Сурогат мајка: Предности и мане у Србији и у свету
Сурогат мајчинство није нов феномен. И у прошлости су се жене одлучивале на такав корак.
Вантелесна оплодња, све мекши културолошки ставови и склоност ка рађању деце у каснијем животном добу довели су до извесног бума у сурогат мајчинству. У протекле две деценије, оно је постало глобални феномен. Прецизних података о броју беба рођених уз помоћ сурогат мајки нема, али је 2012. године процењено да ова индустрија вреди шест милијарди долара годишње. У Великој Британији број родитеља који су тражили помоћ сурогат мајки се утростручио у периоду од 2011. до 2018. године и попео се са 121 на 368. Број захтева може бити и виши, пошто не постоји обавеза да се званично подносе. Ускоро можда и у Србији Сурогат мајчинство у Србији није дозвољено, али би нови грађански законик то могао да промени. Како је недавно најављено у Политици, грађанским закоником сурогат материнство биће дозвољено, и то уз умерену награду, а жена која носи и роди дете за неког другог зваће се у законику „родиља". Она ће имати право на накнаду трошкова током трудноће и порођаја, као и право на награду. Та награда ће бити између 8.000 и 15.000 евра, кажу у комисији за израду преднацрта законика за тај лист. Законик је предвидео више могућих ситуација које могу бити решене уговором између три жене, а кад је о оцу детета реч, то ће по правилу бити муж или партнер мајке или, како закон каже, намераване мајке. Њих двоје ће бити „намеравани родитељи". Новим изменама грађанског законика противи се Аутономни женски центар (АЖЦ) из ког су упозорили да би нови прописи „легализовали озбиљне форме експлоатације жена и трговине децом". „У друштву где трећина грађана и грађанки живи у ризику од сиромаштва или социјалне искључености, а жене су сиромаштву увек више изложене, потпуно је јасно да ће сурогат материнству, из нужности, прибегавати жене лошије економске ситуације", наведено је у саопштењу АЖЦ-а. „Награда која се помиње заправо је новац за изнајмљивање женског тела и куповину детета", оцењује АЖЦ. Како наводе, Европски парламент је сурогат материнство 2011. године дефинисао као озбиљан проблем који представља експлоатацију женског тела и женских репродуктивних органа. „Истовремено, легализација сурогат материнства у супротности је са УН Конвенцијом о правима детета која наводи специфичне ситуације када дете може бити одвојено од биолошких родитеља, што није случај са сурогат материнством", пише у саопштењу. На насловним странама Сурогат мајчинство јавља се у два облика - гестационом, у ком се сурогат мајка оплоди јајном ћелијом и спермом; и традиционалном, где се користи јајна ћелија саме сурогат мајке. Онима који не могу да имају децу природним путем омогућено је да добију потомство, а да не морају да пролазе кроз дуг и тежак поступак усвајања. У већини случајева, ти поступци пролазе глатко. Међутим, приче о потенцијалним злоупотребама завршиле су на насловним странама новина неколико пута током последњих неколико година. Беба Геми са сурогат мајом Патарамон Чанбуа која га је одгојила На пример, случај бебе Геми шокирао је свет. Претпоставља се да су родитељи наручиоци Гемија, који има Даунов синдром, намерно оставили на Тајланду. Његову сестру близнакињу Пипу, која нема никакав здравствени проблем, повели у Аустралију. Суд је касније пресудио да он није био напуштен, али се испоставило да је отац наручилац претходно осуђиван за сексуално злостављање деце - што је довело до забринутости за добробит сурогат деце. Угрожени на удару Постоје и сурогат мајке које су биле искоришћене и држане у нељудским условима. Финансијски и социјално угрожене жене могу постати мете регрутовања за сурогат мајчинство, привучене обећаним сумама новца. Сурогат мајка у Украјини, на пример, може да заради и до 20.000 долара - што је осам пута више од просечног годишњег прихода у тој земљи. Међутим, дешавало се и да неке агенције одбију да плате сурогат мајке уколико прекрше строге услове договора или побаце. Забринутост због експлоатације навела је власти у многим земљама да покрену мере против сурогат мајчинства, а Уједињене нације су прошле године упозориле да се „комерцијално сурогат мајчинство... обично своди на пуку продају деце". Ukraine has become a popular spot for international surrogacy Пораст „здравственог туризма" Законски прописи који уређују сурогат мајчинство разликују се од земље до земље - у зависности од историје, културе и друштвених вредности. На неким местима, као што су Немачка и Француска, сурогат мајчинство доживљава се као нарушавање достојанства жена, њихово искоришћавање како би се постигли циљеви неке треће стране. Стога је код њих ова пракса у потпуности забрањена. Државе као што је Велика Британија, сурогат мајчинство виде као поклон једне жене другој и дозвољавају га на „алтруистичкој" основи. Дозвољено је само платити трошкове. У Калифорнији, Русији и Украјини је комерцијално сурогат мајчинство дозвољено и доживљава се као доказ самосталности жена да учествују у сурогат мајчинству властитом слободном вољом. Ким Кардашијан очекује четврто дете, друго које ће родити сурогат мајка Забрињава, међутим, то што у неким државама - попут Кеније и Нигерије - сурогат мајчинство није законски уређено, што је довело до „здравственог туризма". Ако у земљи у којој живе сурогат мајчинство није дозвољено, или је на неки начин ограничено, потенцијални родитељи могу једноставно да отпутују негде где су закони слободнији или, проблематичније, у неку од земаља у којима је та пракса потпуно нерегулисана. Након што су током последњих неколико година многи сурогат мајке тражили у земљама као што су Индија, Тајланд, Камбоџа и Непал, ове државе затвориле су клинике за странце због забринутости да се њихови грађани искоришћавају. Али како се једно жариште сурогат мајчинства угаси, тако никне неко друго. Правни проблеми Очигледно постоје озбиљни етички проблеми који проистичу из потенцијалног искоришћавања жена у сиромашнијим земљама и опасности да се према деци опходи као према пукој роби. Здравствени туризам може да створи и значајне правне дилеме. Неке државе признају сурогат мајку као законског родитеља, друге родитељска права одмах по рођењу додељују родитељима који су платили услугу. Ова неусклађеност може довести до тога да деца остану без држављанства. На пример, у познатом случају бебе Манџи из 2008. године, дете које је родила индијска сурогат мајка остало је у правном вакууму, јер су се јапански родитељи наручиоци развели пре рођења бебе. Ни сурогат мајка, ни планирана мајка нису желеле старатељство над бебом, а отац који је желео дете, није могао да га усвоји као самохрани родитељ, по индијским законима. Остало је нејасно ко су правно родитељи и која је националност детета. Ако се дете врати кући са родитељима наручиоцима, власти у матичној земљи морају да одлуче да ли да признају споразум који је настао у иностранству и дозволе им да постану законски родитељи. У већини земаља, на првом месту је добробит детета. То значи да су власти често приморане да прихвате резултате споразума, зажмуривши на потенцијалну експлоатацију сурогат мајки у иностранству. Беба Манџи је рођена у Индији по наруџбини родитеља који су били Јапанци Да ли је могућ међународни споразум? Међувладино тело Хашка конференција о приватном међународном праву тренутно разматра могућност формирања међународно признатих правила којима би се уредила родитељска права над децом рођеном у иностранству уз помоћ сурогат мајки Међутим, усвајање међународног споразума може бити тешко због готово непомирљиво различитих ставова према сурогат мајчинству. Мало је вероватно да ће земље које забрањују или ограничавају ову праксу пристати на нешто што омогућава сурогат мајчинство и обрнуто. То значи да се власти налазе у веома тешкој ситуацији: глобално тржиште сурогат мајчинства развило се због недоследности закона широм света, али управо те разлике онемогућавају ефикасно регулисање ове праксе. Сурогат мајчинство може да омогући радост толико очекиваног детета, али истовремено отвара врата за експлоатацију најугроженијих. Како сурогат мајчинство буде постајало све популарније, ове правне и етичке дилеме постаће само акутније. Пандорина кутија је отворена, а закон није успео адекватно на то да реагује. О овом чланку Ову анализу је ББЦ наручио од стручњака који ради за спољну организацију. Докторка Клер Фентон-Глин је предавачица на Правном факултету на Кембриџу, где се специјализовала за права деце, породичне законе и међународне законе о људским правима. Можете да је пратите на Твитеру овде.