Liga šampiona: Neverovatni mečevi kao uzrok potpune promene u fudbalu
Ljubitelji fudbala širom sveta potpuno su oduševljeni nakon dva neverovatna preokreta u polufinalima Lige šampiona. Međutim, upravo bi ti mečevi mogli da budu prekretnica kada je reč o budućnosti takmičenja.
Da li bi ovo mogao da bude trenutak koji će zauvek promeniti Ligu šampiona? Liverpul je u finale prošao nakon prednosti Barselone od 3:0 - slavili su na Enfildu 4:0. Totenhem je bio u još težoj situaciji - na 45 minuta do kraja imali su tri gola zaostatka, ali je onda Lukas Moura postigao het-trik, od čega je poslednji gol dao u petom minutu nadoknade. Ljubitelji fudbala širom sveta su nakon toga ceo dan izjavljivali najvažnijoj sporednoj stvari na svetu - od predsednika Gane... Kraj sadržaja sa Twitter, 1 ... do BBC novinara. U finalu će prvi put od 2008. - i susreta Mančester Junajteda i Čelsija - biti dva premijerligaška kluba, a Arsenal i Čelsi su u finalu Lige Evrope. Dakle, sad kad je Liga šampiona postala fudbalsko savršenstvo, ko bi hteo da je menja? Pa, veliki broj klubova iz nje same, za početak. Svi ti neverovatni preokreti u polufinalima dodatno će osnažiti pritiske nekolicine klubova da radikalno promene format Lige šampiona. Zašto? Razlog nema mnogo veze sa sportom - u pitanju je novac. Mnogo novca Engleska Premijer liga je daleko najbogatija liga u fudbalu. Na svetskom nivou više novca donose samo tri američke lige - NFL (američki fudbal), NBA (košarka) i MLB (bejzbol). Veliki deo tog kolača Premijer ligi dolazi od televizijskih prava. Kada je reč o Britaniji, prava na utakmice su prodate Skaju i BT sportu, pa takmičenje dva giganta donosi velike prihode. Na primer, platili su ukupno 4,4 milijarde funti za emitovanje 160 premijerligaških utakmica u sezoni. Kada tome dodate i prodaju klupskih proizvoda širom sveta, onda se dogodi da Hadersfild, kao poslednji u Premijer ligi, zaradi više nego Juventus, koji je osmi put u nizu osvojio Seriju A. Upravo su te razlike u primanjima dovele do ideje da se Liga šampiona preoblikuje. U Premijer ligi se takmiči šest velikih imena - Liverpul, Mančester Siti, Čelzi, Arsenal, Mančester Junajted i Totenhem - koji se redovno bore za vrh tabele i ta njihova borba se odlično prodaje. Poraz Barselone znači da prvi put od 2013. godine u finalu Lige šampiona neće biti nijedan španski klub Za to vreme u Španiji, Nemačkoj, Italiji i Francuskoj - četiri najjače evropske lige, uz Premijer ligu - najbolji klubovi dominiraju, ali se osećaju zarobljeno. Bajern Minhen će gotovo sigurno osvojiti sedmu Bundesligu u nizu, PSŽ je osvojio šest od poslednjih sedam i ima daleko veće bogatstvo od svih ostalih francuskih ekipa, dok je španska liga uglavnom trka Reala i Barselone, u koju se ponekad umeša Atletiko Madrid. U tom začaranom krugu šampionska titula garantuje učešće u Ligi šampiona, što donosi još novca, koji omogućava nove pobede na domaćem nivou. Međutim, ta dominacija u šampionatima nije atraktivna za publiku. Panevropska liga Juventus je dobar primer toga - redovni su šampioni lige koja je privlačila najbolje igrače gotovo 50 godina, od sredine pedesetih do sredine dvehiljaditih. Svi su želeli tamo da igraju, ali je to vreme odavno prošlo. Direktor Juventusa Andrea Anjeli sada predvodi pokušaje velike reforme. On želi mnogo više utakmica u Ligi šampiona, čime bi se ona vremenom preoblikovala u panevropsku ligu koja bi privukla mnogo publike i još više prihoda. Anjeli je prošlog meseca pisao članovima Evropske asocijacije klubova - telu koje predstavlja najbogatije evropske timove - tražeći da se posle 2024. formira najviša liga Evrope, u koju će klubovi moći da se kvalifikuju, ali i da ispadnu iz nje. Time više ne bi bilo mogućnosti direktne kvalifikacije iz domaćih liga. U pismu se navodi da je „više evropskog fudbala dobro za igru - navijače, društvo, kulturni, sportski i finansijski razvoj". Predsednik Juventusa Andrea Anjeli predvodi ideju o Evropskoj ligi To je upravo ono što neke članice Evropske asocijacije klubova žele da čuju, ali ne i ono što Premijer liga želi. Dogovor pri formiranju Premijer lige je bio da moć bude jednako raspodeljena između klubova - jedan član, jedan glas. Svaku veliku promenu mora da podrži barem dve trećine klubova, zbog čega najveći i najbogatiji ne mogu da rade ono što žele. Premijer liga se od tada prodaje kao „najbolja liga sveta" i taj stav uglavnom može da dokaže i u praksi - kombinuje kvalitet, strast i sportsko takmičenje kao nijedna druga liga i u njoj igraju najpoznatija imena. Potencijalna panevropska liga bi joj onda bila veliki rival. Dakle, time što je došla do sportskog vrhunca, Liga šampiona je možda pokrenula svoju transformaciju.