15 година после: Ко је одговоран за мартовско насиље на Косову
Од када се у косовским медијима појавила информација да су се у реци Ибар у Северној Митровици утопила три дечака албанске националности које су наводно напали Срби - прошло је већ деценију и по.
22. март 2014: Дечаци седе међу рушевинама зграде Православне богословије у Призрену Биланс насиља које је уследило био је 19 погинулих - 11 Албанаца и осам Срба; више од 900 повређених, 4.000 расељених Срба, али и 34 уништене православне цркве, подаци су ОЕБС-а. И око 60.000 људи, колико је учествовало у немирима. Када би се исход онога што је произашло из мартовских немира мерио данас, он би, према последњих подацима, био - најмање 67 затворских казни до 16, једна од 30 година и велики број новчаних казни за уништавање цркава. И ниједна оптужница за организацију немира. Међу њима је и једна политичка изјава. Косовски председник Хашим Тачи рекао је 2017. године да га је „срамота због догађаја из марта 2004. године". Он је додао да су мартовско насиље тада спровели појединци и да ће бити кажњени: „Ко год је то починио биће кажњен. „Није у традицији Албанаца да угрозе културно-историјске споменике, да угрозе имовину, да попале куће, да угрозе децу, жене и старије особе. Увек ће таква дела бити кажњива. Стварно не желим да се икада више у ово понови." 21. март 2004: Немачки војници у Призрену Шта се догодило До насиља је дошло у марту 2004. године на Косову, када су албански медији писали како су се у реци Ибар у Северној Митровици утопила три дечака албанске националности у селу Чабра крај Зубиног Потока. Тела двојице дечака нађена су током ноћи у реци. Са њима је, стоји у извештају Фонда за хуманитарно право, био и преживели дечак који је дао изјаву да су њега и његова „три друга јурили Срби са псима, те су спас потражили у реци". Србија и Косово: Олако обећана брзина Зашто се баш сада говори о подели Косова Град у коме комшије не пију кафу заједно Његову изјаву су током ноћи и наредног јутра често емитовале све косовске телевизије, појачавајући оптужбе на рачун Срба коментарима појединих јавних личности да се „поводом српских злочина мора нешто урадити", додаје се у извештају. Истрага УНМИК полиције утврдила је да су оптужбе биле лажне. „Оваква вест ће следећег јутра односно 17. марта (2004) бити управо окидач за вишедневно насиље ка српској заједници на Косову", наводи се у извештају Фонда. Стотине албанских демонстраната сукобило се са Србима, порушило или палило цркве или улазило у домове људи, да би затим дошло до масовног обрачуна. НАТО је након сукоба на Косово послао 2.000 војника Које су сразмере насиља Иако су се многе међународне и домаће институције бавиле злочином, подаци о броју жртава се разликују. Према извештају Фонда за хуманитарно право, на Косову је озбиљно повређено око 170 Срба, од тога 150 батинањем у њиховим кућама, док је 20 повређено у нападима на путевима. Око 800 српских, 90 ашкалијских и две албанске куће су или потпуно уништене или озбиљно оштећене. Према подацима Генералног секретара УН, у мартовском насиљу повређене су 954 особе, међу којима 65 међународних полицајаца, 58 припадника КПС и 61 припадник међународних мировних снага. Укупан број уништених црквених зграда је био близу 100, подаци су Епархије рашко-призренске Српске православне цркве из априла 2004. Мисија Уједињениџ нација, која је у то време контролисала цивилне активности на Косову, проценила је да је у нередима учествовало око 60.000 Албанаца. Насиље на насиље: Која је била реакција Србије У неколико градова у Србији уследиле су реакције, обележене насиљем и рушењима. У ноћи између 17. и 18. марта, окупљање грађана у Београду је почело без инцидената, али се у једном моменту група од око 800 млађих особа издвојила и кренула ка Бајракли џамији, јединој у Београду. Слични инциденти забележени су у Нишу и Новом Саду. 19. март: Протест у центру Београда против насиља на Косову Џамија је запаљена уз увредљиве повике попут „Убиј Шиптара", „Убиј, закољи, да Шиптар не постоји" и „Идемо на Косово". Седамнаести март 2004. године био је обележен и протестом у организацији Владе Србије 19. марта, поводом насиља почињеног над Србима на Косову. На протесту су говорили тадашњи премијер Војислав Коштуница, чланови Владе и званичници Српске православне цркве. Међу демонстрантима је највише било средњошколаца, који су организовано дошли на протест после јавног часа у школама. Након жалбеног поступка оптужених, Апелациони суд у Београду је фебруара 2014. године потврдио казне из првостепеног маратонског процеса (септембар 2007- јул 2013.) од по четири месеца затвора Милошу Радисављевићу, Радета Радисављевићу и Бојану Хрватину, због каменовања полицијског кордона који је обезбеђивао Бајракли џамију. Ко је кажњен, а ко кажњава Међународни тужиоци и судије на Косову су обрадили седам случајева уништавања цркава и 67 особа осудили на затворске казне од 21 месеца до 16 година. Правна мисија Европске уније, Еулекс, саопштила је 2015. године да је за учешће у насиљу током марта 2004, највиша казна, 30 година затвора, изречена за убиство двојице полицајаца и рањавање двојице њихових колега. Из Еулекса су за ББЦ на српском одговорили да у оквиру новог мандата, Еулекс на Косову више нема извршну судску функцију. „Сви полицијски, тужилачки и судски списи на којима је Еулекс у оквиру претходног мандату већ су предати косовским властима." Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk