aksishjort
Store norske leksikon,Biologi,Dyreriket,Ryggstrengdyr,Virveldyr,Pattedyr,Klovdyr,Hjortefamilien,Axis
Aksishjort er en partået klovdyrart i hjortedyrfamilien (Cervidae). Dette er en liten hjorteart, som også kalles svinehjort. Mankehøyden blir omtrent 90 centimeter, og pelsen er lysende branngul, spettet med hvite prikker. Den har et grenet gevir som kan bli opptil én meter langt.
Aksishjorter er drøvtyggere i hjortedyrfamilien (Cervidae), underfamilien Cervinae og undergruppen Cervini. De utgjør én slekt (Axis) med følgende arter: Chital eller axishjort, (Axis axis)  Svinehjort (Axis porcinus)  Baweanhjort eller Kuhls hjort (Axis kuhlii) Filippinsk svinehjort (Axis calamianensis) De to sistnevnte artene betraktes av noen som underarter av svinehjort, ved at de over lang tid og i isolasjon på øyer har utviklet seg forskjellig fra fastlandsbestanden. Størrelse og utseende Axishjort varierer i størrelse avhengig av art, med skulderhøyde fra 60 til 95 centimeter og vekt fra om lag 25 til 90 kg. Chital eller axishjorten er størst, de andre artene er mindre, og svinehjorten aller minst. Hos alle arter i axisslekten er hanndyr betydelig større enn hunndyr. Bare hanndyr har gevir, som regel med seks tagger hos voksne individer. Chital er den mest karakteristiske av axishjortene. Pelsen er rødbrun på rygg og sider, ispedd lyse flekker som til dels er ordnet i langsgående rader. Buk og innside av lår er lysere, og den hvite undersiden av halen kan «flagges» som et faresignal til artsfrender. Fra nakke til halerot går det et mørkt band, og i øvre del av halsens fremside har særlig voksne dyr et markert lyst parti. Chitalhjort beholder den hvitflekkete pelsen hele året. De andre artene av axishjorter deler mange likhetstrekk, både i størrelse, kroppsbygning og pelsfarger. Pelsen er jevnt brun eller rødbrun over det meste, kanskje noe lysere på undersiden og innsiden av beina. Hos svinehjort er haletippen gulhvit, og mange har et mørkt band langs ryggen. Særlig i sommerpels er et par langsgående rader med lyse flekker synlig hos noen individer hos svinehjort, men mangler hos baweanhjort og filippinsk svinehjort. Relativt store, avrundede ører er også karakteristisk. Kalvene til filippinsk svinehjort og baweanhjort har mer eller mindre tydelige flekker i pelsen ved fødsel, dette til forskjell fra svinehjort. Utbredelse og leveområder Baweanhjort og filippinsk svinehjort har svært begrenset utbredelse, primært på øyer i henholdsvis Indonesia og på Filippinene. Begge arter er fåtallige i sine områder. Chital er arten det er flest av med kjerneområde i Nepal, India og på Sri Lanka, både i lavlandet og i høyereliggende områder. Den tilpasser seg lett nye leveområder og har blitt utsatt i dyreparker og reservater over store deler av verden. Svinehjorten er hovedsakelig utbredt i India, Myanmar, Thailand og Vietnam. Den er innført til Sri Lanka og en rekke andre steder, både i Asia og Australia. Axishjorter er knyttet til tropiske og subtropiske skogområder, gjerne med undervegetasjon som gir godt skjul. Beiteaktiviteten foregår for det meste i skumring og grålysning, og de kan da også utnytte åpnere områder som grassletter og dyrket mark. Kostholdet består av et bredt spekter av gras, urter, frukt og løvverk. Levevis Spesielt i åpne landskap opptrer chital gjerne i større grupper (50–100 individer) enn de andre artene. De er mer solitære eller finnes oftest i par og små familiegrupper. Chital i grupper er gjerne sammen med langurer når de beiter. De to artenes sanser, apenes gode syn og hjortenes hørsel og luktesans, samt gjensidig alarmsignal, gjør det lettere å oppdage og unngå mulige fiender. Chital er et av tigerens viktigste byttedyr. I likhet med andre dyr som lever i tropiske og subtropiske områder, er perioden for viktige livsytringer som reproduksjon mindre synkron sammenlignet med arter på høyere breddegrader, og kalving kan forkomme store deler av året. Etter en drektighetsperiode på om lag 220–230 dager fødes opptil tre kalver. Les mer i Store norske leksikon hjortedyr