Абортус - од уставног права до табу теме на Балкану
Аргентинке обучене у одоре слушкиња из планетарно популарне серије „Слушкињина прича" шетале су Буенос Ајресом тражећи од државе да укине закон који абортус дефинише на сличан начин на који је то чинила Југолсавија пре скоро сто година.
Серија „Слушкињина прича" рађена по књизи Маргарет Атвуд постала је симбол борбе за права жена Шетње нису дале резултате - абортус у Аргентини остаје легалан само у случају силовања и угроженог здравља мајке. Слично је било и у Југославији пре скоро једног века када су побачаји били легални само када су у питању „медицински разлози". Данас државе бивше Југославије воде сопствене, али врло сличне битке. „Бремените" жене које би двадесетих година прошлог века у Србији одлучиле да прекину трудноћу, нису могле да то учине све до 1929, године. Тада је први пут законски регулисано право на абортус. Абортус је у Србији дозвољен и из других разлога након Другог светског рата, 1952. године, а Југославија 1974. године постаје једна од првих земаља које су уврстила право на абортус у устав. Скоро пола века касније, расправе о абортусу у земљама бивше Југославије не престају. Босна и Херцеговина - ћутање Абортус је и даље табу тема у Босни и Херцеговини И после распада Југославије 1990-их, закон бивше заједничке федерације наставио је да важи у неким од новонасталих држава. Када је 2008. године у Републици Српској, једном од ентитета Босне и Херцеговине, донет Закон о условима и процедурама прекида трудноће, на нивоу другог, Федерације Босне и Херцеговине се и даље примењује Закон о увјетима и поступку за прекид трудноће, наслеђен још из времена СФРЈ. И један и други закон жени остављају право да сама одлучи о трудноћи и легалним сматрају прекид трудноће до десете недеље. Оно што закони не дефинишу на исти начин је старосна граница жене, тврде организације за заштиту људских права. Абортус: Референдум у Ирској и балканска борба Португалски парламент против еутаназије Ипак, о проблемима у вези са прекидима трудноће у Босни и Херцегововини се ретко и недовољно говори, кажу у Фондацији Цуре. „Закон је донет и питање абортуса је остало као нешто што се не дира. Нарочито у малим локалним заједницама у којима се жене се не оснажују да уопште говоре о абортусу. Нема дебате о доступности, сигурности, као ни о праву жене да сама доноси одлуку", каже активисткиња Вилдана Џекман. Џекман сваког осмог марта на маршу носи транспарент на коме пише: „Моје тело, мој избор и моја слобода". Каже да ће га носити и сваке наредне године. „Гледајући ситуацију у региону, нарочито активисткиње у Хрватској које се суочавају са бројаницама које противници абортуса доносе испред клиника и узвикују имена жена које долазе на абортус, желимо да их подржимо и говоримо о проблемима који врло лако могу доћи и до нас", каже. Хрватска - живот и(ли) слобода Ход за живот и Ход за слободу одржани су у исто време у неколико градова у Хрватској За разлику од Босне, нема недоумица када је старосна граница у питању, а абортус је легалан до десете недеље трудноће. Након стицања независности 1991. године, у Хрватској је на снази остао закон из времена СФР Југославије. Лекарима у Хрватској је, као и колегама у Босни, на располагању је "приговор савести" односно право да одбију да изврше абортус уколико се то противи њиховим моралним убеђињама. Активистикиње и стручњаци процењују да више од половине хрватског медицинског особља то право и користи. Мајке које се кају због тога што су родиле децу Абортус: Референдум у Ирској и балканска борба Уставни суд Хрватске одлучио је 2017. године да Сабор у року од две године донесе нови закон који регулише право на абортус. „Ход за живот" противника абортуса у марту 2018. на улицама Загреба, Сплита и Ријеке одвијао се у исто време као и „Ход за слободу" присталица абортуса. Док окупљени у првој групи бране „право на живот сваког живог бића од зачећа до смрти" како би пружили подршку „свакој трудници и породици у Хрвстакој", други бране на абортус под паролом „За избор, за различитост, за љубав". Удуржења противника абортуса објавил почетком године да је спровели до до сада „најуспешнију" кампању у којој се више од три хиљаде људи молило испред болница у 28 градова Хрватске за „спас живота од абортуса". Македонија - воља жена и откуцаји срца бебе Македонски законски прописи на улице су 2013. године извели највећи број људи и отворили најжучнију расправу. Пет година касније, ствари се мењају. „Воља жена је на првом месту", изјавио је почетком јуна министар здравља Македоније Венко Филипче говорећи о нацрту новог закона о абортусу. Тренутно важећи закон, донет 2013. године упркос протестима и противљењу, налаже да жене морају писмено да захтевају абортус након саветовања са лекаром током којег се трудници показују фотографија фетуса и ултразвук куцања срца. Како ће нови закон тачно дефинисти процедуру не зна се, а министар здравља је македонским медијима рекао да је нацрт спреман, те да су следећи кораци консултације са стручњацима и невладиним организацијама. Србија - „Доста речи нек закмечи" Борба против беле куге - слогани Министарства културе изазвали подсмех и расправу о правима жена Расправа о македонском закону није заобишла ни Србију. Започео ју је председник Србије Александар Вучић када је, говорећи о новим мерама популационе политике, у марту ове године, споменуо македонски рецепт. „Када говоримо о абортусима, па нека се љуте све организације за права жена и друге, мора да се испоштује процедура. Између осталог, да покажете мајци ултразвук с откуцајима срца њене бебе, па нека се одлучи. Онда још један разговор пре одлуке... Једноставно, хоћемо да људи разумеју колико су деца потребна нашој Србији." Неколико месеци раније, митрололит СПЦ Амфилохије „чедоморкама" је назвао не само жене које су се подвргле абортусу, него и оне које одлуче да не рађају. О томе колико жена годишње одлучи да прекине трудноћу не постоје тачни подаци јер приватне клинике у Србији нису обавезне да пријављују ову интервенцију за званичне статистике. Црна Гора - Селективни абортуси Црна Гора се налази се на самом врху светске лествице неравнотеже броја рођених девојчица и дечака. Иако је абортус дозвољен до десете недеље трудноће, прекид трудноће због одабира пола је забрањен. Ипак, 2017. годину у Црној Гори обелеила је акција подизања свести о селективним абортусима, а у центру Подгорице је нежељеним, нерођеним девојчицама подигнут споменик. Уједињене нације процењују да на свету „недостаје" 117 милиона девојчица - резултат праксе у земљама са највећим бројем селективних абортуса којима се бира жељени пол детета. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk