Зашто лажемо, како препознати лажова и зашто је лагање битно
Јесте ли искрена особа?
Да ли увек верујете у оно што видите? Кад су у питању друштвена бића, испоставља се да је лагање - или макар оне ситне, безазлене лажи - можда везивно ткиво које сачињава једно друштво. Иако нисмо превише добри у препознавању лажи, постоји један прост трик који би могао да вам помогне да препознате лажљивце… А зоолошкиња и ауторка Луси Кук решила је да открије зашто је животињско царство препуно неискреног понашања - баш као и свет људи. Ако увек говорите оно што мислите... То би могло да буде лоше по вас Искривљујемо истину да очувамо мир Често под „лагањем" мислимо да неко има намеру да нас обмане речима или делима. Међутим, заправо, нормалан разговор је могуће водити баш зато што не кажемо тачно оно што стварно мислимо. Замислите кад би у сваки пут особа са којом сте причали говорила оно што стварно мисли о вама и вашим животним одлукама? То би било неподношљиво. На пример, чак и да нам се нимало не свиђа нечија нова и прескупа фризура, већина нас никада то не би рекла. Свесни смо да бити 100 посто искрен одговор могао да нанесе више штете него користи, па је та врста сарадње у сржи многих друштвених интеракција. Дакле, јесте, обмана је ткиво која нас одржава на окупу, подмазује точкиће сарадње и чини свет хармоничним местом. Ја никада не лажем, апсолутно никад Трећина нас лаже сваки дан „Негде око трећине популације изговара тешку лаж сваки дан", каже психолог Ричард Вајсман. А опет је једна скорашња студија показала да пет одсто популације тврди да у животу никад није слагало. Чини се да многи од нас не умеју да кажу истину, чак ни у анонимној анкети... Лако слажемо, али тешко утврдимо кад неко лаже Затвореници су бољи у препознавању лажи од судија „Прилично смо добри у лагању, а веома лоши у откривању лажи", додаје Вајсман. Мислимо да смо добри у опажању обмана, али кад доведете двоје људи у лабораторију, покажете им два снимка - на једном особа лаже, на другом говори истину - и питате их који је који, тек ће половина успети да погоди. Исто важи и за полицајце, адвокате, па чак и судије. Постоји само једна група људи која је у томе боља од свих других - затвореници. Заборавите на покрете, само пажљиво слушајте ако желите да откријете лажова Да бисте утврдили да неко лаже, морате да слушате а не да гледате Разлог зашто нисмо толико добри у препознавању лажи јесте зато што су људи пре свега визуелна створења. Велики делови нашег мозга посвећени су визуелној обради података и због тога смо склони да се ослањамо на те знаке кад покушавамо да откријемо да ли неко лаже. Да ли се он мешкољи на столици? Шта ради рукама? Какви су му изрази лица? Међутим, већина тих ствари може прилично лако да се контролише - добри лажови знају шта друга особа тражи како би покушала да открије лаж. Сигнали мимо тога су чисто вербални - шта говоримо и како то радимо. То је лажовима много теже да контролишу - дакле, уколико усредсредите пажњу на то и знате које обрасце да тражите, постаћете много бољи детектор лажи. Лажови, уопштено гледано, говоре мање, треба им више времена да одговоре после постављеног питања и труде се да се емотивно дистанцирају у лажи - зато изостављају речи као што су „ја" „моје" и „мени". Како лажете? Да бисте утврдили потребан вам је само један прст и чело Да видите да ли сте добар лажов, нацртајте једно Q на челу Неки од нас су бољи лажови од других, а Ричард Вајсман има тест за разликовање те две групе. Он се зове „Q" тест и за његово извршење потребно вам је око пет секунди. Испружите кажипрст ваше доминантне руке и нацртајте велико Q на властитом челу. Да ли сте реп на слову Q нацртали изнад свог десног или левог ока? Другим речима, да ли цртате Q тако да може да га прочита неко ко гледа у вас или тако да можете да га прочитате ви сами? Теорија каже да ако сте нацртали реп изнад левог ока - тако да могу да га прочитају људи који гледају у вас - увек размишљате о томе како вас други људи доживљавају и стога би требало да сте добар лажов. Али ако га ставите изнад десног ока - свет гледате из властите перспективе - склони сте томе да будете малко искренији. Никада не верујте пернатој живини Свет природе је препун превараната Обмане су свуда, па чак и животиње непрестано варају једне друге камуфлажом и превртљивим понашањем. Узмите на пример лигњу, која опонаша женку како би се провукла поред доминантног мужјака и показивала сексуалне сигнале на страни тела која је скривена од њеног ривала. И никад не верујте кокошима… Певци ће навести женке да дотрче до њих тако што лажно кокодачу на начин који означава храну. Потом, кад се испостави да хране нема, обмануће их да уместо вечере - имају секс. Морске птице су често у вези већи део живота, због чега смо мислили да то значи да су оне верне. Али научници су открили да ће се чак и птице које се везују на читав живот - попут њорки - упустити у тајно, „ванбрачно" парање уколико мисле да могу да повећају шансе да произведу више потомака или боље примерке. Варање или решавање проблема Кад људи почињу да лажу? Ричард Вајсман каже да постоје занимљиве студије за одређивање узраста у ком деца почињу да лажу. „Доведете децу у просторију и кажете им: 'Ставићемо вашу омиљену играчку иза вас, али вас молимо да је не гледате' - и потом изађите из просторије и поново их подсетите да не гледају у играчку", каже он. Док их гледате преко скривене камере, схватићете да ће после неколико минута погледати играчку. Кад се вратите у просторију, морате да поставите кључно питање: „Да ли сте погледали играчку?" „Кад урадите тај тест са трогодишњацима - у узрасту кад су тек почели да овладавају језиком - открићете да ће већ 50 одсто њих слагати", каже Ричард. „Али кад буду напунили пет година, ниједно од њих неће рећи истину!" Некада је неискреност најбоља политика Дуг историјат тактичке обмане Лагање је веома важан део способности сналажења у великим, сложеним, друштвеним световима. За примате попут шимпанзи, бити у великој групи има великих предности - можете да делите одговорност у тражењу хране и имате више очију које могу да спазе грабљивце. Међутим, када се тако нађете у конкуренцији са другима за храну, то може да доведе до сукоба у којима ви или неко други може да буде повређен, што групу може скупо да кошта. Тактичка обмана има дуг историјат у еволуцији друштвених врста. Напредно друштво које успева да живи у хармонији је управо оно које говори ситне лаже међу собом - студије показују да што је софистициранија животиња, то су уобичајеније игре варки. Дакле, бити лажов не мора увек да буде нешто лоше. На крају крајева, без лагања не бисмо ни били ту где смо данас - оно је практично кључно за наш опстанак. С друге стране, управо би лажов тврдио тако нешто, зар не? Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk