30 252zahteva za azil je podneto u 2019, a usvojeno 35 Подизање наталитета и насељавање миграната у Србији „Кажу да ће они да нам подижу наталитет", врста је коментара који често прати фотографију или видео клип веће групе мушкараца, најчешће снимљене на граници Турске и Грчке. „Из психолошке перспективе, када неко каже 'дижемо наталитет', а уз то да слику 30 мушкараца, једино што другоме у глави може да се деси јесте слика силовања", објашњава Јована Бјекић. У оваквим објавама, према њеном мишљењу, није само реч о „подизању наталитета", већ и о „набијању страха на врло имплицитан начин". Тврдње о подизању наталитета и замени младих који одлазе мигрантима потичу из интерпретације изјава председника Александра Вучића где каже да ће Србија имати нулти миграциони салдо до 2030. године и у којима хвали мигрантску политику немачке канцеларке Ангеле Меркел, показује анализа неких објава. „Више пута је саопштено да не постоји план о насељавању миграната у Србији, нити мигранти желе да остану у нашој земљи", кажу из Комесаријата за ББЦ. Теза о „насељавању" је измишљена, проистекла из непознавања чињеница и правних прописа, али и злоупотребе појединих група, додају. Ипак, друштвене мреже и одређени портали су преплављени полуинформацијама о наводном споразумом између Србије и Аустрије о враћању одбијених тражилаца азила. Тезу о насељавању је протеклих недеља додатно подгрејала потврда аустријског министарства унутрашњих послова да постоји извесни радни споразум са Србијом, али да детаљи тог уговора који се припрема нису доступни за јавност. Непрецизни и половични подаци који су тренутно доступни јавности погодују бројним злоупотребама, упозорио је и Београдски центар за људска права. У Србију никада није враћен ниједан мигрант из Аустрије, тврде из МУП-а, нити постоји споразум са том земљом о враћању одбијених тражилаца азила из трећих држава. „Нити је потписан прошле године, нити постоји намера да се наша земља на тако нешто обавеже", изјавио је 23. априла Зоран Лазаров, помоћник министра унутрашњих послова. Држављанство, куће и новац на поклон, запошљавање и друге старе и нове заблуде Неретко се вести и активности о избеглицама и интерно расељеним лицима са Косова, из Босне и Хрватске, представљају и злоупотребљавају као вести о мигрантима и тражиоцима азила са Блиског истока и Африке. Комесаријат за избеглице и миграције Републике Србије, формиран 1992. године, брине и о једнима и о другима. Тврди се да се мигрантима поклањају куће, али када се провери назив пројекта, види се да је реч о пружању помоћи људима који су присилно мигрирали са Косова и остали у Србији. Овакве објаве се и периодично понављају као нове, попут вести из 2017. године о програму стимулације избеглица и повратника, грађана Србије, која је најпре пласирана као да је реч о помоћи за мигранте из Азије и Африке. И овогодишња вест о доплатној маркици Поште Србије „Кров 2020", у вредности од 10 динара током две недеље марта месеца, пласирана је са инсинуацијом да ће додатни новац „који дају грађани Србије" бити дат мигрантима. „Реч је о хуманитарној акцији која се спроводи већ 11 година уназад, где се прикупљају средства за најугроженије породице избеглица из Босне и Херцеговине и Хравстке и интерно расељених са Косова и Метохије", наводе из Комесаријата. До сада су, кроз ову акцију у последњих 11 година, купљене укупно 103 сеоске куће, а максимални број купљених кућа годишње је био 10. Као доказ да Србија поклања држављанства и финансира мигранте док се занемарују српске породице, протеклих недеља се може видети и стара вест о породици „Малог Пикаса" Фахруда Нурија из 2017. године. Изузетно је популарно и мишљење да мигранти имају предност при запошљавању у Србији - иако они уопште немају право на рад. Само они који су поднели формалан захтев за азил, а којих је мало, уколико ни после девет месеци од надлежних органа не добију решење о прихватању или одбијању захтева, имају право на радну дозволу, наводе из Комесаријата. Тврдње да мигранти добијају новчану помоћ од државе за разлику од сиромашног народа Србије се поткрепљују фотографијом папира са потврдом за кеш картице. У питању није новац пореских обвезника Србије, већ из фондова Европске уније, а износ је зависио од структуре породице, просечно 2.800 динара месечно по особи, наводи Комесаријат. Овај новац могао је да се потроши са картице само у неком продајном објекту у Србији. Брига о мигрантима и избеглицама са Блиског истока у Србији највећим делом се финансира средствима ЕУ и других донатора. Емотивна битка У српском, као у сваком друштву, постоји мањи проценат екстремнијих „који нагињу милитатности у својим ставовима одбране великосрпских митова", каже Јована Бјекић. Међутим, проблем настаје када тај мали део друштва успе да продре до великог броја неопредељених. Екстремни ставови су увек јако једноставни и лакши за усвајање од чињеница, али у нормалним околностима, већина их одбацује као идеју. „У ситуацијама које су нејасне сама по себи - економске кризе, инфлације, пандемија корона вируса, када буја анксиозност и потреба за неком сигурношћу и стабилношћу, једноставна решења се лако продају", каже Бјекић. Ширењу оваквих теорија и ставова додатно доприноси већи степен веровања појединцу него групи, медијима или другом ауторитету, додаје она. Они који шире антимигрантске ставове и вести већином користе персонализацију. „Више верујемо Мици из комшилука него ономе што чујемо на вестима, односно чим је персонализовано - мора да је истина", објашњава она механизам који многи имају. Зато је и тешко на рационалан начин разуверити људе и мењати слику кроз медије када је унапред припремљен терен да се аргументи засновани на чињеницама и лако проверљивим и поузданим изворима аутоматски етикетирају као лажна вест или у служби пропаганде „за ове на власти", закључује она. „У питању је емотивна битка, а не битка разума." Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk