Насиље у породици: Како да препознате да је ваш партнер насилан
Уколико вам партнер проверава друштвене мреже, брани да одлазите код родитеља или предлаже да треба да одустанете од посла - ово могу да буду рани знаци насиља у породици, кажу стручњаци.
Запањујући биланс насиља од почетка године, али и случај убиства жене у новобеоградском блоку 45, вратио је Србију на питање - како је могуће да се породичне несугласице завршавају ударцима, па и убиствима и да ли то може да се спречи. „Жртве не треба себе да криве за насиље које трпе", каже Ирена Перић, психолошкиња СОС женског центра из Новог Сада. „Ипак, битно је да знају да постоје неки основни показатељи који би могли да им помогну да схвате да им је партнер насилан или да би могао да буде." Она додаје да су подаци њене организације показали да жена у 80 одсто случајева бира насилника за партнера у случајевима када је - рањива. Који су први знаци насиља Појачана тензија у партнерским односима може да буде знак међусобних проблема, али и увертира за насиље. „Уколико уочите да вам партнер чешће пребацује, замера или вас проверава, а да се ништа није променило - то би могао да буде окидач", каже Перић. Женски центар се посебно бави саветима за младе жене које тек ступају у партнерске односе и не знају увек да препознају насилника. Улога спасилаца један је од аларма за насиље, додаје психолошкиња. „Битно је да жена не улази у однос у којем није равноправна и да не ужива у осећају да ју је неко спасио када се лоше осећа. „То се често дешава женама које су претрпеле неку трауму - смрт у породици, нагли прекид претходне везе или пресељење. Уколико у том тренутку у њихов живот уђе мушкарац који се одмах нуди да реши све проблеме, треба бити обазрив." Статистике показују да насилници могу бити мушкарци било које професије, нивоа образовања, материјалне ситуације, националности, кажу из Аутономног женског центра. Најчешће се насилници не могу препознати, јер су у свом мушком или професионалном друштву прихваћени. Рани знаци потенцијалног насилника *СОС Женски центар Шта да урадите ако сте видели насиље За пријаву насиља у породици постоји и отворена телефонска линија Министарства унутрашњих послова. Како нам је рекао оператер, неко зове због савета, неко да би пријавио кривично дело. Телефон готово стално звони, рекао нам је дежурни службеник у оперативном центру Министарства унутрашњих послова. „Психологија очевица може да створи дифузију одговорности", објашњава Перић. „Проблем избија када више људи види насиље, а онда се смрзне и не зна како да реагује. Уколико један на било који начин реагује, 90 одсто других људи ће следити овај пример." За оне који сумњају да се у њиховом окружењу дешава насиље, на пример, да партнер туче њихову пријатељицу, савет је да се све пријави полицији. „Боље је да оманете и да се испостави да сте погрешили него да пропустите да пријавите насиље. Уколико се плашите освете, можете и анонимно да се обратите невладиним организацијама које ће насиље пријавити у ваше име", каже она. Три начина на који жртва сексуалног насиља може да реагује Сања Павловић из Аутономног женског центра објашњава да жена или девојчица која постане жртва сексуалног насиља може да одреагује на три начина: Ако приметите или трпите насиље - пријавите га и потражите помоћ на бесплатни број 0800-100-007. Број Аутономног женског центра је доступан сваког радног дана од 10 до 20 часова. За подручје Војводине - СОС телефон је 0800-10-10-10, сваког радног дана од 10 до 20 часова. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk