Српска напредна странка: Колико су се напредњаци променили од доласка на власт
Са слике прве велике радости Српске напредне странке (СНС) и доласка на власт 2012, у страначком врху осам година касније готово да нема никога - осим Александра Вучића, Зоране Михајловић и Марка Ђурића.
Прва изборна радост напредњака - победа Томислава Николића на председнички изборима 2012. године Период власти СНС-а одаљио је од врха странке Владимира Цвијана (лево, горе), Оливера Антића, Сашу Мирковића (стоје иза Николића), Зорана Бингулца и Александра Николића (стоје, десно). Коначно, међу активним напредњацима нема више ни самог оснивача странке Томислава Николића, а од чланова његове породице, страначки је ангажован само син Радомир - мада је и он остао без страначке кандидатуре на предстојећим локалним изборима у Крагујевцу. „Садашњи СНС је незамисливо неупоредив - време у Србији као да је стало, док се СНС на главачке окренула, и то не једном, већ више пута. „Добро познајем људе који су учествовали у оснивању странке, па кад погледам ко су данас посланици у парламенту, министри, председници општина, директори јавних предузећа и носиоци функција других државних установа, стичем утисак да је то један сасвим нови свет, нови људи, непознати и нама који смо странку стварали 2008. године", каже за ББЦ на српском један од оснивача напредњака Радош Љушић. Они који су у странци остали, нерадо за медије говоре о томе колико се СНС променила. На питање ББЦ на српском упућено шефици Информативне службе СНС Владанки Маловић да помогне у проналажењу саговорника на ову тему, она је најпре затражила додатно време, да би после једног дана одговор био негативан. „Нико није заинтересован", био је коначан одговор портпаролке странке у телефонској поруци. Ни у директним контактима са највишим функционерима СНС није било спремних да говоре о странци чији су чланови. Потпуно иста или потпуно различита партија У октобру ове године, СНС ће прославити дванаести рођендан - две трећине „живота", странка је провела на власти. Положај најодговорнијих у Србији изборио је Томислав Николић, док је Александар Вучић учврстио власт странке коју је преузео када је Николић изабран за председника Србије. „Ни случајно нема разлике између СНС-а Томислава Николића и СНС-а Александра Вучића. „Мислим да се у тој странци десило оно што је у Демократској странци значио тренутак кад Ђинђић мења Мићуновића - кад млад лидер, са новом снагом преузима странку која у суштини остаје иста", каже новинар Иван Радовановић. Томислав Николић није лако одустао од кандидатуре за други председнички мандат, али га је ипак наследио Александар Вучић За професора Факултета политичких наука Ђорђа Павићевића, промене у СНС итекако има - и то не само лидерске. „То је веома различита странка - не само што је имала другог председника већ је њена политика до 2012. године била усмерена на борбу против корупције. „Од тих изборних обећања скоро ништа није урађено, много тога је једноставно само скинуто са дневног реда", сматра Павићевић. Радош Љушић каже да у историји политичког живота није познато да је тако брзо извршена генерацијска смена, која, како каже, странци, народу и држави није ништа корисно и лепо донела. „Моје учешће у формирању СНС је мој највећи животни промашај, у мноштву мојих личних неуспеха. „Захвалан сам им што су ме уклонили из Председништва и ГО и измамили моју оставку у чланство странке." Шта је идеологија СНС? Скуп идеја око којих су се окупили напредњаци са потешкоћама дефинише и један од њених оснивача. „Јасну идеологију странка није имала ни када је основана - то је њена највећа слабост и то је омогућило овакве несхватљиве промене. „Оно што нас је окупило у СНС јесу две битне одлике: требало је припитомити радикализам Српске радикалне странке, посебно њен национализам, и сменити корупционашки режим ДС-а, који је превршио сваку меру и веома допринео њеној пропасти", каже Радош Љушић. Политиколог Павићевић примећује да за напредњаке идеологија никад није била одлучујућа тема. „Од самог почетка је јасно, а сада и сам председник странке Александар Вучић наглашава да они јесу кеч-ол партија која жели да привуче све бираче, независно од идеолошког опредељења. „Кокетирање са најразличитијим идеологијама показује да је то део политичке стратегије ове странке." Ипак, новинар Иван Радовановић сматра да се напредњаци по овом питању не разликују много од остатка политичке сцене у Србији. „Они су увек били кеч-ол партија. „Данас је идеологија слаба одредница политичких организација, на сцени у Србији не може се говорити о идеолошкој подељености." Митинзи као огледало промене Годину дана пре доласка на власт, тадашњи лидер напредњака Томислав Николић започео је 16. априла 2011. године штрајк глађу и жеђу, тражећи расписивање ванредних избора. Иако је пет дана касније прекинуо штрајк жеђу, а осам дана касније и штрајк глађу док избори нису расписани, била је то снажна порука јавности и до тада некоришћен начин протеста једног политичког лидера. Осам година касније, актуелни лидер СНС-а Александар Вучић одржао је први виртуелни митинг у предизборној кампањи пред парламентарне изборе коју обележава епидемија вируса корона. „Кадровска вртешка" Иако је СНС странка са највећом појединачном подршком у Србији, на њеном сајту не могу се пронаћи неки основни подаци - између осталог, имена чланова Председништва, Главног и Извршног одбора. Због тога је тешко утврдити ко у ком тренутку чини ова страначка тела, па се само споља могу посматрати промене у кадровској структури. „Нити је било критерија, нити га има данас - да га је било, не би се дошло до данашњег стања. „Све врсте разговора на ту тему у Председништву и Главном одбору биле су табу, чак и неке знатно безначајније, а познанство, пре свега, лично, највећа је препорука Вучићу и странци", наводи Радош Љушић. Историчар Љушић критички описује структуру своје бивше странке-. „Кад се СНС сагледа с врха до дна, стиче се утисак да је реч о политичкој организацији рођака, другова и пријатеља, праћена великом масом сиромашних сендвичара. „И, најважније, извршена је смена солидно образованих људи са државних универзитета 'стручњацима' с купљеним дипломама - данас Србијом управљају приучени људи." „Сендвичари" је погрдан израз за страначке активисте који организовано раде на промоцији странке. И лидер СНС-а Александар Вучић је поручио да му не смета када их политички противници тако називају јер он „воли сендвиче". Име Александра Вучића је на свим изборним листама и плакатима напредњака - он није поднео оставку на челно место у странци када је постао председник Србије Промене у структури напредњака за Ивана Радовановића израз су потребе за решавањем изазова. „СНС је све време странка која је отворена за људе који нису њени чланови - па се код Ане Брнабић деси и да постане чланица странке. „Они су увек покушавали да у извршној власти нађу људе који могу да реше одређене проблеме, а не нужно да буду њихови истомишљеници." Питање честих кадровских промена, за Радовановића је уобичајена реалност политичке сцене. „То су ствари које се у Србији дешавају - људи мењају погледе, странке, ставове. „Најважније питање је колико у томе успеваш да будеш ефикасан, а СНС је успео да остане ефикасан без обзира на све то." Пријем нових лица из старих гарнитура, попут Синише Малог, Ане Брнабић или Горана Весића, професор Павићевић оцењује као процес у којима су и странка и нови чланови профитирали. „Недостатак кадрова попуњаван је са људима који су већ били у власти, па је велики број људи из Демократске странке ушао у СНС, скоро цео Г17 је ту, део људи из ЛДП-а. „Ти људи су помагали странци да учврсти власт, често преко финансијских структура." Твитер и Србија: Шта даље након што је Твитер избрисао налоге који су подржавали Вучића Каква је будућност напредњака После осам година неприкосновене власти, напредњаци у овогодишње парламентарне, али и председничке изборе 2022. године, улазе као фаворити. „Век трајања СНС-а зависи од века трајања данашње опозиције. „Што пре данашња опозиција, у овом облику у коме постоји, нестане и замени је нека друга политичка снага - то ће СНС пре и ослабити", сматра Иван Радовановић. Потпуно другачији став има оснивач напредњака Радош Љушић. „Са оваквом кадровском политиком, СНС је осуђена на пропаст. „Једна Ана Брнабић не би могла да доспе до функције председника општине у било којој нормалној држави, а она нам је председница владе - упоредите је са председницима влада у окружењу, па ће Вам бити јасно колико је Србија ниско пала." Политиколог Ђорђе Павићевић сматра да је за опстанак напредњака кључан и опстанак система у коме људи различитих идеологија функционишу заједно док могу поделити моћ и власт. „Значајан део подршке је ту клијентелистички - људи који су у странку ушли после 2012. године су често мењали странке и уверења у складу са шансама да заузму одређене позиције. „Тешко можете очекивати њихову лојалност и посвећеност страначкој политици ако им не обезбеђујете оно што они желе." Павићевић наводи и важан фактор - страх. „Кохезиони фактор је и ширење страха да је њихова егзистенција најближе везана за останак на власти - да ће их вешати по улицама ако изгубе изборе", каже професор Факултета политичких наука и додаје да Александар Вучић никада није победио на изборима које он сам није организовао. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk