Прислушкивање на Балкану: Метод истраге или политички спин
У политичким борбама на Балкану, једно традиционално оружје је свевремено - прислушкивање је тема на којој се руше владе, цепају државе, дискредитује власт или опозиција.
Председник Србије Александар Вучић Механизам који се званично налази под контролом и мора се користити у складу са законом, показује све слабости када почне да се користи у политичким обрачунима. „Ми се тог проблема увек сетимо кад избију неке афере с прислушкивањем, у погодним политичким тренуцима кад се такве афере злоупотребљавају", каже Јелена Пејић из Београдског центра за безбедносну политику, БЦБП. Готово да нема ниједне наследнице социјалистичке Југославије чију недавну прошлост није обележила бар нека афера прислушкивања. Од „афере Шпегељ" у почетној фази распада заједничке државе, преко наводног прислушкивања власти и опозиције у Србији, македонских „бомби" којим је срушена власт Николе Груевског, сазнања из „ухваћених" разговора која су готово блокирала односе Словеније и Хрватске због Пиранског залива, па све до навода у утицају косовског премијера Хашима Тачија или премијерке Републике Српске Жељке Цвијановић на јавни сектор или посланике - прислушкивање је заједничка тема у свим државама. ББЦ на српском доноси преглед пет случајева који пишу историју ових простора. 1. Србија: Кад власт прислушкује опозицију - или обрнуто Готово са цикличном правилношћу, тема прислушкивања враћа се у српску јавност од доласка Српске напредне странке на власт 2012. године. Бивши председник Томислав Николић, функционери напредњака, као и поједини медији у неколико наврата износили су сазнања да су оснивачи и лидери СНС-а прислушкивани док су били у опозицији, али и у радикалско-социјалистичкој власти деведесетих година прошлог века. Ипак, ниједна надлежна државна институција никада није изашла са званичном потврдом ових тврдњи, нити је било ко одговарао за евентуално непоштовање закона. „Није спорно да ли је било прислушкивања или није - већ да ли је оно по закону или није. Вучић је био део руководства Српске радикалне странке (десно), као и Томислав Николић (у средини) „Потребно је да постоји судски налог, у коме треба да стоји ко, зашто и колико дуго се прислушкује. „Сврха прислушкивања мора да буде оправдана, а сама мера мора да буде крајње средство - тек ако на било који други начин не може да се спречи претња", објашњава механизме Пејић. Српска јавност сведочила је претходних година и објављеним разговорима тадашњег лидера опозиције Бојана Пајтића. Као председнику Извршног већа Војводине, Пајтићу су се представници компаније Континентал винд жалили на рекетирање од стране тадашњег директора Електромрежа Србије Николе Петровића, иначе кума Александра Вучића. Случај никад није добио епилог, док је актуелна премијерка Ана Брнабић управо из ове компаније убрзо дошла на министарско место у Влади Србије. У јеку афере, она је стала на страну актуелних власти, демантујући да је компанији тражен рекет - што се косило са тврдњама које је у јавности изнео Бојан Пајтић. „Прислушкивање је област која има и правних и практичних мањкавости - чак и механизми који су законом предвиђени, нису довољно коришћени", појашњава Пејић. Она каже цивилна контрола коју треба да спроводе посланици Скупштине Србије често изостаје због одсуства њихове заинтересованости или знања да спроведу контролу на адекватан начин. Питање је како ће проћи и тврдње лидера Српске радикалне странке Војислава Шешеља да су радикали у опозицији, преко тадашњег члана Александра Вучића, набавили приватни уређај за прислушкивање којим су пратили политичке противнике, али и чланове њихове странке. Наводе да га је Александар Вучић прислушкивао док је био у опозицији изнео је и некадашњи председник Србије Борис Тадић. 2. „Афера Шпегељ" Када су се 25. јануара 1991. године на тадашњој Телевизији Београд појавили црно-бели снимци хрватског генерала Мартина Шпегеља док износи планове за илегално наоружавање хрватских снага Територијалне одбране, изгледало је да односи у Југославији попримају драматичан ток. „Садржај те емисије није никога посебно изненадио - сви су знали да у Хрватској има некаквог наоружавања, једино детаљи нису били познати. „Ово је био пример медијске пропаганде у коме се противник демонизује, а таквих примера било је са обе стране - са циљем да се јавност придобије на страну", присећа се за ББЦ на српском хрватски историчар Хрвоје Класић. Класић догађаје смешта у контекст „балван револуције" - побуне локалних Срба у Хрватској против централних власти у Загребу и њихових тежњи за осамостаљењем. Овај историчар подсећа да је тренутак емитовања снимка на ТВ Београд посебно изабран. У тренутку када је Југославија гледала у ТВ пријемнике, хрватско