Фејсбук као подршка за губљење килограма
Вага показује различите бројеве када на њу стану Кристина, Иван, Ана и Јелена. Сви четворо имају различите циљеве, али и заједничког савезника у борби - Фејсбук групу „Заједно смо лакши" која пружа подршку онима који желе да ослабе.
„Група је настала из мог очаја", каже певачица Кристина Ковач. „Група је настала из мог очаја", каже певачица Кристина Ковач. Почетком године, Кристина је направила Фејсбук групу и покушала да пронађе још неколико људи који, попут ње, имају жеље да изгубе килограме, али, немају воље. „Нисам била срећна ни тиме како изгледам, ни тиме како се осећам. У том зачараном кругу, схватила сам да морам да предузмем екстремне мере". Каже да је годинама „зависна" од друштвених мрежа, али да се то сада, први пут, испоставило корисним. Оно што се догоди на Фејсбуку... Друштвене мреже стварају притисак да се истраје, што мотивише чланове Када је Ана објавила фотографију на којој пише колико килограма има и колико жели да изгуби, Кристина, Иван, и Јелена добили су исто обавештење у Фејсбук групи. Свако од њих је кликнуо на дугме „свиђа ми се" и поздравио Анин почетак. Њих троје је већ прошло оно што Ану тек чека - дуг пут пун борбе са вишком килограма. Иван Словић је имао више од 160 килограма када је на Фејсбуку видео објаву у којој је Кристина позвала људе да јој се придруже. „Целог живота сам био дебео. Немам проблем са физичким изгледом, већ са бројевима и контролом. Ја сам инжењер по струци, све бројим и волим да контролишем, а килограми су једини део које никада до сада нисам имао под контролом", каже Иван. Мршављење уз помоћ пријатеља из Фејсбук групе није први пут да се хватао у коштац са килограмима и побеђивао. „Када изгубим одређени број килограма и видим да могу, опет се вратим старим навикама. Ајнштајнова дефиниција лудила гласи- понављати исте кораке и очекивати другачији резултат. Зато сам одлучио да овога пута пробам нешто ново", каже. Подршка и притисак Иван је, за сада, једини мушкарац у групи Кристина Ковач каже да је управо то и желела - да искористи свеприсутност друштвених мрежа како би повезала људе који имају исти циљ, али им неодстаје нешто ново што би их покренуло. Друштвене мреже нам помажу у губљењу килограма тако што нам користе као алат који користимо да једни другима пружимо две ствари - подршку и притисак, објашњава Кристина. „Фејсбук је попут огласне табле, где показујемо ко смо и шта желимо, хвалимо се резултатима или жалимо, а Вајбер група је место где увек можемо да се обратимо једни другима када смо у кризи и потребна нам је подршка", каже. Фејсбук служи да наметне одређену дозу притиска - оно што се обећало треба и испунити. Пет ствари због којих додајемо килограме Опасне пилуле за лилуле „То се показало врло значајним. Када људи једном кажу том свом неком микриосвету на друштвеним мрежама да ће нешто урадити, теже је одустати", каже Кристина. Ана Барбара најчешће објављује фотографије хране коју припреми и дели рецепте са осталим члановима групе. Каже да се не стиди сопственог тела. „Нисам објавила ниједну фотографију са тренинга на коме сам онако црвена, знојава и румена, али почећу и то", каже. Један од услова уласка у групу био је да будући чланови немају ништа против објављивања фотографија на којима се бележе резултати. „Свима говорим да не треба да нас буде срамота због тога колико имамо килограма. Једину кривицу треба да осећамо сами пред собом јер смо дозволили да дођемо до тридесет килограма вишка", каже Кристина. Интернет није увек користан Zajedno smo lakši Окупљени у Фејсбук групи се хране по правилима која им је прписао специјалиста исхране. Бранко Јаковљевић, специјалиста исхране, каже да је највећи проблем са информацијама о мршављењу на интернету што су - нетачне. „Савете на интернету често дају нестручни људи и тако ми добијамо погрешне резултате", каже. Још један проблем је што разни програми исхране и дијете обећавају губљење одређеног броја килограма за одређено време. „То људима даје лажну наду и на крају доводи до разочарења. У овој групи тога није било, сви су схватили да је ово трка на дуге стазе". Доктор Јаковљевић подсећа да је гојазност болест која има своју шифру у међународној класификацији болести - Е66 и да је увек најбоље потражити професионалну помоћ. Шта када се килограми истопе? „Килограми су једина ствар коју никада до сада нисам успео да контролишем", каже Иван. Иако је основала групу, Кристина још увек није успела да оствари циљ - жељени број килограма. „Ја имам ту несрећу да сам довољно дуго имала тридесет килограма вишка, а то је довело до тога да сам пореметила хормоне. То је још један од разлога због кога се стриктно држим савета, јер желим да хормоне и тежину вратим у нормалну", каже. Стручњаци сматрају да број килограма није пресудан када је мршављење у питању. Трчање за оне који не воле трчање Канцер: Када је учење на интернету корисно „Које год дијете да се стриктно придржавате, изгубићете килограме. Проблем је шта после, како ту килажу одржати и прихватити промену", каже Невена Ловринчевић, психолог Центара за психолошку едукацију. Ловринчевић се једном недељно састаје са члановима групе. Каже да је подршка Фејсбук групи била професионални изазов. На групним сеансама разговарају о стварима које прате мршављење. Разумети зашто је дошло до повећања броја килограма је јако важан корак у мршављењу, али и каснијем одржавању телесне тежине. „Када почнете да мењате начин исхране, откривате још многе ствари о себи. Храна је много више од горива за организам. Број килограма може да се посматра и као аутодеструктивно понашање", објашњава Ловринчевић. Јелена Томић Бисенић је изгубила око 15 килограма од када се прикључила групи. И даље се храни како програм исхране налаже, како би дошла до жељеног броја килограма. Ипак, постигла је један од најважнијих циљева. Гојазност је болест и важно је добити савете стручњака на почетку борбе са килограмима „После две месеца, прекршила сам план исхране. То смо сви урадили како би показали себи да смо научили да контролишемо жељу и потребу за храном", каже Јелена. Однос према храни се гради још у најранијем детињству и промена навика се не дешава преко ноћи и без рада на себи, објашњава Ловринчевић. „Након два месеца психолошког саветовања, схватила сам да сам се отарасила стега који сам носила око врата када је храна у питању", каже Кристина. Не очекује да ће борба бити лака, али је зарад резултата спреман да издржи. „Очекујем да дођем до килаже која ће пријати мојој грађи. Други циљ је променим свој став тако да, када будем скинула килограме, моја свакодневна исхрана треба да буде таква да могу да поједем понекад и нешто што није здраво, а да то не промени моје здравствено стање".