Земљотреси у Србији: Санације којима нема краја
Двадесет једну годину после једног од пет најјачих земљотреса у историји Србије, кућа породице Николић, породични дом Надице Јелић, у Мионици је и даље оштећен.
Оштећена кућа у Драчу Рупе се годинама шире око пукотина које је земљотрес за собом оставио, плочице на поду су се подигле, а зидови још увек полако „шетају". Куће бројних становника Мионице нису саниране ни дан данас. Још 700 кућа „чека" обнову, рекао је прошле године председник те општине Бобан Јанковић. Власти које су се мењале, поништиле би оно што су урадили претходници и почеле процес из почетка, а то на шта ће новац бити потрошен, често је уместо обима штете, одређивала политика. „У то време и у годинама које су долазиле, све се сводило на то да, у зависности која је политичка опција на власти и коме су људи наклоњени, тако је ишла и помоћ", каже за ББЦ Надица Јелић из Мионице. Слично као и у Мионици, последице земљотреса који је разорио језгро Краљева 2010. године, још увек нису у потпуности отклоњене, а више фукционера је оптужено, а касније и ослобођено, због ненаменског трошења новца из буџета и малверзација током санације последица земљотреса. „Како то иде код нас" Мали број домаћинстава је те 1998. дословно уништен, присећа се Надица Јелић. То су биле старе и трошне куће, а они који су заиста остали без крова - одмах су добили помоћ. Људских жртава није било, али је у Колубарском округу причињена велика материјална штета. Само на подручју Мионице где је био епицентар земљотреса, према подацима разних комисија за попис штете, оштећено је око 12.000 објеката у 6.500 домаћинстава, пренео је РТС. Разне комисије за утврђивање штете пребројале су 24.185 индивидуалних оштећених објеката, а укупна штета је 2002. године процењена на нешто мање од 24 милијарде динара, писала је прошле године Политика, поводом 20 година од земљотреса. Албанија у сузама након земљотреса Мионицу је убрзо након разорног земљотреса посетио тадашњи председник Слободан Милошевић и поручио да старе куће не треба санирати, већ градити нове, као и да ова природна непогода треба да буде повод да се унапреде и инфраструктура и производња, писао је лист Време. Али, „како то иде код нас", све је отишло у другом смеру, присећа се Јелић. Много људи је добило куће, каже она, тако што су инспекцији која је на терену бележила стање пријавили неке помоћне објекте и шупе у којима нису ни становали, као објекте оштећене од земљотреса и добијали куће на другим локацијама. Проблем - новац и политика По проценама инспекција, кућа породице Николић није била за рушење већ за санацију. Разочарани процедурама за доделу средстава које су видели, одустали су од пријављивања за санацију штете. Како би се обезбедила средства за отклањање последица земљотреса 1998, законом су се са 0,15 одсто опорезивале све финасијске трансакције у земљи, а тај новац је требало да буде усмераван за санацију штете. Али, новац су тадашње власти улагале не само у санацију и изградњу оштећених кућа - асфалтриани су путеви, грађене бетонске бандере, водовод, поправљале школе, а започета је изградња и Дома радикала у Ваљеву, писали су тада медији. Када су после 5. октобра на власт дошле Демократе, присећа се Јелић, цела процедура је почела испочетка. Хтели су да ревидирају шта је пре њих урађено под вођством Социјалистичке партије Србије и поново су послали инспекцију да испита стање на терену. „Нажалост, све се свело на исто - они који су били блиски њима били су приоритет, апсолутно без везе са реалном ситуацијом на терену", каже Јелић. Њена породица је одбила да на тај начин добије помоћ. „То није био легитиман и исправан процес санације" Председник општине Мионица у време земљотреса, тадашњи социјалиста Радиша Станковић, међутим, у разговору за ББЦ тврди да је више објеката обновљено и санирано од краја 1998. до 2000. године, него у последњих 18 година. Каже да је власт после њега изгубила „грдно време" јер су одлучили да опет шаљу комисију за процену штете на терен уместо да искористе постојеће ресурсе. Становници Драча за ББЦ У марту 2001, Влада Србије је донела одлуку да се накнада штете од земљотреса обезбеђује из републичког буџета, а не издвајањем 0,15 одсто пореза од трансакција. „Те трансакције су доносиле 12-13 милијарди динара годишње", рекао је прошле године за Политику Зоран Јаковљевић, некадашњи градоначелник Ваљева. Ипак, само десетина тог новца се усмеравала преко Дирекције за изградњу и развој Колубарског округа погођеног земљотресом која је формирана убрзо после земљотреса. Временом је новца за обнову било све мање, а и сама Дирекција је у међувремену укинута. Радиша Станковић каже да је због укидања закона о опорезивању од 0,15 одсто и пребацивања трошкова санације на терет државног буџета разлог због чега је „мање урађено". Велики број људи није добио ништа до данас. Мионица се јесте обновила после земљотреса, али многи су имовину обнављали сопственим средствима. Кућа породице Николић још увек стоји са размакнутим зидовима и рупама. Димњак који се срушио у земљотресу су сами поправили. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk