Корона вирус, Црна Гора, Србија и СПЦ: Ко је био митрополит Амфилохије и зашто је важио за једног од најмоћнијих људи цркве
Један од најмоћнијих људи Српске православне цркве, владика Амфилохије, преминуо је у 82. години од последица корона вируса, тридесет година пошто је постао митрополит црногорско-приморски.
Почетком октобра митрополит је оболео од корона вируса Амфилохије се приликом доласка на службу у родну Црну Гору најавио као помиритељ и „свједок божје љубави". Од његовог постављења за митрополита 1990. године, политичка карта Балкана потпуно се променила, а он је одиграо једну од важних улога. Нове државе су уцртале границе, смењивали су се политичари, команданти, чак се и патријарх променио, али не и Амфилохије. За геноцид у Сребреници говорио је да је „то била освета", на ратишту у Дубровнику током рата у бившој Југославији уз гусле је певао добровољцима, а у Цетињском манастиру је 1991. године благосиљао паравојне формације Жељка Ражнатовића-Аркана оптуженог за ратне злочине. Одликовао је вођу Српске радикалне странке Војислава Шешеља, али је одржао и опело на гробу убијеном премијеру Србије Зорану Ђинђићу. Са актуелним председником Црне Горе Милом Ђукановићем прошао је пут од „сарадника" до највећег непријатеља. Управо су Амфилохије или „Ђедо", како су га из милоште звали они који су га следили, и Мило Ђукановић на последњим парламентарним изборима у Црној Гори били главни ривали, иако је Митрополија упорно понављала да се не меша у политичке ствари. „После избора у Црној Гори на којима је Ђукановићева Демократска партија социјалиста (ДПС) изгубила власт, Амфилохије је постао још значајнија личност", каже за ББЦ на српском верски аналитичар Жељко Ињац у писаном одговору непосредно пошто се Амфилохије разболео. „Сем духовне власти, може се слободно рећи да је, ако већ није задобио политичку власт, сасвим сигурно постао политички арбитар у Црној Гори без кога се не може формирати ни Влада нити руководити државом", додаје Ињац. И заиста, преговори о новој Влади, уз присуство представника победничке коалиције, међу којима је био и председник Грађанског покрета УРА Дритан Абазовић, одржани су у присуству владике Амфилохија у манастиру Острог. Промени власти допринео је, сматра се, пре свега подршком идеји да се организују литије на којима су месецима учествовале десетине хиљада грађана Црне Горе против спорног Закона о слободи вероисповести. Црква је сматрала да се њиме отвара пут ка „отимању или подржављењу њене имовине". На литијама у Црнј Гори људи су носили и слике 82-годишњег митроплита Амфилохија кога од милоште зову „ђедо" Почетком октобра потврђено је да митрополит има корона вирус. Убрзо по објављивању вести да је Амфилохије преминуо, мандатар нове Владе у Црној Гори је затражио да се прогласи дан жалости, а председник Србије Александар Вучић упутио је телеграм саучешћа Митрополији, патријарху и СПЦ. Био код Милошевића у Хагу, говорио на сахрани Ђинђића, одликовао Шешеља Преплитање духовне и световне власти обележило је животни пут овог владике у који су уткани готово сви политички лидери и ван граница Црне Горе, с обе стране Дрине. „Последњи који су у Црној Гори имали и духовну и световну власт су били владике из породице Петровић, од које је касније настала црногорска династија", подсећа Ињац. Слободана Милошевића, бившег председника Србије и Југославије током деведесетих година, посетио је у затвору пред изручење у Хаг и однео му Јеванђеље. Постхумно му се извинио што није сведочио у његову корист. Убијеном премијеру Зорану Ђинђићу, првом демократском председнику Владе у модерној историји Србије, одржао је говор на сахрани. Тада је остала упамћена реченица Амфилохија да је Ђинђића „убила братска мржња, кратковида и слепа, која превиђа вечну истину да ко се мача маши - од мача ће и погинути". Амфилохије је одликовао лидера радикала Војислава Шешеља за „косовско рвање" и борбу за правду пред међународним судом. Чедомира Јовановића, лидера Либерално-демократске партије и некада једног од најближих сарадника Зорана Ђинђића, крстио је у манастиру Острог у Црној Гори. Имао је добре односе са некадашњим председником Републике Српске Радованом Kараџићем, осуђеном за геноцид и злочине против човечности марта 2019. године пред Међународним кривичним судом за бившу Југославију. На сахрани мајке Радована Караџића упоредио ју је са мајком Југовића и мајком Јевросимом - које су „свој пород васпитавале да на светим начелима хришћанске етике живе и умиру". Служио је опело и на гробу бивше југословенске прве даме Јованке Броз, а том приликом окадио и гроб маршала Јосипа Броза Тита. „Ја сам мало кандило и према Титу бацио. Велим: толико је греха и зла на себе натоварио, па да га мало окадим", рекао је у једном интервјуу. Ко је био Амфилохије? Mитрополит црногорско-приморски Амфилохије (Радовић) је рођен на Божић 7. јануара 1938. године, као пето од 15 деце Ћира и Милеве у Барама Радовића у Доњој Морачи. Световно име му је било Ристо. Потомак је по сродству војводе Мине Радовића, једног од првих црногорских племенских капетана, који је присајединио Морачу Црној Гори 1820. године, наводи се у његовој званичној биографији. Митрополит Амфилохије говори грчки, руски, италијански, немачки и француски језик. У научим радовима користи и старогрчки, латински и црквенословенски. Одрастао је у патријархалној породици. Име Амфилохије добиће приликом монашења, јер је његов духовни отац Јустин Ћелијски у то време преводио Житије Амфилохија Иконијског. „Ово име помиње се већ код Хомера у Одисеји, а значи онај који предвиђа или онај који предводи два вода војске", каже у биографском филму „Достојан" професор доктор и прота Борис Брајовић. У том филму наводи се и податак да се међу теолозима докторска дисертација Амфилохија Радовића сматра једном од десет најбољих књига написаних на грчком у последњих 100 година. Амфилохије је говорио грчки, руски, италијански, немачки и француски језик. Према биографији, у научим радовима користио је и старогрчки, латински и црквенословенски. Библиотеку од неколико хиљада књига, међу којима је и његових 40, завештао је манастиру Стањевићи. Млади обучени у традиционалне ношње током литије у Подгорици „Амфилохије се приликом доласка на службу у родну Црну Гору најавио као помиритељ и 'свједок божје љубави'. У складу с оним како је радио, међутим, помирења нема… „Kрај је дочекао, онако како је и радио - без помирења… Од једних обожаван, код других као симбол свега антицрногорског", каже за ББЦ на српском Тања Шуковић, новинарка Радио-телевизије Црне Горе Тања и једна од ауторки филма о њему „Свједок божије љубави". Овај документарни филм, сачињен од архивских снимака и кратких коментара уредништва црногорског јавног сервиса, већ месецима изазива опречне реакције. Ратници и мантија Почиње пророчком изјавом митрополита, који је уочи рата на простору бивше Југославије рекао: „Ако нема мира међу мртвима, неће бити ни међу живима". Много година касније говорећи о геноциду у Сребреници током којег је убијено више од 8.000 бошњачких мушкараца и дечака рекао је да је „то била освета". Због онога што назива митрополитовом „фасцинацијом ратом и ратницима", новинар Времена Момир Турудић назвао га је „ратником у мантији". У Дубровнику је 1991. на ратишту уз гусле певао црногорским резервистима. Исте те године су у Цетињском манастиру били Жељко Ражнатовић Аркан и припадници његове паравојне формације Српска добровољачка гарда, као и на Бадњи дан 1992. године. Због бројних клетви, међу којима је и она „ко не био веран једнојезичној, једнокрвној Русији, дабогда живо месо од њега отпадало, био проклет три пута и 3.000 пута од мене", неки су га називали „Ристо сотона". Литије подршке Србима у Црној Гори су одржаване и у Београду у јануару 2020. Последњих неколико година откако је интензивиран дијалог Београда и Приштине, митрополит је у више наврата оптуживао власти у Београду да ће „издати Косово и Метохију ако им само нешто дају". Што, како је својевремено навео, потврђује изјава председника Александра Вучића да признања Косова нема без „компромисног решења". „Срам било њега и сваког другог који се одриче свога бића, памћења, светиња... Срамна је то прича", рекао је Амфилохије, обраћајући се верницима испред цркве Светих апостола Петра и Павла у Старом Расу код Новог Пазара. После потписивања Бриселског споразума одржао је опело целој српској влади на челу са Ивицом Дачићем. О хомосексуализму, абортусу, Кончити Вурст, Ролингстонсима... Амфилохије је више пута у врло негативном тону говорио о припадницима ЛГБТ заједнице, а непосредно пред усвајање Закона о истополном браку у Црној Гори јула 2020. године, изједначио је хомосексуализам са чедоморством. Остала је упамћена и његова изјава из 2017. године када је за Српкиње рекао да су постале „мајке чедоморке". „Оне у својим утробама побију за једну годину више деце него што су побили Мусолини и Хитлер и Броз и ови који су овде на Косову и Метохији", рекао је Амфилохије тада. Умео је да коментарише и популарну културу. За чланове легендарне британске рокенрол групе Ролингстонс рекао је да су „безбожници који певају демонске песме". А разорне поплаве које су 2014. задесиле Балкан довео је у везу са победом представнице Аустрије Kончите Вурст на Евровизији. Пошто се Kончита Вурст „афирмише као Исус", поплаве које су погодиле земљу заправо су „знак да нас Господ воли и да нас искушава како бисмо се вратили на прави пут", рекао је тада. Ипак, у неким ситуацијама радио је на смиривању ситуације. Када је 2004. у Београду током прoтеста због проглашења независности Косова паљена Бајракли Џамија ушао је у разуларену гомилу вичући: „Изађите децо, кумим вас Богом! Не чините злочин као они, па да и ми испаднемо злочинци." Председник Србије Александар Вучић и патријарх Иринеј Обнова духовности И његов рад као духовника предмет је контроверзи. „Митрополит Амфилохије ће дефинитивно остати упамћен у историји не само СПЦ већ и целог православља, као неко ко је заиста урадио много за обнову црквене духовности после пола века комунистичке духовне пустоши, али и као човек који је водио озбиљну мисионарску делатност широм света", истиче Ињац. Епархија Буеносајреска и јужно-централноамеричка је основана на његов предлог у мају 2011. и од тада је био на њеном челу. „Духовном обновом" он је утростручио број Срба у Црној Гори, а већину њих претворио у „фанатичне светосавце", каже новинарка РТЦГ Тања Шуковић. „Клеронационализмом, под фирмом ширења православља, поцепао је и до мржње сукобио православно становништво Црне Горе. „У заносу градитељске обнове, мењајући изворну архитектуру, девастирао је велики број храмова и тако трајно уништио трагове црногорског културног идентитета", оцењује Шуковић. Црква и држава. И још једна држава Лета 2005. Амфилохије је извео јединствени црквено-оперативни маневар. Уз помоћ хеликоптера Подгоричког гарнизона поставио је металну цркву на врху планине Румије изнад Бара. Ресорно министарство је најавило да ће цркву уклонити јер је постављена без потребних дозвола. Амфилохије је проклео све који би да руше цркву, која и данас стоји на истом месту. Опозиција има највеће шансе за формирање владе, па су на улици њени противници. Митрополит је „вређао и проклињао Црногорце као нико никад", оцењује Шуковић. Српска православна црква је „била и још увек је главни промотер и експонент српског великодржавног пројекта", сматра Соња Бисерко, председница Хелсиншког одбора за људска права из Београда. Тако се, каже, Црна Гора не сматра независном државом, већ територијом. „Сматра се да су Србија и Црна Гора две земље истог народа", рекла је она за Радио слободна Европа. Као врло забрињавајућу оцењује управо реторику Амфилохија Радовића како у предизборној кампањи - тако и након победе опозиције. Пре референдума о независности Црне Горе 2006. године, Амфилохије је на питање новинарке новосадске телевизије: „Шта мислите о црногорском државном пројекту?", одговорио: „Не прави се пита од онога." Почетком деведесетих, покренуо је и црквену издавачку кућу Светигора, која је у наредним деценијама постала врло значајна. „Светигори, која је деловала под руководством Амфилохија, може се замерити да је промовисала мало тврђе и конзервативније религијске ставове. „Али се не може занемарити значај утицај ове издавачке куће за буђење религијске свести", напомиње Ињац. У Црној Гори су, додаје, током последњих 30 година обновљене многе цркве и манастири и обновљен је монашки живот. У литијама su учествовала бројна свештена лица Српске православне цркве - на слици носе икону Светог Василија Острошког „Манастир Острог је и пре Амфилохија био ходочасничко место за цео Балкан, али у његово време он то постаје у рангу са Светом Гором", додаје Ињац. Амфилохије, који је завршио постдипломске студије на католичкој високошколској установи - Папски оријентални институт у Риму - међу епископима је који су заслужни и за добре односе СПЦ и Ватикана, каже верски аналитичар. Однос са Ђукановићем Верски аналитичар Жељко Ињац Православна црква током своје историје је увек била кооперативна са државом у којој се налази, без обзира на то како се држава опходила према тој истој цркви, то је просто саставни део православног етоса - "Богу Божје, Цару царево" и "Свака власт је од Бога". У том кључу треба гледати добре односе Амфилохија и режима Мила Ђукановића, као уосталом и патријарха и власти у Србији. Уз помоћ цркве у Црној Гори Ђукановић је победио на изборима, дошао на власт и владао 30 година, али исто тако је због цркве његова Демократска партија социјалиста изгубила власт. За те три деценије Ђукановићеве владавине односи са црквом, тачније Амфилохијем, били су променљиви, но најчешће добри, на обострану корист. Повремено је лојалност Амфилохија Ђукановићевом режиму и Црној Гори била већа од очекиване, па је стога чешће критиковао власти у Србији него у Црној Гори. Председник Ђукановић у разговору за ББЦ На крају, никада у православном свету није забележен случај да се комплетној Влади једне државе одржи опело - живим људима - као што су то учинили Амфилохије и Атанасије Јевтић, српској Влади у Београд. С друге стране Амфилохије нешто слично није ни покушао са влашћу у Црној Гори, напротив, увек је радо истицао пријатељство са Ђукановићем и наду да ће он једног дана постати верник. То му са српске стране из Београда није превише замерано, па чак ни из црквених кругова. Вероватно се рачунало да Амфилохије због положаја у којем се црква у Црној Гори налази тако мора да поступа. Његови пропусти и снисходљивост према властима у Црној Гори су правдани околностима, док је у међувремену његово окружење правило култ светог митрополита који се лавовски бори за опстанак православља. Положај у Цркви Свети архијерејски сабор Српске Православне Цркве (црквена скупштина) изабрао га је маја 1985. године за епископа банатског. Председници Србије и Републике Српске Александар Вучић и Милорад Додик са епископима СПЦ и патријархом Децембра 1990. године изабран за Митрополита црногорско-приморског са седиштем на Цетињу. Митрополит је једна од титула у црквеној хијерархији. Митрополит је високи црквени достојанственик у православној и католичкој цркви. У православној цркви митрополитом се зове архиепископ на челу мање, независне црквене провинције. Већима је на челу патријарх. Митрополити су раније имали неку врсту власти над владикама на њиховој територији, данас то није случај. Митрополит Амфилохије, рецимо, није имао никакве власти над епископом никшићким Јоаникијем, или милешевским Филаретом, чија се епархија простире и на део Црне Горе, наводи сајт Светосавље. Патријарх СПЦ има титулу „митрополит београдско-карловачки", а титуле митрополита су осим на Цетињу, добили епископи у Загребу, Сарајеву и Скопљу. Патријарх само привремено У више сазива био је члан Светог Архијерејског Синода СПЦ (црквене владе), коју чине патријарх и четири епископа. Председавао је Синодом и био заменик патријарха Павла док је био болестан од краја 2007. године до његове смрти, а затим и до избора патријарха Иринеја 22. јануара 2010. године. Кандидат за патријарха СПЦ био је два пута. Закон о слободи вероисповести на улице је извео хиљаде незадовољних грађана. „Амфилохије Радовић изгубио је све кључне животне утакмице: Црна Гора се одвојила од Србије и ушла у НАТО… Kосово је постало самостално, а он није постао српски патријарх", каже новинарка Тања Шуковић и додаје:. „Једину велику победу добио је против сопствене домовине - Црне Горе. Оценила је да је током тридесет година проведених у столици Светог Петра Цетињског, култног помиритеља, војсковође и црногорског државника, „Амфилохије Радовић ојачао српску цркву". Верски аналитичар Жељко Ињац каже да се у црквеним круговима спекулише да Амфилохије није никад прежалио што није изабран за патријарха, мада је он сам то више пута негирао. „Његов утицај и њему лојалних епископа у СПЦ је толико велик да практично црква у Црној Гори функционише готово независно од патријаршије у Београду, што се на крају и не крије - одобрава се или не одобрава долазак патријарха и слично", објашњава Ињац. Управо због тога су, додаје, нарасле сумње у могућност отцепљења тог дела СПЦ од Београда, а „те сумње су посебно подгревали иступи митрополитовог пријатеља Мила Ђукановића". „Но, на крају жеља за аутокефалном црногорском црквом је Мила Ђукановића коштала власти у Црној Гори, док за такав пројекат ипак није добио подршку митрополита Амфилохија, барем не јавну", напомиње Ињац. Ко је изразио саучуешће? Најбољи тенисер света Новак Ђоковић опростио се од Амфилохија фотографијом. Амбасадорка САД у Црној Гори Џуди Рајзинг Рајнке написала је на Твитеру да „у име Владе САД и у своје име изражава најдубље саучешће свим верницима и свим члановима српске православне породице због одласка Амфилохија, драгог митрополита црногорско-приморског". „Делим вашу дубоку тугу". Саучешће је изразио и комесар ЕУ за проширење Оливер Верхељи, поделивши фотографију са Амфилохијем: Биографија * *Извор: Митрополија црногорско-приморска Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk