Путинов закон о страним агентима: Шта значи за новинаре у Русији
Независни новинари и блогери могу да буду означени као страни агенти у Русији, захваљујући новим амандманима на медијски закон.
Главне телевизијске станице у Русији су врло блиске Кремљу Ту ознаку „страних агената" већ имају одређене медијске и невладине организације које спроводе неку од политичких активности и примају новац из иностранства. Групе, а сада и појединци, који буду овако означени, мораће да у свим издањима напишу да су страни агенти, али и да властима припремају детаљне извештаје уколико не желе да плаћају строге казне или да им буде забрањен рад. Председник Русије Владимир Путин потписао је почетком децембра овај контроверзни закон који су осудиле бројне међународне организације за заштиту људских права, као и представници Европске уније. Израз „страни агенти" потиче из совјетске ере и служио је за клевету политичких дисидената. Шта се догодило? Нови закон је усвојен у парламенту крајем новембра и на снагу ступа одмах. Руски закон већ седам година омогућава властима да удружења која новац примају из иностранства и „политички су активне" означе као „стране агенте" - то се односило на хуманитарне и организације цивилног друштва. Тако је и организација опозиционара Алексеја Наваљнија, која се бави борбом против корупције, означена као страна агентура. Алексеја Наваљнија руске власти хапсиле су више пута Нови медијски закон је прошао кроз Доњи дом парламента - Думу - и представљали су га Леонид Љевин из Одбора за информисање и посланик Петр Толстој. Љевин је објаснио да сваки појединац који буде означен као страни агент мора да испуни два критеријума - мора да производи или шири материјал од медијских извора које су проглашени страним агенатима и да за то буде плаћен из иностранства. Закон, каже, није усмерен, директно на руске блогере и публицисте, али признаје да новинари који раде за стране медије јесу под ризиком. Ретвитовање вести које потичу од страних агената не чини некога страним агентом, осим ако је и он за то добио новац од странаца, објаснио је Љевин. Поједини медијски стручњаци тврде да би овај закон могао да се примени и на компаније које финансирају из иностранства, као и на научнике који добијају стране грантове. Закон оставља широке могућности за тумачење Петр Козлов, ББЦ Руска служба Званична Москва тврди да је усвајање овог закона „изнуђени одговор на репресивне мере према руским медијима у Америци, посебно на означавање Раша Тудеј (РТ) као страног агента". (Телевизија РТ је медијска кућа коју подржава Кремљ.) Истовремено, правници су забринути јер сваки закон мора имати јасно прецизиране мере, јасне критеријуме, који не остављају простора за интерпретацију. А овај закон оставља широке могућности за тумачење. На пример, Закон омогућава да се страним агентима назове скоро свако ко добија новац из иностранства и у исто време преноси информације страних медија, који су препознати као страни агенти. Само зависи према коме ће се примењивати. Власти инсистирају да то неће аутоматски утицати на новинаре који раде у медијима који су већ означени као страни агенти - досад их је десетак, а међу њима су Глас Америке, Радио Слободна Европа и њихови различити огранци. У исто време, један од предлагача закона рекао је новинарима да ће Закон бити примењен селективно. Предлагач додаје и да су велике шансе да новинари медијских организација које су означене као страни агенти буду и појединачно тако обележени - ако пишу о политици. Ипак, таква дефиниција не постоји, за разлику од претходног закона који се односио на невладине организације. Стручњаци упозоравају да сви корисници интернета који изражавају независно мишљење могу потенцијално да буду означени као страни агенти. Сумњају на то да је прави циљ власти да учине стране медије потенцијално опасним и за публику и за руске новинаре који би требало да раде са њима. То може да утиче и на блогере и активисте цивилног друштва. Улазак појединаца на листу страних агената значиће да сви агенти, укључујући физичка лица, морају да оснују фирме у Русији које ће бити подложне свим захтевима Закона о агентима, укључујући детаљније и чешће извештаје Министарству правде, годишње ревизије и обавезе обележавања материјала. Казне за кршење овог закона биће прилично велике - до 1.400 евра за појединце и до 65.000 евра за фирме. Може ли то да утиче на Србију? Овај закон је недемократски потез који уводи Русију у неку врсту диктатуре, оцењује за ББЦ на српском новинарка „Времена" и чланица Савета за штампу Тамара Скроза. Она, пак, нема бојазан да ће председник Србије Александар Вучић пресликати Путинов модел, зато што се, сматра, на неки начин то у Србији већ и дешава. „Немамо озваничену обавезу да оглашавамо одакле се финансирамо или да имамо `заставицу` да нас финансирају међународне организације, али се таблоиди врло лепо побрину да то буде потпуно јавно. „Информације објаве селективно, са доста нетачности и непрецизности, и то се онда изроди у неке такозавне афере и скандале о којима се месецима прича", објашњава новинарка „Времена". Тим причама се, каже Скроза, утиче на деградацију и дискредитацију медија који је био на мети таблоида. Притом, додаје, медији блиски власти готово никад не саопште да независни медији често немају другу могућност финансирања, иако се баве важним друштвеним питањима. „Независни медији најчешће не могу да живе од тиража, а огласе јавних предузећа не добијају, често ни од приватних, које су под контролом власти. На конкурсима Министарства за културу добијају релативно мало средстава па је писање пројеката на конкурсима међународних организација често једини начин да опстану", истиче Скроза. Тамара Скроза „Жута трака за новинаре" Када би се Путинов закон увео у Србији промениле би се можда само последице за новинаре, сматра новинарка „Времена". „Можда бисмо сви ишли у затвор или бисмо морали да носимо жуту траку на рукаву или жуту звезду", упозорава Скроза. Ипак, свесна је да ће у делу српске јавности овај закон вероватно наићи на подршку. „Неки ће рећи `браво`, овде се многи диве Путину, иако он затвара новинаре, музичаре, активисте, припаднике ЛГБТ заједнице. Надам се, ипак, да то неће изазвати неке конкретне мере ове власти, јер би то било трагично и показало би да Србија није независна држава већ руска губернија". „Могло би да обесхрабри новинаре" Групе за заштиту људских права хорски су негодовале због овог закона. Представник за слободу медија Организације за европску безбедност и сарадњу Харлем Десир изјавио је да „закон представља непримерено мешање у слободу изражавања и слободе медија". „Ово би могло да у значајној мери обесхрабри новинаре, као и блогере, експерте и остале појединце који се баве објављивањем информација, посебно на интернету". Маја Коцијанчић, доскорашња портпаролка Европске спољнополитичке службе, рекла је да нови закон уводи додатне административне и финансијске потешкоће, а притом и стигматизује медије и НВО, притом ограничавајући основне слободе изражавања. „Узимајући у обзир већ ограничени простор за слободне медије у земљи, даље проширење оквира закона је још један забрињавајући корак против слободних и независних медија и приступа информацијама, као и додатни покушај да се ућуткају независни гласови у Русији", рекла је Коцијанчић. Из организације Амнести Интернешнал саопштили су да ће нови закон „штетно утицати на ионако рестриктивно окружење за независно новинарство у Русији и да мора бити одбачен". Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk