Korona virus: Kako je Tramp ponižavao medije na zapanjujućoj konferenciji za štampu
U ponedeljak ujutro na vrata mi je stigla dostava iz obližnje prodavnice pića.
Na Tviter sam postavio šaljivu sliku boce džina i osam flaša tonika, uz potpis da sam makar namiren za narednu nedelju. Nakon što sam u ponedeljak uveče, posle maratonske konferencije za štampu od dva sata i 24 minuta, napustio sobu za brifinge u Beloj kući, osećao sam se kao da bih mogao da popijem sve to u jednom naletu. Bila je to jedna od najluđih, najšokantnijih, najneočekivanijih, najvrtoglavijih konferencija za štampu na kojoj sam ikad bio... A bio sam prisutan na konferenciji za štampu Bila Klintona iz 1998. godine, kad se prvi put suočio sa medijima povodom afere sa Monikom Levinski. Bio sam na prvom okupljanju ovog predsednika u Beloj kući kad me je nazvao „još jednom cvećkom". Bio sam u Helsinkiju kad je držao prvu konferenciju za štampu sa Vladimirom Putinom i kad je delovao kao da više veruje ruskom lideru nego sopstvenim šefovima bezbednosti i obaveštajnih službi o uplitanju u izbore 2016. godine. Bio sam u Vijetnamu kad je Tramp održao konferenciju za štampu nakon što su neslavno propali njegovi pregovori sa Kim Džong-Unom. Tako da sam sedeo na popriličnim spektaklima. Ono što je sinoćni susret učinilo jedinstvenim je kontekst. I drugo, ovo je, ako mi dozvolite, bila destilacija - to silno pominjanje džina me je, mislim, navelo da upotrebim tu reč - na jednoj konferenciji za štampu svega onoga kako je izgledalo izveštavati tri i po godine o Donaldu Trampu. Od virusa korona umrlo je više od 23.000 Amerikanaca, a više od pola miliona je zaraženo - i ne zaboravite da je, početkom marta, Donald Tramp govorio kako postoji tek šačica slučajeva, ali da će se to uskoro svesti na nulu. A opet je Donald Tramp ušao u prostoriju za brifinge rešen da raščisti račune sa medijima. Tu se nije radilo o mrtvima, teško bolesnima, ljudima koji se plaše da će se zaraziti virusom. Tu se radilo o njemu. I još konkretnije, o njegovom izraženom nezadovoljstvu što su mediji kritički nastrojeni prema načinu na koji izlazi na kraj sa Kovidom-19. U Njujorku se hladnjače koriste kao priručne mrtvačnice Ukoliko mislite da je to nepravedno preterivanje, posle svega nekoliko trenutaka najavio je da će pustiti video snimak. Napravilo ga je osoblje Bele kuće, iako je snimak nosio sva obeležja video rada namenjenog političkoj kampanji. Da je bio film, zvao bi se „Korona virus: Zašto je Donald Tramp sjajan - a mediji užasni." Jedna od novinarki citiranih u filmu požaliće se odmah posle emitovanja da su njene reči izvučene iz konteksta. Ukoliko ste gledali konferenciju na televizoru, videli ste samo film. Ali u prostoriji za brifinge, iz naše pozicije, Donald Tramp nam se na smenu mrštio, upirao prstom, podrugljivo se smeškao, a potom smejuljio, kao da želi da kaže: „Pogledajte se, luzeri - sad sam vas pokopao ovim." Prezir kao da je isparavao iz svake njegove pore. Ključna stavka predsednikovog argumenta bila je da je krajem januara obustavio većinu letova iz Kine i da je time spasao nebrojene hiljade američkih života. Pola Rid iz CBS-a usprotivila se ovome snažno, tvrdeći da, iako je to bio hrabar potez, nije usledila nikakva značajna akcija u februaru, kad je testiranje bilo minimalno, a izgubljeno je dragoceno vreme. Predsednik je pobesneo. Mogli ste da vidite kako bes kola u njemu jer je bio izuzetno bezobrazan prema njoj (ali zato nije odgovorio na tačke njenog argumenata). Nazvao ju je „lažnjakom" i „sramnom". Dakle, imali smo predsednika koji nas očigledno mrzi. Ali. Ali. Ali. Ostao je i odgovarao na naša pitanja punih sat i po. Ličio je na bend na oproštajnoj turneji koji želi da izađe na još jedan bis. Svidelo mu se. Bio je u elementu. Ali nas je i mrzeo. Ako se vratimo na moja prethodna iskustva sa konferencijama za štampu, oduvek sam smatrao da ste srećnik ukoliko dobijete priliku da postavite samo jedno pitanje. Najčešće ne dobijete priliku da postavite ni to jedno - naročito ako ste iz strane novinske agencije. Mislim da sam predsedniku postavio pet pitanja (a jedno od njih je dobilo: „to je veoma dobro pitanje" - 10 poena za mene). On obožava da se upušta u rasprave. Ovaj predsednik je pristupačniji od bilo kog starijeg političara kog sam upoznao. I ko sad da se požali na to? Stajao je tamo i slušao pitanja čitavu večnost, znajući vrlo dobro da se to emituje preko svih američkih TV mreža - i širom sveta, imajući u vidu raspon poruka koje sam dobio od svega i svakoga. Ali to je i izvor frustracije. Osećate da želi da bude voljen i da ne može da shvati kako tu ljubav ne dobija. A onda je tu i moć. Virus korona ne liči ni na jednog neprijatelja sa kojim se do sada sukobio. Ne liči ni na jednog neprijatelja sa kojim se sukobio bilo ko od nas, jer nema lice. A Donald Tramp je sjajan kad postoji ime i kad postoji lice. „Lažljivi Ted", „Pospani Džo", „Pokvarena Hilari", „Mali Marko" - i tako dalje, i tako dalje. Ali nema mnogo svrhe vređati virus. On ne odgovara i deluje potpuno nezainteresovano kojim imenima ga častite. Pre Bele kuće, predsednik je vodio porodični biznis gde su mu svi polagali račune. Na konferenciji za štampu u ponedeljak uveče i te kako je odavao utisak da želi da vodi Ameriku na taj način. Rekao je da želi ponovo da otvori Ameriku za poslovanje što je pre moguće - ukoliko vas zanima, moja razmena pitanja i odgovora sa njim ticala se održivosti toga, te pohvalne ambicije. Ali da li je to njegovo isključivo pravo, ili je to pravo 50 guvernera država? Ne zaboravite, Amerika ima federalni ustav. Donald Tramp nije imao nikakve sumnje prošle noći da je na njemu da odlučuje kad će Amerika podići rešetku i promeniti natpis na vratima iz „zatvoreno" u „otvoreno". Ali ako je na pojedinačnim saveznim državama da odlučuju kad je pravo vreme da se izdaju naredbe za samo-izolaciju - a predsednik je izjavio da ne može da naredi šest država koje kontrolišu republikanski guverneri da primene socijalno distanciranje - kako onda može biti njegovo isključivo pravo da naredi suprotno? Korona virus: Šta je preče - ljudi ili ekonomija? Nakon što je saslušao predsednika, Endrju Kuomo, demokratski guverner države Njujork izjavio je sledeće: „Ustav kaže da nemamo kralja. Reći: 'Ja imam potpunu vlast nad zemljom zato što sam ja predsednik', to je apsolutistički, to govori kralj. Mi nismo imali kralja. Nismo imali kralja Džordža Vašingtona - imali smo predsednika Džordža Vašingtona." Lik koji je nekada vodio porodičnu firmu to ne vidi tako. Na kraju ove toboganske vožnje od konferencije za štampu, dok sam napuštao Belu kuću, pokušao sam svemu da udenem neki smisao. Kao i mnogo toga u ovoj podeljenoj zemlji, pretpostavljam da sve zavisi od vašeg stava. Njegovim poklonicima bi se verovatno dopalo to što je pokazao medijima svoje istog časa kad je ušetao u sobu za brifinge. Njegovi protivnici bili bi zgroženi što je u stanju da postavlja izveštavanje o njegovom vlastitom izlaženju na kraj sa krizom iznad patnje američkog naroda. Pre nego što sam stigao do sobe za brifinge prošle noći, morali su da mi izmere temperaturu u šatoru podignutom ispred travnjaka Bele kuće na Aveniji Pensilvanija. I morali su ponovo da mi je izmere pre nego što sam ušao u sobu za brifinge. Dobro je što nam nisu merili i krvni pritisak. Prilično sam siguran da bi veliki broj ljudi - i učesnika i posmatrača - imalo veoma različite rezultate pre i posle konferencije. Pratite nas na Fejsbuku i Tviteru. Ako imate predlog teme za nas, javite se na bbcnasrpskom@bbc.co.uk