И Србија има Леси: Пас који се вратио кући после седам година
Овај пас се зове Џони. Али и Бели.
Пас Џони Пре седам година је нестао из дворишта у Смедеревској Паланци, да би га пре неколико дана пронашли у једном кафићу у Вршцу. Како је овај пас стигао из Паланке до Вршца далеког више од 100 километара остаће мистерија. На путу који је трајао седам година, а који се завршио у кафићу „Џезва", Џони се обрео у азилу, али и у дому једне вршачке породице која га је удомила. Како је почело Анђелија Вулетић је конобарица у кафићу „Џезва" у Вршцу. Пре неколико дана је у башту локала у коме ради дошетао бели лабрадор. „Деловао је повређено, нешто му није било у реду с ногом", каже за ББЦ на српском Анђелија. Додаје да су она и њена колегиница Чедомирка Обрадовић прво контактирале Снежану Микулић, локалну удомитељку која напорно ради да збрине псе луталице у том граду и околини. „Она нас је замолила да одведемо пса код ветеринара и да пса чувамо у кафићу уколико можемо док се власници не јаве", каже Анђелија. Сви радници кафића ангажовали су се да псу буде боље, додаје. Ветеринар га је збринуо и очитао му чип, а подаци у њему су показали да је власница пса из Смедеревске Паланке. „Њу није било лако наћи, јер је број телефона који смо добили из чипа био недоступан", каже Снежана. Али уз помоћ група и удружења која се баве изгубљеним псима, успели су да контактирају Паланчанку Верицу Микић. Срећна јер је Џони препознао Верици је пас нестао из дворишта куће у којој живи с децом. „Не знам да ли је неко намерно оставио отворена врата од дворишта или га је неко намамио да изађе", каже Микић, додавши да пса никада нису држали на ланцу, јер јер био добар и послушан. Цела породица га је тражила, али је он „просто нестао". „Били смо јако тужни што нам се Џони није враћао", прича Верица. Седам година касније, слушала је у неверици суграђанку када јој је рекла да је у једној групи за изгубљене псе видела слику њеног Џонија. „Нисам поверовала у први мах, али сам позвала Снежану и потом отишла за Вршац", каже Верица. Први сусрет с псом којег није видела толико дуго био је емотиван. Обрадовао јој се и почео да маше репом кад је оњушио. „Када сам га позвала одмах је дошао, препознао ме је. „Рекли су ми да је остарио и да је болешљив, али без обзира на то драго ми је да нам се вратио", каже Верица. Упознајте мопса хероја у жутим чизмицама Овај мопс помаже медицинарима у Мексику да смање стрес. Један чип мења све Али у међувремену је Џони имао још једног власника - удомитеља који га је 2015. узео из вршачког азила, мислећи да се ради о његовом изгубљеном љубимцу, Белом. Петар П. је био ван Вршца на одмору када му је Џони/Бели побегао и на крају залутао у кафић „Џезва". Када се вратио и видео Џонијеву слику на Снежанином Фејсбуку, контактирао ју је, рекавши да се ради о његовом љубимцу. „Рекла сам му да је овај пас старији и да смо на чипу већ очитали податке и да је власница из Смедеревске Паланке", каже Снежана, која тренутно у својој кући брине о више од 50 паса. Испоствило се да су у азилу Петру дали пса иако је провером чипа још тада могло бити утврђено да то није његов Бели. Из прихватилишта за псе у Вршцу за ББЦ на српском кажу да је у надлежости азила да провере да ли је пас чипован. Међутим, из азила су за ББЦ на српском рекли да је провера чипа у надлежности ветеринарске станице. „Пропуст је направљен", сматра Снежана. Она је приметила да се Петар лепо бринуо у псу, јер је овај био добро ухрањен, длака му сијала, што је навело на размишљање да ли је пас отишао у праве руке. „Нисам сигурна да ли је требало да се врати првој власници или власнику у Вршцу", закључује Снежана. Можда ће вас занимати и прича једна мале Зои током ванредног стања Псећи дневник изолације: Прича једне Зои Како се чипује пас и зашто је то важно Чиповање и регистрација су најбољи и најефикаснији начин да се осигура поуздан траг ако се пас изгуби. Једном када је животиња микрочипована, она поседује јединствени идентификациони број који се са информацијама власника уноси у базу података. Микрочип се може очитати помоћу специјалног читача (скенера). Након тога треба само пронаћи идентификациони број у бази података и вратити животињу власнику. Приступ бази има свака ветеринарска станица, амбуланта и зоохигијенска служба, наводи се на сајту Orca.rs. Власници обележавају и региструју псе и мачке у складу са законом којим се уређује ветеринарство. Обележавању подлежу сви новорођени пси и мачке који се налазе на територији Србије и то најкасније приликом прве вакцинације. Свака држава може имати једну или више база података о обележеним кућним љубимцима. На територији Европе све базе повезане су електронским путем. То значи да приликом регистрације и обележавања, ваш кућни љубимац добија јединствен број који не постоји нигде у свету и у случају његовог нестанка може се тражити у свакој замљи чија је база умрежена. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk