Белорусија пред изборе: Да ли је Русија и даље пријатељ Минска
Уочи избора у Белорусији, у односима Минска и Москве не само да варничи, већ прети да експлодира.
Председнички избори у Белорусији одржаће се 9. августа Утиску да ће се све разлетети у парампарчад значајно је допринео недавни скандал око хапшења држављана Русије у околини Минска, које је Белорусија означила као плаћенике приватне војне трупе Вагнер. Вагнер има руског оснивача и власника. Кремљ за сада мирно посматра ситуацију, понављајући да је приоритет Белорусије да се бави унутрашњим питањима, као што су председнички избори заказани за 9. август. Уочи сваких председничких избора у Белорусији од проглашења независности од СССР, а следе шести по реду, у Минску се говори о „сенци Москве" која се надвија из суседства. Међутим, док је раније на сенку прст уперивала опозиција, говорећи да Лукашенкову владавину подржава Кремљ, сада се ситуација променила. Ове године, Лукашенко је тај који из дана у дан све више застрашује Запад и сопствене бираче „сенком Москве" , сваки дан све злокобнијом, у покушају да освоји шести председнички мандат заредом. Цунами дугова Званични Минск је на почетку предизборне кампање оценио да Москва покушава да наруши белоруску стабилност, а да „конце вуку људи из Газпрома, а можда и са неких виших функција". За таквим аргументима Минск је посегнуо након што је шеф Белгразпром банке Виктор Бабарико одлучио да се кандидује на председничким изборима. Газпром је готово стопроцентни власник Белгазпромбанке. Бабарико је 18. јуна приведен и оптужен за утају пореза, прање новца и давање мита у великим свотама. Активисти за људска права оценили су да су новопечени политичар и ухапшени чланови његове породице политички затвореници. Ухапшено је и двадесетак запослених у банци. Међутим, дуг Белорусије за гас који је Русија већ испоручила је од тренутка када су оптужбе изнете порастао са 165.6 милиона долара на 273 милиона само између маја и јуна. Русија већ више од годину дана не жури с опраштањем дугова и не обећава да ће прискакати у помоћ. „Кремљ је апсолутни кривац за све што тренутно не ваља у белоруској економији", каже иронично директор истраживачког центра Мизеса Јарослав Романчук. Више стотина активиста и новинара је ухапшено током протеста у Белорусији. „Кремљ је крив што више нема јефтиног гаса, за пад извоза, буџетски дефицит, стагнацију економије и неиспуњена обећања о повећању плате". Национални дуг Белорусије је за последњих 6 месеци скочио за 17.5 одсто, показују подаци Министарства финансија, а буџетски дефицит (негативна разлика између прихода и расхода) за период јануар-јун 2020. износи 7.4 милиона америчких долара. Лукашенко нема довољно новца у државној каси како би умирио бираче забринуте због економских проблема, сматрају аналитичари из Минска. „Због тога, како би обезбедио још једну победу на изборима, Лукашено сада прибегава тактици да ствара спољног непријатеља, од којег Белорусија треба да се чува", сматра Романчук. Како се Кремљ претворио у непријатеља? Крајем 2018. године, Владимир Путин и Александар Лукашенко су се озбиљно посвађали, уверен је Андреј Поротњиков, који води Belarus Security Blog. Поротњиков сматра да је стрпљење председника Русије истекло на самиту у Санкт Петербургу, након што су Лукашенко и Путин у јавности жустро продискутовали о цени нафте коју Русија испоручује у Белорусију. Путин је тада замолио новинаре да напусте салу. Након разговора иза затворених врата, Лукашенко је истрчао из сале и саопштио првој групи новинара на које је наишао да су сва питања решена и да се извинио Путину. Затим је почео да објашњава да се није он извинио, него премијер Јерменије Никол Пашињан, да би у Минску закључио да су се сви извињавали свима. „На постсовјетском простору, ток политике у великој мери каналишу лични односи", објашњава Поротњиков. „Односи међу државама се уствари своде да односе међу председницима, а 2018. се између Путина и Лукашенка догодила такорећи лична свађа". Он подсећа да су, све до те свађе, двојица председника имали солидну и пословичну сарадњу, па је Лукашенко успевао да од Путина „искамчи понешто корисно" за Белорусију. „То се пре свега односило на трговинску и економску сарадњу, политичку и финансијску подршку. Од пре две године тога више нема". Путин и Лукашенко нису у најбољим односима већ више од годину дана Поротњиков истиче да Лукашенко сада покушава да окупи бираче стављајући их пред лажни избор: или Лукашенко или руска агресија. „Независност је за Белорусе једна од малобројних вредности око којих постоји друштвени консензус и већина која је спремна да се за њу заложи", додаје Поротњиков. Он такође примеђује да Лукашенко порукама које током кампање шаље Западу покушава да им понуди оправдање за репресију која влада у земљи, сваљујући све на Русију. „Минск не може истовремено да раскине и са Русијом и са Западом", истиче Поротњиков. Он закључује да Лукашенко покушава да понуди „кривца" за репресију, како Белорусија не би трпела санкције Запада. „То је покушај да се заплаши Запад - ако нећете Белорусију са Лукашенком на челу, имаћете је са Путином, па ви бирајте мање зло", завршава Поротњиков. На митинге подршке председничкој кандидаткињи Светлани Тихановској изашле су хиљаде људи Да ли руски плаћеници „прискачу у помоћ" белоруским демонстрантима? Прошле недеље су у околини Минска ухапшене 32 особе, као и једна на југу земље. Сви они имају руске пасоше, а медији наклоњени власти у Белорусији објавили су вест о „хапшењу плаћеника приватне војне трупе Вагнер". Позивајући се на информације Министарства унутрашњих послова, медији су објавили да је у земљу пристигло више од 200 плаћеника како би „дестабилизовали Белорусију током предизборне кампање". Секретар Савета безбедности Белорусије саопштио је да се ухапшени терете за припремање терористичког напада, а продржавни медији да су плаћеници намеравали да руше уставни поредак. Лукашенко је оптужио Русију за „нечасне намере", али је замолио руске медије да не „изврћу", не објаснивши шта тачно тиме мисли. На сваким изборима у Белорусији, у Минску се говори о сенци Моксве које се над њима надвија Путин је хапшење оценио као „неосновано" и изразио наду да ће ухапшени ускоро бити ослобођени. Портпарол председника Русије Дмитри Песков рекао је да је „дубоко уверен" да су ухапшени били у транзиту кроз Минск на путу за Истанбул и да нису радили ништа противзаконито. „Да су се заиста спремали да изврше терористички напад на Минск, не би се сви набили на исто место, то је шарада и циркус који се прави пред изборе", рекао је Песков. Бивши генерал руске Федералне службе државне безбедности (рус. ФСБ) Александар Михајлов каже за ББЦ да је сценарио који предлажу белоруске власти „суманут". „Зашто су похапсили људе? Све и да су ти људи чланови приватне војне трупе, они ништа нису урадили, нису код себе имали ни оружје, ни пропагандни материјал, нити било шта чиме би извршили терористички напад. Нема доказа да су нешто планирали", каже Михајлов. Шта ће бити даље? Поглед из Москве Политички аналитичари у Москви оцењују да је покушај Русије да исфорсира интеграцију са Белорусијом лоше утицао на билатералне односе, а прича о похапшеним плаћеницима „само долива уље на ватру". Заменик председника руске Думе за односе за бившим совјетским земљама каже за ББЦ да се „Лукашенко заседео у председничкој фотељи, због чега сада мора да се носи с грађанским протестима, а притом само срља из једне грешке у другу, уплићући у то Русију која га је дуго подржавала". Затулин сматра да хапшење плаћеника даје Лукашенку основ да одложи изборе ако процени да тренутно не може победити. „Лукашенко се нашао између две ватре - с једне стране Русија, а са друге незадовољни млади, којима је апсолутно досадио", сматра политиколог Алексеј Макаркин. Он додаје да, када би Русија заиста хтела да свргне Лукашенка, они не би нашли сарадљивијег председника од њега. „Не видим ко би се други сложио да се, рецимо, уведе заједничка валута", истиче Макаркин. Шта ће бити даље? Поглед из Минска „Уверен сам да су тензије и разлике у ставовима између Белорусије и Русије ипак мање него међу земљама Европске уније, а мислим и да савез са Русијом чува наш суверенитет и безбедност", каже Олег Гајдукевич, лидер Либерално-демократске партије Белорусије и пуномоћник партије Александра Лукашенка. Гајдукевич је уверен да су варнице у односима две земље „привремене". „Нема алтернативе уједињењу Русије и Белорусије, тај савез треба да буде равноправан и убеђен сам да ћемо успети да решимо сва спорна питања", закључује. Лукашенко се нада да ће успети да опстане као председник захваљујући давнашњем расколу међу руском политичком елитом, сматра Романчук. „Ако се Лукашенко закачио са Путином, то и даље не значи да се закачио са свима, други односи ће наставити да функционишу", сматра аналитичар. „Ту су енергетске шеме, које постоје већ 20 година и од којих су профитирали руски олигарси и предузетници блиски Кремљу. Лукашенко сада просто користи тактику „завади па владај", покушавајући да утицајним Русима саопшти: политика је политика, а паре су паре". Од почетка предизборне трке, на протестима су приведене хиљаде људи Поротњиков мисли да Кремљ неће активно реаговати на поруке које стижу из Белорусије све док не прођу избори. „Економија Белорусије је таква да њена стабилност зависи од Русије. Москва то савршено добро зна". Он оцењује да Москва из ове ситуације жели да извуче фактичку моћ да одлучује о процесима у Белорусији. „Русија жели да има барем право вета о важним одлукама", каже аналитичар. „Ови избори за Лукашенка нису толико тешки политички, колико физички. Он је стар и старост га издаје. То сви виде, зато је његов режим историјски већ завршен", закључује Поротњиков. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk