Зара и тајна успеха: Како је шпански гигант променио свет моде
Пред очима ми играју тачкице. Туфне, тачније, и то на белој макси хаљини. Поред мене су прошле три жене - све у идентичној хаљини - у року од пола сата откако седим у башти овог кафића. Знам да је Зарина, испробала сам је, а сад те туфне виђам буквално свуда.
Зарине беле хаљине на црне туфне постале су виралне на Инстаграму То је хаљина овог лета, још један Зарин вирални модни израз, са све посећеним Инстаграм налогом који су отворили обожаватељи. То је само један од знакова како овај шпански модни гигант руши трендове многих конкурената из тржног центра и постиже рекордну продају. Узимајући у обзир успех и величину компаније, она би помало могла да се сматра енигмом. Не рекламира се, ради врло мало маркетинга, а њен газда, ког је један пословни часопис прогласио директором са најбољим учинком на свету прошле године, није давао велике интервјуе, све до сада. Пабло Исла недавно је изложио планове за будућност Заре и рекао да је све у дигиталној и одрживој трансформацији. Али да ли је за компанију могуће да буде одржива, кад се њен читав пословни модел своди на навођење потрошача да купе што више одеће? Нема контрадикције Говорећи у седишту компаније налик кампусу у северној Шпанији, Пабло Исла, председавајући Заре и њене родитељске компаније Индитекса, осврнуо се на питање одрживости. „Нема контрадикције између одрживости и профитабилности компаније", каже он. Зара модели из колекције јесен-зима 2019. „Наредне године, све наше радње на свету биће ефикасне - то значи да ће њихова потрошња енергије и воде бити значајно нижа. Уколико је ваша потрошња енергије 20 одсто нижа, већ имате добитак." Штавише, неки од кључних начина на који функционише њено пословање помажу у њеном циљу одрживости. Исла објашњава да Зара ради са „ниским степеном инвентара". То помаже малопродаји да минимизује отпад и избегне распродају огромне количине одеће. Током моје туре по седишту, пролазим поред читавих редова радних столова за којима особље анализира инстант податке који им стижу од шефова Зариних продавница. Они ове информације користе да одлуче шта да произведу сваке недеље - Зарине фабрике праве само оно што знају да ће се продати. Већина Зарине одеће израђује се на локацијама у Шпанији или у оближњем Португалу, Мароку и Турској. Дугорочни односи Једна од кључних фабрика која производи Зарину женску одећу налази се одмах поред главне канцеларије. Суштина оваквог начина рада је у брзини, што Зари омогућује да свеже трендове отпреми у своје радње пре конкуренције. Али то значи да нису увек били у могућности да воде рачуна о стандардима. Пре две године, неке Зарине муштерије у Турској пронашле су у одећи поруке од радника у којима се каже да нису плаћени и траже подршку захтевима за боље стандарде. Упитан за то, Исла каже да је рад са тим добављачима био „еволуција". Он каже да је, кад је у питању вођење рачуна о радним стандардима, „најважнија идеја успостављања дугорочних односа са нашим добављачима". Фешн Револушн је независна организација која надгледа одакле стиже одећа и колико је она етичка. Они кажу да Зара мора да пружи више информација о томе где се прави њена одећа како би могла да буде позвана на одговорност за стандарде. „Индитекс, власник Заре, и даље је један од великих малопродајних ланаца одеће који оклева с објављивањем списка својих произвођача", каже директорка политике Фешн Револушна Сара Дити. „Други брендови су објавили списак и доказали да им то што су то урадили није наудило код конкуренције." Рециклирана пластика У седишту фирме, лутам кроз пилот продавницу подигнуту на самој локацији - савршено одржавану Зарину радњу у којој је све на свом месту - само што нема купце. Овде Зара тестира како све треба да изгледа и какав утисак да одаје, од осветљења до изложене робе. Њихов циљ је да постигну нула отпада у радњи - сво паковање прављено је од картона и пластике који могу да се рециклирају. Рециклирање је велика тема и кад је у питању сама одећа. Зара у радњама има кутије са којих позива муштерије да донирају одећу коју не носе Они сарађују са славним америчким универзитетом МИТ-јем на развијању начина прављење тканине од рециклиране пластике. Користим прилику да опипам текстуру неке од најновије одеће од рециклиране пластике из њихове одрживе колекције. Одећа под прстима делује као свила. Исла се обавезао да 100 одсто памука, лана и полиестера који користи Зара - и све њене сестринске компаније - буду органски, одрживи и рециклирани до 2025. године. Сара Дити из Фешн Револушна каже да је, иако је сјајно што Зара предузима кораке да уврсти одрживије материјале у дијапазон понуде, то основна пракса коју би требало да примењују сви брендови. Међутим, она истиче да прави проблем лежи у самој количини одеће коју праве. Индитекс је пријавио да је на тржиште изнео преко 1,5 милијарди производа само 2017. године. Чак и са материјалима који су погоднији за животну средину, производња толико артикала сваке године није одржива за живот на нашој планети. Колико одеће купујемо показатељ је колико је индустрија нарасла и променила се за веома кратак временски период. Велика Британија има највећу стопу потрошње у Европи, са 27,6 килограма одеће по особи годишње. Одлука је на потрошачима И заиста, Зара има огромну понуду, каже ми модна инфлуенсерка Џасмин Џонас. „Кад уђем у Зару, сигурна сам да ћу наћи нешто што ће изгледати добро, лепо ми стајати и што ћу моћи да приуштим. Али свуда расту захтеви за еко-свесно одећу." Није у питању само Фешн Револушн - многи заговорници тврде да је једини начин да се истински постигне одрживост у моди да се производи и продаје мање одеће. Али како то може да буде решење за Зару и Индитекс уколико желе да одрже ту рекордну продају? Кад је у питању одрживост, да ли потрошачи треба да купују мање или је проблем малопродаја? „Увек је на муштеријама да одлуче колико ће да купе од сваког конкретног производа", каже Исла. „Мислим да је наша одговорност као компаније да водимо рачуна о томе да производе производимо на што одрживији начин. Свака муштерија, свака особа, слободна је да одлучи колико ће тога желети да купи у сваком тренутку; уколико та особа жели да потроши свој новац у ресторану или на одећу... то је слобода коју свака особа има за себе." „Да купим или да не купим?" давнашња је дилема из кабине за испробавање робе, али да ли она поприма нову димензију уколико је, као што тврди Пабло Исла, одлука о кључном питању одрживости на крају у рукама купаца? У међувремену, Зара каже да ће урадити све што је у њеној моћи да све недоумице око животне средине за муштерије задржи на минимуму.