29 година СПС-а: „Начин живота" или „странка деведесетих"
Угљеша се родио шест месеци после званичног рођења странке чију омладину данас предводи.
Угљеша Марковић је на челу Социјалистичке омладине Србије од 2017. године Социјалистичка партија Србије ове године обележава 29. рођендан, годишњицу уједињења Савеза комуниста Србије и Социјалистичког савеза радног народа Србије. Председник њене омладине је Угљеша Марковић који за ББЦ на српском каже да је СПС „бренд који постоји 29 година и дубоко је укорењен у историји Србије". „СПС сад улази у озбиљне године - постала је зрела партија, која итекако разуме околности. Морам да цитирам председника странке Ивицу Дачића да ниједан наш члан није издао државни и национални интерес. Да ли је било грешака? Јесте, и за то смо платили можда и превисоку цену", каже Марковић. Од готово три деценије своје историје, социјалисти су на различите начине на власти били 25 година - било самостално, кроз учешће у владајућим коалицијама или кроз мањинску подршку власти. Данас је на челу СПС-а Ивица Дачић, а странка је део владајуће коалиције као коалициони партнер Српске напредне странке. „СПС је део кућног васпитања" Када Марковића питате шта је за њега СПС данас, послужиће се синтагмама „кућно васпитање" и „начин живота". „У овој партији су истовремено и по три генерације: унук, отац и деда су чланови исте партије. То је однос према држави - индоктринирани смо да на државу гледамо на посебан начин, да разумемо шта је држава, шта је патриотизам у свом облику без мржње." Марковић каже да је његов отац учествовао у оснивању СПС-а и био председник страначког одбора у београдској општини Стари Град, док му је деда био у партизанима. Он сам постао је члан СПС-а 2013. године, али је и као мали долазио у странку са оцем. Кад политичка сцена замени позорницу Како живе и раде ратни злочинци на Балкану Привукле су га идеје левице за које сматра да их СПС најбоље заступа - иако је у актуелној власти са СНС-ом, у влади која је смањивала плате и пензије, начелно се залаже за капитализам, тржишну привреду. „Да ли је то било лако урадити и подржати - није, посебно за партију левице, али у тим моментима немате много простора за избор. То се морало урадити јер је земља била на ивици банкрота, а јавни дуг на више од 70 одсто БДП-а. Ипак, сада је време за развој." Актуелно руководство СПС-а Лако ће Марковић устврдити да је приватизација после 5. октобра однела много радних места. Теже ће одговорити на питања зашто су социјалисти од 2004. године били део свих владајућих коалиција - било као мањинска подршка, било као равноправни партнери - а нису променили курс којим се држава креће, ако већ њиме нису били задовољни и сада га радо критикују. „СПС је држала ресоре који нису били у вези са финансијама, економијом, привредом. Од одговорности не бежимо, али не сносимо највећу одговорност за оно што се десило. Сносимо одговорност за деведесете, али не и за оно после тога", каже Марковић. Помоћ на друму или биро за запошљавање За младе људе у Србији, политичке странке најчешће нису примамљиве и често их описују као „бирое за запошљавање". Угљеша Марковић предност СПС-а види у разгранатој мрежи одбора, наслеђу које је преостало из прве деценије постојања странке и претходног, комунистичког периода. „Оно што СПС даје, то не може парама да се купи. Замислите да постојите у сваком месту у Србији - кренете на море и негде вам стане ауто, а СПС има и ту човека који може да вам се нађе и макар вам скува кафу. То је другарство, пре свега." Тврди да социјалисти, због свог положаја у владајућој коалицији - и нису у прилици да запошљавају, већ младима нуде „брушење" на начин који то сами чланови желе. На питање о његовим лидерским амбицијама - посеже за цитатом актуелног страначког председника, и самог пониклог у омладини СПС-а. „Тренутно о томе не размишљам. Али ћу цитирати Дачића: глупо је да се нечим бавите, а да не желите да играте Лигу шампиона јер онда не треба тиме да се бавите." Не брине га што је од 180 одбора странке на последњим изборима за председника стигао предлог само за Ивицу Дачића - Марковић не сматра да је то показатељ одсуства унутарстраначке демократије и чињенице да „добре ствари не треба мењати". „Слободан Милошевић - државник" Једна реч доминира у Марковићевом одговору на питање како доживљава најпознатијег лидера социјалиста Слободана Милошевића, председника Србије и Југославије током ратних деведесетих, оптуженика пред Хашким трибуналом. Чак три пута Марковић ће рећи - државник. „Пре свега човек, од крви и меса. Државник, у погрешно време, на погрешном месту. Било је грешака у тим околностима, али је иза себе оставио два споменика - Дејтонски споразум и Резолуцију 1244." Слободан Милошевић готово без прекида водио је СПС 16 година Када сумира целу историју странке, Марковић у сваком добу види понешто позитивно. „Деведесете године су, из једне перспективе, биле златне године СПС-а - странка је имала лидера који је у једном тренутку имао апсолутну подршку. То је и тешко време за СПС, због бремена које је странка носила и касније скупо платила." Време од 2008. до 2012. године и сарадњу са Демократском странком Марковић описује као период реформи СПС-а, окрета ка Европи. Марковић нема дилеме да ли је историјско помирење Бориса Тадића и Ивице Дачића у октобру 2008. године из данашње перспективе била грешка. „Мислим да није била грешка." Велибор Павловић (29 година), председник Демократске омладине Неколико месеци пре СПС-а основана је Демократска странка - у наредне три деценије, четврт века опонент СПС-у. Исте године рођен је и актуелни председник омладине ДС-а Велибор Павловић чије је сећање на СПС усмерено на деведесете године прошлог века. „Инфлација, бомбардовање и период до 5. октобра 2000. године - то су прве асоцијације на СПС. Ја се најежим кад чујем неког да се живело боље током 1990-тих". Павловић каже да је СПС после 2000. године мало променио реторику, али га изненађује што и даље чује поруке које личе на Слободана Милошевића. Анализирајући „историјско помирење" СПС-а и ДС-а, Павловић види његове различите аспекте. „Са данашње позиције ДС-а, свакако да је била грешка. Са становишта народа, знајући чињеницу да би на власт тада дошли радикали и социјалисти - исте снаге из 1990-тих, али и оно што се десило 2012. године, избегнуто је 2008. године. То није било лако ни мени, ни члановима ДС-а, али би погубније било да су тад радикали дошли на власт." Седам година након одлуке социјалиста да напусте сарадњу са ДС-ом и окрену се напредњацима, младе демократе тешко могу поново да замисле 2008. годину. „Не могу да замислим сценарио у коме ДС и СПС поново сарађују - опет би се десило разочарање нашег чланства и бирача. Уопште не размишљам о сарадњи са њима јер сматрам да свако ко је заједно са СНС-ом на било ком нивоу, не би требало да дође у обзир за коалицију", закључује Павловић. Актери историјског помирења: Борис Тадић (лево) и Ивица Дачић (десно) Србија као Норвешка и Јапан Млади социјалиста каже да своју странку види као заступницу права „обичног" човека, борца за његова права. „Ми смо такво друштво и направили 70-тих година 20. века, али не знам да ли је то утопија данас. СПС би у том друштву, као државотворна партија, имала стожерну улогу." Својим вршњацима објашњава да су социјалисти - борци за људско лице капитализма. „Млади знају, из разговора са својом породицом, како то изгледа кад су имали гарантован стан, посао, летовање и зимовање. Знају и да то сада немају, да је дошло ново време у коме имају борбу за егзистенцију, али и да постоје земље које имају најбоље од једног и од другог." На одбојност политике код младих, једноставно одговара. „Поштујем њихово мишљење, али им кажем - укључите се и за почетак, изађите на изборе. Најлакше је оптуживати друге, без икакве сопствене одговорности - и онда сте увек у праву", каже председник Социјалистичке омладине Србије. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk