messages: Kjære publikum, hjertelig velkommen til Nasjonalbiblioteket til Målstova og til det første arrangementet om populærmusikk og dans. Og velkommen til alle som følger oss på internett. Det vil jeg tro kanskje er flesteparten akkurat i disse tider. Jeg vil først benytte anledningen til å allerede nå informere om det neste arrangementet i denne serien. Det finner sted her hos oss, og på internett, den tjueandre oktober og har fått tittelen Fra platting til parkett, og temaet er populærmusikkens påvirkning og innvirkning på ulike former for pardans. Panelet da er satt sammen av en dansebandforsker, en låtskriver og musikkprodusenten til Skal Vi Danse.  den tjueandre oktober der altså, men i kveld så skal det dreie seg om noe annet og kveldens samtaleleder er Ingrid Kindem. Hun er komponist og musikkprodusent til flere danseproduksjoner. Hun skal samtale med et panel som er satt sammen av ulike personligheter fra forskjellige arenaer innenfor dansefeltet. Temaet er ensembledans, som kan være både underholdning, kulturarv, samfunnskritikk og aktivisme og mange vinklinger å ta tak i her, så jeg sier bare vær så god til Ingrid.  Dere kan komme inn dere som skal være med i panelet. Mens de setter seg så må jeg få lov til å ønske dere velkommen og velkommen til en samtale med utgangspunkt i populærmusikkens dansehistorie. Dansen den kan være en personlig opplevelse. Den kan være tosom, og den kan også være ren underholdning eller oppvisning fra en scene, og den kan også være samfunnskritisk, og vi har i dag invitert noen fornemme gjester her som uttrykker seg gjennom dans. Velkommen Halgrim Hansegård, Elisabeth Svarstad og Carina Carlsen. De må få en applaus. Dere arbeider jo med helt forskjellige danseformer, men jeg tenker likevel at dere har noe felles, for dere utfordrer oss på forskjellige måter. Dere utfordrer holdningene våre, og dere utfordrer dansehistorien og ikke minst dette med tid og rom for dans, det utfordrer dere. Og overskriften i dag det er karstykker og burlesk og da har jeg lyst til å begynne med deg jeg Halgrim, karstykker det kan du mye om. Du er danser og koreograf. Du startet ensemblet FRIKAR. Det er jo et danseensemble som har satt store fotavtrykk i norsk kulturliv. Du er norgesmester i laus eller halling som mange kaller det flere ganger. Du har jo til og med en kongepokal i det, er ikke mange som har tror jeg, og så har du blitt tildelt flere internasjonale priser for din koreografi. Og jeg har litt lyst til å ta et lite blikk på hva du gjør og hvordan du presenterer deg, for jeg har nemlig vært på nettet, så ta en liten kikk på dette. Ok. Fantastisk, må få en applaus. Ein blyg presentasjon det  Nei men du utfordrer jo rom og hva som er fysisk mulig å få til i dansen din. Har du noen si om hvordan du velger å uttrykke deg? Når eg vaks opp så var eg kanskje ikkje sånn veldig sterk sosial i vennegjengar og slike ting og derfor jobbe med energi var viktig for meg.  og då vart det veldig mykje leik i skog også oppdaga eg hallingdansen gjennom det å spele hardingfele.  og fann veldig mykje fridom i den da der det ikkje var så viktig å skulle uttrykke ei konkret historie kanskje ikkje bli forstått på same måte som i som i teater eller i klasserommet.  så ja hallingdansen vart veldig viktig for meg da i oppveksten. Musikken vi hørte her, hvor kommer den fra? Musikken som var på denne filmen her er vel ikkje så veldig relevant i forhold til det eg jobbar med til dagleg eigentleg, men veldig glad i å bli kjent med ulik type musikk. Eg har jobba veldig mykje med mange ulike musikarar, ulike sjangrar og slik, og har eigentleg alltid jobba med levande musikk på scenen, så det er fyrst nå i år i produksjonen Skaut da at eg har utfordra meg sjølv på musikk som har vore på teip da. Men jeg tror vi hopper til deg Elisabeth, i tillegg til å danse selv så er du dansehistoriker, kan du si litt om det? Ja.  ja jeg er jo utdanna danser og pedagog fra Balletthøgskolen, men så har jeg tatt akademisk mastergrad og doktorgrad. Så jeg disputerte for ja litt over to år sia med en avhandling om dans som sosial dannelse i Norge på syttenhundretallet. Jeg har jo hørt om deg før, men jeg tok et lite sånn Google-søk, det tenker jeg er litt sånn kjekt for å få et overblikk, så skal vi se hva vi fant på deg. Da slo jeg opp på Elisabeth Svarstad og så søkte jeg på bilder, og i og med at dette her begynner med karstykker så ser jeg oppe til høyre der så står det ekte mannfolk danser menuett. Ja.  Du som er dansehistoriker, du må du må forklare det, hva innebærer dette? Ja. Ja det kom altså det er jo et intervju eller en artikkel som er skrevet om doktorgradsarbeidet mitt, og det er det er sant, ekte mannfolk danser menuett, i hvert fall på syttenhundretallet fordi menuetten hadde en veldig sterk stilling. Det er jo fransk hoffdans, og vi snakker jo om altså de helt øverste i samfunnet her, og da det er veldig mye å si om menuetten, men den ble sett på som det klassiske, det du måtte ha som et grunnlag for å kunne danse bra. Det var den første dansen man lærte når du begynte å ta dansetimer og så sto den for både etikette og at det var får god teknikk.  du får holdning. Du kan lære deg å hilse og sånn, så dansemesterne underviste alltid den dansen først, så den måtte du lære deg, og i forskninga mi så jeg lurte jo veldig hva dansa folk i Norge på syttenhundretallet. Ja.  Jeg visste jo mye om hva som foregikk i Europa, men det svaret på det var siste nytt fra Paris, så her fant jeg også ut at alle måtte danse menuett hvis du snakker om eliten da. De som tok dansetimer ja og ja og ekte mannfolk ja fordi et ekte mannfolk måtte kunne ri, fekte og danse. Å ja. Sånn var det i Frankrike og sånn var det gjerne her og. Se der ja. Vi ser jo også at du driver din egen ballettskole, det er flotte kostymer her og du omgås musikere der ser jeg, Hemsing står det her og det er koreografen Kari Anne Bjerkestrand og vi får liksom et lite overblikk er litt glad for Google også jeg, det må jeg si.  men du har en liten utfordrer skjønner du når det gjelder kostyme, for ved siden av meg her så sitter jo Carina Carlsen og jeg gjorde nemlig det samme med henne tok et lite sånt Google-søk og da fikk vi altså dette.  du har et kunstnernavn, Titti Von Hassel Fifi Von Hassel unnskyld men dette er spennende. Du driver med burlesk og det er jo også i tittelen i dag. Ja. Har du lyst til å kommentere noen av disse bildene, hvor det er fra? Ja det er jo det er heldigvis ikke det verste du kunne funnet begynner med det  ja her er det nok mest fra Norge. Det er litt Cinemateket og ja jeg tror det er ett fra Kristiansand og det er litt det er litt forskjellig her fra ulike show vi har gjort ja.  Her ser jeg øverst så står det gjett om det provoserte at jeg kastet prikk Ja det var  Det er mulig hvis man klikker på det så kan man få hele teksten, men du kaller deg selv ja. Ja en kroppspositivist, men jeg er også en fettaktivist så det er litt sånn det er mange det er mange hatter her men ja.  Ja. Ja, men jeg tror du må si litt mer om det. Når jeg begynte med burlesk altså burlesk er jo dette her kan være dette her.  jeg liker jo å dra den helt ut så og jeg er tjukk og svetter mye så av og til så detter ting som ikke skal dette de detter av.  og da jeg syns det er helt greit fordi det er noe sånt provoserende ved at en person, og spesielt en kvinne med min kropp, gjør det her og er liksom så skamløs på scenen.  og det skaper litt diskusjon i publikum, og det syns jeg er det er det jeg vil.  de som lar seg provosere, de lar seg provosere, og så håper jeg at de tenker litt over hvorfor, og de som lar seg begeistre det de håper jeg også tenker litt over hvorfor de lar seg begeistre.  når det gjelder til kroppspositivisme da holde tunga rett i munnen når man sier det, handler om den individuelle reisen.  jeg har hatt spiseforstyrrelse i tjue år og det er mange ting, mange lag her, men det er noe med å lære å like seg selv, altså vi lever i et samfunn som hele tiden uansett hva slags kropp du har eller kjønn eller i det hele tatt som forteller deg at det er noe feil med deg og det må du rette på.  kom å kjøp våre produkter så skal du bli bra, men så trenger du det her og for helt bra er det fortsatt ikke sant. Vi biter jo på den alle sammen, det er det vi er lært opp til, så det er kroppspositivismen, det å liksom lande litt og tenke vet du hva, jeg trenger ikke den kremen jeg eller brystvortebleker eller hva det enn måtte være, jeg er bra nok. Fettaktivist da det er mange som steiler litt av det, men det er en sånn systematisk diskriminering altså store mennesker det er jo bevist kom en norsk doktorgrad som er sluppet nå i år som viser at store mennesker får dårligere helsehjelp enn tynne mennesker. Og da er det den diskrimineringen som rammer tjukke mennesker og der kommer jeg inn, så jeg prøver å jobbe litt politisk med det her da så ja jeg pleier å fleipe med at jeg er en politisk lykkepille i stringtruse.  Men er veldig glad for å ha deg med i denne samtalen Jeg er veldig glad for å være her, jeg må bare si det at for meg er det litt sånn skrekkblanda fryd, det blir litt sånn ærefrykt her så ja takk.  Men vi skal se et videoklipp også. Du har vært med i Idol Burlesk og her har vi et lite utdrag. Sånn takk. Ok. En applaus for det. Her var det storband. Det er en badevekt ja det er en badevekt jeg går opp og ned på da, bare så det er sagt. Å ja for det er veldig mye humor i dette du, hvor kommer burlesken fra egentlig? Det er mange historier, vi diskuterte det litt i stad så hvis noen har noen innvendinger her altså det fins mange.  jeg er jo sinnafeminist så jeg liker en sånn historie. De sier jo det at dette her var fattigmannsvariete sånn at burlesken er standupen og dragens mor for eksempel, og så danset man jo naken.  man gjorde narr av øvrigheta. Folk med penger og sånn fikk gjennomgå, det likte de jo ikke, så da ba de det blei forbudt å danse naken og da satte man på disse puppeduskene, og da blir det bare enda frekkere, så de skøyt seg sjøl i foten der. Men rundt jeg det siste jeg leste var attenfemtitatallet så var det da en britisk kabaretartist som het Lydia Thompson som dro til Amerika sammen med da The Busty Blondes så ja.  Da vil vi holde litt på historier enda Elisabeth, fordi du har sendt meg noen bilder også, og vi har jo sett mye nå som er liksom overdådig i forhold til kostymer og sånn, men du sendte et bilde av Apollon, kan vi få se det? Det vil jeg gjerne at du kommenterer, hva er det vi ser? Ja det her er Ludvig den fjortende som i rollen som Apollon, og kostymet er jo bare gull veldig overdådig ikke sant. Og ja sånn som han står så er det jo veldig sånn demonstrerer makt og enevelde og alt det. Og det er flere ting å si om altså han står jo med føttene vridd utover og veldig rett i kroppen, akkurat sånn som dansen var på den tida, og Ludvig den fjortende han var glad i danse og veldig flink til han var kjent for å være en god danser.  og han gjorde veldig mye for dansen. Han lagde det første ballettakademi i sekstensekstien, og satte og bidro til at dansen virkelig ble satt i skole.  han hadde ansatte dansemestre og mange andre kunstnere, komponister og sånn, og han brukte sjøl dansen til å vise seg fram som en ung og frisk og sprek monark eller ja.  Ja spørs om vi skal tipse Kong Harald, det men det hadde jo vært litt morsomt å sett litt hva du bedriver på scenen også da så vi har ett klipp fra en forestilling som heter Rubinhjertet.  Ja.  Kan vi få se det? Takk ja. Jeg spurte da når vi satt bak her om du spilte noe instrument så sier hun nei men det å spille kastanjetter på den måten, det er ikke lett. Nei man må øve, du må øve på det, men det gjorde dem så den dansen som dere så eller begge de koreografiene der er det er koreografier fra syttenhundretallet, skrevet ned av Ludvig den fjortendes dansemestre og den ble dansa med kastanjetter. Ja må øve på det ja.  Ja. Og her bruker du levende musikere. Ja.  Ja. Halgrim, du vi sendte jo litt sånn mailer til hverandre og du nevnte et sted at det var viktig å utfordre dansehistorien. Ja du veit når du veks opp som folkedansar så har me jo veldig mykje skriftlege kjelder tilbake til sekstenhundretalet, men når du kjem lenger tilbake att så får ein på ein måte vita at det er kanskje ikkje så mykje så mykje meir. Det var kanskje litt rekkedans i mellomalderen og slik. Ja. Men så har eg vore veldig nysgjerrig da, fordi det er jo helleristningar som er funne i Noreg tilbake att til ja fem tusen seks til seks tusen to hundre år tilbake att som viser dans. Og der bevegelsane som er på ein måte rissa fast i berget likna veldig på dei bevegelsane me gjer i hallingdansen i dag da. Ja. Så eg har vore veldig nysgjerrig på kvifor dansa dei, korleis funksjon hadde det og korleis har det utvikla seg gjennom merovingertid og vikingtid og sakte men sikkert fram til dag da. Og også når du viss du går på dansehøgskule og slik så er det jo avgrensa korleis type dansehistorie som blir som blir fortalt. Ja.  Og det har vore mykje scenisk dans også ja for eksempel ifrå folkedansarar tilbake til attenfemtitalet og slike ting som ofte ikkje har vore lagt nokon særleg vekt på da i den i danseinformasjonen si historieforteljing, for eksempel. Ja så vi må grave litt mer i historien. Eg tenker at det ein ting er liksom stoltheit og eigen kulturarv og slik, men og også er det og ein kreativ ressurs som ein kan nytte seg av.  så synast eg og på ein måte at når du pratar om norsk kulturarv så blir det ofte skilt mellom norsk kulturarv og samisk kulturarv, men så men så er det eigentleg ein felles kulturarv når du går langt nok tilbake att, men den historia lærer me ikkje så mykje om. Nei, men det kan jo være et fint prosjekt for Nasjonalbiblioteket, eller grave litt i kildene? Ja det tenker eg ja veldig glad for at eg har hatt liksom open nettside dei siste månadane, når me liksom ikkje har fått jobbe med dans så går det an å liksom saumfara Nasjonalbiblioteket etter kjelder til dans, og det synast eg har vore veldig artig. Hva tenker du om det Halgrim sier her, Elisabeth? Jeg tenker at det er veldig viktig det du sier fordi at det er har ofte sånn litt dansehistorie har vært litt for opptatt av å finne en sånn rød tråd, en sånn dansens utvikling. Men så er det jo sånn at det skje det går ikke an å trekke en sånn rett linje, fordi det er alltid påvirkning, og ting har gått parallelt, og det har vært utveksling. Og jeg kunne si mye om dette her, men særlig er jeg også opptatt av det folkelige sammen med det som har blitt teaterdans da, som vi kaller det mer performative.  for i barokkdansen da eller i dansen i barokken så pleier jeg å si at det er jo ingenting som oppstår i en ballsal.  det er inspirasjon fra andre steder, fra den folkelige dansen nesten alltid, og så er det stilisert og satt i en ny form, men så er det jo og det med kildene ikke sant, hvilke kilder har vi og hvilke kilder er det som er synlige? Det styrer jo veldig hvordan historiebøkene har blitt skrevet. Ja så jeg mangfoldet og bredden og den tidlige dansehistorien er kjempeviktig å få satt mere lys på.  Jeg har lyst til å snakke litt om musikk. Jeg er litt nysgjerrig på deres forhold til musikk hvordan dere velger musikk også videre. Karina, du jeg spurte deg om du spilte noe, du sa du hadde prøvd deg litt på en ukulele  Jeg leste at det var så innmari lettvint å lære seg ukulele. Jeg var ikke tålmodig nok, for å si det sånn, så nei jeg spiller ikke Men i noen av de klippene som jeg har sett med deg der er det bruk av ganske storslått musikk storband. Det har jeg sett i en del burleske klipp. Bruker dere klipp som og musikk som passer til kostymer? Skal det være en tidskoloritt eller bryter dere med det eller er det kan du si noe om det? Det er veldig vanskelig å svare på noen gjør jo denne klassiske burlesken, den som mange sikkert kjenner fra liksom femtitallet med vifter og ja Dita Von Teese for de som kjenner til henne, det er jo de bruker jo storband.  jeg gjør det på en fordi det var den første jeg lagde, den vi så klipp fra og da tenkte jeg at det var regler jeg måtte forholde meg til, men det er det som er så deilig med denne burlesken, du kan bare bryte alle regler.  så nå bruker jeg musikk som den må treffe meg på et vis eller passe, og prøvde jeg å tenke etter hva går jeg etter først, er det musikken eller kostyme eller hva, men det er historien jeg går etter.  jeg vil jo gjerne fortelle noe og veldig ofte så handler det om jeg har en hvor jeg på slutten, altså jeg kommer ut som Miss America og så har jeg kler jeg av meg så har jeg kirurgiske merker over hele kroppen, liksom sånn skulle jeg ha sett ut.  og så blir jeg sint og står og skriker på publikum og så vasker jeg det vekk, og så helt til slutt da drar jeg av parykk og alt så ta opp en hamburger fra trusa og så pleier jeg å sitte sånn skrevs og spise den og se på folk, så er det igjen da provoserende.  vi skal ha show snart hvis noen vil komme å se det, nei men jeg har en annen en nå hvor jeg nå har prøvd å gjøre den har jeg jobbet med i fire år og jeg har fortsatt ikke funnet musikken, så musikk er kjempeviktig og det er veldig vanskelig. Ja får anledning til det  men du da har jeg et forslag til deg fordi da foreslår jeg at du bestiller musikk, for det finnes så mange komponister vet du, innen alle sjangere, som sitter og venter på oppdrag, så det kunne jo vært litt spennende å samarbeidet og lagd noen ny musikk til det du ønsker å formidle ja.  Ja absolutt, så hvis noen her eller på livestream ser, bare ta kontakt.  Nå har vi jo arbeidsformidling her i dag også. Ja, men det hadde vært spennende.  Ja Halgrim, jeg mener at du har sagt en gang at du hadde ikke gjort det samme i dag eller vært den samme som utøver hadde det ikke vært for Kulturskolen, og var det Spellmannslaget det sto? Ja altså eg var jo frykteleg fasinert av fele på tv når eg var seks år, og så kom eg heimatt ein dag og då hadde det var det ein spelmann der som heitte Trygve Bølstad, han reiste Valdres rundt og heim til folk. Og det var gjennom Øystre Slidre spel og dansarlag, men så tok kulturskulen over den biten etter kvart da, så fekk jo gå og lære felespel då i ja fjorten år kanskje ja. Så og med ein gong me begynte å spela til dans så var jo dans minst like spennande for meg. Og det å liksom bli pusha opp på ei scene tidleg og til og med liksom begynne å sjå ei næring i det når du er ein unge har vore til inspirasjon det. Du bruker mye hardingfele mer den tradisjonelle spellmann i en del forestillinger, men du bruker jo også lydkollasjer og sånn som vi så i det første klippet her. Jobber du med mange forskjellige musikkuttrykk? Ja og eg jobba mykje saman med komponistar da. Og eg tenker iblant så har du ein sånn ytre utfordring viss du ser tilbake att på helleristningane frå gamalt av med sjamanmasken og trommer og slike ting, så var kanskje funksjonen det å komma i transe moglegvis. Og då har du ein ytre utfordring som er så vanskeleg at det er fint at både musikk og dans spelar skikkeleg saman. Ja. Mens når me lagar danseførestillingar i dag så er det jo ofte at ein ynskjer meir konflikt mellom musikk og dans og då ser eg ofte på det og at ikkje musikken skal vere ein soleklar heimebane for dansen på ein måte då. Tenker du da på kontraster at musikkuttrykket skal være kontrast til dansen rytmisk musikk til flytende dans for eksempel, er det du tenker på? Ja det ja det kan vera det, eg hugsar ein gong eg var i Kina på eit kung fu-kloster og laga koreografi saman med munkar der, og då hadde Marcus Paus som laga meir sånn derre europeisk samtidsklassisk musikk, på ein måte, slik at ingen av oss vart på heimebane med vår folkemusikk. Men at det var eit tredje uttrykk på ein måte som gjer at han kanskje ikkje går for dei enklaste løysningane og må gå litt i djupet for å finne ut korleis ting skal prata saman då og det  Og anledning til å skape noe nytt. Ja, ikkje minst.  Men jeg har også fått et videoklipp med deg hvor du har laget en koreografi til tre dansere, kanskje vi skal se på den GotoGuta? Ja. GotoGuta ja Ja.  vi tar en liten kikk.  ja nydelig. Slik jeg oppfatter dette så er det veldig tett sammenheng med musikk og dans her. Ja i  Det er nesten sånn at det følger hverandre hele veien. Ja Det er nesten ekstremt eksempel på det. Ja det kan du seia, og i mykje dans som blir laga i dag så er det veldig mykje kontrastering mellom dans og musikk, og i GotoGuta så hadde eg lyst til å berre ha hardingfelemusikk uansett om me skal opptre med det i utlandet at folk skal få utfordringar med å høyre på hardingfelemusikk i ein time. Og at me heller kan bruke dansen til å få fram litt ulike lag av musikken og visualisere det da. Så det prøvde me å akkurat i Skoldmøyslaget her så delte me opp dei tre dansarane i tre ulike stemmer, på ein måte, som henta fram litt ulike ting frå musikken, men totalen blir jo noko som er veldig tett på musikken då.  Så publikum får rett og slett litt hjelp til å forstå en musikkform som til tider er ganske kompleks. Skjoldmøyslaget det er jo er jo nei det er jo det med tellingen og ornamentikken og det er mye som skal understrekes her, så det er jo en nydelig måte å gjøre det på, veldig flott det klippet ja.  Ja det går ikkje i åttarar der, for å seie det slik.  takk for det  Og det er jo en kommentar også til det du nevnte med kontrasterende musikk da, hvor det liksom ikke skal være noen kaller det liksom smør på flesk hvis det blir for mye av det samme, men her så bruker du rett og slett å understreke musikken og tydeliggjøre og løfte den frem. Ja er jo vorte eit slik skjellsord på ein måte innafor dans, da at det at det er ein til ein forhold mellom musikk og dans, det synast mange er frykteleg kjedeleg. Men så er det jo slik at viss du spelar Skjoldmøyslaget for dei fleste så skjønner dei nesten ikkje bæret, sjølv om me spelar det for profesjonelle dansarar så er det ganske vanskeleg å komme inn i og tolke, rett og slett. Så da tenker eg det er musikk som kanskje kan fortene å bli visualisert og gjort meir tilgjengeleg da. Det hørtes spennende ut at danserne følger hver sin stemme, også i musikken. Ja.  Det er jo en fin måte å jobbe på, polyrytmikk og ikke sant ting som går mot hverandre og ja så.  Elisabeth, vi har jo et klipp med deg og. Du bruker jo mye levende musikere. Ja bruker bare det.  Bare det og ofte stor ensembler.  Ja. Ja det kan du kan være små og men.  Vi skal se et eksempel på det. Vi har fått et videoopptak med åpningskonserten på festivalen Oslo Early, det er fra tjuenitten så det er ikke så gammelt klipp heller. La oss få se på dette. Ja nydelig. Der var det mye kompetanse  her er det mye kompetanse om tidlig musikk og de musikerne som sitter oppå der, fortell oss hvem de er og! Ja det er det.  ja det er Barokkanerne som er et tidligmusikkensemble, og det er dem som står bak den festivalen, så ja det var et veldig fint prosjekt. Og jeg kan si akkurat den dansen jeg gjorde der, den heter Les Caracteres de la Danse og er et stykke av Rebel heter komponisten på syttenhundretallet. Som har skrevet et ganske langt stykke som inneholder veldig mange jeg trur det er kanskje elleve eller tolv dansesatser. Og den har det vært vi veit at det er veldig kjente solodansere på syttenhundretallet som har dansa til det stykket der. Men koreografien fins ikke bevart da, så det dere så nå det er min koreografi men basert på syttenhundretallsdanser så det er det er et fin en fin måte å høre mange forskjellige av de ulike dansesatsene som fantes i barokken da.  Men du samarbeider også med komponister. Jeg syns jeg leste at du hadde jobbet med Eivind Buene nylig. Ja det har jeg. Ja, hva var det for et prosjekt? Det var et prosjekt på operaen i samarbeid med en prosjekt altså en gruppe som kaller seg Babyopera, så vi har lagd barokk opera for barn null til tre år men med nyskreven musikk.  og det har blitt to veldig fine forestillinger og begge er lagd nå i år egentlig, skulle hatt premiere i juni, men det måtte utsettes, så nå var det premiere akkurat nå på Ultima-festivalen. Og koreografien da er inspirert av de det tidlige uttrykket ikke sant, det er det du jobber med  Ja da ja og regissøren ønsket det ville ha det barokk stil, så jeg har jobba med dans altså koreografi, men også kroppene, det er to sopraner som gjør hele den forestillingen da.  så dem gjør barokke gester og holder stilen fra ende til annen, vil jeg si  Vi skal snakke litt om dette her med holdninger også og hva som er akseptabelt dette med dannelse dette med karstykker. Jeg har lurt litt på, er det liksom noe som er forbeholdt menn du har jo gjort mye med det, ikke sant Hallgrim? Nei  ja nei altså det er jo mange som kanskje trur det før dei set seg inn i det då, men det er jo ei dame som heiter Åse Rime på slutten av syttenhundretalet. Ho dreiv og passa ungen sin med og kyrne sine, men så vart kyrne fråstolne så ho måtte finne barnepassar. Og så kasta ho seg på hesten og spora opp desse kyrne på ein gard nedi Hallingdal og slapp dei ut på jordet så dei fekk eta godt gras før ho stilte seg på tunet framfor døra til han tjuveradden og spente rundt, kasta repeterande og mana mannen ut. Og han sa seinare at han torde ikkje komma ut fordi ho hadde tjukklegger som ein mann. Vi skal altså se et videoklipp med en koreografi du har laget. Det er et prosjekt som heter Skaut ja takk.  ja det var karstykker, det.  hvem er disse danserne? Det er fem flotte dansarar som har vore med i tre år på et FRIKAR X som er eit sånt Talent Norge-program. Dei ho eine, ho Anita, ho har folkedansbakgrunn mens dei andre dei har bakgrunn innafor jazz- og samtidsdans, og dei har desse tre åra gått inn i folkedanskvalitetar og har vorte ganske gode på det. Og det synast eg har vore veldig spennande, og me laga då ei førestilling som heitte Skaut som gjekk litt inn på skautet og dekking av kroppar. Og me hadde lyst til å kanskje i eit ordskifte som er ganske polarisert å sjå litt på nyanse og i det med dekking. Og eg synast jo og det er litt artig iblant å ta ja symbol som me kan vere stolte av i utgangspunktet, slik som bunadsskautet, og sjå litt på kor strengt det har vore med det og kor tett knytte det har vore til den kristne religionen. Og at det kan vere interessant å ha det med in mente når me begynner eller når ordskiftet begynner å prate om hijab og nikab og slik og korleis plass det har i den norske kulturen da. Vi skal også se på et tv-øyeblikk, vil jeg kalle det. Fordi i og med at vi snakker om nå med holdninger og hvem kan danse på hvilke arenaer og hvor, så meldte jo du deg på i Norske Talenter Carina. Gikk på TV-to, var det ja lørdag etter ni? Ja. Ja jeg kom på etter ni.  Du kom på vi skal se et lite klipp av det også. Liker det, ja en applaus.  den ene dommeren vi så filmet mye her, han X-et deg ut. Han trykket på den knappen ganske tidlig Ja og før det så gjemte han seg bak Linn Skåber og det var det var mye som skjedde der.  Det var det og det var jeg har jo sett hele klippet og det er klart den interaksjonen mellom deg som utøver og en som skal bedømme, den var veldig rar egentlig. Ja. Men det endte jo med et stort smil til slutt da, men hva tenker du selv når du melder deg på en sånn konkurranse? Jeg hadde jo aldri trodd at jeg skulle nå dit, for å si det sånn, men dette her er jo nå fem år siden så jeg var jeg hadde ikke holdt på så lenge da litt klokere så hadde jeg nok ikke kanskje gjort det nå.  altså jeg må bare si det at når jeg ser disse klippene satt opp mot dere andre så blir jeg sånn ho, jeg tenker at jeg er sånn rytmisk svinser mot profesjonelle dansere, så det er det hva det hva het det provokasjonsøyeblikket som jeg tar med meg herifra. Det var veldig rart jeg husker at jeg syns det var litt sånn umodent og veldig rart der og da. Men egentlig så han reagerer jo sånn som veldig mange gjør når de ser ikke bare når jeg gjør burlesk men altså han ble for meg nesten et symbol på opplevelser jeg har hatt oppigjennom livet da på bakgrunn av at jeg er tjukk.  ja og så syns jeg syns det var en veldig sånn nydelig kontrast fordi han reagerte som han gjorde og så ble det jo masse bråk i ettertid, selvfølgelig, tenk en pupp på tv en tjukk pupp på tv. Men så var det en mor som kom bort til meg etter at hele sendingen var ferdig, og hun hadde en tre år gammel sønn, han var helt vill.  han elsket det, var det fineste han hadde sett hele kvelden fordi han så fjær, det var glitter og jeg var blid og det var fin musikk ikke sant, så hvem er det som har seksualisert og problematisert det øyeblikket, jo det er jo de voksne menneskene.  altså ja så jeg syns og hvem er det som påfører skam og hvem arver den ja.  Men det er viktig å snakke om disse tingene i ordskiftet og det er jo aktualisert nå i forbindelse med den konkurransen som heter Skal Vi Danse. Vi skal snakke om pardans neste gang men der er det jo en av danserne, Birgit Skarstein, hun sitter i rullestol, og det hagler med hatmeldinger på nett med at ikke hun skal ha plass på det dansegulvet. Så jeg tror det er veldig viktig at vi tar litt tak i de fordommene folk har og dette med forhold til egen kropp og slik at alle kan få lov til å utøve dans. Det er den normen tenker jeg som er så satt, og så tror jeg ikke vi jeg tror ikke vi tenker over det før den blir utfordra og den normen kom jo fra et sted, dette er jo ting vi lærer fra vi er små, så tenker det er fint hvis man kan møte fordommene sine og ta litt tak i de. Jeg tenker det er forskjellen der da, de som velger å ta tak i de og de som da sender Birgit Skarstein en hatmelding fordi hun sitter i rullestol og skal danse liksom ja.  Man er nødt å sparke opp noen dører litt hardt for å komme videre ser det ut til, men det er jo ikke alle rom som er åpne for dans sånn som i musikken så har vi jo paralleller i hardingfela som var djevelens instrument.  det skal ikke joikes i noen kirker, og man skal også være litt ydmyk hvis man vil spille runebomme for eksempel.  er det paralleller til dette til dansen hvor dere føler at dere ikke hører hjemme, eller er uønsket rett og slett? Eg vart jo litt overraska i tjueatten då eg dansa i ei lokal kyrkje og soknerådet gjekk imot at eg skulle danse der seinare. Det var sånne haldningar som eg tenkte kanskje me var forbi men så etter å ha prata med dei så forstår eg liksom og at det går liksom på den evige debatten rundt om kroppen kan ha romme åndelegheit. Og at det er fortsett ikkje er ein sjølvfølge i kyrkja og ja. I mellomalderen så forbaud jo kyrkja dans etter kvart når dei begynte å miste kontrollen over dansen og dansen var så sterk. Og det har liksom ikkje kome heilt tilbake att der det, eller eg tenker liksom at det å bevege seg kan vera ein kjempefin måte og å komma litt forbi fornufta og opne seg for åndelegheit da.  så det er det er nok ikkje berre joiken og runebomma som har slite med kyrkja.  Nei, hva med deg Elisabeth? Ja jeg det er jo overraskende at det fortsatt er sånn bare to år sia. Jeg har også opplevd det med barneballettgruppe en gang for det er kanskje ja atten år sia eller noe sånn, da blei det store måtte ta ordentlige runde for vi skulle ha juleavslutning og det var jo barn mellom ja fire til kanskje tretten fjorten år. Og det ordna seg, men jeg var da også overraska over at det var et spørsmål å stille, men sjøl så har jeg dansa i mange kirker jeg fordi at det er jo ofte at barokkmusikere blir eller spiller i kirker. Det er jo veldig fint rom å ha konsert i, og da har det ikke vært noe spørsmål om det. Men jeg tenkte å si en annen ting og som jeg har tenkt mye på jeg underviser mye musikkstudenter og dansemusikken er jo også veldig tilstede i kirkemusikken i historien.  for komponistene som skreiv, dem skreiv jo for både ballsal og høymesse, og du kan jo høre menuetter og sarabander og da tenker jeg at det er kanskje et veldig fint grep og. At de som sitter i, jeg veit ikke jeg, to timer kanskje og hører så har kan du kanskje få noen kroppslige fornemmelser av den menuetten som du har trent og trent og trent og hatt fin opplevelse i ballsalen så er det noe som snakker til kroppen. Selv om du sitter der med og det handler om sjelen ja. Det klippet vi så her, der danset jo du i en kirke, det var Jakobskirken, ikke sant, men det har vært danset i Nidarosdomen vet jeg, mange ganger og det er bra. Ja. Ja. Men nå er det jo en mulighet gjennom kringkasting da og internett og TikTok og alt mulig å vise fram dans den herre prosessen med hvem som tillater folk å danse eller spille. Den er jo demokratisert nå med de nye sosiale mediene vil jeg si, plutselig når man ut til et veldig mye større publikum. Og Halgrim vi skal ikke spille videoklippet, men du var jo med Alexander Rybak da han vant den internasjonale Eurovision Song Contest så jeg har tatt en sånn skjermdump her. Tror du det har hatt noe betydning for mulighetene dine for å utvikle FRIKAR danse nå et større publikum det øyeblikket tv? Ja me hadde jo drive på da sia totusenogseks, og dette var i totusenogni og det var på ein måte allereie eit veldig travelt år og så kom dette på toppen. Og eg trur eigentleg kanskje heile folkedans-Noreg var ikkje heilt klar på ein måte, fordi det vart lange køar på folkedanskurs og slik etterpå, og det var jo veldig inspirerande for rekrutteringa nokre år. Og det er klart at det også det gjorde også at me fekk eit større publikum på meir kunstneriske ting som me har gjort og, så det har vore ein viktig kanal ut til det norske folket  Vi skal se litt på dette der med nesten sånn dansefeber.  det er jo mye populærmusikk kanskje en låt som er utgangspunktet for danser tenker alle har vært i et eller annet selskap og plutselig befinner seg midt i en jenka eller en Macarena eller fugledans er det noen som har vært med på.  så jeg fikk litt lyst å peke litt på nettets kraft i forhold til å lære oss å danse.  vi skal se på et musikklipp og det er kanskje den musikkvideoen som er bortimot mest sett det er bortimot fire milliarder ganger.  det er en artist fra Sør-Korea, la oss se på Gangnam Style.  sexy lady kan hva er årsaken til populariteten? Er det kjente elementer?  er det bevegelser som går igjen? Hvorfor snakker alle om dette? Barack Obama har kommentert det og statsledere og presidenter og en låt fra Sør-Korea. Ja eg trur dei fleste elskar eller dei fleste liker å danse og det mange har behov for å bevege seg frå me liksom er før me lærer å prate.  og så er det jo veldig lett å liksom føle seg vurdert, ikkje sant, når ein skal danse og gjer at veldig mange held att, og når det kjem ein slik ein med enkle bevegelsar der ein føler at dette kan eg gjera utan å bli vurdert så trur eg det er ein letting for mange da. Jeg syns den koreografien faktisk er litt vanskelig jeg da men vi gjorde den på et burlesk-show en gang og det var mye ja det var mye gærne føtter men ja.  Er det hest dette her eller er det? Det jeg ja det er jo det du ser jo han er jo i et ridehus så er det masse hester og så har jeg lest at akkurat det mjauer en katt her at akkurat denne melodien er samfunnskritikk av rikmannsområdene i Sør-Korea. Og når man ser på videoen jeg satt og så nå selvfølgelig er det liksom.  det er husmødre som driver med yoga. De er i et ridehus og mye bling, og det syns jo jeg er litt gøy da, at det er samfunnskritikk pakka inn i men jeg tror ikke han var klar over at vi i Norge og skulle danse den. Nei men faktisk når det gjelder låtskriving så er det et miljø for det man kaller k-pop her i Norge. Det er mange låtskrivere som jobber i Sør-Korea og så er det noen som jobber i Japan j-pop og de skriver musikk til danseensembler eller artister som har mye koreografi enten det er sånne boyband eller på forskjellige grupper. Det kan være ti tolv dansere så det er det faktisk en del låtskrivere som jobber med, så det kan nok hende at vi får flere sånne danser framover som alle danser. Men hvordan lærte vi oss danse før vi hadde internett da, fordi nå kan vi jo se på en video enten det er TikTok eller YouTube eller å kopiere, men det har jo ikke alltid vært slik. Ja Du nevnte jo dette med at noe var nedtegnet kanskje på fjellvegg og sånn, der kunne man kanskje lære litt, men Elisabeth du sendte meg noen bilder, ja kan vi se den som heter Tom Linn som Menuett? Nei. Ja. Ja. Ja. Det er et bilde fra en dansemanual fra syttentrettifem London som viser koreografien altså dansen tegna ned i notasjon på gulvet, og så er det blir den jo litt sånn tredimensjonal hvis man kan si det her fordi da får du personene i action eller hvert fall i et stillbilde. Så jeg tok det med for å vise hvordan dansens trinn kunne skrives ned som er jo selvsagt veldig fint for oss som har lyst til å forske og utøve dans fra barokken i dag.  men det var også for distribusjon altså fordi at andre hoff det var dansemestre da som jeg sa i stad som koreograferte dette og så skreiv dem det ned også kom det ut samlinger flere i året. Også ble det sendt da til andre hoff sånn at alle kunne lære seg det nyeste repertoaret, og så kunne møtes på ball og danse de samme dansene selv om du ikke kunne dra til akkurat den dansemesteren.  ja. Vi har også et oppslag fra en dansebok, se der ja. Det er en dansebok som fins i arkivet her på Nasjonalbiblioteket. Det er spennende. Det er en av hovedkildene jeg brukte i doktorgradsarbeidet mitt. Da samla jeg dansebøker fra norske arkiver mellom syttenfemti og attentjue og dette er en av dem, og det er jo ikke så lett å se hvor stor den boka der er, men den er ikke større enn en sånn litt sånn stor fyrstikkeske.  og det er cirka hundre dansebeskrivelser i den lille boka, og den kunne du putte i lomma og så ta med kanskje på dansetimene eller på ball, og så danse til den musikken som står der.  så er det formasjoner dette er jo dans for flere i på rekke så du ser personene er de talla der også er det hvordan dem beveger seg i forhold til hverandre og i det settet da og i rommet Hvordan har dere lært dere å danse innenfor folkedansen, er det? Jo, altså det har jo vore sjølvsagt litt kurs og slike ting, men eg vaks opp eg var så heldig at eg vaks opp med ein stølsgranne som heiter Njut Stensrud som var ein slags sånn ja legende. Han døydde for ti år sidan nitti år gamal og kunne liksom eg skjønte etter kvart som eg vart tenåring at han kunne jo frykteleg mykje om dans gamal stordansar. Og då sette eg meg ned med han, og liksom han fortalde om bevegelsar som han hugsa frå før andre verdskrig men som han ikkje hadde sett etterpå.  det vart jo ikkje så kult med norsk kultur etter nasjonalismen sin flørt med folkedansen. Og så var det på prøve litt dei munnlege beskrivingane han hadde og ja slik var det, eller nei det var ikkje heilt slik, så det var liksom den viktigaste tradisjonskjelda mi da.  så finst det jo mykje nedskrive og slike ting, men den derre ordbaserte eller den munnlege tradisjonen har jo vore veldig viktig og sjølvsagd sjå dansarar da danse saman med eldre dansarar. Men er det mye sånn som i selve folkemusikken at det er dialekter fra dalføre til dalføre? Jeg var på Folkemusikkveka i Ål en gang og da husker jeg det satt mange med hardingfele rundt bordet, og de men de spilte samme slåtten men de kom den hadde forskjellig dialekt så de spilte ikke sammen. Ja. Ja. Nei ja ikkje sant ja. De spilte hver sin gang, er det slik i dansen også, at det er forskjellig dialekter nesten fra dalføre til dalføre? Ja du veit Noreg har jo nesten forskjellig DNA liksom i rytmen spesielt i polsen og springaren som er tredelt, og det er jo faktisk litt spesielt som dansar det at du representerer deg sjølv, men du representerer også dalen du er ifrå. Så estetisk så må du liksom ta litt fleire omsyn enn ein samtidsdansar kanskje gjer da å finne den balansen mellom kor mykje du skal representere dalen og kor mykje individuelle val du vil ta da.  Ja, fordi dette med tyngden på slagene også har jo veldig mye å si for dansen.  hvor tung skal toeren være ikke sant at de ikke er helt like eller tyngden på taktslagene da, jeg vet ikke.  dette med telling er jo også veldig interessant for en som skal lage musikk til dans. Opplever jo ofte at dansere kanskje teller åttere, men det er litt forskjellig i forhold til de danseformene dere jobber med. Der er ikke mye åttere tenker jeg. Det er ikke alt som går opp i åtte jo men i barokkmusikken er det jo det da, men det er jo jeg syns det er veldig spennende når det ikke gjør det ja. Nei, overhodet ikke. Ja for dette med åttere det er av og til helt uforståelig for oss som komponister vet du når vi ser jo men dette her er jo tretakt, hva i all verden er det dere teller? Ja ja Ja da må vi liksom prøve å løse det på ett eller annet vis da.  Altså eg tenker liksom meir den derre underdelinga i musikken kor du vekta og slik påverkar korleis du fører kroppen. Og om du har eit fall i kroppen og at du blir riven framover inn i transe, eller om det er meir ein sånn balansert holtdans som passar betre i ærverdige bryllaup ikkje sant og slik. Så det så meir enn kor mange kor mange slag du skal telje om gongen så er det litt sånn derre på mikronivå har ganske mykje å seie for energien da.  Og den endrer seg jo for hver situasjon ikke sant. Når du har live tilstede musikere i rommet og dansen føyer seg inn så blir det spillet kan utfordres hver gang av hvordan du legger det, for musikken gir jo til dansen, men dansen kan jo gi til musikken og. Ja. Ja. Ja, og alle menneske går jo på sitt vis, det er nesten som fingeravtrykk så korleis du sviktar deg gjennom etter taktslag er jo veldig forskjellig frå person til person. Og i folkemusikken og korleis du spelar ei rytme sjølv om du har mange spelmenn som spelar Valdresspringar så blir det likevel forskjellig asymmetri ut ifrå den enkelte personen da. Det er jo mange danseformer vi ikke har fått snakket om, men vi må begynne å avrunde, men jeg tenkte kanskje det er noen i salen som har spørsmål til disse som er i panelet, for det er mulig det. Nei her har man fått masse å tenke på men vi har jo et mangfoldig spekter i av dans i Norge, må jo si det.  det har jo vokst opp mange danseensembler, mange av de kaller seg dansecrew.  vi ser jo karstykker eller streetdance som kanskje opprinnelig var tenkt for en solodanser, men som nå overføres i store ensembler hvor presisjon er veldig viktig. Og det har vært veldig spennende å se veldig mange av de dansegruppene som har kommet de siste årene. Vet ikke om dere har noen kommentarer til det mangfoldet. Jeg har bare lyst å si noe til akkurat musikken fordi jeg har jobbet med noen folk som jobber med breakdans.  og de snakket om at musikeren eller den formen kommer jo fra USA da og var jo gatedans og de hadde ikke råd til musikere var ikke alltid det var musikere tilgjengelig rundt heller så de tok med seg vinylplatene sine.  og så begynte de å scratche og så laget de ny musikk basert på vinylplater ikke sant og så hadde de to plater snurret og lagde rett og slett en remiks da, eller kollasj av musikk og kunne også justere tempoet på det.  Ja Det kunne man jo hatt et eget en egen time og en egen samtale om, men hva tenker dere om de nye ensemblene som kommer? Eg synast det er kjempespennande at det kjem det blir fleire og fleire uttrykk innafor dans, subkategoriar og slik, og det kan og berike eigen kultur tenker eg, slik som det å snurre på hovudet er jo ein gamal bevegelse ifrå attenhundretalet som har vorte brukt i hallingdansen. Men eg hadde ingen å lære dette av eigentleg, og då var det ein breakdansar ifrå Iran som eg trena ilag med her. Navid ja og fekk masse gode tips, ikkje sant, og då er det mykje lettare å få opp att slike bevegelsar i vår eigen tradisjon da. Navid eller? Jeg tenkte vi skulle avslutte med et klipp som speiler nettopp det vi snakker om nå, fordi det har jo vært diskutert om det er plass for alle ensembler i forskjellige rom, og Den Norske Opera og Ballett, der er det blitt ganske høyt under taket. Jeg har lyst at vi avrunder denne kvelden med et videoklipp av et dansecrew som heter King Wings hvor de har gjort et samarbeid med Nasjonalballetten. Tusen takk Halgrim, Elisabeth og Carina, en applaus til de. Tusen takk for at dere kom, og tusen takk til dere på teknikk og som har strømmet det her. Vi hadde ikke klart oss uten dere. Ja men takk.