руководство - Фрањо Туђман и Стјепан Месић - били су на седници Председништва СФРЈ у Београду, на којој је баш тад проглашена пауза. „Остале су спекулације да ли је жеља била да се том приликом ухапсе Месић и Туђман. „На крају су ухапшени бројни актери, сем Мартина Шпегеља који одлази у Аустрију", подсећа Класић. Оружје у рату у бившој Југославији допремано је на различите начине И док је сам Шпегељ прошао пут од потпуног негирања аутентичности снимка до признања његове делимичне истинитости, али и навода да су делови монтирани, афера није значајније променила ток историје, сматра Класић. „Хрватска није престала да се наоружава, Југословенска народна армија је није спречила у наоружавању, побуна српског становништва се није зауставила него се даље ширила", закључује он. 3. Македонске „бомбе" У фебруару 2015. године, пред новинарима се појавио тадашњи лидер македонске опозиције Зоран Заев, спреман да баци прву „бомбу" како су симболично названа сазнања до којих је дошао лидер Социјалдемократског савеза Македоније. Заев је оптужио тадашњег премијера Николу Груевског за прислушкивање више од 20.000 људи у Македонији, међу којима су били бројни политичари, новинари, активисти, грађани. „Афера са прислушкивањем је дефинитивно била кључни удар на власт бившег премијера Николе Груевског и прекретница која је означила почетак његовог пада. „Демократска јавност у Македонији је тада поздравила објављивање прислушкиваних разговора који су нудили увид у размере корумпираности власти, са надом да ће се остварити у оно време популарни слоган нема правде - нема мира", каже за ББЦ на српском новинар Жарко Настоски. Од хероине до разочарања - име Катице Јаневе било је део парола на протестима против власти ВМРО-ДПМНЕ У недељама које су следиле, Заев је наставио да износи сазнања до којих је дошао - све до смене режима Груевског, али и оснивања Специјалног јавног тужилаштва (СЈТ) које се није налазило у оквиру редовног судског система већ му је примарни задатак био да независно истражи садржај „бомби". „Бројне истраге и подигнуте оптужнице које су потекле од бомби су одбачене, а оптужени званичници власти Николе Груевског су амнестирани у политичким вратоломијама на које је Заев био принуђен приликом гласања за промену имена државе", каже Настоски. Он подсећа и на чињеницу да се кредибилитет СЈТ-а додатно урушава због нових прислушкиваних разговора у којима се тужитељка Катица Јанева наводно повезује са случајевима рекетирања македонских бизнисмена. „Она иста демократска јавност која је масовним протестима, подстакнутим између осталог и објављеним бомбама, помогла Заеву да дође на власт, сада се осећа разочарано и преварено", закључује овај македонски новинар. 4. Хрватска и Словенија: Прислушкивањем против арбитраже Питање Пиранског залива и граничне линије заједнички је проблем Загреба и Љубљане, због кога су две чланице Европске уније завршиле и на међународној арбитражи. Дугогодишњи спор суседа, ипак, није успео трајно да реши ни суд. У јулу 2015. године, хрватски Вечерњи лист објављује сензационалне наводе о прислушкиваним разговорима словеначког члана судског већа и званичног представника Словеније пред судом. Све ово навело је хрватске званичнике да већ тада доведу у питање легитимност читавог процеса. Пиран је важно словеначко туристичко средиште Када је суд 2017. године донео пресуду којим је Пирански залив већински припао Словенији, званични Загреб одбацио је пресуду жалећи се управо на наводе из прислушкиваних разговора. Афера је поново актуелна овог лета када су у јавност доспела сазнања да је словеначке представнике на суду као и државне званичнике прислушкивала Сигурносно-обавештајна агенција Хрватске. Решења самог граничног питања нема, а одлуке суда и даље нису примењене. 5. Косово: „Пронто" до послова Председник Владе и шеф посланичке групе владајуће странке телефоном договарају ко ће бити запослен у полицији, у државним службама, како ће радити судови и тужиоци, како ће гласати посланици. Медији на Косову тврдили су да је баш то садржај разговора тадашњег премијера Хашима Тачија и шефа посланичке групе његове Демократске партије Косова (ДПК) Адема Грабовција. Афера је добила име „Пронто", а резултат је био најпре оставка „из политичких и моралних разлога" самог Грабовција. Он је једна од 11 особа против којих траје суђење због учешћа у овој афери, чији догађаји датирају још из 2011. године - али пресуде нема ни осам година касније. Хашим Тачи био је премијер, па председник Косова Шест месеци пре објављивања прислушкиваних разговора, Хашим Тачи изабран је за председника Косова. Без обзира на аферу у којој се веома често помињало и његово име, и даље се налази на тој функцији. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk