Бокс и трагедија: Сони Листон - најмистериознија смрт у историји спорта
У јануару 1971. године, бивши светски шампион у тешкој категорији Сони Листон пронађен је мртав у дому у Лас Вегасу. Иследник је прогласио да је умро природном смрћу - али неки тврде да је истина много мрачнија.
Сони Листон је постао светски шампион у тешкој категорији 1962. године и борио се с Мухамедом Алијем двапут Џералдина Листон се касно увече вратила кући и затекла новине нагомилане на вратима. Упорно је покушавала да ступи у контакт с мужем - боксером тешке категорије Сонијем Листоном - скоро две недеље, али никако није успевала да га добије. Кад није било одговора на њен последњи позив, извинила се мајци, код које је била у посети у Сент Луису за Божић, и пожурила назад у Лас Вегас да провери шта је с њим. Врата су била откључана, а кућа је била у мраку. Џералдина је осетила нелагоду. Понадала се да ће мужа затећи на једном од његових омиљених места - можда како игра карте са пријатељем или гледа ТВ. Уместо тога, кад је ушла у њихов велику, вишеспратну кућу, запухнуо ју је непријатан смрад који је висио у зимском ваздуху. „Помислила сам да је сигурно кувао и оставио нешто на шпорету", рекла је у ретком интервјуу који је дала годинама касније. „Али сам ушла у кухињу и тамо ништа нисам затекла." Следила је необичан мирис до спаваће собе на спрату где је нашла мужа. Некада најстрашнији боксер у Америци, лежао је испружен уз заглавље кревета само у доњем рубљу. Тело му је било надувено - био је мртав најмање шест дана - а из носа му је ишао траг сасушене крви. Џералдина је повела њиховог седмогодишњег сина Данијела у приземље и рекла му да је сачека тамо. Није позвала полицију неколико сати. Према извештају ласвегаске полиције, прво је позвала њиховог адвоката, а потом очајнички покушала да дозове лекара. Кад је један коначно стигао, није могао да уради много шта сем да потврди оно што је већ знала. Чарлс „Сони" Листон проглашен је мртвим на лицу места. Од чега је умро остаје једна од најистрајнијих мистерија у историји спорта. Џералдина се удала за Сонија Листона 1950. године Увелико је већ прошла поноћ кад је полиција први пут стигла у кућу Листонових, која се налазила у имућном, углавном белачком предграђу Передајз Палмс. На прагу су биле нагомилане вишедневне флаше млека и хрпе непрочитаних примерака Лас Вегас Сана, које ће истражитељи касније искористити како би утврдили тачан дан Листонове смрти. Неколико прозора остављено је отворено, али то није много помогло да се смањи смрад иструлелог меса. Наредник Денис Капуто, који данас има 69 година, први је стигао на лице места. „Позив је дошао преко диспечера и знали смо да се ради о резиденцији Листонових", каже он за ББЦ из свог дома у том граду. „Али у Лас Вегасу није било неуобичајено добијати позиве тако високог профила. За мене, то није било ништа велико." Он је брзо започео темељан претрес. „Била је то веома лепа кућа", каже он. „Добро одржавана и уредна. Стекао сам утисак да се у њој не живи много." Није било ничег што би сугерисало - макар на први поглед - да се десило нешто сумњиво. „Није било очигледних знакова провале, није било видљивог оружја и није било знакова борбе", присећа се он. Наредник Капуто одведен је до главне спаваће собе, где је пронашао кесицу марихуане и чашу вотке поред Листоновог опруженог леша. „Носио је мајицу и боксерице, и био је у стању распадања", каже он. Иако је према неким сведочанствима о Листоновој смрти у спаваћој соби пронађен револвер, наредник Капуто се сећа другачије: „Није било видљивих рана и није пронађено никакво оружје." Убрзо после тога, у кухињи је нашао малу количину хероина, али не и шприц. „Кухиња је била беспрекорно чиста, сем јефтиног дечјег балона на пулту", каже он. „Сви знају да се такви балони користе за транспорт илегалних наркотика. Морам да кажем и да је било познато да је Листон повремени корисник." Бивши наредник ласвегаске полиције Денис Капуто био је један од првих полицајаца који је стигао на место смрти Сонија Листона Већина извештаја о Листоновој смрти наводи да су на његовој руци пронађени свежи убоди иглом. Иако је Џералдина порекла да је њен муж икад користио дроге, неки тврде да је она могла да склони шприц. „Џералдина и њен адвокат били су у кући непознати временски период пре него што смо ми стигли", каже наредник Капуто. „Јесте ми било чудно што је уместо полиције позвала адвоката кад је пронађено тело." Али други - укључујући неке најближе Листонове пријатеље - кажу да он никад не би узео хероин, јер се смртно плашио игала. „Одбијао је чак и да иде код лекара на преглед, из страха да ће неки доктор желети да га боцне", рекао је за Вашингтон пост његов бивши тренер Џони Токо 1989. године. Листоново тело су на крају пренели у кола хитне помоћи која су чекала пред кућом. Према неким изјавама сведока, његова огромна тежина показала се превеликом и он је неколико пута испуштен. Био је то недостојанствен одлазак са сцене, који је подсећао на изношење нокаутираног боксера из ринга. Све више људи пати од поремећаја изазваног претераном физичком активношћу. Аутопсија ће касније показати да су у Листоновом систему пронађени трагови морфина и кодеина - и то оног типа који обично настане разградњом хероина. Али га није било довољно да би се дефинитивно закључило да је умро од прекомерне дозе. Званично, иследник Округа Кларк прогласио је смрт природном, конкретно плућном конгестијом и отказивањем рада срца. Била је то пресуда која је - у очима многих љубитеља бокса - само постављала нова питања. Како може човек - и даље активан као професионални боксер - само да падне мртав? Је ли могуће да је тренирао док је узимао тешке дроге? А није ли се ионако плашио игала? Необичне околности Листонове смрти - и сумњив живот који је у то време водио - изазвали су жестоке спекулације о томе шта је могло да му се деси. Неки, попут наредника Капута, прихватају иследникову пресуду о природној смрти. Али многи и даље имају проблем да то прихвате, а теорија која преовлађује - а која је после његове смрти само добијала на тежини - јесте да су му се криминалне везе обиле о главу и да га је убила мафија. „Читава Листонова прича обавијена је велом тајне", каже Роб Стин, који је написао биографију овог славног боксера. „Има превише људи који су у међувремену умрли, а који су могли мало боље да је расветле." „Али не верујем да је ико икад помислио да је он доживео срчани удар." Сони Листон је изгубио титулу шампиона тешке категорије од Мухамеда Алија у великом преокрету 1964. године Мистерија која прати Листонову смрт на неки начин је прикладна. Ради се о човеку, на крају крајева, чији су сами основни детаљи из биографије предмет спекулација. Рођен је у руралном Арканзасу у породици наполичара - 24. дете од њих 25 - али крштенице у то време нису биле законска обавеза и тако је Листон није ни имао. Сматра се да је кад је умро био стар око 40 година, али неки кажу да је могао да буде ближи 50. Као дете су га тукли код куће и имао је проблема с учењем у школи. „Једва да смо имали довољно хране да не умремо од глади, нисмо имали обућу, само нешто мало одеће и никога да нам помогне да побегнемо из страшног живота којим смо живели", говорио је касније. „Одрастали смо као безбожници." Младом Листону су се бескрајно подсмевали зато што није умео да чита или пише и, кад је његова породица одлучила да промени пребивалиште и пресели се из Арканзаса у Сент Луис, напустио је школу и окренуо се криминалу. „Полиција му је вечито била за петама", каже Стин. „Наводно су имали његову фотографију залепљену с унутрашње стране сунцобрана у колима. Дуго је имао проблема са полицијом." У једном раном инциденту, јасно је исказао презир према полицији демонстрирајући невероватну снагу. „Заподенуо је кавгу са полицајцем, изубијао га од батина, одузео му пиштољ, подигао га и бацио у бочну уличицу", присећа се Џонатан Ејг у књизи Мухамед Али: Живот. „Потом је одшетао смешкајући се, носећи на главу полицајчеву капу." Његова прва озбиљна пресуда била је за оружану пљачку кад је имао око 22 године. Послат је у Државни затвор Мисурија где је његову природну спортску грађу и таленат за бокс убрзо запазио отац Алојз Стивенс, католички свештеник који је водио и затворску теретану. „Био је најсавршенији мушки примерак који сам у животу видео", рекао је Стивенс касније за Спортс илустрјетед. „Снажне руке, широка рамена. Врло брзо је нокаутирао сваког у теретани. Његове шаке биле су страшно крупне! Нисам могао да верујем." Листон се размеће крупним шакама - његове песнице имале су обим од четрдесет центиметара и биле су највеће код било ког шампиона тешке категорије После две године проведене у затвору, пуштен је на условну слободу и - 1953. године - постао професионални боксер. Али његова новостечена слобода била је кратког века зато што је мафија, која ће доминирати његовом каријером и каснијим животом, брзо почела да га сматра својим власништвом. Они ће - према историчарима бокса - управљати сваким његовим мечом и контролисати сваки његов зарађени долар. „Кад је изашао из затвора, зато што је био толико мишићав, толико снажан, људи заправо нису желели да се боре с њим", каже Роб Стин. „Да би добио ону врсту борби које су му биле потребне како би напредовао као боксер, било му је потребно 'заступање тешке категорије', да то тако назовемо." „И ту је ускочила мафија", додаје Стин. „Она је успела да му организује мечеве које други нису могли, зашто што је искористила свој утицај. Он је последња велика инвестиција коју је мафија направила у боксу." Сони Листон посећује Државни затвор Мисурија - где је некада служио казну - пред први меч са Мухамедом Алијем 1964. године Мафијаше је Листон привукао због невероватног талента. На крају крајева, да би боксер био исплатива инвестиција, он мора да буде способан да побеђује. Са коначним збиром од 50 победа, 4 пораза и 39 нокаута, Листонова моћ била је застрашујућа. Његов леви директ задао је највише контузија у боксу, а његов поглед био је један од најзлокобнијих, успевао је да заплаши сваког противника у минутима пред прво оглашавање звона у рингу. „Од свих људи са којима сам се борио у боксу, Сони Листон је био најстрашнији", касније је изјавио Мухамед Али. „Листон просто не побеђује само своје противнике", написао је Џонатан Ејг о овом боксеру. „Он их ломи, он их понижава, он их прогања, оставља их да се трзају пред његовим ударцима у сновима." Листон је застрашујућу репутацију искористио за импресиван низ победа које је имао крајем педесетих и почетком шездесетих. Али она је била подгревана и у расистичкој штампи која је једва дочекала да га представи као ону врсту дивљачког црнца ког се „Бела Америка" највише плаши. „Он је арогантан, осоран, зао, безобразан и свеукупно застрашујући", написао је славни колумниста Њујорк тајмса Артур Дејли. „Он је последњи човек кога било ко жели да сретне у мрачној уличици." Новинари су често користили једва прикривене расистичке изразе - „горила" и „животиња" - да би га описали. Кад је требало да се суочи са Флојдом Патерсоном за титулу шампиона тешке категорије, сам председник Џон Ф. Кенеди чак је отишао толико далеко да је позвао Патерсона да пронађе противника са „бољим карактером". Сони Листон не скреће поглед са противника - Флојда Патерсона - пред њихов реванш 1963. године Јавност и штампа га никад нису заволели. Листон је представљен као аутсајдер, омражен због одметничке прошлости и веза са подземљем. Та омраженост достигла је врхунац кад је буквално сатро Патерсона - који је био нашироко омиљен - за два минута и шест секунди, и освојио круну тешке категорије 1962. године. Кад се вратио кући у Филаделфију, надао се да ће га дочекати маса. „Вежбао је говор с новинарима у авиону", каже Роб Стин. Пришао је врху степеништа кад су стигли, спреман да све поздрави говором о томе како ће бити сјајан узор за црну расу - кад оно тамо није било никога! Од тада се још више повукао у своју љуштуру." Није га одбацила само „Бела Америка". Учинио је то и покрет борбе за грађанска права - углавном због његових веза с организованим криминалом. „Листон је био отприлике последња особа на свету коју је покрет желео да представља црначка достигнућа", објашњава Стин. „Био је неписмен, боравио је у затвору и наводно је тукао штрајкаче за мафију у свом граду. Продао је душу мафији да би добијао праве мечеве. Његови менаџери су били мафија." Јавност и штампа га никад нису заволели. Листон је представљен као аутсајдер, омражен због одметничке прошлости и веза са подземљем. Та омраженост достигла је врхунац кад је буквално сатро Патерсона - који је био нашироко омиљен - за два минута и шест секунди, и освојио круну тешке категорије 1962. године. Кад се вратио кући у Филаделфију, надао се да ће га дочекати маса. „Вежбао је говор с новинарима у авиону", каже Роб Стин. Пришао је врху степеништа кад су стигли, спреман да све поздрави говором о томе како ће бити сјајан узор за црну расу - кад оно тамо није било никога! Од тада се још више повукао у своју љуштуру." Није га одбацила само „Бела Америка". Учинио је то и покрет борбе за грађанска права - углавном због његових веза с организованим криминалом. „Листон је био отприлике последња особа на свету коју је покрет желео да представља црначка достигнућа", објашњава Стин. „Био је неписмен, боравио је у затвору и наводно је тукао штрајкаче за мафију у свом граду. Продао је душу мафији да би добијао праве мечеве. Његови менаџери су били мафија." Полицијска фотографија Френка „Блинкија" Палерма - који је био Листонов менаџер у раним данима и касније завршио у затвору због уроте и изнуђивања Био је ту Џон Витале у Сент Луису, мафијашки бос за кога је Листон радио званично као шофер али - прецизније - као утеривач дугова и костоломац. У раним данима професионалне каријере, менаџер му је био Френк „Блинки" Палермо, сарадник озлоглашеног мафијашког убице Френкија Карба. „Проблем са боксом данас је што нам легитимни бизнисмени преотимају парче колача", једном је славно изјавио Палермо. На крају, како је Дејвид Ремник написао у књизи о раним данима Мухамеда Алија: „Листон је био последњи велики шампион који је изручен право у руке мафије." Неки би рекли да су га те везе испратиле чак и у гроб. Тек кад је Листон изгубио титулу од Мухамеда Алија - тада познатог као Касијус Клеј - 1964. године, његов статус најстрашнијег човека на планети почео је да јењава. Али највише штете његовој репутацији начинио је контроверзни реванш између њих двојице који се одиграо наредне године. Само 104 секунде после почетка меча, који се одржавао у градићу Луистону, у савезној држави Мејн, Листон је пао након наизглед безазленог ударца које је мало људи крај ринга уопште видело. Озлоглашени „непостојећи ударац" разбеснео је Алија - који је урлао на обореног Листона да устане и настави борбу. „Сви мисле да си опак! Нико неће поверовати у ово!", викао је он. Лежећи испружен на леђима, Листон би се закотрљао, затетурао, поново закотрљао. Та сцена, Алија како моли Листона да устане, произвешће једну од најлегендарнијих фотографија у историји спорта. Мухамед Али стоји над Листоном и виче на њега да устане са платна Непостојећи ударац нашироко је анализиран и о њему се расправљало у ситна цревца. Иако многи верују да се ради о снажној десници која је закачила Листона, многи други мисле да је он одглумио пад зато што је мафија наместила меч. Чак је и Џералдина гајила извесне сумње: „Мислим да је Сони предао тај други меч", рекла је телевизијском новинару 35 година касније. „Не знам је ли био плаћен за то, али то је моје мишљење и ја сам му то и рекла." Каква год била истина, јавност је једва дочекала прилику да прогласи Листона корумпираним. Посрамљен је на највећој сцени бокса суровим оптужбама да је тек пуки мафијашки плаћеник. У годинама након пораза од Алија, Листон се преселио у Лас Вегас и вратио се у форму. Био је буквално шворц - његову зараду вероватно су покупиле мафијашке везе - и био је присиљен да зарађује новац ван ринга на једини начин на који је умео. Наводно, према онима који су га познавали, радећи за градске зеленаше и трговце дрогом. „Сони је стигао у Вегас након тог незамисливог јавног понижења", каже Шон Асел, који је истраживао последњу годину Листоновог живота за своју књигу Убиство Сонија Листона. „Или се ради о јавном понижењу за које је сам крив, што значи да је одглумио пад за какву год корист да се договорио или га је оборио Алијев снажни кроше. Било како било, суд јавности био је да је Сони пропалица." Упркос лошем статусу у јавности, Листон се надао да ће успети да васкрсне каријеру. Нанизао је импресивну серију победа после два пораза од Алија - добивши 14 мечева у низу. Говорио је чак и о покушају да поврати титулу шампиона тешке категорије. Али 1969. године - око годину дана пре смрти - борио се са старим спаринг партнером Леотисом Мартином и био брутално нокаутиран. То је угасило све преостале наде за повратак титуле и остао је без пребијене паре и у лимбу. „Вегас је у том тренутку био град под великом сегрегацијом", објашњава Асел. „Сони је кренуо да проводи више времена у одвојеном западном делу и почео да води двоструки живот." С једне стране је био породични живот који је водио код куће у Передајз Палмсу. Тај је био помешан с повременим јавним појављивањима у градским казинима, где би уновчавао статус јавне личности рукујући се с људима и дајући им аутограме. Листон је био познат по крстарењу Лас Вегасом ноћу у свом упадљивом ружичастом кадилаку Али ноћу би на видело излазила другачија Листонова страна. Крстарио би до западне стране у свом упадљивом ружичастом кадилаку. „Било је ту много пропалих места и других која су се једва одржавала на површини", каже Асел. „Сони је био инвентар у многим од њих. Његова рутина углавном се састојала од опијања и, као што сам открио, диловања кокаина из казина, а упетљао се и у хероин. Тај двоструки живот почео је да оставља трага на њему." Листон се дружио са неким од најмрачнијих ликова у граду. „Извршена је рација у потрази за дрогом на дом козметичара по имену Ерл Кејџ који је такође диловао дрогу", каже Асел. „Сони је био тамо, а кад је полиција упала, мислили су да ће морати да га упуцају јер је одбијао да се повуче." Славни боксер је једном налетео на старог познаника Моа Далица, једног од најмоћнијих мафијаша у граду. „Из шале, Листон је стиснуо песницу и замахнуо њом ка Далицу", пише Дејвид Ремник у својој књизи Краљ света. „Далиц се окренуо ка Листону и рекао: 'Ако ме удариш, боље ме убиј, јер ако ме не убијеш, обавићу један телефонски позив и ти ћеш бити мртав у року од 24 сата.'" Можда је то било предсказање. Недуго затим, Листон ће бити мртав, а сенка мафија ће се навелико надвити над његовим лешом. „Кретао се у опасним круговима, чак и мимо организованог криминала", каже Мајкл Грин, професор историје који је опсежно проучавао савезну државу Неваду и мафију. „Изгледао да је био умешан у дроге, а кад сте умешани у дроге, онда вероватно имате посла са мафијом." Сони Листон позира за фото-апарат 1961. године Да ли је, онда, мафија - или макар трговци дрогом и криминалци - могла да буде уплетена у Листонову смрт? И зашто би га желели мртвог? Најчешћа теорија је да је у време кад је умро његова врхунска боксерска каријера већ била на измаку. То је значило да он више није уносна инвестиција за мафију, али, захваљујући другој каријери док је био у њиховој шаци, просто је знао превише да би га тек тако оставили на миру. „Нагињем теорији да је напросто ликвидиран зато што више није био ни од какве користи мафији", каже Роб Стин. „Знао је ствари које су могле да испливају на видело или су током година испливавале, а они су одлучили да је превелик ризик да се мува ту наоколо." „Нисам ни издалека усамљен у тој теорији, нит је то тако тешко замислити", наставља он. „После другог меча са Алијем, кад је његов живот био помало у расулу, изгледа да није баш био најпријатнији према извесном члану мафије из Кливленда. Тај тип је био веома љут што му Листон није указао дужно поштовање и то је био окидач. То је навело господаре живота и смрти да одлуче да им он више не треба." Мајкл Грин, који је и члан управног одбора ласвегаског Музеја мафије, сматра да је све већа забринутост око тога шта је Листон све знао могла да објасни његову смрт. „Убиства мафијаша обично су повезана са страхом да ће они пропевати", објашњава он. „Ако погледате уназад читаву Листонову каријеру, и мафијаше који су били уплетени у њу, и шта је све радио као утеривач дугова, он је био човек који је напросто превише знао." Шта је - на пример - Листон знао о другом мечу са Алијем и том „непостојећем ударцу"? Је ли могуће да се спремао да јавно проговори о корумпираном скривеном свету бокса? Грин наставља: „Алтернатива је био страх да они неће урадити оно што се од њих очекује. Можда су желели да Листон уради нешто што је он одбијао да уради. Та могућност увек постоји." Неки историчари бокса изнели су наводе да је Листон одбио да лажира последњи меч са Чаком Вепнером, који је добио само неколико месеци пре смрти. Непослушност те врсте несумњиво не би прошла добро код било какве криминалне везе. „Докази указују на то да је било много људи који су желели његову смрт", каже Шон Асел. „Ја заиста верујем да је он убијен. Било је бар пет-шест људи који су могли то да ураде." Природа Листонове смрти - тиха, релативно лишена крви и изразито магловита - не уклапа се у типичну представу о мафијашком убиству. На крају крајева, опште је прихваћен став да мафија убија с намером да пошаље извесну поруку а, чак и данас, није баш најјасније шта се њему тачно десило. „Склон сам да посумњам да се ради о мафијашком убиству, али истовремено га је веома тешко ставити у контекст других мафијашких убистава", каже Мајкл Грин. „Ово није уобичајени начин на који би мафија то урадила." Сони Листон са озлоглашеним лондонским гангстерима браћом Креј 1965. године Али Грин каже да се Листонова смрт уклапа у транзицију мафије ка новој врсти суптилности. „Сама мафија је тада почињала да се мења", каже он. „Ово је имало мешавину обележја суптилности - немате тело избушено са 10 метака - али и његово одсуство, зато што је он напросто нађен мртав. То сугерише да је ипак могло да буде мафијашко убиство." Шта, дакле може да се закључи на основу трагова убода на Листоновој руци и хероину пронађеном у кући? Шта ако је славни боксер напросто оверио? Било је спекулација међу неким боксерским новинарима и историчарима мафије да је Листон убијен насилно убризганом прекомерном дозом. „Начин на који је умро типично је мафијашко погубљење - изгледа као да је неко узео превелику дозу хероина", каже Роб Стин. То би могло да објасни како човек наводно престрављен од игала може да заврши са траговима убода на руци и хероином у крви. Наравно, има и теорија које не садрже овај ниво интрига и мистичности. „Треба истаћи да је Сони доживео саобраћајну несрећу непосредно пре смрти", каже Шон Асел. „Држао се за груди, и тако даље, и тако даље. Има људи који мисле да је његова смрт последица тога што је на своју руку узимао лекове због болова од повреда задобијених у несрећи." Други мисле да је могао да је изазове срчани застој или мождани удар. Каква год теорија била, Листонова мистериозна смрт обележила је крај једног живота препуног сумњивих ликова и тајновитих криминалних активности. Све то од тада прогања бокс - служећи као морбидни подсетник на ликове који су некада седели на седиштима уз ринг и по задимљеним задњим просторијама. „Његова смрт је умногоме нарушила имиџ бокса", каже Роб Стин. „На неки начин, он је симбол начина на који је свет некада функционисао. Његова смрт показатељ је колико су лоше ствари некада биле и колико је среће спорт имао што је после њега дошао неко као Мухамед Али." „Нећете пронаћи друге боксерске шампионе који су умрли као он", додаје он. „Али с друге стране, боксери обични нису били толико уплетени у мафијашке послове као што је био Листон." Гроб Сонија Листона у Лас Вегасу носи прост епитаф који гласи: „Човек" Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk