Black Sabbath
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Musikk,Populærmusikk,Hardrock og heavy metal,Internasjonal hardrock og heavy metal
Black Sabbath var en britisk hardrockgruppe dannet i Birmingham i 1968 av vokalisten Ozzy Osbourne (født John Osbourne, 1948), gitaristen Tony Iommi (født 1948), bassisten Geezer Butler (født Terence Butler, 1949) og trommeslageren Bill Ward (født 1948). Bandet gjorde seg bemerket ved hjelp av en image preget av okkultisme og svart magi, og regnes blant skaperne av heavy metal og har hatt stor innflytelse på en lang rekke artister. De fikk stor suksess i spesielt hjemlandet med albumene Black Sabbath og Paranoid fra 1970, Master Of Reality fra 1971, Vol 4 fra 1972, Sabbath, Bloody Sabbath fra 1973, Sabotage fra 1975, Technical Ecstasy fra 1976 og Never Say Die! fra 1979. Singlen Paranoid (1970) er for øvrig deres eneste store internasjonale hit.
Osbourne sluttet i 1979 og satset på en solokarriere, og Black Sabbaths karriere, så vel som dens besetning, har siden vært vekslende. Med Ronnie James Dio som vokalist fikk de suksess med albumene Heaven And Hell (1980) og Mob Rules (1981), og med Ian Gillan (eks Deep Purple) på vokal: Born Again (1983). Iommi er den eneste som har vært med hele tiden. I 1997 kom originalbesetningen sammen igjen, og de turnerte sammen fram til 2005. I 2007-2009 spilte Iommi, Butler, Dio og trommeslageren Vinny Appice (altså Mob Rules-besetningen) sammen under navnet Heaven And Hell. Dio døde i 2010. Så kom Iommi, Butler og Osbourne sammen igjen og lagde albumet 13 (2013), med Brad Wilk (fra Rage Against The Machine) på trommer. Black Sabbath holdt sin avskjedskonsert 4. februar 2017 i hjembyen Birmingham. Les mer i Store norske leksikon rock heavy metal Musikk i Storbritannia og Nord-Irland