messages: Nasjonalbiblioteket har fleirsporsopptak av mange kjente, norske albuminnespelingar. Me skal sjå litt nærmare på nokon av dei, og me begynner med ein av dei fire store i norsk rock, nemleg Raga Rockers.  i nittenåttitre så spelte dei inn debutplata si The Return of the Raga Rockers. Tredjespor på den plata heitte Drept kjendis og me skal høyra litt på den låten i lag med låtskrivar og vokalist Michael Krohn.  velkommen Michael og tusen takk for at du er med.  Takk  Altså Drept kjendis, sånn som eg har forstått det, så har det vore ein sånn gjengangar på Raga sine settlister oppigjennom? Ja det er omtrent den eneste låta vi alltid har spilt, bortsett fra de siste årene faktisk da tok vi den ut, men da har vi spilt den liksom jevnt og trutt i tretti år, så det var omtrent den eneste låta vi aldri ble lei så.  Ja.  kvifor trur du at det er sånn? Det er litt variasjoner i den, og den er liksom så har den litt annen type rytme enn mange av de andre låtene, er liksom sånn litt sånn galopperende og vi har ikke så mye av det så da ble det liksom litt sånn avbrekk fra mer bom å spille en sånn låt, så har den bare blir ikke lei av den så også er den fengende ikke minst Er det ja sant for det var det eg lurte på om det er liksom ein personleg favoritt, eller er det ein sånn publikumsfavoritt? Nei det er ikke sånn den er liksom sikkert oppe blant topp femti nei da topp tjue så nei da men det er sånn noen hva skal jeg si, noen låter går ut på dato på en måte sånn for meg uten at det er liksom.  jeg kan føle at det er sånn, hva skal jeg si, det er noen låter vi må spille sånn som Noen å hate og Slakt og Hun er fri, så selv om man liksom er lei av øve på dem så må man spille dem live fordi at hvis ikke så føler folk seg snytt. Men det er egentlig bare de tre låtene som er sånn da men ellers så er det som sagt noen låter kan man liksom bli sånn, hva skal jeg si, jeg liker helst å spille låter som jeg på en måte kan leve meg inn i.  Ja.  Ja som er på en måte at det liksom på en måte er aktuelle for meg og da, men den siste turneen vi hadde da har alltid vært litt sånn sær på om også at jeg liksom utfordrer publikum litt igjen for sant jeg spiller litt sånn sære låter, kanskje låter som ikke er så kjente og liksom sånn da, men på de siste tre årene har jeg bare nå gir jeg bare folk akkurat det de vil ha. Også har vi kjørt mer sånn og ikke spilt så variert, ikke så mye sånn syntbaserte låter sånn som sånn som Drept kjendis er ganske mye sånn synt og keyboard, men nå har jeg kjørt mer sånn rein gitarrock og egentlig ja gjort det sånn da på en måte for å lefle med massenes gunst eller hva jeg skal si  Me skal me kan jo ta også høyra litt på nå har me allereie høyrt litt på ferdigversjonen av Drept kjendis. Me kan høyra litt på korleis den høyrdest ut den gongen den blei spelt inn, for dei som satt inni kontrollrommet når dokker fire spelte inn. Ja. Ok, det er spennende.  ja.  Ja.  Er greit det.  Dette her er jo let gull godt, men dette er jo då før miks og før effektar og. Ja.  ok, jeg syns det var bra nok. Jeg skulle kanskje ikke prøvd å mikse i det hele tatt  det jeg ofte syns å huske i gamle dager, var at jeg liksom på en måte var litt sånn var ikke så trygg på meg sjøl som vokalist, så da ble det ofte at jeg sa altså legg vokalen lav putt på masse romklang liksom på en måte, jeg hørte liksom på en måte sangen så godt selv. Så men for folk som står utenfor, ja jeg hører ikke teksten ordentlig og sånn, så det som er vanlig er å dra på litt så folk skal høre, mens jeg var sånn nei få det ned og teksten står på coveret allikevel og som ja.  Ja.  ja i dag har me iallfall sjansen til å verkeleg høyra teksten, men det som me høyrer nå altså dette er jo første gong dokker er i studio. Ja nemlig.  ja. Dokker har ikkje halde på så forferdeleg lenge? Vi har vel kanskje spilt et års tid før vi gikk i studio tenker jeg sånn kanskje litt mer, jeg er ikke helt sikkert på det, men sånn så fort vi hadde låter nok så var det bare å få gjort det, så vi gikk liksom i utgangspunktet så er vi jo amatører da at vi er liksom ikke skolerte musikere men alle kunne liksom hva skal jeg si basicen da.  Ja.  Man kunne liksom det grunnleggende, man kan liksom akkordene og man kan liksom de grunnleggende rytmene, så hvis man skal liksom vente til man hadde vært liksom dyktig da så måtte vi venta i tjue år for å spille inn den første skiva. Ja.  Så vi tenkte liksom det er bare med å få låtene ned sånn at de på en måte er der også kan man så følte jeg alltid at Raga ofte var bedre liveband enn studioband, så da tenkte jeg at liksom da får folk hørt det, altså de kjenner igjen låtene også får de liksom på en måte denne kraftpakka live da på en måte. Ja. Så det var også litt sånn at det var ikke noe vits i å begynne å vente liksom, det var bare å få skiven ut så fort man hadde nok låter egentlig tenkte jeg da. Kor mange konsertar hadde dokker spelt, trur du Det vet jeg ikke. Det var liksom mye privatfester, og det var ikke de store det var ikke noe sånn det var ikke noen arenaer og det var ikke noe. Det var ikkje Rockefeller liksom nei.  Nei det var liksom mere mindre og klubber og sånne ting da som ja mest i Oslo-området, men det tok ikke så lang tid før vi spilte i Bergen og Stavanger og Trondheim og for det er liksom et nettverk, hva skal man si, undergrunnsnettverket da, og studentene de har alltid liksom på en måte vært da i publikumet vårt og liksom studentersamfunnet. Ja i Trondheim og i Bergen sånn liksom hadde vi ikke hatt dem så hadde vi ikke kommet oss ut av byen omtrent tenker jeg, så de har alltid vært at de er interessert i hva som skjer på en måte hva skal si ved siden av kommersverdenen da på en måte som ja i undergrunnen rett og slett, så for det har alltid vært en det har alltid bobla og grodd der da, og vi har det er egentlig liksom der det er der vi hører hjemme da eller ja hørte hjemme i hvert fall så. Ja.  Også treffer man de andre bandene som også er i samme kategori så kommer de til Oslo, også spiller de kanskje sammen med oss der etter hvert, at man liksom på en måte blir kjent med de forskjellige banda og ja, så når man kommer til byen der så husker man det fra forrige gang og blir invitert på fest hjemme hos dem, og at det blir et slags sånn at man blir helt kjent med folk og veldig hyggelig, veldig hyggelig. Så då har dokker altså spelt litt på fest og litt sånn ja møtt folk og også er dokker i studio også og då speler dokker inn live? Ja så bass, trommer, gitar, også legger jeg på noe som heter ledevokal at jeg er bare sånn at folk skal vite hvor i låta dem er også når det er gjort så er det å legge på vokal på nytt igjen og prøve å gjøre ordentlig også er det pålegg da eventuelt liksom keyboard og det er litt koring på den sangen der og. En venninne av meg som het Christin som synger sånn får litt sånn englegreier der, og en gammel kompis som het Johnny som spilte litt synt så det er liksom oppskriften da. Men så vidt jeg kan huske så er det liksom en vokal som går hele veien, at det er liksom man liksom på en måte har et par takes hvor man går for en av dem, men det som er ble vanlig etter hvert da er at man synger flere spor så tar man de beste setningene.  så man liksom klipper det sammen sånn fordi liksom så der synger kanskje de tre første, men så bli jeg sur på den fjerde og der er den bra der så da putter man det sånne ting gjorde man mer etter hvert. Så nå sånn i våre dager da, når alt er blitt mer digitalt, så kan man for eksempel ta en sånn så kan du ta enkelttoner og liksom å manipulere det digitalt da sånn at det liksom blir reint hele veien, så du får den derre drar tonen opp og ned.  nei da så det er også litt sånn man bruker masse triks og når jeg liksom bare for og sammenlikne da nå med da hva skal jeg si, det er mere kunnskap om hvordan man skal få til lyder bra så den gang så ok, man hadde romklang og sånn, men da er det liksom kompressorer og man gjør mye mer sånn ting med og alt mulig sånn for å optimalisere stemmen da.  Ja  Så ofte jo mere kunstig det er, jo bedre, ofte syns jeg det blir på en måte for jeg føler at det gjør stemmen bedre og gjerne at man også som det er et gammalt triks da som liksom helt fra Beatles da at man ofte synger to stemmer og blander dem, for hvis det er litt ujevnheter så akkurat som de flater hverandre ut litt, så det er altså sånn triks man bruker ofte at man synger dobbelt.  ja, så alt dette her bruker jeg da for å få ut.  Ja men her brukte dokker jo ikkje desse herre triksa så mykje. Nei for jeg er personlig har jo aldri jeg visste jo ikke om disse tingene egentlig, for jeg var liksom temmelig fersk, så å liksom å så det med å liksom miksedelen det har jeg egentlig aldri hatt noe, det er først nå egentlig har begynt å skjønne mer av de tingene, så jeg vi var helt avhengige av at teknikeren på en måte var dyktig og kunne få fram det beste. Jeg var mer opptatt av balanser, det var jeg ganske hekta på så men ja så det er mye så vi så man har rett og slett lært mens man har holdt på fra skive til skive, så har man liksom lært litt hver gang, iallfall lært hva man ikke skal gjøre en gang til så Ja.  ja.  det er vel litt sånn ein lærer for kvar gong at det nokon ting går bra og nokon ting nokon ting ville ein kanskje gjort annleis i ettertid. Det blir sånn ja.  ja det sånn som det jeg har følt med man snakker liksom om produsenter da, så tenker jeg liksom når det gjelder produsent hvis du skal ha inn en utenifra som skal hva skal jeg si begynne å arrangere låtene for meg og bestemme liksom, nei det må være sånn og liksom gjenta det temaet så og så mange det vil ikke jeg ha noe av da for jeg mener at jeg vet best selv hvordan jeg vil ha det. Men jeg kunne trengt hvis en produsent også mener en som på en måte kunne dratt lydbildet og gjort det mere proft og troverdig og sånne ting så skulle jeg gjerne hatt det, for det har alltid vært teknikeren sammen med bandet som har gjort det, men da hadde det kanskje vært kjekt å fått en utenifra som sagt, som ikke blanda seg inn i låtene men bare blanda seg inn i lyden, for det har jeg ikke peiling på liksom hadde ikke noe peiling da så.  det har jeg savna, og syns det var litt dumt i ettertid da på en måte at jeg syns ikke liksom det fulle potensialet har kommet ut.  Ja. Me kan høyra bitte litt på enkelte utval ifrå songen her, gitaren er jo viktig i Raga så eg tenkte me berre skulle høyra litt på den.  Det kan vi gjøre.  nei da, det er også sånn ting som er blitt kanskje vanligere i ettertid, at man liksom legger på to gitarer da, så man liksom har dem i stereo for eksempel også komme soloen den kommer i midten. Når vi var i studio så fikk vi beskjed om at han ikke kunne spille så høyt på forsterkeren fordi at vi står i samme rom, så det ikke skulle bli overhøring for å få liksom de forskjellige instrumentene klarest skilt for at det gjør det lettere å mikse etterpå og for å få liksom det at gitaren skal, at det skal knurre litt i gitaren så må du dra på litt for at forsterkeren skal vrenge ikke sant da får du mer sånn da. Så det er jo en av grunnene til at den gitaren er veldig sånn kling så når vi spilte live så var det mere så ja.  Så dette var eigentleg ikkje sånn som dokker hadde sett for dokker at det skulle? Jo da, det var ikke så langt unna egentlig, men likevel det er veldig cleant da og veldig snilt, så jeg er ikke sikker på om han har Korus på den gitaren der som gir en slags effekt om det var på gitaren eller ble lagd i studio for jeg husker at han ville bruke Korus-pedal mens jeg sa nei det får du ikke lov til, for jeg var ganske sånn bestemt på at liksom nei da blir det altfor sukkersøtt og jeg tror han prøvde å snike det inn litt av og til uten at jeg merka det  Ja, det blir jo ofte litt sånn forhandlingssituasjonar når ein er i studio.  Ja sånn som bandet har liksom forhandla, nei det blir jo litt av det i studio, men når jeg lager låter så spiller jeg kassegitar så har jeg bare akkordrekkefølgen egentlig også har jeg en ide på hvordan jeg vil ha det, at liksom der spiller du også går opp og det er refrenget og, så jeg har liksom på en måte noen ideer som jeg sier til bandet, så og det er det vi følger i studio og så vi følger, da har vi liksom bestemt oss på forhånd åssen vi vil ha det.  Ja, men dokker hadde jo ein produsent me dokker og i det her, Helge Gaarder.  Ja det hadde vi så ja vi hadde med Helge Gaarder som produsent som jeg da kjente fra før av, spilte sammen i Kjøtt og han har jo liksom på en måte hadde vært liksom mer i det produsentleddet, for når jeg spilte med Kjøtt så bare spilte jeg trommer, så jeg var ikke satt ikke å miksa de skivene etterpå eller gjorde noe med det utover det. Ja.  ja.  Nei så da var liksom ideen med det var at teknikerne eller han var i å for seg ålreit han, men alle de teknikerne som fantes da var da så liksom sånn reine hva skal jeg si som det fantes ikke den gangen.  så de fleste hadde liksom erfaring mer med jazz og viser og sånne ting, så tenkte jeg at liksom ved å få inn han var liksom det nærmeste man kunne komme en produsent da så på en måte kanskje kunne gå litt mer i dybden og forstå kanskje litt kunstneriske uttrykket vi var ute etter, at det ikke bare er å spille inn og få det ut av høytaleren men at man legger inn litt stemninger og litt klanger som på en måte.  og det gjorde han veldig bra så liksom de låtene er mer sånn rett fram rock, det er det ikke så mye på men de det er noen stemningslåter der og da lagde han på en måte var det han som på en måte skapte det lydbildet som skulle underbygge hva skal jeg si låtas det den låta prøvde å si da. Så det ja då skjønner eg litt, for eg tenkte at det var sånn overraskande val å ta med for du hadde jo eigentleg slutta i bandet hans så  Ja, men det er ikke så mange jeg kjente som i det hele tatt visste noe som helst så det man kunne gjort jeg så en film om bare for å ta et sånn sidesprang om Gasoline for en stund siden som går på som er på Netflix og de var jo også sånn som bare spilte rett inn og de lød som de lød også fikk de plutselig en produsent fra England da.  Nei.  Også tenkte de liksom Kim Larsen først at han derre arrogante engelskmannen skal ikke komme å skru på forsterkeren min og sånn, men så ble det til at han gjorde det likevel da, også måtte de gutta bare skjønne at han fyren der, han fikk det bare til å hva skal jeg si heva det opp på et høyere nivå da.  det var liksom da de plutselig begynte å selge fra tjuefemtusen til hundretusen skiver i Danmark og sånn da, og det var liksom mente de var fordi han fyren der hadde en ekspertise som, hva skal jeg si, England, Amerika, kanskje litt i Sverige, jeg vet ikke men iallfall England og Amerika, de har liksom holdt på med mye lenger.  og kunne komme med det som rett og slett hevet det opp for det går jo rett og slett på hva man åssen man manipulerer lyden så ja.  Det er jo kanskje det ein ikkje veit i dag at teknikarane den gong ikkje eigentleg hadde nokon omgrep om korleis rock skulle høyrast ut.  Nei jeg har ofte følt selv at når jeg har lagd demoteiper liksom bare sånn i en kjeller, så har det på en måte blitt dårlig lydkvalitet, men det har liksom blitt riktig, blitt mer sånn kjellerlyd og har liksom ikke vært så proft og liksom jo mer liksom dyre og fancy studio man har vært i, jo mere sterilt og dødt blir det.  for da blir man sånn ok blir litt sånn derre man tør ikke mene for mye og man veit ikke hva de knappene betyr ikke sant, det er sånn svært og så det har ikke nødvendigvis vært heldig for oss til å begynne med når vi liksom kom i dyre studioer.  jeg følte ikke at jeg føler at det kunstneriske uttrykket nødvendigvis ikke ble hva jeg var ute etter da, men det mer dro seg en annen vei da på en måte, så det høres ofte ut som hva skal jeg si litt sånn dyre demoteiper da istedenfor et fullendt produkt da i mine ører.  Du er jo sånn som kom me snakka jo litt om Kjøtt du er jo eller du var jo eigentleg trommis, så me kan ta også høyra bitte litt på trommene her sjølv om det ikkje er din det er det ikkje du som speler trommer her.  Nei da, så der har jeg også en helt klart formening om åssen ting skal være, så nå er det ikke sånn at jeg legger meg opp i du kan tenke deg sånn hvis han vil spille istedenfor så er ikke nødvendig at jeg liksom sånne småting, men liksom hvor ting skal plasseres, det er jeg liksom ganske bestemt på.  men han trommeslageren Jan vi er jo gamle barndomsvenner, så han spilte jo guttemusikken, så han kunne jo som gjør at han spiller ganske bra syns jeg ikke sant har med det med stortromma, og han er mye bedre enn meg sånn rent teknisk.  og det gjelder i for seg stort sett alle musikerne jeg har spilt med at jeg kunne liksom slafsa meg gjennom på ett eller annet vis, men de er flinkere enn meg ofte, de musikerne jeg spiller, så jeg kan bare tenke det ut også kan jeg si spill sånn og sånn og sånn så for meg så er det gunstig da  Ja det er en del synt på denne plata her og det var jo ikkje dokker hadde ikkje det med live på denne tida. Nei ikke som jeg kan huske i hvert fall, så i ettertid så har vi hatt med synt og litt forskjellige folk på det lite grann, men nei så når vi spilte live så var dem bare rett fram og ikke de detaljene som det skaper da, det var det ikke. Det er til og med ein syntsolo på Drept Kjendis.  Ja.  og for eksempel den da, bare for å si det sånn den er det han som har komponert selv da, så den så det er ikke mitt arrangement. Ja.  det er han Johnny Yen? Ja Johnny Yen ja, så den har liksom alle de tingene, så det så det er det ikke jeg som har komponert da, bare for å si det, så det er hans arrangement. Då høyrer me litt på den.  her ein høyrer manuell jobbing.  Nå blir det liv, nå kommer biesvermen.  var kult det der.  Ja, men korleis for dokker spelte jo ikkje med Johnny Yen til vanleg, så kva korleis Nei du kan tenke deg alle mulige folk jeg kjenner, det er alltid de som blir med på plater og sånn, det er venner og bekjente ikke sant, det er folk man har liksom møtt på ja hva skal jeg si på klubber og liksom folk man begynner å prate med og så det er liksom litt og hva skal jeg si de man har med inn er ofte litt sånn tilfeldig. Ja.  Nå var jo han med på Forbudte følelser og men for eksempel plate nummer tre som heter Varme Dager da hadde vi en saksofonist med, og han var med fordi jeg traff han på byen og så begynte vi å prate ikke sant ja jeg spiller saksofon, kom og bli med på den skiva et halvt år etter liksom trenger jeg deg å prøve litt saksofon og sånn. Så ofte så er det litt sånn tilfeldigheter hvem som er med som ekstramusikere, så men jeg kjente ikke noe særlig med syntspillere uansett da, så hvis jeg først skulle ha det med så var det egentlig litt naturlig at det ble han. Ja. Men var det sånn at du hadde tenkt at denne låten skal ha ein syntsolo? Ja det jeg kan ikke huske det sånn konkret, men jeg regner med det Ja så det hadde ikkje vore nokon gitarsolo eller noko anna på den liksom nei. Nei ikke på det der ikke på det nei.  Så dokker hadde litt gjestar, var det fleire gjestar på plata enn ho veninna din som var med å kora og? Ja det var de to, så var det en tredjemann en kompis av meg som heter Lasse for han var romkameraten mi på folkehøyskolen. Og da sa jeg husker jeg sa til han at jeg kommer til jeg skal bli rockestjerne og jeg skal lage en plate og du skal få lov til å være med på den, så ett eller annet på noen av de andre låtene så er det noe sånn og litt sånn triangel og noe sånn så det var liksom hans bidrag på plata fordi at jeg måtte jo holde det jeg hadde sagt da. Ja, for han er kreditert med eller noko sånn trur eg ja.  Ja ikke sant ja så han har noen sånne noen sånne Ja, for eg lurte litt på kva så det er berre nokon sånne småting, men det var eigentleg mest fordi du hadde lovt han at.  Ja det er litt sånn kompis så sånn var det.  jeg hadde sikkert klart å gjort det sjøl men måtte finne på noe til han.  Me må jo snakke om det som folk er veldig opptekne av og det er jo stemma din og teksten din og. Jeg kan godt si noe om det, fordi man er jo inspirert av forskjellige band da, så et av de banda som har liksom i hva skal jeg si hjulpet meg med å finne min retning det er Ramones, og noe av det som kjennetegner de det er at de har litt sånne glade, popete melodier med litt sånn groteske lettere groteske tekster.  så det blir sånn derre selvmotsigende da, og det er jo denne her og da for det er jo egentlig en popmelodi, men han jeg-personen han tilbyr seg å drepe han kjendisen fordi livet hans er så tomt og meningsløst.  og det er jo også litt for at det var jo en sånn periode det var liksom det var litt sånn mer av det kjendiser ble drept og sånn så egentlig så er det en humoritisk låt i den forstand at liksom, jeg kan hjelpe deg med å slippe problemene dine hvis det er det du vil.  men undertonen er jo at verden er syk da på en måte ikke sant at det er ting som har gått litt som har avspora litt, så og sånn er mye av de tingene, at jeg er liksom et slags det er en humor litt sånn galgenhumoristisk.  Ja.  ja. Men det ligger ofte en litt sånn litt mørk undertone under der da, men samtidig så tenker jeg også at jeg vil at det jeg lager skal være underholdende da, men det er jo ikke sånn hva skal jeg si med film på en måte, hvis du ser en film som bare er helt sukkersøt hele veien så blir det liksom litt for mye sukker da.  det kan være ålreit å ha litt sånn forskjellige elementer og at ting kan kanskje være litt, hva skal jeg si, irrasjonelt eller selvmotsigende, at det å gjøre det mer interessant da, det skaper mere dybde på en måte eller hva jeg skal si. Ikke at jeg syns det er så veldig dypt men ja Men det er jo eit spenn der mellom på ein måte ja uttrykket og at teksten er litt sånn mystisk.  Ikke sant og det er sånn triks jeg har brukt det hva skal jeg si det er en av de effektgreiene jeg bruker da. Ja me høyrer litt på altså du har jo snakka om at vokalen du hadde ikkje så god sjølvtillit på dette her med synginga din og sånn, så me kan jo me kan jo verkeleg høyra på vokalen her. Nei.  det er liksom det også må synge litt sånn barnslig og naivt da på en måte, og man har liksom jeg skal hjelpe han å ta livet av seg siden han ikke tør å gjøre det sjøl.  Ja.  ja sant det er jo eigenteig eit ganske drygt tilbod du kjem med, men kva type vokalist er du er du gjer du masse takes og er ute etter liksom perfeksjon, eller er det liksom smeller det inn på eitt forsøk? Ikke sant så.  jeg kan jeg kan si at jeg lagde en soloplate nå for ikke så lenge siden hvor jeg var en produsent da som fikk meg til å synge hver låt tjue ganger da, eller og jeg blir helt sprø av det for jeg har ikke tålmodighet, så når jeg lager mine egne ting så er det par tre takes også får det bare briste eller bære. Jeg har ikke tålmodighet til det greiene der så jeg liker at ting går kjapt. Og samme hvis man må ta mange takes så begynner jeg liksom å kjede meg og nei da går vi heller videre så får vi heller komme tilbake igjen til det siden, så og den gangen det var som var vanlig at du hadde en uke på å spille inn også en uke på å mikse og det er ikke liksom for mye, men det er ikke for lite heller, det holdt liksom akkurat.  Ja.  Noe som hadde vært veldig dumt, ikke på den plata men på andre, er liksom at man hadde hatt en sånn tidsfrist på at man bestemmer utgivelsesdatoen.  så jeg syns det er veldig synd at man ikke kunne liksom kanskje lage det ferdig også komme tilbake kanskje etter en måned eller tre, fire uker, ta å hørt litt på det og liksom gått inn der og fiksa litt på det og sånn og kanskje liksom lagt plata på lager omtrent, så den var klar før man sa ok vi gir den ut der istedenfor å måtte ha den deadlinen å jobbe med og ikke liksom på en måte føle at man ikke ble ordentlig ferdig da.  det er liksom etterpåklokskap er noe jeg skulle ønske at jeg sånn som når jeg lager ting nå for jeg sitter jo litt og pusler litt på egenhånd, da tenker jeg at jeg lager alt fiks ferdig sånn at det ikke er noe stress også kan man bestemme når man skal gi det ut, så man slipper å havne i den fella der.  Så du veit du er ferdig ja? Ja helt optimalt blir det aldri, men jeg vet sånn som med Raga, vi tenkte alltid når du spilte live i hvert fall nå i seinere år at vi skulle alltid opp i åtti prosent da av hva vi var gode for og klarte vi nitti så var vi kjempefornøyde, og opp over det kommer du aldri for det er alltid noen småting.  og det kan gå greit også at det er litt det trenger ikke være perfekt heller, men det kan kanskje mere gå på å få til groove og ikke sant liksom at man slår ett slag feil eller at det er litt sånn småting, det er ikke så farlig.  men under åtti prosent da, det var ikke akseptabelt liksom sånn hvis vi var nede i sytti og seksti på en konsert, det er lenge siden vi har vært da ble det sånn oppvask på bakrommet etterpå liksom nei vi må øve mer og det her holder ikke og nå må du ta deg sammen og sånne ting men som sagt, mellom åtti og nitti, da var det er greit og sånn og noe høyere enn det kommer man ikke, men det er som sagt det er greit.  Men når det gjeld liksom altså teksten her og sånt på Drept kjendis, er det ein ja du nemnde jo så vidt at det var jo mykje som hadde at det var nokon folk som hadde blitt altså kjente folk som var blitt drepne  Ja John Lennon blant annet, selv om akkurat det klarte jeg ikke helt le av, det var sånn moteguru også tror jeg som røyk borti California der. Men jeg husker ennå når jeg liksom var på Narvesen og så den overskriften i Dagbladet, John Lennon skutt eller sånn, at det sjokkerte meg liksom fordi jeg var barn i sekstiåra og liksom jeg har vokst opp med Beatles og det er liksom soundtracket til barndommen min da, også var jeg tenåring i syttiåra så var jeg liksom en ung mann i åttiåra så nei da altså det likte jeg dårlig.  jeg tenkte hva er vitsen med det liksom, han er jo kul ikke sant Ja trur du det hadde noko med at du at du kom på i det heile tatt å skrive ein låt som Drept kjendis?  Nei det tror jeg ikke, jeg tror kanskje gikk sånn derre jeg veit ikke jeg liksom alltid vært litt sånn opptatt av sånn derre vinnere, tapere, de mislykkede, de vellykte, og har egentlig gått igjen i noen av tingene jeg skriver, så jeg tenker liksom hva gjør det med deg på en måte og liksom på en måte særlig kanskje i Amerika der hvor det er veldig sånn vinnerkultur. Å liksom på en måte å være en taper da og ikke syns selv at du fortjener det ikke sant da kommet fort, sånn som han Lennons morder, han var jo misunnelig, han var sjalu ikke sant, han følte seg som en og ville bli en ikke sant, så det var liksom eneste måten han kunne få til det på da så at så det er jo liksom det er jo psykologi ligger på en måte i mye da, så jeg tenker ofte sånn.  ja jeg prøvde å, hva skal jeg si, ja tapernes psykologi da som liksom de forskjellige emosjonene de på en måte får da fra oppgitthet til raseri til at det er på en måte noe jeg kan skrive om da, for det går jo ofte i hva skal jeg si en ting man prøver jo hele tiden å finne på ting å ha noe å skrive om.  også men det som liksom har vært min måte også da det er å ha en slags kynisk, ironisk distanse da at jeg så noen ganger når jeg synger i jeg-form så mener jeg egentlig du og noen ganger når jeg synger i du-form så mener jeg egentlig jeg, at jeg vrir litt på alt da, så det på en måte blir en låt som lever sitt eget liv.  men ett eller annet sted inni det så ligger jo ligger jo jeg på en måte da, men jeg er ikke sånn som liksom står og vrenger liksom fram ah følelsene mine og sånn.  jeg holder en slag sånn litt sånn distanse til det hele på en måte da.  Når du syng og sånt, er det kva er du oppteken av i sånn som når du skal gjere ein sånn vokalperformance Å synge rent.  Det er pitch rett og slett, det er det handlar om? Så jeg føler at jeg er god på frasering da siden jeg da på en måte har rytme og de tingene der, men det er liksom det at jeg ikke vil synge surt og det kan jo skje.  også tenker jeg også live så noe som har begynt å plage meg de senere årene for jeg tenkte alltid at det var så jævlig femi å ha sånne ting i øra og sånn da, så jeg ville liksom ikke ha det, men så begynte jeg å merke liksom når det var liksom et kvarter igjen av konserten at jeg rett og slett begynte å bli tonedøv for jeg fikk så jævla juling vet du, vi spiller så høyt så de siste årene så har jeg begynt med sånne greier i ørene som demper det ti desibel.  og det stort sett tar bort hva er det mest slitsomt for ørene at jeg står foran slagverket.  så jeg får du symbalskvalet inn i øra ikke sant så da og når jeg hadde de i ørene, så ble det liksom mer sånn til å begynne med da sånn oppvask på hendene, hva skal jeg si, sånn at du liksom ikke kjenner det varme vannet, du får ikke med og mye av nytelsen ligger jo oppi der så så det blir liksom at dette tok bort min personlige glede og hva skal jeg si at jeg fikk ikke den nytelsen. Men så vendte jeg meg til det også begynte jeg å syns det var ålreit og liksom må jeg si når jeg sto på øvinga også liksom tenkte jeg at det er bra så tok jeg ut dem, også når jeg hørte hvor vanvittig høyt vi har spilt i alle år så at jeg ikke har fått tinnitus, det er et under.  Ja.  Så det er jeg glad for, at jeg har sluppet nei da, det har vært brutalt altså. Det er godt å høyra.  trur du at teksten på Drept kjendis er liksom like aktuell i dag? Nja når er det liksom en stund siden det har blitt drept noen kjendiser egentlig så.  Eg tenker meir på at i dag så er det jo veldig og eit veldig sånn kjendisfokus, så me har kanskje fleire kjendisar enn.  Det er jo mye gærninger der ute.  nja ja jeg føler at det egentlig har vært sånn alltid altså iallfall i min tid men nå har det jo liksom gått mer over liksom at dem skyter på skoler og sånn da det er liksom så det er iallfall tydelig at det er mange folk der ute som har noe som bobler inni dem som vil ut som ikke er hva skal jeg si som er mørkt da ikke sant så.  Ja.  ja.  Men det er også en måte med humor, det er jo også et skjold da fordi at hvis man tar alt på blodig alvor så blir man jo klin gæren så jeg tror det er bra for, hva skal jeg si, sin egen mentale helse å på en måte ha humor og ha litt distanse på ting.  og det er ofte sånn at liksom ofte det som er, hva skal jeg si, det som man ikke kan spøke med det er ofte det man spøker med, at man ler av det for på en måte å ufarliggjøre det for seg selv, for som sagt da hvis man tar liksom verden på blodig alvor så blir man jo.  jeg har jo hatt perioder i livet hvor jeg har vært mere depressiv og det er kanskje liksom da jeg kanskje ikke har liksom klart å le da på en måte så det kommer an på liksom åssen man velger hvordan man velger å se verden da man liksom på en måte, hvis man først velger å dykke inn i hva skal jeg si verdens ondskap da og ta det innover seg da, så er det jo helt grusomt hva som skjer der ute.  så ja så man må finne forskjellige forsvarsmekanismer egentlig for å klare å være lykkelig selv i hverdagen da, for det er ikke noe hvis du blir en ulykkelig til så er ikke det noen løsning heller liksom, så i hvert fall sånn er det i mitt liv da, jeg prøver å være glad gutt og det er det jeg føler at jeg egentlig er.  når jeg var liten og sånn så var jeg utadvendt og sånt så liksom de eventuelt hva skal jeg si mørke sidene jeg har fått etter at jeg vokste opp, det henger litt sammen med oppveksten men også liksom at man liksom på en måte skjønner mer og tar ting man liksom hele tiden blir konfrontert med ting da sånn via media og alt. Så man må jo liksom forholde seg til det på et eller annet vis. Ja tusen takk for at du har vore med i dag og gjort oss lite grann klokare. Selv takk. Også kjem det fleire arrangement som det her frå Nasjonalbiblioteket, så følg med oss vidare!