Музика и технологија: Како су ручке из Србије доспеле до скупоцених грамофона на светским сценама
За велики број продатих албума, некада се добијала Златна плоча, а данас захваљујући Зорану Михајловићу, власници скупоцених грамофона широм света, ручке у боји овог племенитог метала с натписом „произведено у Србији", могу да наслоне на винил.
Праве се у комбинацији месинга, бронзе, прохрома и дрвета, док су завршни премази златни и сребрни У граду Прве петолетке од 2016. праве се ручке за грамофоне који коштају по неколико десетина хиљада евра и за које њихов творац тврди да су међу најбољима на свету. Можда нисте знали, али на квалитет и звук музике са плоче утиче свака ситница - а сама ручка умногоме може да га промени. У прављењу ручки користи се математичка формула, како би се утврдило која ручка је најбоља за коју главу и иглу. Међутим, за ручке Суприм аналог такав прорачун није потребан, каже Зоран. „Постоје различите врсте ручки у зависности од врсте грамофона, главе и игле. Показало се да наша ручка може да се прилагоди свакој од њих и да ни најмање не утиче на квалитет звука", прича за ББЦ на српском Зоран Михајловић, творац грамофонске ручке којој је дао име тангента. Трстеничке ручке посебне су, каже он, по динамици квалитета и у високим и ниским тоновима, као и у природности звука. „Ручка ништа не додаје звуку, само се труди да звук какав се налази на плочи, пренесе до звучника, односно појачала", каже Зоран. Технологија за израду швајцарских сатова У фабрици грамофонских ручки Суприм аналог ради на швајцарској технологији. Сви делови ручке битни су за звук - а веровали или не, више их је од 95 - израђују се и уграђују ручно. „Реч је о врло ситним деловима који се раде на часовничарским машинама швајцарске марке. То су јако прецизне машине, стругићи, глодалице. „Све је микрометарски прецизно. Ако нешто фали у ручки, било шта, она неће да ради. Све мере морају да се прецизно испоштују", каже Зоран. Све делове ручке, осим жица, израђују се у његовој фабрици, а потребни састојци су месинг, бронза, прохром и дрво. „Дрво је украсни материјал, па је свака ручка уникатна. Имамо пет модела, све ручке су исте, само је финиш другачији", каже Зоран. Финиш се ради у комбинацији сребра и злата, у мат и варијанти високог сјаја. „Стално нешто унапређујемо, побољшавамо, пробамо нове материјале. У грамофонској ручици је најбитнија ствар однос маса појединих делова и материјала", каже Михајловић. Високо квалитетна и скупа роба Ручке које он израђује на крају се продају за износ од 15.000 евра. „Не продајемо их директно на тржишту, већ имам сараднике и дистрибутере, који крајњем купцу продају ручку и за тај износ. Моја продајна цена је знатно нижа. „Да не радимо тако, можда бисмо имали исту зараду и много мање бисмо радили, али је важно да смо стално у послу, да дижемо производњу, упознајемо нове људе, да долазимо до нових купаца и дистрибутера." Дистрибутере обавезује их да морају да поруче одређену количину, али и да обезбеде да се ручке нађу на скпоценој технологији. Зоран каже да када би директно продавао производ купцима, могао би да прода неколико ручки годишње по високој цени и да од тога лепо живи. Ипак, није поента у томе. Тренутна динамика производње је четири ручке месечно, а све што направи, унапред је продато. На лагеру тренутно нема ниједну. „Никад не радимо само једну ручицу, али ако бисмо израчунали колико је времена потребно за производњу једне, то је негде око 180 до 200 сати рада. „Само за полирање, да бисмо дошли до врхунског сјаја, треба између 30 и 50 сати." Једини део који уграђује у ручку, а који није његових руку дело, јесу жице. „Жице су јако специфичне и за нас их ради једна од највећих фирми за производњу каблова. То су бакарни каблови велике чистоће с неким специјалним премазима", каже Зоран. Зоран има купце широм света, а каже да високе цене могу да се достигну само на одређеним тржиштима. „Европа је јако лоше тржиште у свету хајфаја - свако има неку локалну производњу, па ако хоћете да продате нешто скупо, једино можете у Азији, Русији, Америци и Канади." Пре него што је и сам упливао у ове воде, Зоран је био у прилици да слуша грамофоне са две тада најквалитетније ручке - једне произведене у Немачкој, друге у Шведској. „Нисам имао тај осећај који иначе треба да се има када се слуша музика - да се опустим и релаксирам. Било је напето", каже он. Да се опроба у том послу одлучио је после одласка на велики сајама технологије у Минхену. „Ми смо испитивали неке материјале и дошли до тога да је комбинација дрво - месинг најбоља за звук. Од месинга и дрвета праве се, уосталом, сви музички инструменти." Погледајте и причу о томе како у Србији свирати инструмент од 20.000 евра Koncert nekadašnje kraljevske harfistkinje Princa od Velsa otvorila je mlada Beograđanka. Грамофонску ручицу издвајају детаљи, звучна слика и дубина звука. „Све је ту јасно, сви знају шта је добро и како треба да се направи. Међутим, због велике продукције и цене, неки то мало аљкавије раде, па зато и немају врхунске ручке. „Овде нема фалширања, ни на материјалима, ни у обради." Нема варања, каже Зоран Најскупља ручка коју је направио била је од црне ебоновине из Габона, једног од најскупљих дрвета на свету. „Оно је као камен. Када га прережете на циркулару и пипнете пререзану површину, то је као стакло. Нема пиљевине, већ излази само прах, као да брусите камен." Дечачки снови Зоран се одувек интересовао за хајфај, а грамофон га је, каже одувек импресионирао. „Импресионирао ме је и магнетофон, али је он био јако скуп, па га је ретко ко имао. Грамофон је, пак, имао скоро свако у кући." Развијајући интересовање према технологији грамофона, изненадило га је како неки елементи мењају звук. Завирите у једину фабрику грамофонских плоча на Балкану Добро дошли у једину фабрику грамофонских плоча на Балкану. „Ставите тег на плочу и одмах се чује другачији звук, промените кабл и одмах се чује другачији звук", објашњава. Слично, каже, и квалитет и врста ручке мења квалитет музике с винила. Захтев који Зоран има када продаје ручку је да она мора да се нађе на скупом грамофону. „Наша продукција је јако ниска, па је велика привилегија да се добије наша ручка. „Она мора да се налази на скупом грамофону, у добром систему, да има добру грамофонску главу на себи. Ја не радим за новац, радим за светску славу", каже саговорник ББЦ-ја. Пандемија грамофона и плоча У последњих неколико година продаја грамофонских плоча нагло је скочила, а пандемија корона вируса додатно је допринела томе. Продаја аналогног носача звука у Америци први пут је ове године надмашила продају компакт дискова још од 1980-их. Стручњаци кажу да је корона вирус делимичан кривац за то. Зоран, који редовно посећује сајмове хајфаја, каже да на њима најчешће виђа старије од 60 година. „Како постајеш старији, схваташ да је то велики луксуз, нарочито аналогија. Не постоји дигитални звук који ће да звучи као звук са плоче", прича Зоран. Плоча, додаје, има природност, нема уштогљеност звука коју има компакт диск на пример. „Код дигиталне музике, све је пластично и нереално, чисто, као да дођете на концерт и нема никакве грешке, шума. „Основно ствар хајфаја је да се што ближе прикаже концерт у вашем стану. То је поента." Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk