РБ Лајпциг - Како је Ред Бул створио такмичара Лиге шампиона од нуле
„Даје ти крила…", рекао је једном приликом за компанију Ред Бул њен оснивач и извршни директор Дитрих Матешиц, мислећи на глобални рекламни слоган овог бренда.
Противнички навијачи се често буне због спонзорства Ред Була фудбалског клуба РБ Лајпциг Матешиц није мислио само на енергетско пиће које му је донело богатство, већ на филозофију његове мултинационалне компаније која вреди више милијарди долара. „Она вам пружа умеће, способност, моћ да постигнете све што сте наумили", додаје овај Аустријанац који је створио амбијент који подстиче иновације и идеје. Фубалски клуб РБ Лајпциг, као и 33-годишњи тренер Јулијан Нагелсман, доказују ту тврдњу - пре само десет година, они су дебитовали у петом рангу немачког фудбала, а сада играју четврт финале Лиге шампиона. Али пут до фудбалске елите није резултат тога што је Ред Бул само упумпавао новац у овај источнонемачки фудбалски пројекат. Наглесманов тим, који је са 1:0 победио Тотенхем у северном Лондону, није у свом саставу имао ниједног играча који је купљен за више од 20 милиона фунти. Како је онда Ред Бул претворио клуб који је играо регионални фудбал у озбиљног кандидата за титулу у Бундес лиги, шта од свега тога има једна од најпознатијих компанија на свету и да ли је Лајпциг заиста најомраженији клуб у Немачкој? Нестала деца - како фудбал може да помогне Како је све уопште почело за Ред Бул у Немачкој Када је шеф Ред Була Матешиц први пут пласирао идеју да се уложи новац у фудбалски клуб 2006. године, та идеја није имала много присталица. Почетни план о инвестицији у други клуб из Лајпцига, ФК Заксен Лајпциг, одбио је Немачки фудбалски савез ДФБ. Уследили су протести навијача док је Ред Бул разматрао преузимање Сaнкт Пaулија, Минхена 1860 и Фортуне из Дизелдорфа, пре него што се компанија вратила првобитном плану куповине тима из Лајпцига. Проучавање историје фудбала у Лајпцигу је компликовано због великог броја клубова који су били оснивани и распуштани од када је ДФБ основан у том граду 1900. године. Нацистички режим, комунистичка власт и касније уједињење Немачке, такође су утицали на различите формате такмичења. ФК Локомотива из Лајпцига је имала успеха пре уједињења, пошто је 1987. стигла до финала Купа победника купова где је изгубила од Ајакса. Али након што су променили име у ВФБ Лајпциг, 1994. су испали из Бундеслиге и тако означили крај епохе у којој су боравили у најјачем такмичењу у Немачкој. Све док Ред Бул није купио лиценцу за играње за петолигашки клуб ССВ Маркранштад. Пре него што је преименовани клуб РБ Лајпциг извео почетни ударац на терену у сезони 2009/10, поново је кренула повика на тај потез у Немачкој, али то није било ништа што компанија није већ раније искусила на том плану. Многи навијачи су се осећали отуђеним од сопственог клуба када је Ред Бул купио аустријског прволигаша СВ Аустрију Салцбург 2005. године и променио му име у Ред Бул Салцбург. Tо је укључивало и промену клупског грба, боје дресова и комплетног стручног штаба. У Немачкој су решили да - након година проучавања и преговора - крену од дна и започну успон ка врху. Нови тим из Маркранштада - ССВ Марканштад, у црвеним дресовима - наставио је да игра на Брентанобад (Бад) стадиону. Играли су у Северној регионалној лиги која је била седми ранг такмичења у Немачкој. Овом мечу, одиграном у фебруару, званично је присуствовало 30 навијача. У тренутку када је РБ Лајпциг стигао до Бундес лиге 2016. године, град је био већ 22 године без тима у највишем рангу такмичења, а ни цела бивша Источна Немачка није имала представника у лиги од када је Енерги Котбас испао из ње 2009. То отворено тржиште је постало велика прилика. „Добро је за град, добро за источне делове Немачке", рекао је за ББЦ спорт Гвидо Шафер, који је за Лајпцишке народне новине пратио успон клуба. „Цео град воли РБ Лајпциг - ако изузмемо два традиционална клуба БСГ Кеми и Лок Лајпциг - и сви знају колико је корисно имати овакав клуб у граду. „Број навијача је такође у порасту. Сада на скоро сваком мечу имамо распродат стадион од 40.000 места". Ова љубав према клубу који подржава Ред Бул није таква у остатку земље, па је РБ Лајпциг чак и у својој првој сезони био суочен са жустрим реакцијама навијача противничких тимова. Правила ДФБ-а прописују да немачки клубови морају да функционишу по принципу „50+1", што значи да чланови (у принципу навијачи) поседују већину обвезница и могу да утичу на неке одлуке, као што је цена карата. Ривали сматрају да РБ Лајпциг експлоатише систем тако што има 17 чланова са правом гласа - они су у већини директно повезани са Ред Булом - и да су заобишли закон који каже да тимови не смеју да носе име спонзора тако што су клуб званично назвали „РасенБалспорт Лајпциг" Tо у преводу значи „спортови на трави Лајпциг". РБ је означен и као „најомраженији клуб у Немачкој", па се и даље суочава са сталним протестима навијача противничких клубова који се огледају у бојкоту утакмица. Група од 28 навијача Дортмунда гађала је симпатизере РБ конзервама и камењем 2017. године, због чега су ухапшени. Нетрпељивост иде и даље. Ханс Јоаким Вацке, директор Борусије из Дортмунда, РБ је назвао „клубом насталим да би се повећали приходи Ред Була" у изјави за ББЦ. Пре неколико месеци фудбалски магазин „11 пријатеља" одбио да покрива дерби утакмицу са Бајерном из Минхена, чији су навијачи истакли увредљиве пароле. Али Шафер је убеђен да Лајпциг и Нагелсман, кога назива „генијем", придобијају јавност атрактивним фудбалом и игром у којој доминирају висок темпо и пресинг. „Било је протеста, нарочито у Дортмунду, Аугсбургу и код навијача Униона из Берлина, али у Немачкој и Европи поштовање је из дана у дан све веће", објашњава он. „Веома је добро за Лајпциг, али и уопште за фудбал у Немачкој, што су они сада на том нивоу". Нови играчи РБ Лајпцига позирају за фотографију пре првог тренинга у јулу 2009. године - пред прву сезону реформисаног клуба Кућа коју је изградио Ралф „Црвени бикови" су свакако узлетели ка врху немачке фудбалске пирамиде. За осам година постојања, они су четири пута промовисани у виши ранг такмичења и тако стигли до Бундес лиге. Ово можда није био први покушај Ред Була у фудбалу, али је у сваком случају био пројекат са потенцијалом да уздрма ствари у једном од традицоналних упоришта ове игре. Пошто су купили ССВ Маркранштад, тим из Оберлиге (пети ниво такмичења) лоциран неколико километара од Лајпцига, дали су им комплетан Ред Бул третман, додајући их у портфолио у којем су тада већ били Ред Бул Салцбург, Њујоршки Ред Бул, Ред Бул Бразил и још неколико клубова-филијала. Брзо је уследила промоција у виши ранг, али уз Матешицев утицај и ризичну купопродају играча, РБ је наишао на проблеме у бегу из четврте лиге. Све док није стигао Ралф Рангник. „Све је почело са Ралфом Рангником 2012. године", каже Шафер. Рангника је довео шеф међународних фудбалских операција Ред Була Жерар Улије, бивши менаџер Ливерпула, који се придружио Ред Булу након четворочасовног састанка са Матешицом у Салцбургу раније те године. Он је у Салцбург довео Садија Манеа, данас нападача Ливерпула. Рангник, бивши шеф Шалкеа и Хофенхајма, био је именован за спортског директора РБ Лајпцига и Ред Бул Салцбурга, и то је довело до новог напредовања у такмичењу. Рангник је затим сам преузео кормило брода 2015. године и комплетирао Лајпцигов успон ка Бундес лиги. „Рангник је архитекта. Он је велики човек, он је све ово урадио", наставља Шафер. „Када је стигао у Лајпциг, све се променило. Подмладио је тим, начинио га бржим. То је његова филозофија и од тада је све било подређено само тој филозофији". Рангник је два пута преузимао тим када клуб није имао менаџера, али од када је ангажован Нагелсман, преузео је већу улогу у Ред Бул пројекту као шеф спортског развоја - положај који је држао до прошлог месеца. Резултати које је овај 62-годишњак направио су имали такав одјек да га је наводно и европски гигант Милан звао да од овог некада славног тима Серије А поново створи велико име, спроводећи стратегију која је показала успех у Ред Булу. Рангник је изабрао Маркуса Крошеа, који је већи део своје каријере провео у друголигашу Падерборну, да га наследи на месту спортског директора у Лајпцигу када је сам отишао на нову позицију у систему Ред Була. Крошеов циљ је остао искључиво на томе да и даље ради на надограђивању Лајпцига. „Срећни смо што нас наш спонзор толико подржава, баш као и остале своје клубове", каже 29-годишњак за ББЦ Спорт. „Наравно, редовно размењујемо идеје са Ред Булом и осталим клубовима које он подржава у Њујорку и Бразилу. Али у исто време, верујемо да можемо да изградимо нешто јединствено у Лајпцигу и створимо сопствени идентитет". Проналажење и развијање „звезда сутрашњице" Спортски директор Маркус Кроше (десно) разговара са директором РБ Лајпцига Оливером Минцлафом Рангник је одлучио каквом ће фудбалу тежити РБ Лајпциг, а онда је одабрао и потписао играче који су испуњавали све његове захтеве - да имају максимално 23 године и да буду жељни напредовања. „Тражимо младе, талентоване и гладне играче", објаснио је Кроше. „Не желимо да плаћамо енормне своте новца на такозване фудбалске звезде, ми желимо да пронађемо и развијемо звезде сутрашњице". Наби Кеита, који је дошао из Ред Бул Салцбурга, је био најскупљи играч и са 27 милиона фунти је оборио клупски рекорд. Касније је продат Ливерпулу уз профит од 21 милион фунти. Од осталих звезда тима ту je немачки нападач Тимо Вернер, који ће вероватно већ у следећем прелазном року напустити тим, а који је дошао из Штутгарта 2016. године док је овај испадао из лиге. Tу су, затим, шведски крилни нападач Емил Форсберг који је стигао из Малмеа док је био у другој лиги и коначно аустријски халф Марцел Сабицер који је из бечког Рапида прво прослеђен на позајмицу у Ред Бул Салцбург. Кеита је, ипак, можда најбољи пример како Ред Булов портфолио тимова пружа глобалну скаутску мрежу и међуклупски оквир у којем играчи могу да напредују. Ово је најближе оном што представља „Ситијева фудбалска група" - предвођена Манчестер Ситијем и која укључује клубове широм света као што су Ђирона, ФК Њујорк Сити, Мелбурн Сити и Јокохама Маринос - али вероватно са више успеха у прикупљању врхунских талената. Џејмс Пауел, извршни директор Картрет Капитала, каже да је овакав модел користан и за сагледавање спортских циљева и за повраћај уложене инвестиције. Пауел то назива „пирамидом излога" која открива таленте на много вишем нивоу и која им повећава тржишну цену. Он каже како Ред Булова „најављена глобализована платформа трговине играчима" даје могућност власницима да извуку корист из паметних и ефикасних трансфера. Тренер Јулијан Нагелсман је дошао у РБ Лајпциг из Хофенхајма у јуну 2019. године Сарадња међу клубовима је флуидна - играчи средине терена Ханес Волф и Амаду Хаидара су Салцбург заменили Лајпцигом прошлог лета, Американац Тајлер Адамс је стигао из Њујорка прошлог јануара, а садашњи тренер Ред Бул Салцбурга Џеси Марш је радио у сва три клуба. Талентовани штопер Дајот Упамекано је још један од оних са дуге листе играча и чланова стручног штаба који су били у најмање једном од Ред Бул клубова. Он је играо за ФК Лиферинг, Салцбургову филијалу, пре него што је прекомандован у први тим, да би се онда придружио Лајпцигу, али он је и пример још једног важног утицаја - оног који је имао Улије, бивши менаџер Ливерпула. Шафер каже да су Улијеови контакти у његовој домовини били кључни за довођење великог броја француских играча у Лајпциг. Упамекано као штопер игра у пару са Ибрахимом Конатеом који је дошао из Сошоа 2017. године, док је десни бек Норди Мукиеле стигао из Монпељеа, а Кристофер Нкунку из Пари Сен Жермена. Сви они су репрезентативци младог тима Француске. Још један важан шраф у машинерији Ред Була је Пол Мичел, бивши шеф скаутске службе у Саутемптону и Тотенхему. Он се Лајпцигу придружио 2018. године и од тада је преузео ширу улогу у свим клубовима из Ред Буловог система. „Већ смо доказали да играче можемо да учинимо бољим и да им помогнемо у наредном кораку у каријери", додаје Кроше. „Нарочито у данашњем фудбалу где је добар скаутски систем кључ успеха". Који је ту интерес Ред Була? РБ Лајпциг се 2010. преселио у садашњи дом - Ред Бул Арену (некадашњи Централни стадион) са капацитетом од 43.000 места, саграђеном 2004. као део мреже стадиона на којима су се играле утакмице Светског првенства у фудбалу 2006. На овогодишњој Форбсовој листи највреднијих брендова, Ред Бул се поноси 71. местом, вредношћу бренда од 7,6 милијарди фунти и годишњом продајом седам милијарди конзерви енергетског пића у 171 земљи широм света. Па шта онда компанија добија тиме што поседује фудбалске клубове? Скретање пажње на бренд је од кључног значаја - сваки клуб у портфолију Ред Була на свом дресу има њихов лого, боје су црвена, бела и жута и утакмице играју на својој Ред Бул Арени. РБ Лајпциг је реклама за Ред Бул сваки пут када играчи шутну лопту. Исто се може рећи и за њихове подухвате у свету Формуле 1, е-спортова и екстремних спортова. Гледаоци могу да виде Ред Бул болиде и возаче у 22 трке у Формули 1, а компанија је и спонзор е-спорт тимова и такмичења као што је „Ред Бул Драгон Бол ФајтерЗ Ворлд Фајналс". Тиме привлаче пажњу младих, а ту су и подухвати као што су Ред Бул Стратос скокови са великих висина, у оквиру којих је изведен и скок Феликса Баумгартнера из стратосфере натраг на Земљу. Овај догађај је уживо пратило девет милиона корисника Јутјуба. Они такође спонзоришу и такмичаре из врло широког дијапазона спортова не би ли истакли бренд. Клуб из Бачке Тополе ушао је у Суперлигу и већ у првој сезони изборио излазак у Европу. Тако су енглески крикет играч Бен Стоукс, који је и ББЦ-јева спортска личност године, и одбрамбени играч Ливерпула и енглеске репрезентације Трент Александер-Арнолд, међу најпознатијим спортистима из њиховог ростера. „Кључ је у константном и агресивном маркетингу који омогућује да легендарни бренд буде што видљивији", каже Пауел из Картрет Групе. И док је присутност бренда кључни фактор, Ред Бул има корист и од врло профитабилних франшиза. Компанија је постигла истински успех у својим спортским подухватима. „Ово засигурно није пројекат који се заснива на похрањивању сујете", додаје Пауел. „Ред Бул је доказао своју лидерску експертску улогу". „Циљеви су слични оним које има и Ситијева фудбалска група. Обе организације су успоставиле глобалну пирамидалну структуру у односу на развој играча у тимовима који у оквиру групе помажу једни другима". „Ред Бул је успео у томе да развије маркетиншке специфичности које су постале стандард за друге компаније". Куда иде РБ Лајпциг? Кроше каже да је циљ клуба на почетку сезоне био да се поново обезбеди место у Лиги шампиона, али да су се једног тренутка нашли и у борби за титулу. Били су бод иза Бајерна из Минхена који је освојио седам титула за редом. У ствари, последњи пут када Бајерн није освојио титулу, Лајпциг се такмичио у четвртој, регионалној лиги. Кроше се ипак још увек није носио размишљањима о титули, али верује да је улазак у осмину финала Лиге шампиона добар знак да су на правом путу. „Ми смо амбициозан, млад тим, увек гладан успеха", додаје некадашњи играч средине терена. „Успех никада не долази прерано. Желели смо да дођемо до елиминационе фазе и успели смо у томе. Ово је крупан корак у нашем даљем развоју". „Дефинитивно не тврдимо да је наш метод најбољи. Постоји много различитих путева до успеха". „Само верујемо у наш пут и мислимо да ће резултати тек стизати". Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk