Canterbury-fortellingene
Store norske leksikon,Språk og litteratur,Litteratur i verden,Europa,Storbritannia og Nord-Irlands litteratur,Storbritannia og Nord-Irlands litteratur før 1500-tallet
Canterbury-fortellingene er en samling fortellinger på vers av Geoffrey Chaucer. Verket ble antagelig påbegynt rundt 1387, men ikke fullført. Det var vanlig at folk valfartet til martyrbispen Thomas Beckets gravsted i Canterbury-katedralen, og Chaucer tenker seg en slik blandet pilegrimsskare som rir fra London til Canterbury og korter tiden med fortellinger – et påfunn som minner om Giovanni Boccaccios Decamerone.
Pilegrimene skildres først én for én i «Prologen», med saftig bredde og skarp iakttagelse, muntert ironisk og menneskelig overbærende. Det er 29 i alt, nesten et konsentrat av middelalderens England i dets fargerike mangfoldighet. Selve fortellingene (24 ble ferdige) er sterkt varierende både i art og innhold, og kildene er mange. Hele verket viser en frodighet og en formell ledighet som aldri før på engelsk, og versformen, oftest 10- eller 11-stavelses jambiske kupletter (tistavelses linjer med parvise rim), har senere (med eller uten rim) vært den vanligste i all engelsk poesi.Canterbury-fortellingene er oversatt til norsk prosa av Egil Tveterås i 1953. Et utdrag er gjendiktet på norsk av Arthur O. Sandved (2002).Pier Paolo Pasolini laget i 1972 en italiensk filmversjon hvor han selv opptrer som Chaucer. Les mer i Store norske leksikon Storbritannias litteratur Geoffrey Chaucer