Израелски фотограф за ББЦ на српском: „Како сам растао у мржњи и научио да је се ослободим"
Гилад Саде, фотограф из Израела, има два живота.
Многа деца живе у ратним зонама У првом животу он је био јеврејски екстремиста и члан групе Ках, која не воли Палестинце. Због радикалних изјава јавно је хапшен стотину пута. У другом животу, оном који је започео пре девет година, Гилад је постао - хуманиста. Отворио је хостел чији су гости и муслимани из Палестине, Ирана и Малезије, људи које до скоро није подносио. Данас је Гилад фотограф који путује по опасним земљама, међу којима је и Косово, у жељи да покаже да „људи који живе у конфликтним зонама, попут Срба и Албанаца, као и Хазара, Израелаца и Палестинаца само желе исто - сигурност за своју децу". О томе зашто фотографише ратне зоне и води туристе у њих, где су сличности и разлике између Косова и Газе, али и како „бурек спаја људе на Балкану", говори за ББЦ на српском. Изабрао је Србију као прву дестинацију у Европи за своју изложбу фотографија „Путовање у опасне земље", која може да се види у Оставинској галерији у Београду и траје до 18. јуна. Како изгледа одрастати као екстремиста Гилад је као тинејџер преживео терористички напад, када су припадници палестинских милитантних група бацили молотовљев коктел на школски аутобус у којем је био. Након тога је постао члан јеврејске екстремистичке групе Ках, а каже да је тамо учио о „чистој мржњи": „Био сам опијен идејом да су Арапи лоши, опасни и да не може да им се верује. „Група у којој сам био убедила ме је да су мене и мајку спасили од оца Палестинца. „Али, истина је да су причу измислили и искористили ситуацију у којој је моја мајка била. Искористили су слабост нејаке младе жене." Фотограф је одрастао у конфликтној зони и каже да неке тренутке никада неће заборавити: „У мислима ће ми увек бити и терористички напад на Јерусалим у ком је убијен један од мојих најбољих пријатеља, као и тренуци када су ме касније хапсили због националистичких изјава и акција." „Све што сам тада радио и сва мржња коју сам ширио утицали су на мене да постанем оно што јесам." Паравојне јединице у Нагорно Карабаху - конфликт је замрзнут пре скоро 25 година, али смртоносни инциденти дођају се годинама након рата „Зашто сам напустио насиље" Када је открио да су га припадници групе лагали, одлучио је да оде, али је онда остао - сам. „Када сам напустио све, имао сам времена да ослушкујем своје срце и да смогнем храброст да уопште схватим ко сам. „Тада сам почео да путујем изван Израела и да упознајем људе које сам до тада видео као своје непријатеље. Како су ми постајали пријатељи и када сам чуо њихове приче, много сам више разумео своје детињство и постале су ми јасне околоности у којима сам одрастао." Тек тада је, каже, схватио „колико су људи у рату слични". „Сви ми који смо живели сваки дан у рату или конфликту широм света смо слични. Пожелео сам то да поделим са људима." Гилад је умеђувремену постао и режисер и фотограф, а пропутовао је 70 земаља света. У неким од тих земаља рат или нека врста конфликта - још је трајала. Почео је да фотографише те људе. „Као и свуда у свету, гледање у очи људи са великим осмехом и отвореним срцем олакшава комуникацију." Као и у Београду, и на осталим избложбама приказује управо фотографије 'обичних људи' који свакодневно живе поред или уз оружје. „Важно је да људи широм света виде лица тих људи на фотографијама. „Тек тада ће им постати јасно да сви они, које год да су националности, имају исте бриге - да буду безбедни, да им деца иду у добру школу, да имају новац за храну и склониште од сунца или хладноће." Религија је често повод за сукобе „Срби и Албанци су као и Израелци и Палестинци" Ово је Гиладова прва изложба у Европи. Каже да је одабрао баш Балкан због сличности између поднебља бивше Југославије и територије на којој је он одрастао, а да је његов наредни пројекат - фотографисање на Косову. „Косово ме подсећа на ситуацију на Западној обали између Израелаца и Палестинаца. „Митровица на Косову је подељени град, а исто је и у Хеброну, граду у Израелу у ком сам одрастао. Главно питање које себи постављам када погледам Израелце и Палестинце у Хеброну и Србе и Албанце у Митровици је - како можемо да натерамо људе да схвате да морамо да живимо заједно." Док се припремао за одлазак на Косово, Гилад каже да је схватио колико су народи на Балкану међусобно слични, колико деле културу, али и заједнички конфликт. Каже да се нада да ће његова изложба то и пробудити у људима на овим подручјима. „Упознавао сам људе са Балкана и схватио да ми се сви допадају без обзира на националност, религију или начин на који праве бурек." Додаје, ипак, да се изненадио колико су ратни злочини у Србији повезани са тренутном политиком. Метак увек остаје, чак и када промаши Ко је Гилад Саде Гилад Саде на једном од својим путовања Шта вуче људе у опасне земље Гилад ради и као туристички водич, а специјализовао се за туре по опасним земљама. На питање зашто људи желе да путују у пределе у којима и даље траје конфликт, каже да постоје три врсте путника: „Људи који путују у зоне сукоба су подељени у три групе. „Адреналински зависници углавном желе да кажу 'да, био сам у овој опасној зони, било је небезбедно, али сам преживео, ја сам јака и храбра особа'. Ови људи само погоршавају ситуацију и шире лажи. Они не посећују ова места да би их разумели и истражили, већ само да би се рекло да су били. „Други су они који желе да разумеју, они не верују у оно што кажу политичари и медији, али верују у своје искуство и оно што виде својим очима. Ови људи су истраживачи, а не туристи, разговарају са људима, посећују их колико могу и труде се да сазнају више. „У трећој групи су они који желе да направе промену. Они не остају на барикадама и не шале се са ситуацијом, они чине најбоље што могу. Они потенцијално пишу историју." Питање које увек постављају је - колико је све то безбедно: „Лондон, Берлин, Париз или Београд су некад опаснији за туристе него Абхазија, Нагорно Карабах или израелска и палестинска територија." Порука младима Гилад одавно више није екстремиста. Ипак, не воли ни израз пацифиста па себе види као - хуманисту. „Волим све људе и све културе, са добрим и лошим странама." Путовања му, каже, помажу и да своје искуство подели са другим младим људима: „Надам се да ће млади, који су део насиља и екстремистичких група широм света, имати среће да отворе очи и срца. „Пре него што направе претешке злочине да би уништили њихове животе." Све фотографије су заштићене ауторским правима. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk