Психологија: Како се наша личност мења док старимо и због чега је то корисно
„Господине председниче, желим да вам укажем на проблем који се повлачи већ две-три недеље и да га конкретно ставим у контекст националне безбедности", рекао је новинар Хенри Трухит, док је Роналду Регану упућивао непоколебљив, озбиљан поглед.
Већина нас би волела да мисли да има релативно стабилну личност током живота. Али истраживања сугеришу да то није баш тако Било је то у октобру 1984. године и Реган је учествовао у низу дебата трудећи се да остане на дужности још један мандат. Већ није добро прошао против главног ривала неколико недеља раније. Сада је почело да се говорка да је, са 73 године, просто сувише стар за тај посао. У то време, Реган је већ био најстарији председник у историји - што је рекорд који је прво оборио Доналд Трамп (74), а потом и 78-годишњи Џо Бајден. Пошалица и убедљива победа Трухит је желео да зна да ли Реган на било који начин сумња да ће моћи да функционише под стресним околностима? „Нимало, господине Трухит", одговорио је Реган сузбијајући осмех. Реган је 1984. године био до тада најстарији амерички председник „И желим да знате да ни ја нећу правити помпу од годишта у овој кампањи - нећу, наиме, искористити, у политичке сврхе, младост и неискуство свог противника." Његов одговор дочекан је салвом смеха и аплауза - након чега је уследила убедљива победа на изборима. Реганова духовита опаска, међутим, садржала је више истине него што је могао да претпостави. Он не само да је на својој страни имао искуство, већ и „зрелу личност". Мистериозна промена Свима нам је позната физичка трансформација која долази с годинама: кожа губи еластичност, десни се повлаче, расте нам нос, длаке почињу да ничу на најнеобичнијим местима - док истовремено потпуно нестају са неких других - а ти драгоцени центиметри висине који нам толико значе почињу да опадају. Сада, после више деценија истраживања последица старења, научници су почели да откривају још једну, мистериознију промену. „Закључак је управо овај: да ми нисмо иста особа током читавог нашег живота", каже Рене Мотус, психолог са Универзитета у Единбургу. Већина нас воли да мисли да је наша личност релативно стабилна цели живот. Али истраживање показује да није тако. Наше особине се непрестано мењају и кад већ зађемо у седамдесете и осамдесете, прошли смо кроз значајну трансформацију. Постепена модификација наше личности са собом носи неке изненађујуће предности. Постајемо савеснији и предусретљивији, а мање неуротични. Нивои „Тамне тријаде" особина личности - макијавелизам, нарцизам и психопатија - такође обично опадну, а са њима и наш ризик од антидруштвеног понашања као што је криминал и злоупотреба наркотика. Истраживања сугеришу да стереотип о старијим људима као мрзовољним и превртљивим треба да се ревидира Истраживање је показало да се претварамо у алтруистичкије и поузданије појединце. Снага наше воље расте и стичемо бољи смисао за хумор. И на крају, старији имају бољу контролу над властитим емоцијама. То је условно речено добитна комбинација - и сугерише да стереотип старијих људи као мрзовољних и џангризавих мора да се преиспита. Погледајте видео: Графити мајстори у трећем добу „Никада не престајемо да учимо": Сениори у Београду цртају графите Наше личности су флуидне и флексибилне Уместо да постане фиксна у детињству или око тридесете - као што су експерти годинама мислили - чини се да наша личност постаје флуидна и флексибилна. „Људи постају љубазнији и друштвено прилагођенији", каже Мотус. „Све више успевају да пронађу равнотежу између очекивања у животу и његових друштвених захтева." Психолози процес промене који се дешава како старимо зову „сазревањем личности". Они са већом самоконтролом вероватније ће бити здрави у каснијем животу То је постепена, неприметна промена која почиње у нашим тинејџерским годинама и наставља се најмање до наше осме деценије на овој планети. Интригантно, чини се да је та појава универзална: тренд је примећен у свим људским културама, од Гватемале до Индије. „Обично је контроверзно давати вредносне судове о овим променама личности", каже Родика Дамјан, социјална психолошкиња са Универзитета у Хјустону. „Али истовремено имамо доказе да су оне корисне." На пример, ниска емоционална стабилност везивала се за проблеме са менталним здрављем, високом стопом смртности и разводима. У међувремену, Дамјан објашњава да ће партнер некога са високом савесношћу вероватно бити срећнији, зато што ће та особа вероватно прати судове на време а мање бити склона да превари партнера. Стабилнија страна наше личности Иако се наше личности мењају у неком правцу како старимо, испоставља се да какви смо у односу на друге људе у истој старосној групи остаје релативно стабилно. На пример, ниво неуротичности код особе највероватније ће се свеукупно смањити, али најнеуротичнији једанаестогодишњаци и даље су најнеуротичнији 81-годишњаци кад зађу у те године. „Задржава се срж онога ко смо, у смислу да у одређеној мери задржавамо своје одлике у односу на друге", каже Дамјан. „Али у односу на нас саме, наше личности нису сковане у камену - ми можемо да се променимо." Погледајте видео: Он учи људе да се плачом ослободе стреса Његов посао је да учи Јапанце да плачу и тако се ослободе стреса Како се те промене личности испољавају? Зато што је сазревање личности универзално, неки научници сматрају да, далеко од случајне нуспојаве тога што смо имали више времена да научимо правила, како се наше личности мењају може да буде генетски испрограмирано - а можда их чак обликују и силе еволуције. Други експерти мисле да наше личности делом обликују генетски фактори, које потом вајају друштвени притисци током наших живота. На пример, истраживање Виебке Блејдорн, психолошкиње за личност са Универзитета у Калифорнији, открило је да у културама у којима се од људи очекује да брже одрасту - венчају се, почну да раде, преузму одговорности одраслих особа - њихове личности сазревају у млађем добу. „Људи су просто присиљени да мењају понашање и, временом, постану одговорнији. „Наше личности се мењају да би нам помогле да изађемо на крај са животним изазовима", каже Дамјан. Научници су открили да у културама у којима се очекивало да ће људи брже одрасти - оженити се, почети радити и имати одговорности за одрасле - њихове личности обично сазревају у млађем добу Али шта се деси кад зађемо у дубоку старост? Постоје два могућа начина да се проучи како се мењамо током нашег животног века. Први је да се узме велика група људи различитих годишта и потом да се прати како се њихове личности разликују. Један проблем с овом стратегијом је да је лако случајно помешати генерацијске одлике које је обликовала култура одређеног временског периода - као што је смерност или необјашњиво обожавање енглеског крема са трешњом - за промене које се дешавају са годинама. Славна дугорочна студија Алтернатива је узети исту групу људи и пратити је док одраста. Тачно то се и десило са Лотијанском родном кохортом - групом људи у Шкотској чије су особине личности и интелигенција проучавани у јуну 1932. и у јуну 1947. године, док су још били у школи. У то време, они су имали око 11 година. Заједно са колегама са Универзитета у Единбургу, Мотус је пронашао стотине истих људи кад су већ били у седамдесетим и осамдесетим и дао им још два идентична теста, са неколико година размака. Познато истраживање са људима у Шкотској показало је изузетно различите резултате за две генерације испитаника „Зато што смо имали две различите групе људи, а обе су мерене у две различите прилике, могли смо да применимо обе стратегије одједном", каже Мотус. То је била срећна околност, зато што су резултати били невероватно другачији за две генерације. Док су личности млађе групе остајале мање-више исте укупно гледано, особине личности старије групе почеле су да се мењају, тако да су у просеку они постајали мање отворени и екстровертни, као и мање предусретљиви и савесни. Корисне промене које су им се дешавале током читавог живота сада су почеле да се преокрећу. „Мислим да то има смисла, зато што у старости ствари људима почињу да се дешавају брже", каже Мотус, који истиче да је здравље ових људи можда почело да се нарушава и вероватно су почели да губе пријатеље и родбину. „То има одређеног утицаја на њихово активно ангажовање у свету." Нико још није проучио да ли се овај тренд наставља и кад зађемо у стоту. Проучавање јапанских стогодишњака показало је да они обично имају високе оцене за савесност, екстровертност и отвореност, али су можда од почетка имали више тих карактеристика - можда је то чак и допринело њиховој дуговечности. Како старимо наше личности су суштински повезане са нашим благостањем Штавише, наше личности су неодвојиво повезане са нашим благостањем како старимо. На пример, они са више самоконтроле склонији су да буду здравији касније у животу, жене са вишим степеном неурозе склоније су да доживе те симптоме током менопаузе, а степен нарцизма повезује се са нижим степеном усамљености, што је само по себи фактор ризика за преурањену смрт. У будућности, разумевање како су одређене особине везане за наше здравље - и како можемо да очекујемо наше личности да се мењају током читавог нашег животног века - могло би да помогне да се предвиди ко је најугроженији од одређених здравствених проблема и да се ту интервенише. Сазнање да се наше личности мењају током читавог нашег живота, било да ми то желимо или не, користан је доказ за то колико су оне флексибилне. „Важно је да то знамо. Дуго времена су људи мислили да се не мењају," каже Дамјан. „Сада видимо да наше личности могу да се прилагоде, а то нам помаже да изађемо на крај са изазовима које нам живот доноси". Ако ништа друго, то нам даје нешто чему можемо да се радујемо како старимо, и да откривамо у кога ћемо се претворити. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk