Мистериозна смрт жене која опседа Норвешку већ пола века
Ова мистерија опседа Норвешку већ готово 50 година.
Форезнички цртеж жене У новембру 1970. тело жене са тешким опекотинама пронађено је на удаљеној локацији у норвешкој долини Исдален. Неко је исекао етикете на њеној одећи и изгребао препознатљиве ознаке на њеним стварима - као да је желео да спречи идентификацију тела. А када је полиција почела да истражује њену смрт, открили су низ шифрованих порука, маски и лажних идентитета - али нису успели да реше случај. Четрдесет шест година касније, норвешка полиција и новинари радио-телевизијске куће НРК одлучили су да поново отворе случај. Ово је прича о Жени из Исдала - као и о сложеној мрежи трагова осталих иза ње. УПОЗОРЕЊЕ: чланак садржи једну узнемирујућу слику. Први траг: тело у „Долини смрти" До долине Исдален аутомобилом се брзо стиже из града Бегрена, на западној обали Мушкарац са две мале ћерке 29. новембра 1970. ујутру угледао је леш у долини Исдален. Леш је лежао испружен преко стена - руке су му биле подигнуте у позу „боксера", што је типично за изгорела тела. Долину Исдален неки локалци називају Долина смрти - на том месту су људи у Средњем веку извршавали самоубиства, а током 1960-их, неколико планинара је пало и страдало током тренинга кроз маглу. Али чини се да ова жена није била обична планинарка. „Била је измештена - то је необично место за пешачење", присећа се за ББЦ Карл Халвор Ас, полицијски адвокат који је био један од првих службеника позваних на лице места. Сећа се да се осећао „јак мирис нагорелог меса". „Тело је било скроз изгорело с предње стране", заједно са „лицем и већим делом косе", каже он - али, зачудо, није било изгорело с леђне стране. „Деловало је као да је одскочила од пламена", каже он, додајући да је била толико спаљена да нису могли да замисле како је заправо изгледала. Верује се да је тело нађено на овом месту Место догађаја је већ било хладно када је Карл стигао, тако да не зна колико је тело тамо већ лежало. А, како је жена завршила у пламену? Други траг: предмети Полиција је пронашла значајан број предмета на месту догађаја - између осталог накит, један ручни сат, поломљени кишобран и неколико флаша. Али, на Тормода Бунса, једног од форензичара, највећи утисак је оставио распоред тих предмета. Жена није носила ни сат ни накит - они су били остављени покрај ње. „Предмети су били необично постављени, и налазили су се на необичном месту - као да је посреди била церемонија", каже он. Полиција је пронашла и остатке пара гумених чизама и најлонске чарапе. „Носила је много одеће - од синтетичких материјала - и сва одећа је добрим делом спаљена", тврди Тормод. Податак да су етикете произвођача одсечене с њене одеће и изгребане на флашама пронађеним на лицу места само доприноси мистерији. Полиција на месту догађаја није затекла ништа што би потврдило идентитет те жене. Поред тела пронађена је одећа и кишобран Поиција је пронашла одећу, флаше, остатке најлонки и делове накита на лицу места Полиција је позвала очевице да се јаве. Наведено је да је жена била висока око 164 центиметара, да је имала „дугу смеђецрну косу", мало, округло лице, смеђе очи и мале уши. Чинило се да је старости између 25 и 40 година, и коса јој је у време смрти била „везана плаво-белом гумицом у коњски реп". Пошто се није знало њено име, жена је постала позната као Жена из Исдала. Фоторобот жене Та прича је жестоко одјекнула Бергеном - мирним местом са ниском стопом криминала. Неколико дана касније, полиција је пронашла нови траг. Трећи траг: кофери На одељењу за остављени пртљаг на железничкој станици у Бергену, пронађена су два кофера. У једном су се налазиле наочари које се добијају без рецепта - отисак прста на једном стаклу поклапао се са отиском прста жене. У коферима је такође пронађено: У почетку је полиција била „веома оптимистична, пошто су сматрали да ће им кофери помоћи да идентификују тело", каже Тормод. Али убрзо су увидели да су „уклоњене све етикете по којима би могла да се идентификују жена, њена одећа или личне ствари". Све налепнице на крему против екцема, на којима би се видело име лекара и пацијента, изгребане су. Полиција је дала све од себе да уђе у траг пореклу личних ствари жене. Чак су контактирали са неколико великих робних кућа у иностранству, међу којима је и Галериз Лафајет у Паризу, како би проверили да ли би продавнице идентификовале неко од паковања женине шминке. Ни у једној од робних кућа нису ништа препознали. Такође, у коферу је пронађена тајновита шифрована порука - коју је полиција провалила тек касније (погледајте пети траг). У том коферу се налазио један важан траг - пластична кеса из радње Оскар Руртветс футвер - продавнице ципела у Ставангеру. Син власника, Ролф Руртвелт, сећа се да је продао пар гумених чизама „веома лепо одевеној тамнокосој жени финог изгледа". Чизме које је продао одговарале су чизмама пронађеним на телу у долини Исдален. Полиција верује да је кишобран пронађен близу тела такође купљен у тој продавници. Чизме пронађене у близини тела Ролф тврди да је жена оставила утисак на њега због тога што је „натенане" бирала чизме - много дуже од просечне муштерије. Говорила је енглески, с акцентом, и деловала је „смирено и тихо", изјавио је за ББЦ. Такође се сећа јаког мириса који је допирао од жене - касније је схватио да би то могао да буде бели лук. Служећи се његовим описом, полиција је успела да открије да је жена боравила у оближњем хотелу Ст. Свитхун - у ком се пријавила као Фенела Лорч. У чему је био проблем? Фенела Лорч није било њено право име. Четврти траг: хотелски формулари Испоставило се да жена одсела у неколико хотела у Норвешкој - служећи се различитим лажним именима. А пошто се у већини хотела од гостију тражи пасош, као и да попуне формулар по доласку, то значи да је сигурно имала неколико лажних пасоша. На овај начин је утврђено да је дошла из Лондона Полиција је открила да је жена одсела у следећим хотелима, под следећим именима: Полиција је упоређивала рукописе Новински текст о смрти Жена је оставила снажан утисак на Алвхилд Рангнес, која је у то време била двадесетједногодишња конобарица у хотелу Нептун. „Прво што сам приметила била је њена елеганција и самоувереност", тврди она за ББЦ. „Деловала је веома модерно - пожелела сам да могу да опонашам њен стил. У ствари, сећам се да ми је намигнула... Из мог угла, то је значило да сматра да предуго зурим у њу." „Једном приликом, док сам је услуживала, седела је у сали за ручавање одмах поред двојице припадника немачке морнарице, од којих је један био официр - мада није разговарала с њима." Одседала је у овом хостелу Полиција је испитала неколико чланова хотелског особља које се сусретало с Женом из Исдала - међу којима је и Алвхилд. Тако су сазнали да се жена, осим што је говорила енглески, служила и неким немачким фразама. Такође су сазнали да је жена често тражила да промени собу - једном приликом је то тражила три пута. Пети траг: порука До тада се проширило већ неколико гласина о томе да је жена била шпијун. У то време у Бергену није било много страних туриста - а то што је деловала имућно и што се чинило да је видела света подстакло је многа нагађања. „Ово се дешавало током Хладног рата и у Норвешкој је без сумње било много шпијуна, међу којима су и руски", тврди Гунар Сталсен, писац криминалистичких романа који живи у Бергену и који је у то време био на студијама. Било је у Норвешкој и израелских агената - што се видело три година касније, када су агенти Мосада убили човека у Лилехамеру, заменивши га за терористу, каже он. Новински текст Норвешка обавештајна служба такође се укључила у истрагу - што је признала тек деценијама касније. Према НРК, службе безбедности занимале су се за извештаје у којима се тврди да је жена примећена како посматра војне пробе нових ракета на северу Норвешке - али у тим извештајима о истрази није било јасних закључака. Полиција је напослетку успела да провали део шифроване поруке - али то ни на који начин није доказивало да је жена била шпијун. Напротив, чини се да су то биле белешке о местима која је посећивала. На пример, О22 О28 P су дани (22-28 октобар) које је провела у Паризу, О29PS је дан када је путовала из Париза за Ставангер, O29S одговара дану када је стигла у Ставангер (29. октобар), а O30BN5 одговара њеном боравку у Бергену од 30. октобра до 5. новембра. Полиција је послала опис жене и скице њеног претпостављеног лика на адресе неколико полицијских служби у иностранству. Али ниједна није јавила да може да идентификује жену. Шести траг: аутопсија У међувремену, истражитељи су довршили прегледање њеног тела. Открили су необјашњиве модрице на десној страни врата, које би могле да буду последица ударца или пада. Није било знакова болести. Аутопсија је такође показала да никад није била трудна и да није рађала. Један од форезничких списа Њена смрт је вероватно била болна. „У њеним плућима су нађене честице дима... што показује да је жена била жива док је горела", тврди Тормод. Он је пронашао трагове бензина на тлу испод њеног тела, што значи „да можемо са сигурношћу да тврдимо како је коришћен бензин" не би ли жена изгорела. У крви је откривен висок ниво угљен-моноксида. Стручњаци су такође утврдили да је у њеном стомаку било између 50 и 70 пилула за спавање, увозног средства по имену Фенемал - мада у време њене смрти нису биле докраја апсорбоване. Полиција и Интерпол истраживали су отиске прстију У закључку са аутопсије стоји да је жена умрла од комбинације тровања угљен-моноксидом и уношења велике количине пилула за спавање у организам. За узрок смрти се претпостављало да је самоубиство - тај закључак подржао је шеф полиције из Бергена. Али многима је била тешко у то да поверују. „Причали смо о томе у полицији, али колико се ја сећам, мало ко је сматрао да је посреди самоубиство", тврди Карл Халвор Ас. Њега чуди изолована локација на којој је пронађено тело, као и начин на који је извршено самоубиство, ватром. Не верујем да је реч о самоубиству Пошто није било никаквих нових доказа, случај је затворен и жена је сахрањена у фебруару 1971. Полиција је сматрала да је жена могла бити католкиња, тако да је организована католичка сахрана. Према полицијском извештају са сахране, ковчег је био украшен љиљанима и лалама, а свештеник је одржао једноставно опело за „непознату жену, која је упокојена у страној земљи, без присуства икога ближњег". Сахрани је присуствовала и полиција Полиција се и даље надала да ће пронаћи породицу жене - сахрањена је у ковчегу од цинка како се тело не би распало - и сачувала је албум са фотографијама са сахране за њену родбину. Харалд Олсанд је био један од истражитеља који је оклевао да закључи тај случај. „Мој отац није могао да одустане од случаја", каже његов син, Торе. „Није се мирио с тиме да су морали да затворе случај." Гроб у ком је сахрањена Његов отац је задржао неколико полицијских докумената и Торе је напослетку написао књигу о случају из Исдала. Током година, случај је инспирисао и неколико писаца крими-романа и илустратора. „Људе подстиче то што је реч о нерешеној мистерији - готово као да читате крими-роман", каже Гунар Сталесен. А онда, 2016. године, опет се појавила шанса да случај буде решен. Осми траг: зуби Жена из Исдала имала је препознатљиве зубе - 14 их је било пломбирано - а имала је и неколико златних круница. То је било прилично необично за неког у њеном опсегу година - а таква врста зубарских интервенција није се често виђала у Норвешкој. Гил Банг, професор стоматологије, задржао је вилицу жене, у нади да ће други стручњаци успети да препознају зубарски рад. После његове смрти, сви су претпоставили да је вилица уништена. Доктор судске медицине Инге Морилд, који је наследио документацију о Жени из Исдала, тврди да му је речено како је вилица „бачена, због мириса". Али након што су истраживачки новинари НРК почели да се распитују Жени из Исдала, професор Морилд је пронашао вилицу - дубоко у подруму универзитетске болнице Хаукеланд, у форензичком архиву. То је норвешкој полицији омогућило да опет отвори случај и, користећи се најновијим форензичким техникама, покуша да открије идентитет жене. Извештај је послат међунарондим стоматолошким стручњацима Норвешка служба за истраживање криминала (Крипос) и Универзитет у Бергану започели су изотопску анализу њених зуба - у потрази за хемијским „потписом" који остављају елементи од којих су сачињени зуби током њиховог формирања. То тестирање укључује: То је био први пут да је норвешка полиција извела изотопску анализу зуба - али надали су се да ће им налази помоћи да открију на ком подручју је жена живела. Девети траг: узорци ткива Анализа ДНК данас представља једно од кључних средстава које полиција користи при форензичким анализама и случајевима идентификације. Седамдесетих година прошлог века она није постојала. Али испоставило се да се неколико узорака ткива жениних органа, међу којима су плућа, срце, надбубрежне жлезде и јајника, чувају у универзитетској болници Хаукеланд. Професор Морилд каже да „је у већем делу Норвешке обичај" да се чувају узорци ткива са пост мортем прегледа. Ти узорци су „корисни при поновљеним прегледима, а и извор су ДНА". Узорци ткива органа чувају се у парафинским коцкама Професор Инге Морилд прегледа узорке ткива Жене из Исдала НРК и локална полиција су се сложили да узорке треба послати на анализу ДНК. Нилс Јарле Јовог, шеф форензичког тима Западног полицијског дистрикта, тврди да је важно открити идентитет жене зато што „негде можда постоје њени рођаци који се питају куда је отишла". „Трудимо се да идентификујемо свако непознато тело, како би родбина добила неки одговор." Док су чекали резултате ДНК, медијска кућа НРК је објавила документарац о истрази - и примила више од 150 дојава људи заинтересованих за случај. „У Норвешкој овај случај представља велику загонетку за народ... Има много оних који желе да се случај некако заокружи", тврди новинар Стале Хансен. Истраживачки тим НРК (слева надесно): Марит Хиграф, Ејрин Ардал, Ојвинд Бај Скиле и Стале Хансен После више месеци рада, научници су развили ДНК профил жене. Најновији резултати показују да је жена европског порекла - што добрим делом оспорава теорију да је посреди агент из Израела. Норвешка полиција намерава да изда Интерполову црну потерницу - којом се траже информације о неидентификованим телима - са овим новим информацијама. Од европских полицијских служби ће се тражити да провере своје базе ДНК, не би ли се пронашло поклапање. „Ако је неки члан њене породице негде уврштен у картотеку ДНК, добићемо подударање", тврди Стале Хансен. „То би заиста било узбудљиво." Жена из Исдала остаје нерешен случај већ 46 година. Али сада, захваљујући савременој науци, поново постоји шанса да се ова неухватљива норвешка мистерија коначно разреши. Читаоци који препознају Жену из Исдала или желе да дају информације о случају о Жени из Исдала могу да контактирају истраживачки тим НРК путем њихове интернет странице. Додатно истраживање спровела Јохана Кескитало. Све фотографије подлежу ауторским правима. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk