Марадона и Аргентинос Јуниорс: Место где је стасао златни дечко аргентинског фудбала
„Господине, имам другара који је бољи од мене. Могу ли да га доведем следеће недеље?"
Марадонин мурал испред стадиона Пре пола века, у Буенос Ајресу 1969. године, фудбалска легенда Дијега Марадоне добила је своје уводно поглавље. Франсис Корнехо пажљиво је саслушао Гоја Кариза, једног од најбољих играча у тиму за млађе од 10 година, и климнуо главом. Корнехо је објавио оглас у новинама позивајући на аудицију за нове фудбалере. Као тренер академије Аргентинос Јуниорса од 1953. године, ускоро ће доживети најмагичнији тренутак у каријери. „Кажу да човек доживи најмање једно чудо у животу, али већина то ни не схвати. Ја свакако јесам", написао је Корнехо у књизи, Cebollita Maradona. „Моје чудо се десило те кишне суботе 1969. године, кад је осмогодишњи дечак радио ствари са лоптом које никад у животу нисам видео." Корнехо је умро 2008. године, а био је човек који је открио Марадону. Али био је тренер који је обликовао један од најпрепознатљивијих фудбалских клубова у Аргентини. Марадона на надувавање Европа има Ајакс из Амстердама, Јужна Америка има Аргентинос Јуниорс. Оба клуба су симбол две ствари: љубави према лопти и посвећености омладинским фудбалским школама. Док је Ајакс од 1982. године играо све мечеве (1.753 утакмица) са најмање једним дипломцем из своје академије, Аргентинос је то радио од јула 1979. године (1.668 утакмица). Оба клуба створила су легенде светског фудбала, а касније су и стадиони названи по њима. Ајакс као домаћин игра у Арени Јохан Кројф, преименованој после смрти бившег нападача Холандије 2016. године, док Аргентинос игра на Естадију Диего Армандо Марадона. Ту је Марадона играо првих пет година као професионалац, дебитујући десет дана пре 16. рођендана 1976. године. Онда је 1981. године прешао у Боку Јуниорс, један од два најтрофејнија аргентинска клуба. На стадиону Аргентинос Јуниорса је и Лионел Меси први пут играо за Аргентину, на пријатељској утакмици младих репрезентација против Парагваја у јуну 2004. године. Испод трибина налази се музеј испуњен сувенирима из Марадониние ере. Прошле године је ту откривена статуа у част Марадоне. И као да се ради о тематском забавном парку посвећеном Марадони, ту је и џиновски тунел на надувавање у облику Марадонине бисте, кроз који играчи излазе на терен. Посетиоци овог 'Марадоналенда' могу чак и да пођу на туру по стану који је добио кад је потписао први уговор са клубом. Власник, бивши члан управног одбора Аргентиноса, откупио је стан и успео да врати већи део оригиналног Марадониног намештаја, претворивши га у носталгични времеплов у позне 1970-те. Музеј Каса де Диос налази се у кући у којој је Марадона живео у Ла Патерналу, у власништву Алберта Переза Аргентинос Јуниорс потичу из кварта Буенос Ајреса по имену Ла Патернал, а у главном граду Аргентине конкуренција међу играчима одувек је била жестока. Ривер Плата, Бока Јуниорс, Расинг, Индепендиенте, Сан Лоренцо, Хуракан, Велез Сарсфилд, Феро, Ланус, Бенфилд, Платенсе и многи, многи други, налазе се у пречнику од свега 50 километара. Будући да сваки клуб покушава да зграби, одгоји и развије младе таленте, овде је то готово као пецање у базену. Али Аргентинос су одувек били другачији. Они нису посвећени само пецању. Они стварају - они претварају сирове драгуље у избрушене дијаманте. Њихова репутација све дугује њиховом процесу учења. „Аргентинос Јуниорс се одувек разликовао по техници", каже Роберто Сапорити, који је клуб водио 1984. године и био помоћник тренера Цезару Менотију са Аргентином на Светском првенству 1978. године. „И то није ништа ново. Они то раде тако већ 50 година." Сапорити и Меноти су присуствовали Марадонином професионалном дебију 1976. године, иако ће он изостати из њиховог аргентинског тима за првенство код куће који су освојили две године касније. Марадона је играо 91 пут за Аргентину и постигао 34 гола. Он је водио Гаучосе до титуле светског првака 1986. године Толико је људи после тврдило да је било на тој првој утакмици да је Марадона изјавио: „Да су сви који тврде да су били присутни стварно то и били, утакмица би се играла на Маракани." Марадона ће засјати више од свих звезда откривених на клупској академији, али свакако није једини. Аргентинос себе дефинишу себе као светска академија (el semillero del mundo). „То је веома тачан надимак", каже Фернандо Батиста, бивши играч Аргентиноса и директор омладинске школе, а тренутно и селектор младе репрезентације Аргентине. „Толико је фантастичних играча произведено током година да том списку практично нема краја. То је доказ да се не ради само о једној златној генерацији, већ је резултат вредног рада и стила који се никад није изгубио." „Аргентинос је узор за учење и обликовање фудбалера, не само са техничке тачке гледишта, већ и из људске перспективе. Није случајност да су произвели толико капитена Аргентине, од Марадоне, преко капитена младе селекције Дијега Маркица до Хуана Пабла Сорина." Фернандо Редондо, Хуан Роман Рикелме, Серђо Батиста, Фабрицио Колоћини, Клаудио Борги и Естебан Камбијасо само су неки од играћа светске класе који су стасали у школи Аргентиноса. Актуелни капитен младе репрезентације Аргентине је осамнаестогодишњи одбрамбени играч Атлетико Мадрида Нехуен Перез - још један дипломац Аргентиноса. Многи таленти отишли су пре него што је клуб стигао да искористи њихов пун потенцијал - Рикелме, Колоћини и Камбијасо су чак отишли пре него што су стигли до првог тима, прва двојица у Боку Јуниорс, а трећи у Реал Мадрид. Али заправо је у годинама непосредно пошто је Марадона прешао у Боку, Аргентинос постигао највеће успехе, захваљујући још једном јединственом таленту: Хозеу Пекерману. Хозе Пекерман (четврти слева) прима специјалну награду пре меча Колумбије са Коста Риком на Аргентинос Јуниорсу Човек који је водио Аргентину од 2004. до 2006. године и Колумбију од 2012. до 2018, повлачио је конце на академији Аргентиноса 1980-тих. Омладинци које је он створио помогли су да први тим освоји две шампионске титуле 1984. и 1985. године и Копа Либертадорес 1985. године, а потом замало победи Јувентус Мишела Платинија у дуелу за трофеј Интернационалног купа у Јапану. Аргентински клуб изгубио је на пенале. Пекерманов рад довео га је до места селектора младе репрезентације Аргентине испод. Под његовим вођством Гаучоси су освојили четири титуле светског првака - 1995, 1997, 2001 и 2005. године. Добили су и неколико трофеја за фер-плеј, а то је сушта супротност ономе што се десило на светском шампионату 1991. године, кад је због масовне туче Аргентини било забрањено да учествује две године касније. Ако не рачунамо Марадонине играчке успехе, највећа веза Аргентиноса са националним тимом остаје Пекерман. Али иако му је средина 1990-тих донела много успеха, његов стари клуб Аргентинос пролазио је тада кроз турбулентну фазу. Клуб је због беспарице у сезони 1993/94 потписао уговор о телевизијским правима преноса, али уз услов да све утакмице као домаћин играо у покрајини Мендоза, 1.000 километара од Буенос Ајреса. Ствари су постале још годе по Аргентинос 1996. године - Бока Јуниорс је купила Клуб Парк. То је мали клуб из ког су Аргентиносу годинама стизале највеће младе наде. Стадион Дијего Армандо Марадона прима око 26.000 људи Али упркос финансијским бригама и већим клубовима који су их све време мотрили из прикрајка, Аргентинос је успевао да одржи фабричку траку. „Било је успона и падова, погрешних одлука, финансијских проблема, али је академија увек успевала да показује на север, због чега се читав систем никад није срушио", каже Сапорити. Прошле сезоне нападач Николас Гонзалес, који сада има 21 годину, продат је Штутгарту за наводних 7,5 милиона фунти, што је историјски тренутак за клуб, будући да је коначно премашен рекордни Марадонин трансфер - Аргентинос је ономад добио око 6 милион фунти од те продаје Боки и његове потоње селидбе у Барселону. А ускоро ће доћи време за опроштај од 20-годишњег Алексиса Макалистера, који је у јануару продат Брајтону за око 6,5 милиона фунти, након чега ће се поново придружити Аргентиносу на позајмици. „Успели смо да повратимо наше име у иностранству", рекао је председник Кристијан Маласпина. Макалистеров брат, Кевин, недавно је такође продат Боки. Аргентинос су испали из лиге четири пута од 1996. године, али су се скоро увек одмах враћали, увек захваљујући академији. У Ла Патерналу, нове генерације цветају после сваке олује. Ова сезона је добар пример за то - завршили су на дну Суперлиге у априлу. Будући да о испадању одлучују укупни просечни поени тима у последње три године, остали су у елити, али ће им сад главни приоритет бити да избегну испадање наредне године. Пре тога, имају још да се боре за домаћи куп, а под новим директором Дијегом Дабовеом, специјалистом за рад са младима, недавно су победили Сан Лоренцо у Копа де ла Суперлига, а пре тога су избацили великана Индепендијенте. Победа је обележила дебитантски наступ 17-годишњег Матка Миљевића, њиховог последњег чуда од детета. Рођен у Мајамију, родитељи су му пореклом из Аргентине. Провео је седам година на академији, постигавши 49 голова на 107 утакмица, а може да игра за САД, Аргентину и Хрватску. Навијачи Аргентинос Јуниорса навијају за свој тим током утакмице са Боком Јуниорс на домаћем терену Аргентинос Јуниорс одувек је био један од клубова који су спремни да подрже младе. „Контрола, контрола, контрола", каже Фернандо Батиста. „Унутрашња страна стопала, пас, контрола, унутрашња страна стопала, пас..." Вежба понављајући. „Аргентинос ради те вежбе деценијама и, за разлику од других клубова, играчи настављају то да раде и кад заврше нашу школу" „Тактика, стратегија и интелигенција могу да се побољшају током година. Али је веома тешко променити технику уколико не знате правилно да контролишете лопту. У школи Аргентиноса, техника је неприкосновена." На овом малом, а опет импозантном терену, играчи морају добро да размисле пре него што пошаљу дугу лопту кроз ваздух преко читавог стадиона. Пола анђео чувар, пола гаргојл, џиновски Дијего Марадона на надувавање мотри изблиза на сваки њихов потез.