Корона вирус и имунитет: Загонетне Т-ћелије можда пружају скривени имунитет на Ковид-19
Док најновија истраживања указују на то да се антитела против Ковида-19 могу изгубити после само три месеца, нова нада осванула је на хоризонту: загонетне Т-ћелије.
Научници су прво открили пацијенте који су се опоравили од инфекције Ковидом-19, али на мистериозан начин нису имали антитела против њега Докази се већ неко време гомилају. Научници су прво открили пацијенте који су се опоравили од инфекције Ковидом-19, али на мистериозан начин нису имали антитела против њега. Затим се установило да би се то могло појавити код знатног броја људи. А онда је откривено да многи од оних који развијају антитела као да их губе после само неколико месеци. Укратко, иако су се антитела показала од непроцењиве вредности у праћењу ширења пандемије, она можда немају водећу улогу у стварању имунитета, како се раније сматрало. Ако желимо да стекнемо дуготрајну заштиту, све више се чини да њен извор мора бити нешто друго. Али док је свет био заокупљен антителима, научници су почели да увиђају да можда постоји другачији вид имунитета - онај који је, у неким случајевима, годинама непримећен обитавао у телу. Загонетни тип белих крвних зрнаца постаје све значајнији. И иако досад није много фигурирао у свести јавности, могао би се показати кључним у борби против Ковида-19. Могао би то бити велики тренутак за Т-ћелије. Т-ћелије су врста одбрамбених ћелија чији је основни задатак да пронађу и убију инвазивне патогене или инфициране ћелије. Оне то чине служећи се протеинима на својој површини, који су у стању да се повежу са протеинима на површини уљеза. Нигерија се бори да докаже да је корона вирус стваран Свака Т-ћелија је веома специфична - постоје билиони могућих верзија тих површинских протеина који су у стању да препознају различите мете. Због тога што Т-ћелије могу да се задрже у крви годинама после инфекције, оне доприносе и „дуготрајној меморији" имунског система и омогућују му да одговори брже и ефикасније када се изложи старом непријатељу. Неколико студија је показало да људи инфицирани Ковидом-19 углавном имају Т-ћелије које могу да таргетирају тај вирус, без обзира на то да ли су добили симптоме. То је све у оквирима познатог. Али научници су недавно такође открили да неки људи на тестовима могу бити негативни на антитела против Ковида-19, а позитивни на Т-ћелије које су у стању да идентификују вирус. То доводи до претпоставке да би неки нивои имунитета против болести могли бити двоструко присутнији него што се раније мислило. Сида је превасходно болест Т-ћелија, које ХИВ систематски уништава у пацијентима инфицираним вирусом Најчудније у свему је то што су научници, када су тестирали узорке крви узете много година пре избијања пандемије, пронашли Т-ћелије посебно скројене како би детектовале протеине на површини Ковида-19. То наводи на закључак да су неки људи већ имали неки ниво заштите против вируса пре него што је он уопште заразио човека. И чини се да тај проценат уопште није мали: 40-60% особа неизложених вирусу имало је те ћелије. Све су већи изгледи да би Т-ћелије могле бити скривени извор имунитета на Ковид-19. Кључна улога Т-ћелија могла би и да разреши неке зачкољице које досад нисмо могли да објаснимо - од драматичног увећања ризика од заражавања како расте старосна доб до мистериозног открића да вирус може да уништи слезину. Дефинисање важности Т-ћелија није само питање стручне знатижеље. Ако би научници сазнали који аспекти имуно система су најважнији, могли би да усмере своје напоре у стварање делотворних вакцина и третмана. Како делује имунитет? Већина људи вероватно није помислила на Т-ћелије, то јест Т лимфоците, како се још називају, још од школских дана, али како бисмо сагледали њихову важност за наш имунитет, можемо се осврнути на сиду у последњим стадијумима болести. Упорна грозница. Ране. Замор. Губитак тежине. Ретки канцери. Иначе безопасни микроби, као што је гљивица кандида албиканс - обично се проналази на кожи - преузимају цело тело. Током месеци или година, ХИВ врши одређену врсту геноцида над Т-ћелијама, тако што их лови, улази у њих и систематски их наводи да изврше самоубиство. „Брише њихов велики део", каже Адријан Хејдеј, професор имунологије на лондонском Кингс колеџу и вођа групе при Институту Франсис Крик. „То нам добро показује колико су важне те ћелије - те да се сама антитела с тим не могу изборити." При нормалном имунолошком одговору - на, рецимо, вирус грипа - прву линију одбране чини урођени имунo систем, који подразумева бела крвна зрнца и хемијске сигнале који подижу узбуну. То покреће производњу антитела, која ускачу неколико недеља касније. „А паралелно с тим, четири или пет дана након заражавања, примећујете како се активирају Т-ћелије, а присутне су и индиције да оне посебно препознају ћелије инфициране вирусом", каже Хејдеј. Те несрећне ћелије затим буду одстрањене брзо и брутално - посредством самих Т-ћелија или путем других делова имуно система које оне задужују да обаве непријатан посао - пре него што вирус добије прилику да их претвори у фабрике које избацују његове нове реплике. Све је више показатеља да неки људи могу имати скривене резервоаре заштите од Ковида-19 у себи Добре и лоше вести Дакле, шта знамо о Т-ћелијама и Ковиду-19? „Када посматрате пацијенте заражене Ковидом-19 - али, са задовољством могу да кажем, и појединце који су инфицирани али им није била потребна хоспитализација - постаје потпуно јасно да постоји одговор Т-ћелија", каже Хејдеј. „И готово је извесно да су то добре вести за оне који се баве вакцинама, зато што смо очигледно у стању да створимо антитела и Т-ћелије које препознају вирус. То је све добро." Заправо, једна вакцина - коју развија Универзитет у Оксфорду - већ је показала да може да покрене производњу тих ћелија, скупа са антителима. Још увек је сувише рано да знамо колико ће нас такав одговор штитити, али један члан истраживачког тима изјавио је за ББЦ њуз да резултати „веома обећавају". Међутим, има ту и једна цака. Код многих хоспитализованих пацијената са тежим обликом Ковида-19 одговор Т-ћелија се не одвија баш по плану. „Велики број Т-ћелија буде инфициран", каже Хејдеј. „То што им се дешава може се упоредити са свадбеном забавом или момачком вечери која пође по злу - хоћу да кажем да долази до велике активности и умножавања, али ћелије исто тако и напросто нестају из крви." Пораст броја заражених на Балкану: Искуства Црне Горе и Северне Македоније По једној теорији, Т-ћелије се једноставно преусмеравају на места на којима су најпотребније, као што су плућа. Али његов тим подозрева да многе заправо умиру. „Аутопсије пацијената са Ковидом-19 указују на оно што називамо некрозом, што је нека врста труљења", каже он. То се посебно види у деловима слезине и лимфним жлездама у којима обично живе Т-ћелије. Узнемирујуће је то што је некроза слезине главни показатељ болести Т-ћелија, код које су нападнуте саме одбрамбене ћелије. „Ако погледате извештаје с аутопсија пацијената са сидом, видећете исте такве проблеме", каже Хејдеј. „Али ХИВ је вирус који директно инфицира Т-ћелије, он куца на њихова врата и улази." За разлику од тога, тренутно нема доказа да је вирус Ковид-19 у стању да уради то исто. „За ово постоје многа објашњења, али колико ја знам, нико још нема оно право", каже Хејдеј. „Немамо представу шта се заправо дешава. Постоје докази да Т-ћелије могу да вас заштите, можда и током више година. Али када се људи разболе, тло под ногама им измиче док покушавају да поставе механизме система одбране." Одумирање Т-ћелија такође би могло бити заслужно за то што Ковид-19 много више погађа старије особе. Хејдеј наводи експеримент изведен 2011, у ком је миш изложен једног верзији вируса који изазива CAPC. Претходно истраживање је показало да тај вирус - који је такође корона вирус и близак је рођак Ковида-19 - покреће производњу Т-ћелија, које су биле заслужне за отклањање инфекције. Наредна студија је показала истоветне резултате, само што су овај пут мишеви пуштени да остаре. И с временом је одговор Т-ћелија постао значајно слабији. Т-ћелије могу се задржати у телу годинама након што инфекција прође, обезбеђујући тако дуготрајну меморију имунском систему Међутим, у истом експерименту, научници су мишеве изложили и вирусу грипа. И за разлику од оних заражених Ковидом-19, ови мишеви су успели да сачувају Т-ћелије које су се бориле против грипа све до позног доба. „Занимљиво је то опажање, због тога што би могло да објасни зашто су старији људи подложнији Ковиду-19", каже Хејдеј. „Када доспете у тридесете, ваш тимус [жлезда смештена иза грудне кости и између плућних крила, која игра важну улогу у развоју одбрамбених ћелија] почиње да се скупља и дневна производња Т-ћелија у великој мери опада." Шта то значи за дуготрајни имунитет? „Код првобитног вируса сарс [који се појавио 2002. године] људи су опет проучавали пацијенте и проналазили јасне доказе о постојању Т-ћелија неколико година након што би се нека особа заразила", каже Хејдеј. „То је у складу са идејом да ти појединци у себи носе заштитне Т-ћелије дуго након што су се опоравили." Податак да корона вируси могу довести до трајног присуства Т-ћелија недавно је навео научнике да провере старе узорке крви, узете од људи између 2015. и 2018, како би проверили да ли садрже ћелије које препознају Ковид-19. Научнике тренутно највише брине колико трају антитела на Ковид-19. А чињеница да се то десило довела је до претпоставки да је имунo систем тих људи научио да га препознаје након што се раније сусретао са вирусом прехладе који је имао истоветне површинске протеине. То наводи на непријатну могућност да неки људи добијају тешку инфекцију због тога што немају хорде Т-ћелија које већ могу да препознају вирус. „Мислим да порота и даље већа о томе", каже Хејдеј. Нажалост, нико још није потврдио да људи стварају Т-ћелије против било ког корона вируса који изазива обичну прехладу. „Напори да се за такво истраживање добију средства били би херкуловски", каже Хејдеј. Проучавање обичне прехладе изашло је из моде средином осамдесетих година прошлог века, након што је то поље стагнирало, и научници су прешли на друге пројекте, као што је истраживање ХИВ-а. Потоњи напредак показао се варљивим, пошто ту болест може да узрокује било који од више стотина сојева вируса - а многи од њих су у стању брзо да се развијају. Иако су антитела и даље важна у циљу праћења ширења Ковида-19, можда нас напослетку неће она спасити Хоће ли ово довести до стварања вакцине? Ако раније излагање вирусу прехладе заиста доводи до тога да инфекција Ковидом-19 буде блажа, то ће се показати добрим за развој вакцине - пошто доказује да Т-ћелије које су се задржале у телу могу да обезбеде значајну заштиту, чак и више година након што су настале. Али чак и да то није тако, деловање Т-ћелија могло би да буде од користи - и што више сазнамо о томе шта се дешава, то боље. Хејдеј објашњава да то како су вакцине скројене углавном зависи од врсте имунолошког одговора којег се научници надају да ће изазвати. Неке могу подстаћи производњу антитела - слободних протеина који се везују за инвазивне патогене и неутралишу их или их обележе како би се други елементи имуно система позабавили њима. Друге могу да потакну рад Т-ћелија или можда доведу до одговора неких других делова имунсо система. „Вакцине се могу произвести заиста у широком спектру", каже Хејдеј. Њега посебно охрабрује то што имунски систем очигледно јасно уочава вирус, чак и онај који је жестоко погођен инфекцијом. „Стога, ако бисмо успели да га спречимо да ради то што ради Т-ћелијама пацијената с којима смо имали прилику да сарађујемо, одмакли бисмо много даље у покушају да контролишемо болест." Сви су изгледи да ћемо у будућности чути још тога о Т-ћелијама. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk