Авганистан и талибани: Мистерија око тинејџерке која је дохватила пушку да би заштитила породицу
Кад је прошлог месеца нападнут њен дом, 15-годишња Нурија је дохватила АК-47, убивши двојицу нападача и ранивши трећег. Славили су је као јунакињу. Али прича иза тога шта се стварно десило те ноћи била је малко компликованија. Да ли је Нурија упуцала талибанске нападаче или властитог мужа? Или сву тројицу? Сва имена су измењена да би се заштитили актери.
Мушкарци су дошли у село по ноћи, под окриљем мрака. Према Нуријиним речима, било је око један ноћу кад су упали на предња врата куће њених родитеља. У својој соби, ова тинејџерка, коју је пробудила бука, остала је непомична и без гласа. Помислила је на 12-годишњег брата који се налазио у својој соби. Онда је чула како мушкарци изводе њене родитеље испред њихове мале, брдске куће, описује догађаје од те ноћи Нурија у интервјуу за ББЦ. Следеће што је чула били су пуцњи, рекла је она. „Погубили су их." Нурија је одрасла у малом руралном селу, у насилном делу Авганистана. Била стидљива и ћутљива тинејџерка, али је умела да рукује оружјем и прецизно да пуца из њега. То је научила на часовима самоодбране њеног оца док је још била мала. Те ноћи, уместо да се сакрије, Нурија је зграбила очево оружје - аутоматску пушку АК-47 - и отворила ватру на мушкарце који су се налазили напољу. Пуцала је све док замало није остала без муниције, рекла је она. На крају, око сат времена пошто су пристигли, нападачи су се повукли у мрак, казала је. Испред куће је лежало пет мртвих тела: њена мајка и њен отац, старији комшија са ким је била у роду и двојица њених нападача. „Било је ужасно", рекла је. „Били су јако сурови. Мој отац је био инвалид. Моја мајка је била невина. А они су их тек тако убили." Фотографија девојке с пушком Одрастајући у Авганистану, тинејџери као Нурија не знају ни за шта друго сем за рат. Али актуелни сукоб између провладиних снага и Талибана, екстремистичких побуњеничких снага, траје у овој земљи већ више од 25 година. Про-владине снаге контролишу градове и већа места, док су Талибани заузели непрегледне забити. Села попут Нуријиног често су између две ватре. Погледајте и видео о школовању у Авганистану Deca u Avganistanu dobiće školu У њеној руралној покрајини Гор, упади малих група Талибана да би напали владине испоставе нису неуобичајени. Нурија и њен старији полубрат, војни полицајац, кажу да се њихов отац нашао на мети побуњеника зато што је био племенски старешина и провладин лидер заједнице. Али три недеље касније, многобројна сведочанства о нападу и његовим околностима - од Нурије, њеног старијег брата, чланова породице мртвих нападача, локалних полицајаца, локалних старешина, представника Талибана и авганистанске владе - представљају догађај у потпуно различитом светлу. Према неколико изјава датих ББЦ-ју, један од нападача те вечери био је Нуријин муж, а херојска прича о младој девојци која је успела да се одбрани од талибанских милитаната заправо је укорењена у породичном спору. Опречна сведочанства прете да закопају истину о томе шта се заправо десило Нурији и откривају аспект трагичне реалности живота у руралном Авганистану - где су младе жене често насилно увучене у племенску културу, традиционалне обичаје и патријархат који им контролишу животе. Као и Нурија, и оне имају мало моћи, мало приступа образовању и врло мало могућности да одлучују о томе како и када ће бити увучене у насиље. Владине снаге на стражи у провинцији Гор Најоспораванији елемент оног што се десило те ноћи тиче се мушкараца који су дошли у кућу и зашто су били тамо. Све стране се слажу око једног: да је дошло до напада у селу у раним часовима тог дана. Према Нуријиним тврдњама, непознати људи су се представили као „муџахедински борци" - израз који често користе Талибани - и дошли су у посету њеном оцу. Талибани су негирали било какво учешће у сукобу са тинејџерком, али јесу потврдили да је дошло до напада у истом селу те ноћи, рекавши да је мета била полицијски контролни пункт, што је за последицу имало две талибанске жртве, али не и губитак живота. Локални и национални званичници авганистанске владе у међувремену су прогласили победу у „масивном" талибанском нападу и прогласили Нурију „истинском јунакињом". Док су Нурија и њен млађи брат пребацивани ваздушним путем из округа војним хеликоптером у локалну сигурну кућу, друштвене мреже су експлодирале причом о младој девојци која се дохватила оружја у самоодбрани. Није неуобичајено у Авганистану за цивиле да их хвали председник зато што су успели да победе у талибанским нападима. Али кад је председник Ашраф Гани позвао Нурију у главни град Кабул, реакције су биле помешане. Нурија и њена двојица браће се укрцавају у војни хеликоптер Неки тврде да је она јунакиња. Други, да је она само невино дете ухваћено између две зараћене стране - једна ју је нападала, друга ју је искоришћавала као промотивни трик. „Не разумем како у земљи чији се народ нагледао довољно смрти и насиља да зна шта је вредност људског живота и мира може тако да се велича насиље и подржава узимање оружја у руке", написао је један корисник Твитера. „Насиље није одговор на насиље!" Други је назвао Нурију „симболом авганистанских жена које су успеле да одбране свој живот." „Има много авганистанских жртава које нису могле ништа да ураде. Оне трпе бол од рана које су задобиле због светог рата са Талибанима." На месту напада наредног дана, локална полиција открила је лична документа на телима двојице мртвих мушкараца. Обојица су била позната као следбеници Талибана, полицајци су рекли за ББЦ. Трећи човек који је био рањен, али је побегао, био је високо котирани талибански командир по имену Сајед Масум Камран, саопштила је полиција. ББЦ је успео из независног извора да потврди идентитет двојице мртвих људи, који су били у позним двадесетим и одевени у традиционалну авганистанску одежду, врећасте панталоне и шарене прслуке, и кошуље које су сада биле натопљене крвљу. А извори блиски Талибанима рекли су да је командир ког је именовала полиција и који је наводно побегао заиста тренутно рањен, али извори нису желели да потврде када или где је повређен. Место убиства испред Нуријине куће Локални талибански извори потврдили су и да је један од мушкараца са лица места претходно пре неколико година био повезан са њиховом мрежом у Хелманду, у јужном Авганистану. Кад су Нурија и њен 12-годишњи брат стигли у главни град на председников захтев, случај смрти њихових родитеља изгледао је трагично, али прилично јасно. А онда, недељу дана после напада, почели су да круже извештаји да један од мртвих нападача није био просто непознат борац у рутинском упаду, већ да је заправо био Нуријин муж. Чланови породице и локални извори рекли су за ББЦ да је Нуријин муж Рахим дошао у село чврсто решен да врати невесту пошто ју је због породичног спора отац вратио кући. Извори кажу да се њен муж повезао са Талибанима и дошао у кућу у друштву талибанских милитаната. Човек ког су идентификовали као Нуријиног мужа био је један од мушкараца који су нађени мртви те ноћи. Погледајте и како су тинејџерке у Авганистану направиле респиратор Tinejdžerke iz Avganistana napravile respirator Нурија негира да су они икад били венчани. Према тврдњама других, Нурија је била део споразума „моки" - размене два женска члана родбине зарад брака између две породице. Рахим је требало да узме Нурију за своју другу жену, док је Нуријин отац требало да се ожени Рахимовом тинејџерском нећаком као другом женом. Међутим, будући да су обе девојке биле још увек веома младе, договорено је да ће сачекати неколико година пре него што брак буде званично обзнањен. Потврдити истину иза приче као што је ова у руралном Авганистану није лако. Нуријино село налази се на широм пространству обрадиве земље, окружено стрмим планинама. Само да би добили телефонски сигнал, мештани морају да се попну на оближње брдо. Да би се утврдило да ли је Рахим заиста био Нуријин муж, ББЦ је пронашао његову мајку Шафику, која живи у покрајини Нимруз, у југозападном Авганистану, са првом женом њеног сина и њихово двојце деце. Говорећи преко телефона из Нимруза, Шафика је потврдила да се њен син оженио Нуријом пре три године у склопу размене, а да се њена друга унука, Рахимова нећака, такође удала за Нуријиног оца. Али она је рекла да је пре мање од две године, док је Рахим радио у Хелманду, Нуријин отац неочекивано стигао у њихову кућу и узео назад своју ћерку, оставивши нову супругу, Рахимову нећаку, за собом - тиме практично поништивши размену, рекла је она. Залазак сунца изнад престонице Кабула Шафика је рекла да су они тражили од старешина да помогну приликом разрешавања овог спора. Али као финансијски сиромашнија породица, они су били немоћни да зауставе Нуријиног оца. Она је потврдила да је Рахим отишао до Нуријине куће у ноћи напада, али је негирала да је то било са намером да било кога убије. „Они су били моћници. Ми смо били сиромашан народ. „Није отишао тамо после поноћи, отишао је тамо увече, пошто га је позвао Нуријин отац, да разреше њихове проблеме, чак и да разговарају о разводу", рекла је она. Негирала је да је њен син био талибански борац, али њена прича о томе како је он путовао у Хелманд да би тамо радио поклапа се са временским следом из талибанских извора - да је био члан њихове мреже у Хелманду, пре скоро две године, пре него што се оженио Нуријом. „Мој син није био припадника Талибана, он је радио као грађевински радник", рекла је она. „Није ни пипнуо оружје у читавом свом животу. Ми смо сиромашан народ, нас нико не слуша, нико." Шафика је описала како је изгубила сина, Рахимовог врата, полицајца, пре 12 година у самоубилачком нападу у Нимрузу. Сада у њеној породици није преостао ниједан мушки члан који би могао да се брине о њој. Она је још једна Авганистанка ухваћена у врзино коло насиља ван њене контроле. Преминули су покопани јутро после напада Локална полиција у Нуријиној покрајини, заједно са неколико сеоских старешина и припадника централних авганистанских власти, инсистирају да Рахим и Нурија нису били у браку и да је напад на њен дом био рутински талибански упад, са њеним оцем као очигледном метом. Врло мало људи зна шта се стварно десило те ноћи - можда Нурија и њен млађи брат и преживели нападач. Вероватно нико од њих не познаје баш све чињенице. Јутро после насиља, Нурија и њене комшије покопали су њене родитеље у приручним гробовима близу куће. Док су полагали мртве у земљу, Авганистан се припремао за прве директне мировне преговоре између владе и Талибана. Преговори носе трачак наде за другачијим начином живота у Авганистану, али стотине Авганистанаца и даље страда сваког месеца. Многи од њих су невине жене и деца. Као и Нурија, и они имају врло мало моћи и ограничени глас, и немају другог избора него да наставе да се бране, физички и емотивно, на који год начин умеју. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk