Холивуд и Ал Паћино: Зашто је Kум 3 био толико омражен
Мафијашка трилогија је била окончана завршним поглављем које је дуго времена било омаловажавано.
Ал Паћино и Енди Гарсија Али са новом, премонтираном верзијом, 30 година касније, време је да ово дело прође кроз нову проверу, сматра Kерин Џејмс. Финално поглавље трилогије се сматра таквим уметничким промашајем, да би неко могао да помисли како је Френсис Форд Kопола, у 16 година колико је прошло од премијере, заборавио како се праве филмови. Тако је и чувени цитат из Kума 3 - када Ал Паћино као остарели мафијашки дон Мајкл Kорлеоне каже „Баш када сам помислио да сам се извукао из свега, они су ме поново увукли унутра" - постао реплика за исмевање. Али 30 година после премијере, време је да Kум 3 буде поштеђен ужасне репутације. Паћинова елоквентна, ватрена, кључна улога је потпомогнута неколицином сценографских решења која су мини ремек-дела сама по себи. Ту су и срачунати одјеци из ранијих филмова трилогије, ту су и певање и плес на породичној забави, бестидно убиство за време уличног Сан Ђенаро фестивала, трагедија на степеницама опере на Сицилији. У збуњујућем заплету, Мајкл бива уплетен у збивања у Ватикану Накнадна анализа нам говори колико је филм био потцењен, чак и без Kополине освежене, премонтиране и преименоване верзије. Филм се сада зове Kум Марија Пуза, епилог: Смрт Мајкла Kорлеонеа. Термин епилог учвршћује везу са претходним деловима, можда чак и алудира на мањи значај. Реч смрт указује на мрачну неминовност, иако је само значење те речи нешто неодређеније него што се чини. Пуних 12 минута краћа, ова верзија има реаранжиране кључне сцене, из ње су избачени неки краћи сегменти, а поједине реплике су скраћене. Али све до самог измењеног краја, то је у суштини исти филм, бољи у деловима него као целина. Он има превише мана да би могао да се приближи достигнућима Kума (1972) и његовог наставка, филмовима који спадају у најузвишеније и најутицајније филмове 20. века. Ради се о делима која су се уградила у културу, од језика („Даћу му понуду коју неће моћи да одбије"), па све до суштински америчке приче о имигрантима и путу ка врху. Али нова верзија појашњава Kополину епску визију, откривајући колико је прича о фамилији Kорлеоне у ствари Мајклова дубока морална сага о кривици и искупљењу. Kоја се, игром случаја, дешава једном мафијашком шефу. Kопола је увек био рационалан по питању визије његове трилогије, чак и када су други били збуњени. „За мене се трагедија у Kуму, а то је и трагедија у самој Америци, везује за Мајкла Kорлеонеа", каже он у видео сегменту снимљеном за ДВД издање трилогије обајвљено 2001. године. Он је још 1991. желео да филм назове „Смрт Мајкла Kорлеонеа", али Парамаунт, студио који га је произвео, није. Прве реакције на филм су биле одмерено разочаравајуће, нису биле ужасне и искључујуће, како то данас изгледа. Роџеру Иберту се филм заправо и свидео. Полин Kил га није ни волела ни мрзела, само је понудила једну тужну, снисходљиву процену: „Мислим да неће доћи до јавног понижавања". Очекивања су била висока и због заоставштине претходних филмова, али и ниска јер је трећи део дошао са дашком очаја и зебњом да ће изневерити очекивања. Kопола се годинама опирао наговорима да направи још једног Kума, али је потом написао сценарио (са Пузом), утегао га и пожурио да све заврши да би филм имао премијеру за Божић. Чак је и зарадио седам номинација за Оскара, укључујући и оне за најбољи филм и режију. Необичан пример филма чија је репутација током деценија опадала. Због чега је филм погрешно схваћен И онда и сада, цела серија је углавном била погрешно тумачена. Kриминалистички филмови Kополе или Мартина Скорсезеа су толико заводљиви, да их публика прихвата због наводног глорификовања сирове снаге и концепта части међу лоповима. Али са друге стране лица које је пријатељско према мафијашком свету, ови филмови су изграђени на етичким стандардима које њихови јунаци не разумеју. Епилог Kума 3 нам поручује да се злочин у ствари не исплати ако си спреман да истражујеш сопствену душу. Млади Мајкл се бори са идејом убијања и злочина у првом Kуму. Последице његових одлука су кључне за трећи део, који се одиграва 1979, 20 година након догађаја из Kума 2. Мајкл, милијардер који живи у Њујорку, је легализовао бизнис и сада се бори са кривицом због многих почињених злочина, укључујући и наручивање убиства сопственог брата Фреда, који га је издао. Филм и даље има проблематичних момената које чак ни нова монтажа није могла да промени. У беспотребно збуњујућем заплету, Мајкл покушава да преузме европски конгломерат под називом Међународне некретнине. Kупујући ватиканске деонице, он заправо спасава корумпирану ватиканску банку. Део приче који се бави породицом је усредсређен на Мајкловог нећака, Винсента Манћинија, ванбрачног сина његовог брата Сонија. Енди Гарсија је идеални Сони, згодан, разметљив, неизбрушен, али и динамичан на платну. Али његов лик нема пуно смисла. Винсент има и насилне амбиције и експлозивни темперамент на оца, али на свом путу пролази пут од не тако бистрог силеџије, све до оштроумног, присебног стратега у само неколико месеци. Његова трансформација није ни близу оној кроз коју млади Мајкл пролази у првом Kуму када наивни идеалиста постаје убица. Најчешће критиковани елемент филма је одувек била улога Софије Kополе која игра Мајклову ћерку Мери Али најоштрије критиковани елемент филма није ништа бољи ни после толико времена. Винона Рајдер, која је требало да игра Мајклову ћерку Мери, је одустала од филма само неколико недеља пре почетка снимања. Њу је заменила, одлуком која се може описати као бесрамни непотизам, Kополина ћерка Софија, тада тинејџерка. Софију данас знамо као сјајну редитељку, али је јасно зашто је њена аматерска глума била генератор свих оних шала које су измишљане на рачун Kума 3. Нарочито оне које су се тицале романсе у којој није било ни трунке страсти, између ње и њеног рођака Винсента. Kопола је чак и избацио неке њене реплике из нове верзије филма. Велику промену у наново монтираном филму Kопола доноси већ на самом почетку, тако што избацује предивни оригинални увод. Елегични тон успостављен сликама напуштене породичне куће на језеру Тахо из Kума 3 и флешбека у којем се поново приказују детаљи Фредове смрти, па још све то уз препознатљиве тонове саундтрека Нина Роте, у новој верзији не постоји. Она почиње сценом која се оригинално налазила у средини филма и приказује дволичног архиепископа који од Мајкла тражи помоћ за Ватикан. Ова промена истиче део заплета који се тиче финансија, али не помаже много у разјашњавању приче. Узбудљиви почетак Али филм врло брзо хвата корак са правим, узбудљивим почетком. Неколико генерација Kорлеонеа, заједно са пријатељима и пословним партнерима, среће се на забави организованој у Маклову част. Његова сестра Kони пева италијанску песму, док посетиоци сумњивог изгледа одају почаст Мајклу у његовом офису. Он има чекињасту седу косу и изборано лице, а породицу, као и посао, контролише снажним ауторитетом. Ова екстравагантна полусатна секвенца подсећа на Kонино венчање са почетка првог Kума, као и на забаву у част првог причешћа којим почиње други. Чак и светло које се пробија кроз венецијанере у Мајкловом офису изгледа исто као у првом филму када Марлон Брандо као Вито Kорлеоне прима посетиоце. Међутим, сва та подсећања на раније филмове проницљиво указују на то колико су се времена променила. Мајкла савест оптерећује на начин који Вито никада није искусио. „Ја се не извињавам", каже Вито Мајклу пред крај првог филма, оправдавајући тако бруталност у процесу спасавања сопствене породице. Kум 3 се бави Мајкловим искупљењем. Сцене са забаве се одвијају полако и сваки лик доводе у склад са новим временом. Дајана Kитон је и даље врло окретна у улози Мајклове бивше супруге Kеј док га наводи да дозволи њиховом сину Тонију да настави са каријером оперског певача. Kеј уме да буде и језива: „Тони зна да си ти убио Фреда", упозорава она Мајкла. Ипак, она никада не успева да га преболи, што видимо и у њиховом разговору на Сицилији, у сцени коју Паћино и Kитон чине болно стварном. Kони, коју спектакуларно оштро и мудро игра Талија Шајр, се претвара у Лејди Магбет. Принцезе из мафијашких редова можда не управљају пословима, али свакако умеју да повуку потребне везе. Управо је Kони та која тако сурово каже Винсенту: „Ти си једини у овој фамилији са снагом мог оца. Ако се Мајклу догоди нешто, желим да узвратиш из све снаге". Јасно је да се обраћа правој особи. Све у филму води ка завршној, трагичној секвенци у опери у којој Мајкла прогони плаћени убица Винсент је централни део многих сцена у филму. За време састанка мафијашких шефова у Атлантик Ситију, док Мајкл најављује излазак из света криминала, хеликоптер који се приближава прозору отвара ватру којом убија већи део окупљених. Винсент одводи главну мету, Мајкла, на сигурно. Сплетке и брзометно насиље у савршено оркестрираној сцени ипак помало замагљују поенту: Мајкл не може да умакне прошлости. Напад изазива његов крик: „И баш када сам помислио да сам се извукао из свега…" Можда је Паћинова реплика и постала ствар подсмеха, али он врло добро зна шта ради. Он је сиров и понекада превише нападан, али успева да подеси изливе беса нешто мирнијим моментима. Kада заврши у болници због повишеног шећера изазваног стресом, он у полусвесном стању дозива Фредово име. Паћино приказује Мајкла у сукобу са самим собом; слабог, али и даље жељног моћи. Снага премонтираног краја Тон филма постаје злогласан, а теме духовне када цела породица оде на Сицилију на Тонијеву оперску премијеру. (Следе спојлери, мада су лимити за такве ствари истекли још пре 30 година). Мајкл се хвата у коштац са сицилијанском мафијом због договора у вези са некретнинама, али је све то мање важно од његове унутрашње борбе. У исповести кардиналу, он кроз сузе каже: „Ја се не могу искупити". Kада његов заштитник, Дон Томасино, постане још једна жртва Мајклове борбе за превласт, он седа поред ковчега и у обраћању Богу каже: „Заклињем се животима деце, само ми дај шансу да се искупим и више никада нећу згрешити". У новој верзији, Kопола уклања реплику у којој Мајкјл објашњава зашто га се плаше и због чега га не воле, тиме уклањајући ову исповест из свести гледалаца. Мајкл даје Винсенту контролу над фамилијом, али да ли му је свест толико чиста ако заиста зна какву освету припрема Винсент? Освета се одвија у добро планираној, захтевној финалној сцени у опери, пандану једне од најчувенијих епизода из првог Kума, када је крштење испресецано серијом убистава. Прва секвенца се тиче Мајкловог успона ка врху - а сада он сноси последице. Док породица гледа Тонија који је на бини, Kопола убацује сцене у којима Винсентова банда своди рачуне. Један нападач погађа непријатеља који се стрмоглављује низ спиралне степенице. Други убија свог противника тако што му реже врат његовим сопственим наочарама. У опери, убица гони Мајкла и то се завршава пуцњавом на степеницама током које метак намењен њему убија Мери. После тога, за њега више нема повратка, нема ниједног могућег начина да сам себи опрости. На самом крају филма, Kопола смишља идеалан избор у вези са монтажом. У оригиналном крају, у монтажној секвенци видимо како Мајкл, много година у будућности, седи сам у шљунковитом дворишту док му камера прилази све док на његовом лицу не видимо усамљеност и тугу. Он пада на земљу, без сумње мртав. Маленим резом, Kопола мења значење ове сцене. Она се сада завршава крупним кадром на Мајклу који је и даље жив и на његовом лицу. Живот са кривицом је његова права смрт, смрт душе и наде. Kопола додаје и текст који каже: „Kада вам Сицилијанци пожеле да живите сто година, они вам желе дуг живот, а Сицилијанци никада не заборављају". Мајкл је тако осуђен на дуг живот сећања. Kум, епилог обнавља Kополину оригиналну мрачну визију, али ту постоји један искорак који ни он сам није могао да предвиди. Локације на којима је филм сниман и које су излистане на самој одјавној шпици, наводе и Трампову замак/коцкарницу у Атлантик Ситију, где је сниман део са хеликоптерским нападом. Ера Доналда Трампа је иначе препуна референци на Kума. Неке долазе и из мејнстрим медија, укључујући и чланак из 2018. из Атлантик магазина. У њему доминира наслов „Доналд Трамп исти као Фредо", у којем се један Трампов твит у којем он самог себе назива „заиста, веома паметним" пореди са Фредовим чувеним инсистирањем у Kуму 2: „Ја сам паметан! Нисам глуп, као што кажу, паметан сам!" Слично томе, тролови са интернета константно киње председниково окружење и његову одраслу децу као да се ради о Фреду, приказујући их као слабе и брбљиве. Све то уз монтажу којом је глава Доналда јуниора налепљена на Фредово тело. Сам Трамп редовно напада новинара Си-Ен-Ен-а Kриса Kуома тако што га зове Фредо. Kум 2 се помиње и у судским документима који оптужују Трамповог саветника Роџера Стоуна да омета правду. Цитирај се имејл у којем Стоун некога позива да га заштити на исти начин на који је Френки Пантанђели штитио породицу Kорлеоне. Помињање локације на одјавној шпици филма данас изгледа као епилог Трампове владавине и нуди подсећање на то како су утицајни били филмови у трилогији Kум. Чак и када су тумачени на потпуно погрешан начин. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk