Кошарка и Паскал Сијакам: Звезда Торонто Репторса и необични пут од Камеруна до НБА шампиона
У првих 17 година живота, Паскал Сијакам се није много бавио кошарком. Била је то само игра којом су се бавила његова браћа.
Паскал Сијакам Иако је његов отац сањао да један од његових синова заигра у НБА лиги када одрасте, Сијакаму, најмлађем од шесторо браће, увек су били занимљивији други спортови. „Играо сам фудбал. Био сам добар. Да сам хтео, могао сам да се бавим фудбалом", каже он. Али, када сте високи два метра, тешко је игнорисати кошарку. Када узмете у обзир да се Сијакам овим спортом бави краће од 10 година, његова биографија је више него импресивна. Сада је 25-годишњак, а прошле године је освојио титулу НБА кошаркаша који је највише напредовао. Био је и један од главних играча који су допринели да Торонто Репторси освоје прву НБА шампионску титулу. Пут којим је Сијакам стигао до тог циља није био уобичајен. Рођен у Дуали, економском центру Камеруна, Сијакам је већи део детињства провео у богословији Свети Ендрју, учећи за свештеника у малом граду Бафији. Удаљен 8 сати вожње од свог дома и научен на дисциплину какву спроводи католичка црква, Сијакам није увек могао да ужива у живописним чарима градског живота. Ипак, ово искуство га је обликовало и припремило за живот који је био пред њим. „Било је веома строго", каже он. „Када сам отишао тамо, нисам знао да радим пуно тога. Научен сам како да постанем човек. Како да преузмем одговорност и да се бринем о себи". „Отишао сам тамо сам, пронашао свој пут и сам се изборио. Тамо сам научио које су праве вредности". Већи део времена проведених тих 7 година у школи Свети Ендрју, кошарка није била ни опција. Буђење је било свако јутро у 5 сати, а затим је следио захтеван распоред задатака и обавеза који су испуњавали време школовања. Породица је мислила да ће позив свештеника бити нешто што може да постане његова будућност. Поново, Сијакам је мислио другачије. „Очигледно, све се вртело око цркве и то је било оно чиме се бавиш сваког дана", каже он. „Мој отац је једног тренутка помислио да би то могло да буде оно што ја желим да радим, али то никада није био мој позив". Испоставило се да ће његов позив бити спорт који је већи део свог живота избегавао. Сијакам је наставио тамо где је стао прошле сезоне Сијакам је 2011. заједно са пријатељима отишао у кошаркашки камп који је организовао камерунски НБА ас Лук Ба а Муте. Сада већ ветеран лиге са 10 сезона иза себе, 33-годишњи Ба а Муте и даље организује камп у својој земљи. Он је помогао још једном играчу из Камеруна да успе у НБА лиги - Џоелу Ембиду, 25-годишњем центру Филаделфије. Иако никада раније није играо организовану кошарку, 17-годишњи Сијакам је својим такмичарским духом и атлетским способностима задивио, па је већ следеће године позван да учествује у развојном програму НБА лиге - Кошарка без граница (БВБ) у Јужној Африци. „За мене је то била велика ствар", каже Сијакам. „Не зато што сам тамо стекао неко велико кошаркашко искуство, већ због окружења. НБА, тренери - све то ми је отворило очи према свету о којем нисам знао ништа". „Био сам веома узбуђен и осећао сам да ако већ имам шансу да одем у Америку и играм, што да не? Такође, да стекнем и квалитетно образовање. То је био мој сан". Играње у НБА лиги у том тренутку још увек није било реално - ни за њега, ни за оне који су му били блиски. Али стицао је све више поборника. „Био је мршав и кошчат клинац", каже Масаи Уђири, председник Торонто Репторса који је Сијакама упознао у Јужној Африци током БWБ кампа 2012. године. „Али је било јасно колико је способан. Био је рођени стрелац. Веома страствен у игри. Било је очигледно да је изузетно посвећен игри. Ту његову особину сам нарочито волео". Уђири је један од најцењенијих директора у НБА због начина на који је надгледао скорашњи успон Репторса. Баш као и Сијакам, одрастао је у Африци, у Нигерији, и годинама је желео да допринесе континенту и кроз НБА и индивидуално, са својим програмом „Афрички џинови". Сијакам у акцији у дресу Торонта Наравно, у време када су се по први пут сусрели 2012. године, Уђири није ни сањао да ће 4 године касније драфтовати Сијакама као пика у првој рунди. Али је могао да уочи посебну енергију код њега, искру која је покретала његову игру. То је запамтио. „Био је веома компетитиван и желео је само да победи", каже Уђири. „Било је видљиво како се његов ум развија. Код тако младог клинца, такве ствари се преносе даље. Када Паскал данас игра, видите само жељу за победом". „Нисам био најмоћнији играч, али сам био неуморан. Имао сам менталитет који ми није дозвољавао да одустанем и који ме је увек гурао напред, без обзира на све", каже Сијакам. „Ја сам атлета. Све што је укључивало трчање или скакање је за мене било јако узбудљиво, па ми је и кошарка била узбудљива". До 2012. године, тројица Сијакамове браће су добили стипендије за школовање у Америци. Сијакам се спремао да крене њиховим стопама. Енергија и ентузијазам које је показао на БВБ кампу су привукли многе скауте из Америке. Добио је понуду да се пресели у Луизвил и да заврши средњу школу. Са само 18 година, иза себе је остављао цео дотадашњи живот. „Селидба из Камеруна у Тексас је донела велику промену. Учење енглеског, култура, све је било другачије и ја сам морао да се прилагодим", каже он. „Али увек сам био способан да се прилагодим таквим променама. Још од малена, био сам научен да то радим и за мене је то било природно". Након што је завршио средњу школу, Сијакам је добио стипендију од Универзитета у Новом Мексику. Док је био тамо, у октобру 2014. године, задесила га је трагедија. Његов отац Чамо је погинуо у саобраћајној несрећи у Камеруну. Све што је од тада Сијакам постигао у кошарци, представљало је снажну посвету његовом оцу. „Мој отац је напорно радио да би збринуо шесторо деце", каже Сијакам. „Радио је напорно да би нам обезбедио све што нам је било потребно. Способан сам да испуним његове снове. Поносан сам што сад могу то да урадим. Само ми је жао што није ту да и сам то види". Сијакам са члановима породице на НБА церемонији 2019. године, где је проглашен за играча који је највише напредовао Након две сезоне колеџ кошарке, Сијакам је напустио државу Њу Мексико. Иако је овај спорт озбиљно играо тек 4 године, Западну конференцију је напустио као Играч године. Ипак, за многе је и даље био ,,ризичан пик" на драфту 2016. године. „Моји момци су јако добри", каже Масаи Уђири. ,,Патрик Енгелбрехт, један од наших скаута задужених за глобалну кошарку ми је рекао: „Обрати пажњу на њега". „Неколико пута ме је повео да га гледам. Како године пролазе, посматраш их и пратиш њихов напредак". Сијакам је довољно напредовао за Уђиријев укус и он га је драфтовао као 27. пика у првој рунди. Његово путовање са Репторсима је могло да почне. Џама Малалела је главни тренер у развојном тиму Репторса. Он је тренирао Сијакама током његове прве сезоне у НБА, где је играо и у развојној Г-Лиги и за главни тим. За њега су Сијакамова енергија и ентузијазам били видљиви од самог почетка. „Доста причамо о играчима који су ,,без позиције", каже Малалела. ,,О играчима који нису само за једну улогу. Паскал је такав. Може да игра све, од плејмејкера до центра. Невероватно је имати тако вештог играча". „Он напредује, свакога дана. Не прихвата ситуацију у којој се налази данас, увек стреми томе какав ће играч бити сутра". Ово је четврта Сијакамова сезона са канадским тимом из Торонта. Он и ове године има додатна очекивања. Кажу да ти је у НБА потребан суперстар да би победио. Њихов прошлогодишњи успех то доказује. Након година неуспеха у плеј-офу, Уђири и Репторси су одлучили да ризикују и да свог вероватно најтрофејнијег играча Демара Дерозана замене за незадовољног суперстара Каваи Ленарда. Ризик се исплатио и на тренутке је изгледало као да су Репторси предодређени за успех само захваљујући његовом генију. Његов летошњи одлазак у ЛА Клиперсе лишио их је присуства велике звезде у тиму. Репторси су убеђени да Сијакам може да попуни новонасталу празнину. Наградивши га новим максималним уговором по којем ће му у наредне 4 године припасти 130 милиона долара, Репторси су убеђени да Сијакам може само да напредује. Трансформација од невољног играча до суперстара је, чини се, завршена. „Када сте шампион, то вам доноси још више самопоуздања и то је у НБА помало застрашујућа ствар. Паскал са још више самопоуздања је озбиљан проблем за противнике", каже Малалела. „Он је природно самоуверен, на тај начин и игра и ја мислим да ће то што је већ освојио титулу и то као један од кључних играча, још више подићи његово самопоуздање". Торонто Репторси су победили Голден Стејт Вориорсе са 4:2 у финалној серији НБА лиге Шампионски сјај и даље опстаје. Сијакам се овог лета по први пут након 7 година вратио у Камерун и донео НБА трофеј у кошаркашки камп „Џинови Африке" који организује Масаи Уђири. „Боравак са децом која сањају да једног дана буду овде где сам ја сада, доношење трофеја, нечега што могу да додирну - ствара невероватан осећај", каже он. „Одрастајући, нисам имао прилику да и сам осетим нешто слично, па је то заиста био специјалан тренутак". И поред чудесне трансформације - од дечака који се будио у 5 ујутро да би завршио све задатке у богословији до кошаркаша на рубу славе и вредног милионе долара - Сијакам остаје невероватно скроман. Пошто су Репторси једини тим ван САД-а у НБА лиги, у овој организацији постоји осећај да су често запостављени. Али неочекивани шампиони се сада надају да ће их у даље победе водити момак са такође неочекиваном причом иза себе. Момак који је сањао да ће постати фудбалер, а могао је да заврши и као свештеник. „Ми у тиму имамо ту врсту менталитета да смо сви углавном аутсајдери и момци који су увек били у сличној позицији", каже Сијакам. „Питајте било ког шампиона - када једном осете укус победе, они га увек желе за себе. Такав сам и ја и то је следећа ствар на коју се концентришем". „Сада имамо потпуно различит тим, људи ускачу у нове улоге и све то је врло узбудљиво. За такве ствари и играмо". Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk