Наука и физика: Човек који је заслужан што је свет сазнао за Алберта Ајнштајна
Тешко је замислити време када име Алберта Ајнштајна није било познато у читавом свету.
Ајнптајн (лево) и Едингтон (десно) срели су се први пут тек годинама по окончању Првог светског рата Али чак и кад је завршио теорију релативности 1915. године, он је био готово потпуно непознат ван граница Немачке - све док у помоћ није пристигао британски астроном Артур Стенли Едингтон. Ајнштајнове идеје биле су заточене иза блокада Великог рата, а још и више суровим национализмом услед ког „непријатељска" наука није била добродошла у Великој Британији. Али и Ајнштајн, социјалиста, и Едингтон, квекер, веровали су да наука треба да надрасте ратне поделе. Њихово партнерство омогућило је да релативност прескочи ровове и учини Ајнштајна једним од најславнијих људи на планети. Ајнштајн и Едингтон се нису срели током рата, чак нису слали један другом ни директне поруке. Уместо тога, заједнички пријатељ у неутралној Холандији одлучио је да рашири нову теорију релативности у Британији. Ајнштајн је имао велике, велике среће што је Едингтон, Плумовски професор са Кембриџа и члан Краљевског астрономског друштва, био тај који је примио то писмо. Он не само да је разумео компликовану математику теорије, већ је као пацифиста био један од малобројних британских научника уопште вољних да узме у разматрање немачку науку. Он се посветио величању Ајнштајна да би истовремено довео револуцију у темеље науке и повратио интернационализам међу саме научнике. Ајнштајн је био савршени симбол за то - бриљантан, мирољубиви Немац који је оповргао сваки ратни стереотип, истовремено довевши у питање највеће истине самог Њутна. Очајничка борба да се тестира Ајнштајнова теорија Док је Ајнштајн био заточен у Берлину, гледујући иза блокада и живећи под владиним надзором због политичких ставова, Едингтон је покушао да убеди ратоборно расположено енглеско говорно подручје да је непријатељски научник вредан њихове пажње. Написао је прву књигу о релативности, држао популарна предавања о Ајнштајну и постао један од великих научних комуникатора Двадесетог века. Његове књиге остајале су деценијама на бестселер листама, био је стални гост на ББЦ радију и на крају добио титулу витеза за рад. Едингтон је фотографисао помрачење Сунца 29. маја 1919, године Било је тешко навести Велику Британију да се заинтересује за време-простор и гравитацију док су подморнице потапале транспорте хране, а хиљаде младих живота је изгубљено за једва приметан напредак у Фландрији, у Белгији. Саме Ајнштајнове идеје нису биле довољне. Релативност је необична, са близанцима који старе другачије и планетама заточеним у извитопереном простору. Погледајте видео: Да ли разумете Ајнштајнову теорију? Назад у школске клупе: Да ли разумете Ајнштајнову општу теорију релативности Едингтону је била потребна дефинитивна демонстрација да је релативност истинита и да је Ајнштајн у праву. И да само његов интернационални приступ може да доведе до револуције у науци. Његова највећа шанса била је да се тестира бизарно предвиђање из Ајнштајнове теорије опште релативности. Кад светлост прође поред масивног тела као што је Сунце, тврдио је Ајнштајн, гравитација благо савије његове зраке. То значи да би слика далеке звезде била благо померена - изгледало би као да је звезда на погрешном месту. Ајнштајн је предвидео конкретан број за ту промену (1,7 шездесетог дела минута угла, илити око 1/60 милиметра на фотографији). За астронома би представљало изазов да то измери, али је било могуће урадити. Нажалост, обично је скоро немогуће видети звезде током дана, тако да би човек морао да сачека потпуно помрачење да би био у прилици да их посматра. Потпуна помрачења су ретка, кратка и често лоцирана на неодговарајућим местима која захтевају дуга путовања за европске астрономе. Ајнштајн је годинама покушавао да тестира то предвиђање, али без успеха. Едингтон је, међутим, мислио да то може да се постигне на предстојећем помрачењу у мају 1919. године, видљивом на јужној полулопти. Чак и уз претњу од подморница, ниједна земља није била у бољем положају од Велике Британије да пође у експедицију како би тестирала Ајнштајново предвиђање. Френк В. Дајнсон (лево) обезбедио је средства за Едингтоново експедицију Едингтону је била потребна огромна помоћ за то. Срећом, био је близак пријатељ са Френком В. Дајсоном, краљевским астрономом. Дајсон је обезбедио средства, мада је чак и са новцем због рата било тешко доћи до неопходне опреме. Да све буде горе, постојала је могућност да Едингтон уопште не пође на експедицију - зато што је могао да заврши у затвору. Као квекер, Едингтон је уложио приговор савести на рат и одбио да учествује у регрутацији. Многи други квекери су за то исто завршили иза решетака или на тешкој робији. Након бројних неуспелих жалби, чинило се да ће Едингтон бити ухапшен, али је у последњи час добио изузеће (несумњиво уз помоћ његовог политички добро повезаног пријатеља краљевског астронома). Фантастично, али на крају га је добио под условом да поведе експедицију која ће тестирати Ајнштајнову теорију. Погледајте видео: Леонардо да Винчи - геније који је променио свет Леонардо да Винчи: Како је геније променио свет „Најзначајнији тренутак у животу" Примирје из новембра 1918. године значило је да експедиција може да пође на пут. Едингтон је желео да буде сигуран да ће резултати експедиције, какви год били, скренути пажњу света на Ајнштајна. И тако су он и Дајсон започели јавну кампању која ће узбудити и научну заједницу и обичне људе. Британски дневни листови су били загрејани и спремни да извештавају о ономе што је Едингтон представио као епску борбу између домаћег Њутна и новајлије Ајнштајна. Ајнштајн, озбиљно болестан од ратног гладовања и покушаја да ће се снађе у Берлину захваћеног револуцијом, није знао скоро ништа о овоме. Уместо тога, Едингтон и његове колеге морале су да тестирају Ајнштајново предвиђање потпуно препуштени сами себи. Два тима су послата да посматрају помрачење: један у Бразил, а други - који је предводио Едингтон - на острво Принсипе у Западној Африци. Едингтонов „упоређивач" мерио је промене у положају звезда, праћених на телескопским стакленим плочама постављеним испод покретних микроскопа Пре више од 100 година - 29. маја 1919. године - ти астрономи су посматрали помрачено небо шест минута да би ухватили најмању промену у звездама и открили највећу новину у нашем разумевању универзума. Скоро упропашћене временским условима, кварењем опреме и штрајковима пароброда, експедиције су се вратиле са фотографијама у нади да су на њима звезде померене сунчевом гравитацијом. После више месеци интензивних мерења и прорачуна, Едингон је имао позитиван резултат. Он је то назвао најзначајнијим тренутком у свом животу. „Знао сам да је Ајнштајнова теорија прошла тест и да мора да преовлада нова перспектива научне мисли." Представио је резултате у Краљевском друштву, у просторији пуној научника и новинара жељних да чују ко је тријумфовао, Ајнштајн или Њутн (док их је Њутнов портрет посматрао са зида). Саопштење је изазвало огромну пометњу. Председник Краљевског друштва је то назвао „једним од највећих достигнућа људске мисли". Наслов на првој страни Тајмса наредног дана гласио је: „Револуција у науци". Едингтон је савршено испланирао догађај. Ајнштајн је, буквално преко ноћи, од опскурног академика постао мудрац о ком су сви желели да знају нешто више. А Едигтон је успео да подари јавности то што је желела. Као главни апостол релативности у англофоном свету, он је био тај ком су се обраћале све новине и часописи. На његовим предавањима је стотине људи морало да остане пред вратима. Они који су успели да уђу не само да су научили нешто о необичној физици релативности, већ и о Ајнштајну као симболу међународне науке, који је успео да се издигне изнад мржње и хаоса рата. Сам Ајнштајн је једва успевао да устане из болесничке постеље. Сазнао је за резултате из телеграма који је стигао преко Холандије. Био је одушевљен што је његова теорија потврђена, али и збуњен медијском помпом која је одједном заокупила његов живот. Никад више неће моћи да изађе на врата а да га не заскоче новинари. Без Едингтона, релативност би прошла недоказана, а Ајнштајн никад не би постао легендарни геније. Едингтон је био Ајнштајнов најважнији савезник, иако се њих двојица нису срела још годинама после окончања рата. Њихова сарадња била је кључна не само за рођење савремене физике, већ и за опстанак науке као међународне заједнице у најмрачнијим данима Првог светског рата. Метју Стенли је аутор књиге Ајнштајнов рат: Како је релативност победила национализам и уздрмала свет Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk