Србија, животна средина и вода: Како самоницијативно очистити реку, а не добити казну
Некада су боце са непрегледне пучине носиле поруке изгубљених морепловаца, али шта нам данас поручују гомиле пластичних флаша насуканих на обалама река и језера Србије?
Акција чишћења на Јадру Еколошки активисти и други савесни људи протумачили су то као упозорење и позив у помоћ природе да се ослободи нагомиланог смећа, па су се тако кренули у акције чишћења, којих је све више широм Србије. Последње такво окупљање зарад уклањања смећа и отпада - „Заврни рукаве" одржано је последње недеље марта, по други пут, на 14 локација широм Србије у организацији неколико еколошких удружења. „Oве акције раде на томе да укажу на проблеме и на недостатак системских решења која су нам неопходна, посебно у руралним срединама", говори за ББЦ на српском Драгана Катић, оснивачица београдског огранка светске еколошке организације - Trash Hero и једна од организаторки. У акцији је учествовало више од 500 људи који су напунили око 1.500 џакова смећа. Чистило се у Београду, Сремској Митровици, Смедереву и на још неколико места широм Србије, поред реке Јадар, Босуте, Сокобањске Моравице, Дунава и Саве. Укупна количина сакупљеног отпада била је око седам тона. „Земља препуна дивљих депонија" Драгана Катић, која учествује у акцијама чишћења од 2018. године, како по градовима, тако и по селима, овог пута се са екипом упутила ка долини Јадра, у делу тока реке код Гајића стене, у општини Крупањ у западној Србији. Тамо су прикупили око 450 килограма смећа, већином пластичних флаша и кеса од прехрамбених производа. Ходајући по обали реке наилазили су и на тракторске и аутомобилске гуме, остатке плочица, лавабоа, ве-це шоља и разних пољопривредних амбалажа. „Тај део који смо ми чистили је испод једног моста, а они су увек критични, одатле најрађе бацају отпад - понесу из куће целу кесу смећа и баце преко моста", објашњава Катић. Зашто је овај момак намерно бацио 4.000 флаша у реку Иако због ових ситуација многи мисле да људи у сеоским срединама не брину превише о рекама, активисткиња сматра да је посреди други вид проблема - мештани немају где да одложе смеће јер „не постоје контејнери, а камоли депоније". „Руралнији делови су проблематични због недостатка инфраструктуре и могућности правилног уклањања отпада, па је општи утисак како су људи у селима несавесни и како бацају шпорете поред реке, а нико не каже да то село нема депонију", каже Катић. Она сматра да је решење у „едукацији, скретању пажње на проблем, стварању инфраструктуре и спровођењу и поштовању закона", који морају да „иду заједно". „Ми смо земља препуна дивљих депонија и можемо да чистимо у недоглед, али просечан мештанин ми каже - џаба ви то чистите, за три дана ће опет бити прљаво." Један од улова из српских река Како се припремити за чишћење река? Драгана Катић је до сада о свакој акцији обавештавала државне органе и институције. Уколико је акција у Београду организована поред реке или језера информисала је Јавно водопривредно предузеће „Београдводе", док је ЈКП „Зеленило-Београд" контактирала када су смеће сакупљали на зеленим површинама - по шумама и парковима. Мејлове шаље и општинама на чијој територији уклањају отпад, као што је сада био случај са општином Крупањ кроз коју тече река Јадар. Када је сигурна да ће доћи велики број људи, о окупљању информише и локални МУП, односно полицију. „Покушам да информишем све надлежне. Ретко када ми неко одговори, али ја испуним тај део", наводи Катић. Према Закону о јавном окупљању сваки скуп у коме учествује више од 20 људи „ради изражавања, остваривања и промовисања државних, политичких, социјалних и националних уверења и циљева, других слобода и права у демократском друштву", сматра се окупљањем. „Окупљањем, у смислу овог закона, сматрају се и други облици окупљања којима је сврха остваривање верских, културних, хуманитарних, спортских, забавних и других интереса", пише у том закону. „Окупљање на отвореном простору" организатор пријављује Министарству унутрашњих послова у месту где се оно одржава, најкасније пет дана раније. Катић каже да на акцијама током пандемије корона вируса поштују прописане мере држећи одстојање, док већина учесника носи и маске. На крају сваке акције активисткиња позове локално јавно комунално предузеће (ЈКП) и обавести их где су оставили прикупљени отпад. Углавном је то поред пута где је омогућен несметани приступ камионом. „Раније сам се трудила да из Градске чистоће дођу у току саме акције да преузму отпад, али ми то сада одузима много времена јер нису толико предузимљиви. „Дешавало се и да то искористе као медијски моменат, па испадне да успешно сарађујемо, док ми указујемо на то да не раде довољно добро", додаје Катић. Грлишко језеро и смеће Активисти искључиво чисте обале река, евентуално отпад који је надомак копна. Према њеним сазнањима за чишћење самог корита реке, потребна је „друга технологија и механизација", као и одговарајућа дозвола, што превазилази волонтерске акције. Почетком године, у југозападној Србији, на површини Потпећког језера на Лиму плутало је око 7.500 кубика отпада, па су на југозапад Србије стигли багери, камиони и друга механизација. До петка, 22. јануара на ужичку депонију Дубоко превезено је 36 камиона отпада, писало је у одговору које је ББЦ на српском добио од предузећа Србијаводе, ангажованог тада на чишћењу. Потпећко језеро - 4. јануар 2021. године Из овог предузећа, као ни из Министарства за заштиту животне средине и агенције СЕПА до објављивања текста нису стигли одговори на нова питања ББЦ-ја на српском - у чијој је надлежности чишћење и уклањање отпада из река и језера и коме се људи могу обратити када га уоче. Кажњавање активиста Најпознатији је случај Миодрага Михајловића из Куршумлије који је 2011. године очистио корито реке Топлице, а уместо да буде награђен од државе је добио казну већу од милион динара коју и данас плаћа. Из реке је багером извадио 30 камиона смећа, али су надлежни тада његову иницијативу окарактерисали као угрожавање животне средине и против њега се води више од 50 спорова. У акцији чишћења Топлице тада су учестсвовали и локални деца којима је, заузврат, направио фудбалско игралиште у сопственом дворишту. Много пута је чистио Куршумлију и покушао да направи кеј у том градићу. „Не стидим се да ово радим, узмем џак и идем из улице у улицу и успут причам људима и саветујем их да не бацају смеће где стигну јер је пластика највећа пошаст 21. века. „Нећу престати то да радим, све док не научим људе да поштују правила и природу", рекао је тада Михајловић. Организација Еко стража недавно је преко Фејсбука позвала све да финансијски помогну Миодрагу. Поједини активисти су добијали и новчане казне због непријављеног скупа када су скупљали смеће поред реке. То се догодило Ненсили Радојковић из Пирота и Александру Јовановићу Ћути из Београда, активистима покрета Одбранимо реке Старе планине током акције чишћења Ракитске реке у јужној Србији. Акција у селу Ракита, на југоистоку Србије, одржана је 24. новембра 2018. године и пратио ју је целодневни програм - кување пасуља, пројекција филма и концерт. Клизиште на градилишту МХЕ у Ракити, 2018. Њих двоје су добили прекршајне пријаве и новначне казне у износу од 20.000 динара јер су „одржали окупљање без пријаве надлежном органу". „Није нам пало на памет да се радна акција мора пријавити као скуп", говори за ББЦ на српском Ненсила Радојковић, једна од двоје кажњених активиста. Сматра да их је полиција пријавила због „заустављања радова на изградњи мини-хидроелектране" на Ракитској реци, а не због окупљања и чишћења реке. Медији су тада пренели тврдњу Националног удружења малих хидроелектрана „да је приликом блокаде приласка мешалице са бетоном, инвеститору причињена материјална штета јер је на крају дана тај бетон бачен". Инвеститор Горан Белић је тада изјавио да су се окупљени „веома насилно понашали на самом градилишту, блокирајући саобраћајницу и оглушујући се о наређења полиције". Активисти нису желели да плате казну која им је стигла крајем априла наредне године и најавили су да ће ићи у затвор. Ипак, новчану казну је платила Зелена странка због чега су активисти негодовали јер их, каже Радојковић, „нису консултовали", те сматра да су тако „хтели политичке поене". Председник Зелене странке том приликом је изјавио да сматра „недопустивим да се људи кажњавају због ситне административне грешке". Тада су сакупили на десетине џакова смећа, али се Јавно комунално предузеће „Комуналац" из Бабушнице оглушило на њихове позиве да дође да их покупи, тврди активистикиња. „Барем две недеље је то тако стајало, да би на крају под медијским притиском дошли и покупили без накнаде", додаје Радојковић, тату уметница из Пирота. Убрзо по приспећу казне имали су другу акцију прикупљања смећа, овог пута на Старој планини, покрај Темштице и њене притоке, Топлодолске реке, за 1. мај 2019. Радојковић каже да су тада контактирали пиротску полицију која им је одговорила да „нема потребе да пријављују акцију". Поново су сакупили велики број џакова са смећем које су неки активисти одвозили у град и бацали, док је део остављен код манастира Темска где су били последњи контејнери. „Скоро да није ни било перипетија за разлику од Раките. „Дошли су из ,Комуналаца' после пар дана, пошто обилазе једном недељно тај контејнер код Темске, па су отишли и до Топлог дола и покупили", закључује Радојковић. Момак Иване Дамњановић после акције чишћења Чишћење језера Породична одлука да се викенди проводе ван Зајечара у источној Србији одвели су почетком прошле године Ивану Дамњановић и њене најближе до Грлишког језера, удаљеног петнаестак километара од града. „Баш у том периоду је ниво воде знатно опао, па је више него пре могло да се види какво је све смеће вода крила. „И од тада смо долазили наредна четири викенда да чистимо језеро", говори за ББЦ на српском Дамњановић, позоришна продуценткиња. Грлишко језеро је вештачка акумулација настала преграђивањем Грлишке реке 1989. године и користи се, између осталог, за снабдевање Зајечара пијаћом водом. У акцију чишћења приобаља првог викенда кренули су њен дечко Ненад и она, да би им се после објаве на Фејсбуку придружили и пријатељи. „Једног викенда је човек који је дошао са женом и дететом да прошета, замолио жену да обрне који круг са дететом, а да нам он мало помогне", присећа се Дамњановић која ради као менаџерка програма у Тимочком омладинском центру и Простору за Помак у Зајечару. Каже да су наилазили на различите врсте отпада, али да је највише било пластичних флаша, док је „највећи улов" био дрвени сто са захефтаном пластичном мушемом на њему. Напослетку су сакупили 30 џакова од 120 литара и напунили три контејнера у близини. Иако је добила информацију да их службе једном месечно празне, то се после извесног времена није догодило па је Дамњановић позвала надлежне да их замоли да организују одношење смећа. „После тога су и контејнери уклоњени са језера и не знам да ли су их уопште вратили. „Верујем да им није одговарало да неко тамо пуни контејнере и ван летње сезоне" објашњава Зајечарка. Јадар Током прве акције прикупљања смећа угледао их је ловочувар коме „није било јасно шта раде", па је „намргођени израз лица" који је имао прилазећи им, напрасно променио када је видео да држе џакове. „Боже, децо драга, свашта ми је прошло кроз главу, али овоме се нисам надао. Па, је л' ви то чистите обалу?!", препричава Дамњановић догодовштину са ловочуварем који им је потом пожелео „срећан рад". Сличну акцију чишћења поновила је прошлог септембра са другарицом Данијелом у Николичевској бањи поред Зајечара. На периферији села Николичево налази се базен лековите воде око кога посетиоци остављају велике количине смећа. Смеће поред базена са лековитом водом у Николичеву Пошто нема контејнера, другарице су планирале да прикупљено смеће одвезу колима до града, али су им у помоћ притекли момци који су се ту задесили и понудили да они превезу џакове. Сутрадан их је дочекао исти призор. Депоније у Србији: „Као да живимо у гасној комори” Системска решења која се не назиру Акција „Заврни рукаве" у чијој организацији учествују еколошка удружења Trash Hero, Еко стража и други, одржаваће се и убудуће. „Једнодневне акције изискују времена и логистике има много, али трудићемо се да радимо минимално једном месечно или у размацима у три недеље", најављује Катић. Иако акције дају резултате, активисткиња сматра да је системски приступ решавању проблема једини начин, али њега нема у довољној мери „јер поједине институције не раде довољно добро њихов посао". „Људи добро реагују јер препознају добру вољу и енергију и желе да сами утичу да им крај буде лепши." Позоришна продуценткиња Ивана Дамњановић каже да јој је „јасно да се ствари системски тешко мењају" и сматра да „питање екологије тренутно зависи од појединаца." „Ја прихватам ту одговорност и желим да учиним што више да могу без гриже савести да погледам своје дете и кажем јој да сам учинила најбоље што сам могла за природу коју остављам њој", закључује Дамњановић. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk