Мирис кише - петрикор, може се наћи и у парфемима
Испада да захвалност није једини разлог због којег киша мирише тако добро након дужег периода суше.
Мирис кише зове се петрикор Заправо је и хемија мало умешана. Бактерије, биљке, па чак и муње могу да утичу на пријатан мирис који осетимо након олује; мирис чистог ваздуха и влажне земље. Познат као петрикор, мирис који су, због његове специфичности, дуго ловили научници али и парфемџије. Влажна земља Откривен током шездесетих година прошлог века, топли, земљани мирис који осетимо када киша дотакне тло долази од бактерије. Мирис кише појачано се осећа после суше „Тло је богато таквим бактеријама", објашњава професор Марк Батнер, шеф катедре за молекуларну микробиологију центра Џон Инес. „Тако да, када кажете да осећате влажно земљиште, заправо осећате молекул који је настао од бактерије", рекао је за ББЦ. Тај молекул, геозмин, производе стрептомицете. Ове бактерије, које се налазе у већини здравих земљишта, такође се користе у производњи антибиотика. Капи које падају на земљу у ваздуху ослобађају геозмин, чије је присуство обилније након кише. „Многе животиње га осећају, али људи га посебно интензивно осећају", додаје професор Батнер. Оно што ми осећамо је геомизин, молекул настао од бактерије из земљишта Изабел Бер и Ар-Џеј Томас, истраживачи који су први „кумовали" мирису петрикор, већ шездесетих су открили да се мирис продавао у Индији под називом „Мати ка атар". Данас је геозмин све чешћи састојак парфема. „То је веома јак састојак и мирише као бетон после кише", каже парфемисткиња Марина Барсенила. „Постоји нешто веома примитивно у том мирису." „Чак и када га разбијете на најситније честице, људи могу да га осете", додаје Барсенила. Али имамо јако чудну везу са геозмином - иако нас привлачи мирис, многима од нас се не допада укус. Геозмин је заслужан за препознатљив земљани укус репе Иако није отрован, ако се нађе у вину или киселој води, чак и најмања количина, може одвратити људе од даљег конзумирања. „Није нам јасно зашто не волимо геозним", каже професор Јепе Лунд Нилсен са Универзитета Алборг у Данској. „Није отрован по људе у нормалним количинама, али некако га повезујемо са нечим негативним". Петрикор: Термин Назив су му дали научници Изабел Џој Бер и Ричард Томас у тексту „Природа агрилозног мириса", објављеном у часопису Природа (Nature). Име потиче од грчких речи petros, што значи камен и ichor која означава „течност која тече венама богова". Биљке Према професору Нилсену, истраживање показује да геозмин може бити повезан са терпенима - извором мириса у многим биљкама. Терпене најчешће производе четинари попут борова Киша може да ослободи ове ароме, каже професор Филип Стивенсон, водећи истраживач Краљевске ботаничке баште у Кјуу. „Често се хемикалије из биљака које пријатно миришу налазе у лисним длакама, које се током кише оштете и тако ослободе мирисе. „Киша ослобађа мирисе из осушених биљака на исти начин као када покидате осушену биљку - мирис постаје јачи", каже Стивенсон за ББЦ. Суше могу да успоре метаболизам биљака, који се услед кише освежава и ослобађа пријатан мирис. Муње и грмљавина побољшавају квалитет ваздуха Муње Муње играју одређену улогу, стварајући чист и оштар мирис озона - узрокован грмљавином и осталим електричним ослобађањем у атмосфери. „Поред муња, грмљавина и киша такође побољшавају квалитет ваздуха. Прашина и аеросоли се спусте и остаје чист ваздух", објашњава професорка Марибет Столзенбург са Универзитета у Мисисипију.