Деца и насиље: Може ли десетогодишњак да буде хладнокрвни убица
Кад имате десет година, законом вам је забрањено да пијете, пушите, гласате, венчате се или чак купите кућног љубимца. Ви сте у петом или шестом разреду основне школе. Законски сте још дете.
Али пред судом можете бити и одрасла особа оптужена за убиство. Минимална старосна доб за кривичну одговорност у Енглеској и Велсу је десет година - што значи да се десетогодишњаку оптуженом за нечије убиство на британском суду пред поротом, уместо на судовима за омладину, може судити као одраслом. Због узраста им се не користи презиме, адвокати не морају да носе перике и одоре, а дозвољено им је и да седе крај адвоката или одговарајуће одрасле особе. Али може ли тако мало дете да разуме шта значи починити убиство? Јесу ли та деца одговорна за властите поступке? И шта се дешава касније са њима у животу ако им пресудите као одраслим особама још пре него што су постали тинејџери? То су питања која се налазе у средишту приче дванаестогодишњег Реја, испричане у новој ББЦ ТВ драми Одговорно дете заснованој на истинитој причи. Реј обожава да игра видео игре, учи о свемиру и гледа ријалити емисије. Овом дечаку, као и његовом 21-годишњем брату Нејтану, суди се за брутално убиство. Очух који их је злостављао, избегао је затворску казну иако је Нејтана напао секиром. Враћа се у породични дом и почиње да малтретира њихову мајку. Једне ноћи, браћа силазе у приземље и убадају га ножем више од 60 пута док спава на софи. Толико га махнито нападају да му је глава готово одсечена. Прича је заснована на случају Џерома и Џошуе Елиса који су имали 14 и 23 године кад су такође убили очуха. Рејов очух Скот (Шон Дингвол) напада његовог старијег брата секиром Серија приказује убиство до мучних детаља: крв, ножеве, чињеницу да је њихов очух ненаоружан и да је током напада спавао. Али приказује и дванаестогодишњег Реја после убиства - ошамућеног, збуњеног и прекривеног крвљу. Он признаје злочин готово моментално и одводе га у локалну полицијску станицу. Дечака игра Били Барат, који такође има 12 година. У станици, Реја претресају, фотографишу за досије, узимају му ДНК и крв, а потом затварају у суморну ћелију за одрасле. Кад његов адвокат пита полицајце зашто се према детету као што је Реј опходе као према одраслом криминалцу, позорник му одвраћа да је Реј „у притвору је за убиство, не за скитњу." „Чисто зло" У Енглеској и Велсу, минимални узраст за кривичну одговорност је десет година и одређен је још 1963. године. Од 1995. године, процењује се да је на британским судовима у Енглеској и Велсу завршило више од 7.000 деце узраста између десет и 14 година. Уједињене нације упорно указују на то да одређивање ове старосне границе игнорише права детета и позивају да се тај узраст подигне на најмање 12 година. Десет је ниже него у било којој другој европској земљи: у Шведској је то 15, а у Португалу 16. Чак и у Кини и Северној Кореји морате да имате 14 година да би вам се судило као одраслом. Од времена кад је првобитно постављена ова старосна граница, много тога је откривено о развоју мозга адолесцената и њиховој способности да доносе одлуке, истиче се у једном скорашњем владином извештају. Анкета Труста затворске реформе у којој је 2010. године учествовало више од 2.000 одраслих особа, показала је да две трећине људи подржава подизање старосне границе кривичне одговорности на најмање 12 година. Али други се категорички с тим не слажу - можда због језивог убиства двогодишњег Џејмса Балџера које су 1993. године починили тада десетогодишњи Џон Венеблс и Роберт Томсон. На снимку скинутом са надзорних камера види се како малишана одводе двојица старијих дечака - ову сцену мало њих може да заборави. Био је то злочин који је шокирао земљу. У новинама су деца названа „чистим злом", а острашћено се расправљало и о томе да ли је њихово насилно понашање инспирисано хорор филмовима као што су Дечја игра 3, у којој је главни лик лутка убица. Дениз Фергус, мајка Џејмса Балџера, раније је говорила против подизања старосне границе. Тадашњи комесар за децу јој се 2010. године лично извинио након што је у новинском чланку предложио да би старосну границу требало подићи. „Он је заправо оптужен" ТВ филм Одговорно дете рад је сценаристе Коже Шона Баклија и документаристе Ника Холта. Ник се нада да ће његов први играни филм покренути расправу о овом питању. Он се прославио радећи на жестоким документарцима као што су Суђење за убиство Канала 4 о шкотском продавцу воћа и поврћа који је убио супругу. Док је радио на овом случају 2013. године, Ник се заинтересовао за питање кривичне одговорности деце. Ник Холт (лево) даје редитељска упутства Билију Барату који игра Реја, и Џејсму Тарпију (Нејтан) „Био сам у Шкотској неких 18 месеци, пратећи неколико суђења и тад сам, током процеса за тешки телесни напад, у судници видео веома младо дете. „Питао сам адвокате да ли је дете тамо као сведок, а они су ми рекли: 'Не, он је ту заправо као оптужени.' Био сам изненађен. „После тога, почео сам да се распитујем о томе са колико година неком може бити суђено пред поротом за најтеже злочине. „Кад се испоставило да је то са десет година, и кад сам видео колико је то у другим земљама, био сам још више изненађен. То је прилично велико размимоилажење у односу на остатак света." „Не може да купи хрчка" У Одговорном детету, случај тужилаштва заснива се на идеји да је Реј хладнокрвни убица који заслужују да заврши у затвору за убиство. Али одбрана тврди да Рејев тежак живот - алкохолизам његовог оца, депресија његове мајке, насиље и чињеница да је његов случај занемарила социјална служба - мора да се узме у обзир приликом изрицања пресуде. То је једна веома контрадикторна прича: не крије се чист ужас убиства. Али исто тако ни Рејев буран породични живот и његова потпуна оданост старијем брату - ког њихов очух напада пред њим. И иако се не сугерише да Реј - као ни било које друго дете преступник - не треба да буде кажњен за злочине, серија поставља питање како та казна треба да изгледа и какве су дугорочне последице опхођења према деци као према криминалцима. Неке од најинтригантнијих реплика изговара лик који је дечји психијатар ком је додељен Рејов случај. Игра га Стивен Кембел Мур. Он пита да ли је дечји мозак способан да до краја разуме шта значи починити убиство. „Реју није дозвољено да купи проклетог хрчка док не напуни 16 година", каже он, коментаришући чињеницу да британски закон не дозвољава да купите кућног љубимца док не напуните те године. Рејевог адвоката игра звезда Игре престола Мишел Фарли (лево) Доктор Тим Бејтмен, стручњак за младалачко право, рекао је за Њузбит на Радију 1 да постоје велике недоследности у томе како закон третира младе људе. „Недавно се много причало о томе да се старосна граница за напуштање школе подигне на 18. Чини ми се да је право време и да се преиспита и са колико година почињемо да третирамо децу као криминалце." Режисер Ник би волео да види да се старосна граница одговорности подигне на 16 година. „После исцрпног читања и истраживања, то ми се чини као бољи узраст, зато што је тад адолесцентски мозак мало развијенији", каже он. „Не желим да будем та особа" Утицај случаја Џејсма Балџера може делимично да објасни зашто лабуристичке и конзервативне владе већ нису преиспитале старосну границу, каже доктор Бејтмен. „Кад имате консензус око нечега као што је обавеза да се буде строг према криминалу, онда је тешко било којој странци да уради нешто што ће се доживети као попустљиво." Али он сматра да је јавно мњење можда почело да се мења. „Дошло је до велике промене у начину на који се друштво носи са дечјим кршењем закона у протеклој деценији", каже Бејтмен. Он указује на чињеницу да је за то време дошло до пада од 75 одсто у броју деце које заврше у судском систему. А у Шкотској је недавно донета одлука да се старосна доб одговорности подигне на 12 година. Закључне сцене Одговорног детета смештене су у строго чувану јединицу за младе преступнике „Мислим да је прошло довољно времена од случаја Балџер да можемо слободно да кажемо да шта год да смо мислили тада, не мора више да нас обавезује данас", каже Бејтмен и додаје да је свестан да се неки и даље неће сложити с тим ставом. У закључним сценама драме, Реј се налази у максимално чуваној јединици за младе преступнике. Почиње да има ноћне нападе панике и флешбекове на крваве убиство. Он каже да не жели да буде „особа која је урадила оно што сам ја урадио". Али, иако је драма постављена тако да гледалац ствари види кроз Рејеве очи, што донекле отежава да не саосећате с њим, важно је не заборавити да је оно што гледамо написани сценарио. „Нема лаких одговора кад је у питању овај случај", каже Ник. „Оно што мислим да Одговорно дете ради веома добро јесте да успева да убеди људе да о овом питању, на које би неки могли да реагују инстинктивно и острашћено, мора макар прво добро да се промисли", каже доктор Бејтмен. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk