Емир Хаџихафизбеговић за ББЦ на српском: „Босна је загонетна, најлепша и одлучна"
Емир Хаџихафизбеговић ради на пет играних филмова, управља сарајевским „Камерним театром 55", игра у његовим представама, готово сваке недеље путује бар до Србије или Хрватске и - додаје себи још једну улогу.
Емир Хаџихафизбеговић са статуом Златног лава, за улогу у филму „Таква су правила" Огњена Свиличића У освит општих избора у Босни и Херцеговини, враћа се на сцену у најсложенијем политичком систему у региону који јако добро познаје и који, такође, врло добро познаје њега. „Имате причу из Дантеовог Пакла, у коме се каже да су неутрални гори и од оних који ће завршити у паклу. Чињеница је да се најјаче партије у Србији, Хрватској и Босни зову Нико и чини их 40 одсто оних који не излазе на изборе - а тај конформизам одређује судбину наше деце и зомбијимадаје маневарски простор", каже Хаџихафизбеговић за ББЦ на српском. Грађани БиХ бираће 7. октобра три члана Председништва, посланике Парламентарне скупштине на државном нивоу и две ентитетске скупштине, председника Републике Српске, као и представнике у скупштинама десет кантона у Федерацији БиХ. Емир Хаџихафизбеговић четврти је на листи кандидата Странке демократске акције (СДА) на изборима за Представнички дом државног Парламента БиХ. „Када аргумент погине - друштво путује у бесмисао" На питање да тако сложену данашњу Босну и Херцеговину опише у три реченице, одговара постављањем још већег изазова. „У три реченице? Могу ја и у три речи! Загонетна, најлепша и одлучна." Појашњава да је загонетна јер „још не знамо како ће се унутар светских геополитичких турбуленција Босна заљуљати или остати на месту где стоји вековима". Ипак, без имало загонетности описује да озбиљне силе „у миришљавим салонима" седе и тргују судбинама Босне, Србије, Балкана - и да на то не може да утиче. Када му се стави примедба да је тиме обесмислио сваку могућност да људи на овим просторима утичу на промену стања, а он сам се враћа у активну политику, Хаџихафизбеговић јасно устврди да простор за деловање постоји. „У оквиру моје државе и регије фрустрира ме теза да аргумент као средство комуникације не значи ништа. Када аргумент погине, то друштво путује у бесмисао." Свети Никола и Алија Изетбеговић Емир Хаџихафизбеговић за ББЦ на српском говорио је у својој директорској канцеларији сарајевског „Камерног театра 55". На полицама је део његових награда - са поносом показује венецијанског Златог лава, две пулске Арене, награде са Феста, зна тачно колико је тешка, али и важна статуа Зорана Радмиловића. Хаџихафизбеговић: „Ту су и слике Чеде Домуза - Србина, херојски погинулог за одбрану Сарајева, из старе православне породице. Слика Винка Шамарлића - Хрвата, такође херојски погинулог у одбрани Сарајева." Икона Светог Николе на зиду канцеларије Емира Хаџихафизбеговића ББЦ: „Али, шта спаја икону Светог Николе и књигу-портрет Алије Изетбеговића, ратног председника Председништва БиХ?" Хаџихафизбеговић: „Свети Никола - ја устајем мирно кад изговорим то име (устаје и стоји, прим. аут.), је светац о коме ја пуно знам. Јако сам везан за ову икону - то је реквизит из представе и филма Жаба. у којима причам причу како ми је спасила живот. Ја сам духовњак, верујем у бога и верујем да иза мене стоји неко ко је мој брат." „Као што верујем у господина Изетбеговића - та прволопташка анализа Изетбеговића са Исламском декларацијом углавном долази од људи који то нису ни прочитали. Кад прочитате ту књигу, видећете у којој мери он афирмише хришћанство, јудаизам, католичанство, православље. Он само у оквиру тог историјског круга тражи место за босанске муслимане, да не буду нека верска скупина, како то каже Добрица Ћосић, већ народ са свим својим обележјима који му припадају." „Ја једноставно припадам категорији људи који су дубоко у себе усадили реченицу Аце Поповића из представе "Мрешћење шарана" када мој лик Мита каже Гоните се сви, постоје само људи и нељуди - све остале поделе су лажне. Ја тако живим и одгајам моју децу." Ипак, и у таквом друштву, Хаџихафизбеговић је годинама био изван активне страначке политике, мада није пропуштао да јавно каже шта мисли о стању у БиХ и региону. „Пробудио ме фашизам", каже као из топа на питање шта га је сад определило да се поново страначки ангажује. На упозорење да изговара тешке речи озбиљног значења које мора да објасни, наводи примере за које тврди да атакују на државотворност БиХ и на добре људе. „Ми имамо два Кју Клукс Клана - само што не ставе капуљаче. Тамо одакле долази порука о сегрегацији, о апартхејду, о немогућности живљења једног народа поред другог, где се реанимирају хашки оптуженици - за мене је то фашизам." Узнемиравају га, каже, предизборни билборди страначких кандидата са ликовима Ратка Младића у Власеници у Републици Српској и Слободана Праљка у Мостару. Ратни генерал Војске Републике Српске Ратко Младић првостепено је осуђен пред Хашким трибуналом на доживотни затвор, док је пред истим судом ратни начелник Генералштаба Хрватског већа одбране Слободан Праљак првостепено осуђен на 20 година затвора, након чега је извршио самоубиство у судници. Мостар важи за симбол подељеног града у Босни и Херцеговини - на једној страни Неретве већински живе Бошњаци, на другој Хрвати Нерешена убиства ујединила подељену Босну Зашто Ердоган прави митинг у Сарајеву „Цивилизацијска инверзија" Један феномен савремене Босне и Херцеговине натера га да за октаву повиси глас - приватна комуникација људи у његовој земљи, без обзира ком народу припадају, функционише неупоредиво боље од комуникације у јавном простору која је испуњена тензијама, оштрином и на сталној ивици је сукоба. „Власт, јаране! Паре! Ја сам човек који је овој и земљама у региону, Србији, Хрватској, Словенији, БиХ, донео међународне филмске награде. Ја сам остварен човек са женом и двоје деце, чека ме пет играних филмова - мени политика није судбина, а њима јесте." И као такав, Емир Хаџихафизбеговић имао је министарски излет - на функцију министра културе и спорта Кантона Сарајево. „Последњег дана на функцији, извео сам своје запослене у ресторан и отишао сам сутрадан да снимам филм у Македонији. Имао сам где да одем - а ови који се у јавном дискурсу свађају, они немају где да оду." Каже да су се у ту слику уклопили и медији, у којима се десио феномен који назива „цивилизацијском инверзијом". „Магазин Старт је, осим те фамозне дуплерице, имао интервјуе са чувеним писцима, репортаже широм света, писали су Славенка Дракулић, Игор Мандић, Денис Куљиш - нигде није било политичара. Данас је у медијима само политика, а њима та пажња годи." Емир Хаџихафизбеговић Јасна Жалица, Огњен Свиличић и Емир Хаџихафизбеговић - екипа филма „Таква су правила" На том месту, прелази „у офанзиву" и према странци чији је члан, СДА Бакира Изетбеговића. „У мојој партији велики је број полусвета, примитиваца, зомбија, и то на важним местима. И шта сад - да ли је боље да будем конформиста, или да покушам да изнутра направим промену, да на њихова места дођу млади и способни?" Набраја да су га бар три пута због сличних изјава „прецртавали" у странци. „Ја и даље на томе остајем, јер желим да видим нервозу код полусвета", каже Хаџихафизбеговић док уз осмех говори о балканском инату. Ни бошњачки националиста, ни југоносталгичар У својој званичној биографији, интервјуима и колумнама, Хаџихафизбеговић наводи да је у ратно време био припадник Армије БиХ. То му није значајније утицало на глумачку и људску репутацију у Србији, где је освојио више од десет филмских награда, или у Хрватској - где је због посебних заслуга добио и почасно држављанство. „Мени једни кажу да сам бошњачки националиста, а други да сам југоносталгичар - па како то може заједно!? Нити сам једно нити сам друго." Себе описује као човека који поштује систем вредности, и каже да га је у Титово време било, те да се на успомене не може ставити ембарго. „Није могао месар или таксиста, уз све поштовање тих занимања, да дође градоначелнику с леђа и опали му чвоку. Данас дође месар или таксиста, опали чвоку гувернеру кантона - само да би показао блискост с њим." Каже да Југославију помиње и због служења у Југословенској народној армији, мада додаје да је под истом тробојком у рату страдала његова мајка, а Сарајево држано под опсадом готово четири године. „Српска агресија је синтагма која не стоји - то су паравојне јединице и нелегална Караџићева творевина која је радила то што је радила. Нису у логоре Бошњаке по Дретељу и Херцеговини водили Хрвати, него су водили злочинци који носе хрватска имена." Признати глумац каже да он није прихватио „финту која је код многих прошла" - да злочин има национални предзнак. „Ја добро знам ко је правио злочине над Сарајевом и Босном - то су радиле политике из Београда и Загреба. То нису радили народи и ја се жестоко борим да злочини немају национални префикс", закључује Хаџихафизбеговић. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk