Секс и психологија: Сексуални терапеути и тајне из постеље
Упозорење: Текст садржи теме за одрасле
Као и у случају свих других сексуалних терапеута, разговори Питера Седингтона са клијентима су поверљиви и он никад не би издао њихово поверење. Његове приче о клијентима овде само су инспирисане радом који је обављао са младим људима током година рада као терапеут. Разговарам са људима о њиховим најинтимнијим тајнама док они не знају скоро ништа о мени - и то тако мора да буде. Ја сам сексуални терапеут, тако да људи долазе код мене да им помогнем око свега, од еректилне дисфункције, преко болног секса до вагинизма, стања у ком се вагина стисне приликом покушаја пенетрације. Ако ме клијент пита: „Да ли сте ожењени?", кажем му да јесам, јер би било глупо крити тако нешто, али даље од тога се трудим да одржим стриктно професионалан однос. Разговарам са тим људима као терапеут, не као пријатељ. Наравно, стекнете блискост са неким клијентима, али све је то део процеса помоћи да превазиђу своје проблеме. На клиници у којој радим, просторије за терапију налик су дневним собама у кући у којој нико заправо не живи. Имате три удобне столице - једну за мене и две за клијенте. Не држим породичне слике нити приватне тричарије наочиглед, што ми помаже да одржим дистанцу. Долазе ми парови и појединци - који могу бити соло или неко са партнером ко жели да добије савете сам. Пре неколико година, 29-годишњак по имену Роб дошао је код мене сам зато што је осећао анксиозност због секса са новом, искуснијом девојком. Није желео да и она учествује у терапији зато што га је било срамота што се тако осећа. Током сесије, питао сам Роба да ли би га мањак искуства навео да посматра Кели другачије да су њихове улоге обрнуте. Наравно, врло брзо је почео да увиђа колико је све то небитно и замолио ју је да му се придружи. Чим је и Кели почела да долази, Робу се вратило самопоуздање. Разлику је чинила искреност према његовој анксиозности уместо да се претвара да зна више него што је стварно знао. Моји клијенти су обично између позних двадесетих и раних четрдесетих, али млађи људи не зазиру толико од тражења сексуалне терапије као што бисте помислили. Штавише, приметио сам повећање броја млађих клијената који долазе код мене током 15 година колико се бавим овим послом, као и велики број знатно старијих људи који сада улазе у нове везе у позном стадијуму живота. Сексуални проблеми су много мањи табу данас и, због утицаја порнографије и измењених очекивања од секса, мислим да људи доживљавају различите врсте проблема и суочавају се са њима као још млађи. Имам клијенте између шеснаест и осамнаест година који долазе код мене са проблемима који варирају од бриге да ће им попустити ерекција до збуњености око њихове сексуалности. А према Рилејту, организацији за коју радим, више од 42 одсто људи који су ишли на сексуалну терапију у једном од њихових центара током 2018. године било је млађе од 35 година. На другој страни спектра, мој најстарији посетилац имао је 89 године. То је човек који је неколико година био у новој вези. Нажалост, међутим, њему и његовој новој партнерки тешко је ишао секс. Ишли су код лекара опште праксе, али су стекли утисак да је он шокиран што они у њиховим годинама још увек упражњавају секс. Што, наравно, није било ни од какве помоћи - и зато су дошли код мене. Многи људи који траже сексуалну терапију већ су били пре тога код лекара. Они често желе шансу да у детаље разговарају о свом проблему са неким. Већина људи је нервозно - неки парови чак мисле да морају да демонстрирају сексуалне проблеме у просторији преда мном. То свакако није тако. Један од мојих најмлађих клијената био је 17-годишњак који је имао проблема са ерекцијом. Он и његова девојка пробали су секс и он је изгубио ерекцију. На крају су раскинули, а он је за то кривио свој проблем. Испробао је необавезна смувавања и да се умири алкохолом, али ништа није помагало и више није знао шта да ради. Допадала му се девојка из одељења, а чинило се да се и он њој допада, али се плашио да било шта предузме након оног што се десило. Отишао је код лекара опште праксе ради савета и тамо му је речено да је само млад и да ће се проблем решити сам од себе. Али, док је био тамо, спазио је летак о сексуалној терапији и одлучио да је испроба. Кад је дошао код мене на првобитну процену, јасно сам видео да је нервозан - био је јаркоцрвен у лице током читаве сесије. Свака секс терапија је другачија и, у овом случају, највише смо радили на његовом сексуалном образовању. Гледали смо анатомске цртеже и разговарали о томе како добити и задржати ерекцију. Помогао сам му да разуме да је, у његовом случају, проблем правила анксиозност. Задао сам му за домаћи да стекне ерекцију и да је изгуби трипут заредом како би се уверио да увек може да је поврати. Постепено је почео да осећа све веће самопоуздање и требало је само седам сесија да се његов проблем реши. Око месец дана након што је завршио терапију, позвао је центар и оставио кратку поруку да се сада забавља са девојком из његовог одељења и да мисли да ће ускоро моћи да има секс са њом. Пре него што сам постао терапеут, радио сам у интернату за децу са посебним потребама. Уверио сам се у колико је притисак да се пронађе права школа за децу и да им се пружи најбоље лоше утицао на везе парова и пожелео да урадим нешто више како бих им помогао. Провео сам две године обучавајући се за саветника за парове поред свог дневног посла, пре него што сам почео стално тиме да се бавим. Док сам помагао паровима са њиховим проблемима у вези, понекад би постајало очигледно да су њихови проблеми сексуалне природе, баш као и емоционалне. И тако сам одлучио да се обучим за сексуалну терапију како бих могао да им помогнем на свим нивоима. Један пар који је дошао код мене убрзо након што сам се квалификовао за сексуалног терапеута, који је имао јаку емотивну везу али им је била потребна помоћ са сексуалним животом, били су Мет и Алекс, један у раним двадесетим, други у раним тридесетим. На нашој првој сесији, обојица су деловала стварно стидљиво, мешкољили су се на столицама и избегавали да одговарају на моја питања. Нерадо су са мном причали о експлицитним сексуалним стварима, као што је анални секс, и деловали су забринуто да их нећу прихватити зато што су геј. Имао сам предосећај да би проблем могао да буде са ерекцијом, тако да сам га само успут поменуо - желео сам да им јасно ставим до знања да је у реду разговарати о сексу отворено и искрено. Проблеми са ерекцијом и превременом ејакулацијом најчешћи су разлози због којих мушкарци долазе код мене. У геј везама, где може да постоји очекивање да оба партнера имају ерекцију, може да постоји још већи притисак да се буде добар. С друге стране, код хетеросексуалног пара не постоји ништа са чим мушкарац може да се пореди, макар не у том тренутку. Задао сам Мету и Алексу задатак са пипкањем да бих смањио притисак са интимности. Сваки је морао да пипка овог другог пола сата - да истражи његово тело и покуша да открије шта је то што му причињава задовољство. Били су голи, али им није било дозвољено да дирају гениталије један другом - суштина није била у предигри, већ у усредсређивању на сензације. На крају су прешли на пипкање свуда и покушај да схвате како да узбуде један другог, пре него што стигну до пенетрације. Уложили су велики труд и понашали се према овим сесијама као према правном правцатом вечерњем изласку, са све свећама и романтичном музиком. Срећом, Метово самопоуздање се ускоро повећало. После неких 15 недеља терапије, Мет и Алекс су имали секс са пенетрацијом. Неколико недеља касније, рекли су ми да им је секс успевао сваки пут. Дошли су код мене поново три месеца након што се терапија завршила, на контролу, и видело се да су постали страшно блиски. Рекли су ми и да ће се венчати! Био је сјајан осећај чути да су срећни и да им добро иде. Мојим пријатељима је мој посао фасцинантан. Људи се заинтересују кад им кажете да сте саветник - али дође до сасвим посебне интриге кад им кажете да сте сексуални терапеут. Неки пријатељи не желе да говоре ни о чему што има везе са сексом и чак им је помало непријатно кад се то уопште помене. Други ми, међутим, радо причају о својим сексуалним проблемима. Неки пријатељи су ме питали да ли могу да ме виђају професионално, јер би им било мање непријатно да причају са неким кога познају, али морао сам да их одбијем. Важно је да не понесем свој посао са собом кући, а не можете да имате терапеутски однос са пријатељем или чланом породице. Често сексуални проблеми корене вуку из неке прошле трауме као што је сексуални напад или злостављање. Једна клијенткиња, која је имала проблема са вагинизмом, чула је како је њена мајка скоро умрла док је рађала њеног брата. На нашој другој сесији, урадили смо нешто што називам „историјском интерпретацијом", кад замолим клијента да ми прича о свом детињству, породичном историјату и раним сексуалним искуствима. Мери ми је испричала за ту трауму и да је, као девојчица, чула мајку како вришти и да су њени рођаци причали о томе да она можда неће преживети. Да бих помогао Мери да се избори са проблемима са пенетрацијом, радили смо много Когнитивно-бихевиоралне терапије (ЦБТ), која истражује наше аутоматске реакције на ствари. Научио сам је како да опушта мишиће карличног дна и подстакао је да вежба пенетрацију саме себе уз помоћ нечега што се зове трејнер. То су глатки предмети облика тампона којих има у разним величинама и помажу женама да се навику да стављају нешто у своју вагину. Да релативно рано нисам научио како да одлажем ствари са посла у засебне фиоке, вероватно не бих опстао у овом послу. Деси се да чујем неке врло тешке и узнемирујуће приче. Морам да знам како да их оставим по страни, јер иначе не бих био ефикасан - ако сте тужни због клијента или га сажаљевате нећете му бити од превелике помоћи. Али на сваки тужан тренутак, долази по један срећан. Понекад добијем поруке или разгледнице од парова после терапије у којима се каже: „Хвала на свој вашој помоћи - трудни смо!" Штавише, има један пар од ког добијам разгледницу једном годишње, чак и после 12 година, када ми они пишу како су. Назвали су једно дете по мени, што је била велики част! На неки начин, зато што не зарађујете неки велики новац радећи овај посао, мора да постоји још неки разлог зашто га радите. Кад видите да су људи имали користи од вашег савета и успевају да преокрену свој живот набоље, то је онда невероватан осећај. Испричано Наташи Прески за ББЦ Три Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk