Мода и тајне: Од „плус сајз модела" до „(не)скромне одеће"
Како модели „плус величина" имају тако танак струк? Можете ли да осетите узбуђење приликом распакивања старе одеће? Је ли израда текстила опасан посао?
Много тога не знамо о модној индустрији Водитељка ББЦ-ја Чарли Хауард - позната и по раду као модел „плус величина" и активизма у вези са диверзитетом - истраживала је модну индустрију. Њен главни циљ? Да открије који би модни осећај истовремено био етички и за људе и за планету. Међутим, успут је открила неке сасвим неочекиване ствари: 1. Неки модели носе уметке да би изгледали веће Чарли (лево) са пријатељицом Сони Тарнер Чарли је разговарала са колегиницом и пријатељицом Сони Тарнер, која носи величину 16 (САД 14, ЕУ 44-48, Јапан 15-17), што је просечна величина хаљине у Великој Британији. Ипак, њу сматрају „моделом плус величине" - што је израз за особу са фигуром већом од просечне (али не нужно прекомерне тежине или гојазне). Њих још еуфемистички називају и „моделима пуне фигуре" или „моделима већих димензија". „Модна индустрија воли да буде разноврсна, али не превише разноврсна", каже Сони. „Они желе веће девојке... Али желе да девојке имају само веће ноге, веће кукове, веће груди. Не желе и већа лица." И тако агенције користе мршавије моделе који носе уметке на деловима тела који су покривени. Чарли се сећа из властитог искуства да постоје „кругови које спустите низ ногавице да бисте изгледале веће". „Нас користе да заступамо жене величине 22, али то уопште није репрезентативно за њих", каже Сони. 2. Скромна мода је индустрија вредна више милијарди долара Мариа Идриси је једна од првих манекенки које су носиле хиџаб Мариа Идриси, манекенка муслиманске вероисповести, постала је једна од првих модела која је носила хиџаб у некој мејнстрим модној кампањи - радила је за 2015. године за H&M. Она је испричала Чарли да скромна мода - илити удобна мода, стил који преферира комотнију одећу која не открива толико- представља тржиште у порасту и дефинитивно тренд за љубитеље моде који желе да се покрију из којег год разлога. Према извештају из 2018. године - америчке компаније за пословну стратегију ДинарСтандард и новинске агенције Ројтерс - процењује се да су купци 2017. године, само на муслиманском модном тржишту, потрошили 270 милијарди долара на скромну моду. Очекује се да ће до 2023. године продаја достићи 361 милијарду долара. Међутим, овај тренд постао је популаран широм модне индустрије, невезано за религијске склоности. Извештај британске продавнице Џон Луис каже да купци у Великој Британији сада преферирају „стил дуже и врећасте одеће" у односу на „тесну, затегнуту". „Скромна мода је просто начин живота", каже Мариа. „Није ексклузивна за одређену религију или веру; то је просто избор животног стила. Уколико желите да се облачите скромније, то је у реду, не морате да имате неки посебан разлог за то. Али за мене као муслиманку облачити се скромније део је и моје вере." 3. Да ли се ложите на стару одећу али волите и да „распакујете"? Никакав проблем! Да ли волите да отварате поклоне? На томе можете и да зарадите Феномен „снимака са распакивањем" - на којима људи снимају себе како отпакују ствари које су купили и потом постављају те снимке онлајн - обожавају милиони. Али Чарли је захваљујући онлајн препродавачици, стилисткињи и предузетници Бели Макфаден - познатој као @internetgirl - открила необични поджанр распакивања, Бела је изградила бизнис продајући стару одећу преко сајта за препродају Депоп. Брзо приметивши рупу на тржишту, она сада продаје и специјално одабране замотуљке одеће, које пакује на задовољство својих муштерија. То је начин да се ужива у забави распакивања, а да сте и даље пажљиви према планети, будући да је одећа половна и производите мање отпада. 4. Тај похабани изглед ваших омиљених фармерки? Могао би да шкоди радницима који их праве Да ли сте се некада запитали како ваше фармерке изгледају баш тако? Сви љубитеље моде знају да тренд похабаних фармерки није ништа ново. Али да ли знате да би технике неопходне да се џинсу подари тај изглед и текстура могле да шкоде људима који их праве? Танси Хоскинс, модна новинарка и ауторка, каже да је „пескарење" један од најпопуларнијих процеса који фармеркама дарује изношени изглед - прскање тканине абразивним песком под великим притиском. Будући да је реч о јефтином и брзом методу, он је омиљен међу већином међународних произвођача - али проблем је да он може да доведе до озбиљних респираторних проблема код фабричких радника. „Пескарење је изузетно опасно", каже Танси. „Ствара сићушне честице прашине и кремене земље који остају у ваздуху." „Уколико посетите те фабрике, чак и данас, видећете да неки људи добијају маске, а неки не. Радници удишу сву ту прашину из ваздуха: она им напросто иде директно у плућа", каже Танси. У многим земљама - као што су Египат, Пакистан, Бангладеш и Кина - на снази је врло мало прописа који штите раднике. А чак и тамо где се користе алтернативне методе, оне са собом носе властите проблеме: у Турској су се фабрике одлучиле да испирају џинс калијум перманганатом (хемијским једињењем које такође ствара тај изглед). Али Танси каже да то може да буде „веома опасно по кожу радника". Други методи - као што је техника ручног пескарења која се користи у Вијетнаму - такође може да створи штетну прашину, док традиционалнији стоунвошинг џинса троши огромне количине воде. 5. Уколико мислите да је микропластика проблем... Колико мали могу да буду комадићи пластике? Микропластика - сићушне честице пластичног отпада који често потиче од материјала коришћеног за прављење одеће - почела је да се појављује у вестима последњих година као велики загађивач животне средине. То је у немалој мери захваљујући раду доктора Марка Брауна, еколога и вишег предавача на Универзитету Новог Јужног Велса у Аустралији, који је проучава годинама. Марк каже да како технике мерења постају прецизније, тако могу да се открију још мањи пластични загађивачи. „Наши инструменти почињу да траже чак и ситније честице, ствари које су величине нанометра [милијардити део метра]", каже он. Али они желе да оду још даље. „Још немамо инструменте да посматрамо ствари који су величине пикометра [трилионити део метра]", објашњава он. „Данас се много говори о микропластици, али кад наши инструменти постану бољи говорићемо о нанопластици - а онда ћемо почети да говоримо о још мањој. Поука за наше читаоце заправо је да се производи које користимо сваки дан разлажу на све мање и мање честице и они би могли да стварају проблеме." 6. Стилисти и фотографи у тајности раде комерцијалне послове Да ли је ову фотографију направио познати фотограф? Можете ли да направите разлику? Ђулија Менситиери је антрополошкиња која је написала књигу у којој је разоткрила ниске плате у високој моди. Она тврди да су људи попут стилиста и фотографа, који раде за луксузне робне марке, често лоше плаћени, плаћени у роби или чак нису уопште плаћени. „Неписано је правило да што је посао вреднији по вашу каријеру, мање ће бити плаћен", каже Ђулија. „Што је парадокс, зато што не смемо да заборавимо да је мода једна од најбогатијих и најмоћнијих индустрија на свету." Да би надокнадили то што остају кратки у заради, неки људи обављају послове за велике комерцијалне брендове... само што то раде под псеудонимом. Чарли каже да је то зато што ће вас то „спречити да добијате послове" код престижнијих брендова који вас иначе не плаћају. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk.