messages: Førjulstida kjenner de fleste av oss som koselig og god, men levde du for noen hundre år sia, så tradisjoner som for eksempel Luciadagen veldig annerledes ut. Liv Helene Willumsen, velkommen til oss. Tusen takk. Geir hun Liv Helene hun er noe så sjelden som en kvinne som har to doktorgrader. Ja oi du kan godt si oi ja. Hun har en doktorgrad i litteraturvitenskap der hun har skrevet om Regine Normann og hennes forfatterskap, også en doktorgrad i historie der hun har skrevet om de nordnorske trolldomsprosessene på sekstenhundretallet.. Så både vi har en kvinne som både representerer litteraturvitenskapen og historien som vitenskap. Og det er særlig spennende for meg som forklorist Liv Helene, å ha deg her som gjest i dag. Det er spennende for meg å være her som gjest også. Jeg tenker meg sånn helt uten å uten å kjenne det materialet som du har brukt for å skrive disse to doktorgradene, så tenker jeg meg så godt som du gjør ikke sant og at dem er fremmed både for Geir og meg, så tenker jeg meg at du har når du har vært inne i disse, så har du kommet langt inn i den nordnorske fortellertradisjonen og folketrua. Kan det stemme? Ja det vil jeg si at det som binder sammen de her to store forskningsarbeidene som jeg har gjort i doktorgradene, det er fortellinger. Det er fortellingskunst at folk i muntlige samfunn som vi er vitne til på sekstenhundretallet og i det samfunn som Regine Normann kjente fra attenhundretallet, så er det fortellingskunst som er det som binder sammen de her to områdene. Regine Normann sitt forfatterskap og de historiske trolldomsprosessene på sekstenhundretallet. Og grunnen til at fortellinga kommer inn i trolldomsprosessene, det er at i Finnmark har vi et stort antall kvinner som anklages for å ha utført trolldom. Disse kvinnene føres for retten, og når de står der i rettslokalet og blir forhørt av en myndighetsperson så presses de til å avlegge en tilståelse. De presses ganske hardt. Det er bruk av tortur og det er harde pressmidler, og grunnen til at de presser så hardt er at det skal komme ifra deres egen munn at de har utført trolldom og at de har inngått en pakt med djevelen. En farlig tilståelse å komme med, for neste steget er bålet. Men disse tilståelsene, det har opptatt meg helt ifra jeg begynte å lese disse rettsreferatene, for disse tilståelsene, de er forma som fortellinger. Kvinnene gjør det de kan. De holder seg sjøl oppreist som et menneske heilt til siste slutt ved å avlegge ei fortelling i en rettssal. Og i denne fortellinga er der innvevd både det de kan av tradisjonskunst og det de kan om forskjellige merkedager i året, samtidig som de tar inn nye og farlige ideer om at de har vært med på samlinger av trollfolk med djevelen til stede. Så det er det at de kan fortelle er fellesnevneren, vil jeg si, for disse kvinnene på sekstenhundretallet anklaga for trolldom og Regine Normann sin fortellerkunst. Men da er fortellinga en mestringsområde, og når du nå har nevnt merkedager så er det altså, vi må bare si det som det er, i dag er det trettende desember. Det er Luciadagen. Og det er en. Den her podkasten kommer ut Ja og hvis man hører den i reprise så kan dem høre det når som helst, men når vi lager den så er det altså trettende desember og Vi sier det at vi lager den litt før. Vi skal vi være såpass ærlig. Nå ødelegger jeg ok sorry Klovn men i alle fall så er det sånn at den trettende desember har vært en sterk dag i fortellertradisjonen og i folketrua. Og det interessante med den er nå at den kobler den offisielle katolske tradisjonene og den folkelige. Hva du hva du tenker om den her dagen? Hva_slags dag er det? Ja det er jo en dag hvor man begynner å nærme seg jul. Og i dag tenker vi sånn vi er på vei imot den lengste og mørkeste dagen og lengste og mørkeste natta. Men de tenkte tidligere