Деца и здравље: 800 милиона деце изложено отровном олову
Сарбаџиту Сингу месецима није било добро и често је повраћао. Додатне анализе крви показале су да садржи ниво олова у крви који је 40 пута већа од дозвољеног.
Сарбаџит је само једно од, процењује се, 800 милиона деце широм света која су могла бити изложена отровном олову, што доводи до непоправљиве штете по њихово здравље, показало је истраживање глобалног ризика од изложености олову. Извештај, који су заједнички објавили УНИЦЕФ и међународна непрофитна организација „Чиста Земља", тврди да свако треће дете на свету може бити жртва тровања оловом, а већина се налази у земљама са ниским и средњим примањима. На Јужну Азију одлази скоро половина укупног светског броја тровања, а Африка је друга најтеже погођена регија. Четворогодишњи Сарбаџит Синг није могао да престане да повраћа, а његов отац Манџит Синг није могао да схвати зашто. Манџит, из индијске државе Утар Прадеш, одвео је Сарбаџита код лекара - који је поставио дијагнозу анемије непознатог порекла. Олово-киселински акумулатор Манџит Синг је прехрањивао породицу рециклирајући олово-киселинске акумулаторе. Лоше рециклирани оловни акумулатори, електронски отпад, руде и фарба главни су извори тровања, каже се у извештају. „Нисам имао појма да ће мој посао тако да нашкоди мом сину", каже Манџит. Он је сместа престао са послом". Сарбаџит је први пут примио дијагнозу 2008. године и био је на лековима неколико година. Имао је више трансфузија крви. Доњи удови су му били деформисани и морао је да носи специјалне ципеле да би могао да хода. Више од деценије касније, дошло је до неких побољшања. Сарбаџит Синг сада има 16 година и успешан је у школи, али његова породица се и даље брине зато што је ниво олова у његовој крви висок. „Није више анемичан, али Сарбаџит има неких здравствених проблема, укључујући хиперактивност", каже његов отац. Она учи рибаре како да чувају море Зашто су деца угрожена? Стручњаци кажу да је дечји унос хране, течности и ваздуха и до пет пута већи од оног код одраслих, уколико се пореди према телесној тежини. „То значи да они могу да апсорбују више овог снажног неуортоксина уколико је исцурео у земљу и воду или се раширио по ваздуху", каже се у извештају „Токсична истина: Дечја изложеност загађености оловом подрива читаву генерацију будућег потенцијала". Бебе и деца млађа од пет година изложена су високом ризику, каже се у документу, зато што им мозак може бити оштећен пре него што се до краја развије, што доводи до доживотних неуролошких, когнитивних и физичких проблема. „Олово је снажан неуротоксин који се, чак и кад сте изложени ниском нивоу олова, повезује са слабијим резултатима на тестовима интелигенције, краћим распоном пажње и потенцијално насилним па чак и криминалним понашањем касније у животу." У извештају се каже да Индија има највећи број погођене деце - више од 275 милиона, са нивоима олова у крви више од пет микрограма по децилитру. Тај ниво, према америчким Центрима за контролу и превенцију болести (ЦДЦ), захтева интервенцију. Светска здравствена организација (СЗО) потврђује да су мала деца посебно угрожена од токсичних својстава олова. Она каже да деца могу да пате од озбиљних и трајних оштећења здравља, нарочито кад су у питању развој мозга и нервног система. Олово доводи и до дугорочних проблема код одраслих, укључујући повећани ризик од високог крвног притиска и оштећења бубрега. Нерегулисано рециклирање у Африци Нерегулисана рециклажа олово-киселинских акумулатора је проблем и у другим земљама у развоју. „У Африци је уобичајено да деца раде у аутомеханичарским радњама", каже за ББЦ докторка Фотумата Бери, токсиколошкиња из Сенегала. „Она су опасно изложена олово-киселинским акумулаторима у тим гаражама. Људи нису свесни ризика по ту децу." Око 85 одсто свог олова које се користи на свету одлази на производњу олово-киселинских акумулатора, а огромна већина потиче из рециклираних акумулатора. E-waste is also a major source of lead polution in low and middle-income countries „Број возила у земљама са ниским и средњим примањима утростручио се од 2000. године, а то је довело до повећања рециклаже олово-киселинских акумулатора, често на небезбедан начин", каже за ББЦ доктор Николас Рис, један од аутора извештаја. Чак половина половних олово-киселинских акумулатора заврши у неформалној економији, процењује извештај. „Током нерегулисане и често илегалне праксе рециклирања силом се отварају кућишта просипајући прашину од киселине и олова на земљу, отапа се олово у отвореним пећима, што производи токсична испарења и прашину који контаминирају оближња стамбена насеља." Ови налази углавном су засновани на подацима са Института за мерење и процену здравља на Универзитету у Вашингтону, који је дошао до резултата анализа крви десетине хиљада деце из земаља широм света. Пошто су остали без хране и новца у Делхију, Џјоти Кумари и њен отац су кренули на пут. Зачини, есцајг и фарба Независни експерти потврдили су и друге изворе тровања оловом наведене у извештају. Деца која живе у радионицама за рециклажу олово-киселинских акумулатора у Индији или близу њих показало се да имају повишен ниво олова у крви и до 200 микрограма по децилитру, према доктору Абасу Махдију, шефу катедре за биохемију на Медицинском универзитету Краљ Џорџ, у индијској држави Утар Прадеш. Он је и био тај који је анализирао крв Сарбаџиту и открио његов ниво олова 2008. године. „Наша деца су изложена и другим изворима контаминације, као што су неки зачини и биљни лекови који садрже олово као конзерванс и појачивач боје." У Гани, власти кажу да су пронашли и до 60 одсто изложености олову у ресторанима који за припрему хране користе контаминирани есцајг. „Многи ресторани користе есцајг који је рециклиран од отпадног алуминијума и показало се да садржи висок ниво олова", каже Џон Пваманг, вршилац дужности шефа агенције за заштиту животне средине у Гани. Законодавство против тровања оловом Пваманг каже да усвајање и спровођење закона за смањење контаминације оловом представља велики изазов. „Знамо за стандарде СЗО-а или ЕУ, али њихова примена у нашим земљама није лака углавном зато што немамо технологију да изађемо на крај с тим, а људи нису свесни опасности." Од септембра 2019. године, Агенција за животну средину УН-а каже да 73 земље имају законски обавезујућу контролу ограничавања производње, увоза и продаје оловне фарбе, што је 38 одсто свих земаља на планети. У многим земљама, употреба оловних фарби у кућама и школама није забрањена, што значајно повећава ризик од тога да деца буду изложена олову. Стручњаци кажу да се показало да је количина олова у фарбама у неким земљама 400 пута већа од онога што је дозвољено у развијеним земљама. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk.