elektrode
Store norske leksikon,Realfag,Kjemi,Elektrokjemi og metallurgi,Elektrokjemi
Elektrode er i elektrokjemi vanligvis en metallisk leder i fast form hvor det foregår en elektrodereaksjon mellom elektroden og en elektrolytt som er ioneleder. I en elektrokjemisk celle passerer likestrøm gjennom to elektroder og en elektrolytt. Elektrodene er også koblet sammen i en ytre krets med elektronisk ledning.
Elektrolyse og batteri Under elektrolyse og i et batteri skjer det en oksidasjonsreaksjon ved anoden, mens det ved katoden foregår en reduksjonsreaksjon. I elektrolyse er anoden positiv, mens katoden er negativ. I et batteri er anoden negativ og katoden positiv under utlading. Metallurgi I metallurgien betegner elektrode det elektrisk ledende legemet (vanligvis grafitt) som formidler tilførselen av elektrisk strøm til charge. Søderbergelektroden er en spesiell form for selvbrennende grafittelektrode som brukes i metallurgisk industri. Historikk Betegnelsene elektrode, elektrolytt, anode og katode ble etablert av den britiske kjemikeren og fysikeren Michael Faraday, som systematiserte begrepene på bakgrunn av studier av elektrolyseforsøk. Les mer i Store norske leksikon elektrisitet elektrolyse