når de hadde en anna kalender, som heter den julianske kalender, så tenkte de at vintersolverv falt på trettende desember og at det var lengste natta. Og dermed tenkte de også med en gang lengste natta, det er det mest farlige, da åpnes det opp for forbindelser mellom vår verden og den andre verden som ikke er åpen på andre dager enn disse merkedagene i året. Og derfor er det at dette har fulgt med i tradisjonen og i fortellergrep kan du si, også på seinere perioder av historien. Og vi har jo nå en anna dag som er den lengste og mørkeste, men trettende desember stammer altså ifra denne annerledes kalenderen. Så i våre dager når ungene går rundt og deler ut boller og har hvite kjortler og lys i håret og sånn, så fremstår den som en sånn veldig snill dag, at altså sånn dele på goder ikke sant, men det var ingen snill dag i den førmoderne tid. Jeg vil si at alle de her merkedagene som vi snakker om som er viktige merkedager, det er den mørke dagen før jul, det er sankthans, det er påske. De var ikke snille dager, for de var veldig store og jeg vil si mørke krefter som var i sving i dette møtet at man kunne komme imellom den verden vi tilhører og den ukjente verden hvor mye farlig eksisterte. Kanskje det bare er halloween som har overlevd som en sånn litt skummel dag da. Ja det vil jeg si at den er alle fall blitt skummel etter hvert altså med de virkemidler som knyttes til den, men opprinnelig så vil jeg si det at der var egentlig ikke mye som var veldig snilt i dette bildet. Eller er blitt skummel med ja, Fordi at vi også befinner oss på ei tid i historia, i tidlig moderne tid altså, hvor mennesker ikke tenkte rasjonelt og skjønte hva var det som forårsaka katastrofer, hva var det som gjorde at dyr og mennesker blei sjuke og døde? Altså man tenkte annerledes i forhold til tragedier som inntraff, og det tror jeg har gjort at man kobla det mere til dystre skapninger enn til snille skapninger. Kan du huske noe fra din barndom om denne her Luciadagen? Var den du kommer jo fra Bø i Vesterålen, det er jo Regine Normann-området, fortellertradisjonen sto sterkt, var denne dagen noen gang nevnt blant dine besteforeldre eller foreldre? Foreldre faktisk eller altså denne tida før jul fikk jo vi som unger da forklart at det her var ei veldig farlig tid, og vi hadde i Bø i Vesterålen et ord som hette juleskokker. Altså at det var noen som kunne gå rundt og gi juleskokker, at det var denne tida før jul kunne det komme noen inn og sånn som jeg fikk det forklart, kunne hvis de kom inn i husene og inn i soverommet, så kunne de piske føttene våre med einer og med sånn der greiner. Så derfor var det veldig viktig de her dagene før jul å låse ytterdøra, sånn at det ikke skulle komme inn noen å gi denne juleskokken. Vi kjenner jo også fra den eee Luciadagen at den er litt dobbel, for på den ene sida sett så er det der at dyrene kan snakke og alle disse her sterke kreftene som er ute som gjør det skummelt, men det er altså den natta er det også mulig å ta bud om hvem du skal få som ektemann. Du kan altså sette skoene dine i kors den natta, som du også kan på sankthansnatta, også kan du liksom be ei bønn før du legger deg, og da skal du i løpet av natta drømme din livsledsager. Lussi den fromme, kom vil du til meg komme er liksom det verset som sies, så det viser hvor tvetydig disse dagene er. Men vi la oss gå fra Luciadagen. Hva sier hva finner du i trolldomsprosessene om denne perioden? Hva er det liksom hva er det slags fortellinger som trer frem knytta til jul? Da vil jeg gå til de første alvorlige trolldomsprosessene i Finnmark. De starta i sekstentjue. Det er heile sekstenhundretallet som er perioden for trolldomsprosessene i Finnmark, fra begynnelse til slutt på sekstenhundretallet. Men det kom i sekstentjue inn noen ideer som ikke var kjent før, og det her var lærde ideer fra Europa om at et menneske kunne gå inn i en pakt med djevelen. Og når vedkommende hadde gått inn i denne pakten med djevelen, så fikk du overført kraft fra djevelen til å utføre trolldomsgjerninger. Og skaffe deg sjøl goder som de andre Ja, å utføre farlige og alvorlige trolldomsgjerninger. Dette var forskjellig ifra den tradisjonelle trua, den gammeldagse trua på trolldom, som jeg kaller det for, den gammeldagse trua at du kan kaste trolldom. Noen mennesker kan fra de er født omtrent kaste trolldom over mennesker og dyr, altså de har i seg noe som gjør at de har denne evnen til å kaste trolldom. Det som vi i Nord-Norge har begrepet gande for. Ja det ligner veldig på det begrepet som er å kaste gand over noen og det herre nye trolldomsbegrepet som kom inn fra Europa og som har vært betydningsfullt for utviklingen av trolldomsprosesser i Europa. Det var ikke bare det at du gikk inn i denne pakten med djevelen, men det var også det at du hadde vært med på samlinger med mange trollfolk. Og midten av denne samlinga, det var djevelen sjøl som innehadde. Og de herre tankene om at man var samla mange og at man tilbad djevelen på disse samlingene, det førte til at i et forhør når det kom til dette punktet at du fortalte den som ble anklaga forklarte at de hadde vært med på en trolldomssamling, så kom bestandig opp neste spørsmål hvem andre var tilstede? Og da er det du får en type trolldomsprosesser, en type rettslige prosesser hvor veldig mange blir tiltalt for trolldom i løpet av veldig kort tid. Bare noen måneder ofte, under et år, fordi de får mange navn på bordet. Så det er i denne forståelsen av de nye trolldomsideene kobla til noen tragedier som har skjedd oppe i Finnmark like før at vi nærmer oss jul. Og disse første som blir anklaga for trolldom i en sånn kjedeprosess hvor mange var anklaga samtidig, det skjer i sekstentjue sekstentjueen, skjer i løpet av noen måneder. Og det de er først anklaga for, det er å ha skapt en storm tre år tidligere i sekstensytten hvor ti båter ifra Kiberg og Vardø gikk ned, og det var førti mennesker som omkom. Dette er det de tilstår, og ei av de som har avlevert en sånn tilståelse, det er i sekstentjueen. Hun sier at de bandt hver deres knute på et stykke snøre, og hver blåste derpå. Så kom det onde vær, og de mange folk blev. Yttermere bekjente hun at hun forgangen julenatt, altså forrige julenatt, så hentet Marit Olsdatter henne i Bergen. Og hun var i en hundelignelse og satte henne ned i Vardøen på Ballvollen, og hun selv var i en tispelignelse. Det var der flere forsamlet, og to var i vargelignelse, altså som ulver. Og dette er det at denne kvinna forteller i en rettssal. Og flere av disse kvinnene, der ti mennesker ble brent i løpet av de her månedene, så er det de samme motivene som kjem opp. Nemlig at de har vært årsak til at disse båtene gikk ned og førti mennesker omkom julenatt og at de har vært med på ei trolldomssamling. Og ikke bare i Vardø på Ballvollen, på en plass der de speller ball, men også farer de etter at de har vært på Ballvollen, flyr de gjennom luften ned til Bergen og har ei trolldomssamling på Lyderhorn, som er heksefjellet utafor Bergen. Sånn at det vi ser i de her fortellingene, som da er kobla til julenatt. Altså julenatt Liv Helene, det er natta fra julaften til første juledag. Den natta vi snakker om. Ja. Så det er den altså den sterke natta. Det er da det er da man virkelig ikke skal se ut gjennom vinduene sine. Kan være veldig mye ute i mørket som vi ikke ser og som vi heller ikke skal se. For det som er interessant her, hvis jeg får lov til å skyte inn det i Nord-Norge eller i Norge som sådan, så har vi mange sagn om denne natta, i Nord-Norge har vi flest, og de handler om at de døde går til gudstjeneste i de kirkene som eksisterer. Altså de kirkene som befolkningen ellers ville bruke første juledag, da er dem på gudstjeneste, og alltid er det et eller annet levende vesen, menneske, som forviller seg inn og som det er en stor risiko forbundet til det. For eksempel så ja så er det en liten gutt oppi Finnmark som har sovna av når det er vanlig gudstjeneste, også våkner han også ser han bestemora som er død ikke sant, også berger hun han for hun klarer å få han til å gjømme seg bak alterringen, innenfor alterringen, og då blir han berga. Ellers så ville han ha dødd, så ville han døde tatt han med seg. Så det er tradisjoner som har vart ganske langt opp mot vår tid om. Dystre greier. Ja og det er veldig sånn spennende, og jeg syns jo at når de unge ser sånne horrorfilmer så tenker jeg vår fortellertradisjon er mye sterkere ja Ja og dette med gudstjenester kommer faktisk også inn i denne kjedeprosessen, for ei av de som var med på det her samlinga på Ballvollen i Vardø hun er ifra Vadsø. Så når de er ferdig med den her samlinga så farer hun tilbake til Vadsø, og hun kommer akkurat tilbake til Vadsø når hun hører kirkeklokkene kime inn til gudstjeneste. Å ja så det er liksom ja. Så det er så tidlig, altså fire hundre år sia er allerede de her tankene disse koblingene altså, og kontrastene mellom det overnaturlige, trolske og det religiøse, de er allerede inne i en muntlig tradisjon. Det er liksom, holdt på å si, er nesten som en synkretisme. De gror inn i hverandre og nærer hverandre på en måte. Men da har vi hatt hun det er jo en det er jo en sann historie at ti på åtte gikk forsvant ikke sant, og førti mennesker, førti menn antar jeg, drukna. Så det er jo en sann historie. Er hun den eneste som nevner det i den trolldomssaken? Er det bare en sak det kommer opp? Nei det kommer opp i de herre som bekjenner eller avlegger tilståelser i denne kjedeprosessen i sekstentjue tjueen. Så kommer det opp i de fleste av disse tilståelsene både at de har vært og forårsaka de her forlisene og at de har vært med på disse trolldomssamlingene i Vardø på Ballvollen og i Bergen. Så det er du kan si at det er ganske samstemt det som de tilstår at de har forårsaka av tragedier og at de har vært med på noe som er veldig farlig, nemlig de her møtene hvor djevelen har vært med. Men det som er veldig interessant med disse tilståelsene som fortelling og som jeg syns knytter veldig an til folketradisjonen, det er at ingen tilståelse er lik. Alle er individuelle. De forma det på sin egen måte. Vi skulle jo tru det her at skriveren satt bare og skreiv ned stereotype punkt for punkt hva er det de bekjenner, men det gjør han ikke. Han forteller hva slags ord de bruker. Han går inn på det individuelle ved hver sin språkføring, detaljer de bruker, ord, muntlighetstrekk, ord de bruker fra sitt muntlige språk og sin dialekt. Sånn at den herre vekten på individualitet er faktisk det som jeg syns er noe av det viktigste å få fram ved trolldomsprosessene, nemlig at dette var enkeltmennesker. De levde i disse samfunnene. De blei anklaga en for en. De var mennesker med et liv og med en ramme rundt seg og med sin egen stemme. Og det er det jeg syns er viktig å få fram. De er ikke nummer i ei rekke. Det vi ser og det som kommer fram for eksempel på Steilneset minnested i Vardø, det er at her er det mange mennesker som er anklaga for en forbrytelse de aldri kunne ha gjort. Trolldom kan du ikke utføre. Du kan ikke bevise det. Mange mennesker er anklaga. Og når du går inn i denne lange korridoren, denne lange bygninga på Steilneset minnested i Vardø som er minnested for de som mista livet under trolldomsprosessene, så kan du ikke la være å legge merke til, fordi du får minnetavle opp på begge sider når du går igjennom hundreogtrettifem meter lang korridor, alle har navn. Alle har vært individuelt anklaga. Alle har en stemme fordi at jeg som har skrevet disse tekstene har gjengitt noe av tilståelsen deres. Hva er det de sjøl har sagt når de står der i rettslokalet? Sånn at dette med fortellinger, det er ikke bare at de kan fortellingskunsten. Men det er faktisk noe med at de i den forferdelige situasjonen det er å stå tiltalt for trolldom som de visste var veldig farlig og visste også at de var nær en dødsdom, så klarer de å holde seg sjøl oppreist som et menneske ved at de forteller sin individuelle utforming av ei fortelling. Vi må ha vi må bruke litt tid på Steilneset. For de som ikke er kjent med det og som hører på denne podkasten, så er det har man altså valgt å lage Nord-Norges mest sofistikerte minnested, mest eksklusive minnested, på neset som heter Steilneset i Vardø. Og det har to hovedelementer. Det er liksom en sånn konseptminnesmerke på en måte. Det ene er et metalliskaktig, veldig sånn glassaktig bygg på fire vegger som du går inn i og inni det er en stol som har en ild som brenner hele tida. Og det er inni den dette bygget at den anerkjente, velkjente amerikanske kunstneren Louise Bourgeois har laga denne stolen, det er hennes kunstverk. Og i det men selve det bygget og i det bygget du snakker om, dette lange bygget, så er det en arkitekt også anerkjent arkitekt som du må fortelle oss hvem er som har laga. Ja Steilneset minnested, som er minnested for ofrene for trolldomsprosessene i Finnmark, har det er bygd på tre komponenter. Det er kunst, arkitektur og historie. Kunst er denne installasjonen som står i en glasspaviljong, en frittstående glasspaviljong, og der er det en brennende stol. Over stolen er det montert syv ovale speil, som avspeiler objektet i midten, avspeiler stolen fra forskjellige vinklinger. Så du får veldig sterkt inn dette med at når du avspeiler et objekt, så er det vinklinga på den avspeilinga som gjør hva er det du ser i denne speil. Og de som går rundt denne installasjonen, rundt denne stolen som har en femfingra flamme i midten, de blir også sjøl fanga inn et av de speilene, sånn at du er ikke lenger en tilskuer, men du er faktisk en deltaker. Og stiller jo dette veldig vanskelige spørsmål hvordan ville du på sekstenhundretallet ha befunnet deg om du hadde levd på den tida og vært involvert i anklager mot angivelige trollfolk. Den andre bygninga på Steilneset er hundreogfemti hundreogtrettifem meter lang bygning, ei trakt, en lang korridor, og denne korridoren, da går du igjennom heile korridoren med minnetavler på begge sider. Den er ikke så brei, så du kommer ikke unna. Det er to kan gå ved siden av hverandre, så du får disse minnetavlene over de nittien ofrene veldig tett inn på deg, og enten du går fort eller sakte kan du ikke unngå å se her er det veldig mange navn, her er det enkeltmennesker. Og du kan heller ikke unngå å se at det er en veldig gjentagelse av dommen, nemlig til ild og bål. Det eneste som er inne i den her lange korridoren er de nittien ofrene sine minnetavler, ingenting anna. Og det var enighet mellom arkitekten og meg som har da har skrevet alle tekstene på disse minnetavlene ut fra informasjon fra originalkildene. Altså det skulle ikke være noe anna enn de nittien ofrene og man skulle gå rett på de. Når man kommer inn ei dør inn til denne korridoren, da møter du enkeltofre med en gang. Der er ingen buffer. Det eneste som kan gi lys, små lysglimt når du er inne i denne korridoren, det er nittien små vinduer som er montert i ulik høyde du kan se ut. Himmel, hav eller jord. Og det er den måten du har så å si å unnslippe på, det er hvis du ser ut de herre små vinduene, og fremfor hvert vindu er der ei lyspære, ei enkel lyspære. Så det er veldig enkel symbolikk, og det er en minimalistisk arkitektonisk utforming av dette rommet som gjør at disse minnetavlene, nemlig ofrene, det som er grunnen til at minnestedet er bygd, de kommer veldig godt fram. Altså innholdet i dette minnestedet er ofrene for trollsprosessene. Jeg må ta en tur og se. Ja du må ta en tur og se. Hvem er arkitekten? Arkitekten er en sveitsisk stjernearkitekt som har fått Pritzkerprisen i arkitektur. Han heter Peter Zumthor og han holder til i en liten landsby i Sveits som heter Haldenstein. Så da jeg skulle begynne å skrive disse tekstene til Steilneset, så var det første jeg gjorde at jeg reiste ned og snakka med arkitekten, og vi blei enig om hva slags uttrykk er det vi skal gi innholdet i dette minnestedet. Hva er det vi vil vise? Og vi var veldig enig. Vi vil vise individer. Vi vil vise enkeltpersoner. Det i dag så er det jo sånn at du sier allerede at dit må du komme, Geir, for å se, og det er jeg helt enig med deg. Men for de som ikke har sjansen til å komme til Vardø, så går det an å skaffe seg boka om Steilneset og lese om det, for det er godt beskrevet i ei bok som dekker prosessen og dekker innholdet og som akkurat av dette. Men nå går vi altså tilbake til jula. Ja. Nå hadde du så fin en fortelling her om dette, eller fin fortelling, det var kanskje feil ord valgt, men fortellinga om det forliset og den julenattssamlinga. Som gjorde seg om til hunder og ulver Ja ikke sant og kommer i hammen av. Det er også en gammel tradisjon, dette at man kunne ta dyrsham, så hvis du ofte så kan man jo tenke opp et menneske at det der er altså faktisk en due ja. Men er det andre steder i rettsprotokollene hvor jula kommer til uttrykk i disse mestrings- og livsfortellingene som du refererer til? Ja det fortsetter ut gjennom sekstenhundretallet, og jeg har veldig lyst til å lese rett opp fra rettsprotokollen en sak ifra den siste store kjedeprosessen. Det var i sekstensekstito sekstitre. Det var den siste krampetrekning vil jeg si i Finnmark. Fra høsten i sekstensekstito og fram til april i sekstensekstitre, så var det altså mer enn tretti mennesker anklaga for trolldom, kvinner, alle kvinner. Det er kvinner i disse kjedeprosessene, og det er norske kvinner som er mest utsatt. Og denne siste kjedeprosessen i Finnmark, den satte på sett og vis et punktum for de herre veldig intensive forfølgelsene av trollfolk, og blant annet var det seks småjenter var anklaga for trolldom da i sekstensekstitre. Men i den her rekken av tilståelser som blei levert og tjue kvinner blei brent i løpet av de her månedene, brent levende i Finnmark på Steilneset. Det er en av tilståelsene som ei dame som heter Solveig Nilsdatter avlegger og som jeg syns er fin. Både fordi den illustrerer dette med at merkedager og jul og trolldom det er ikke noe som bare har med Finnmark eller Nord-Norge å gjøre, for hun tilstår at hun har vært på Dovre og der holdt julefeiring. Men det er også noe med at du får faktisk inn allerede nå er vi bare litt over midten av sekstenhundretallet, så vi er nesten fire hundre år tilbake i tid, men vi får faktisk inn et motiv som brukes veldig mye i eventyr. Nemlig det Askepott som danser av seg en sko. Cinderella på engelsk. Så hun Solveig Nilsdatter, hun tilstår altså i dette året sekstensekstitre. Enn og bekjenner og foregir Solveig at forgangen år om julenatt var de med hverandre på Dovrefjell, hvor da iblant var liren med mange flere utallige, som hun ikke kunne kjent. Der sammesteds danset enhver, og liren danset sin ene sko fra med fanden. Der hun beklaget seg hennes sko var borte, ga fanden henne en igjen og skjenket den slemme satan den med vin og øl ut av en skål. Og var han skikket som en stor, svart, lang hund. Solveig var ute i en liten svart hunds habitt, og liren var ute i en svart katts lignelse. Ja, det er ganske sterke, men nå har vi altså dem har i det første sitatet, så dro dem til Ballvollen, også dro dem til Lyderhorn, og nå har dem vært i har hun vært i Dovre, men hva med resten av verden, for vi har jo så gode rettsprotokoller fra Finnmark, vi. Ofte kan man få den ideen at ting bare skjer i har skjedd i Finnmark, men hvordan ser det ut ellers? Du har jo vært i Skottland og Ja da de har mange sånne. I Norge har vi jo heksefjell for eksempel i Sogn og Fjordane som heter Hornelen, hvor det er tradisjon på og hvor de hadde tromming som juleslått og hadde fering der. Og vi har jo i vi har Bloksberg, og vi har mange steder i Europa. Og i Skottland har de jo ikke så mye fjell, så der var det mye mark. Men i denne mellomperioden, altså fra de møttes på Ballvollen i sekstentjue og til sekstensekstitre, så er det jo kommet opp dette møtepunktet på Domen fjell utafor Vardø. Det er et kjent heksefjell. Men jeg har lyst å nevne når det gjelder Skottland at der er også en tradisjon knytta til jul og faktisk litt influert av muntlig tradisjon ifra Norge. På Shetland så er det ei kvinne, Shetland som er de øyene som ligger langt nord i Skottland og som en gang var under norsk dansk herredømme, på Shetland så er det ei kvinne som tilstår at ho har sett troll. Det skrives i skotsk T R O W I S. Hun har sett troll komme ut av en ås, og det var rundt et hus hvor det var mye fester og dans spesielt om juletider. Og da skriver de juletider Y U L E, Sånn som det norrøne språket, ikke sant, ja. Du har ja de har reminisens ifra det gamle norrøne språket. Ja. Men det er jo det er jo kjempespennende, og nå når vi har så lett liksom for å snakke om at jula er tradisjon og at vi at vi liksom forfølger en tradisjon. Det de julene vi rigger til nå for tida har jo bare biter igjen av denne her trolldommen Jeg må si det gjelder egentlig alle de anledningene vi har vært innom nå at dem er jo ikke til å kjenne igjen ifra fra mye av det her ja. Nei det er jo gjort i etter hvert som århundrene har gått og så har jo kan du si preget eller karakteren av de herre merkedagene sånn som de framtrer i tradisjonen forandra seg mye. Det gjelder jo gjelder jul. Det gjelder jo også sankthans. Det gjelder Hallowen, og da har jeg lyst til å nevne også at halloween allerede på slutten av femtenhundretallet er nevnt i skotske trolldomsprosesser. Det skrives da i femtennitti nittien er det noen veldig kjente trolldomsprosesser i Skottland på en plass som heter North Berwick. Det er omtrent en time ifra Edinburgh. Og på denne plassen, så er det ei berømt trolldomssamling som finner sted i kirka. Svart messe, med djevelen på preikestolen og opprop av menigheten, svarte lys, og så skal han høre hvor mye ondt de har gjort sia siste møte, men dette berømte denne berømte samlinga da, den er på Var det ja ikke. Det er vært er veldig spennende å snakke med deg Liv Helene om dette. Og hvis vi skulle hvis folk skulle tenke seg at all magi er borte, og det ikke ligner, sånn som du sier Geir, ikke ligner på noe annet, så skal man jo huske at i det å ha noen spesielle dager i året hvori man får lov til å gi hverandre oppmerksomhet og være god med hverandre, så er det mye magi. Det er mye magi i omsorg så om vi har mista det onde, så har vi er det stor plass til å utøve god omsorg i den perioden vi nå går inn i, altså i juletida. Kan gå rundt og dele ut lussekatter til kollegene dine og synge sanger og er det mye koselig man kan gjøre. Mye koselig og til jul, så kan man gi hverandre små gaver som viser at man anerkjenner hverandre, for det er ei anerkjennelse i det ja. Og jeg vil jo si da også at nå er da heldigvis fargen på lysene skifta ut fra svart til kvitt. Ja det er helt riktig. Tusen takk Liv Helene for en spennende samtale. Takk i like måte. Sjekk ut kronikken til hun Liv Helene Willumsen på UiT punktum N O skråstrek femti og ta en titt i arkivet til Observatoriet og se om det er noe du liker! Vi finnes på iTunes og Soundcloud. Tusen takk for oss.