abrasjonsresistens
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Teknologi
Abrasjonsresistens er et mål på slitestyrken til faste materialer, for eksempel ved gjentatt skraping, sliping eller gnissing.
Abrasjon oppstår når harde partikler glir på en overflate og fører til at noe materiale fjernes fra overflaten. Slitasjen kan være ønsket i en kontrollert prosess der en tar i bruk et abrasiv. En billedhugger som arbeider med stein, former skulpturer ved hjelp av abrasjon. Normalt er imidlertid abrasjon en uønsket virkning av normal bruk eller eksponering mot elementene. For eksempel vil et gulvbelegg eller et veidekke slites ned ved langvarig bruk. I disse tilfellene er det viktig at materialet som brukes har en høy abrasjonsresistens. Test av abrasjonsresistens Det finnes en rekke standardiserte tester for å måle materialets abrasjonsresistens, avhengig av hva slags kategori materiale som undersøkes. ASTM-standardene regnes for å være de mest bruke metodene. Felles for metodene er at de benytter et spesifisert slipemiddel som i en styrt prosess dras over materialet med en mekanisk arm. Operatøren stiller inn et forhåndsprogrammert antall passeringer og sikrer at resultatet er kontrollerbart og repeterbart. Slitasjehastigheten blir ofte angitt som tapt masse per 1000 slitasjesykluser. Eventuelt kan abrasjonsresistensen angis som antall sykluser som kreves for å danne et hull i testprøven.Materialer som metaller, kompositter, keramikk og tykke belegg kan testes med disse metodene. Hensikten med slike slipetester er å fremskaffe et måltall som gjør det mulig å sammenligne ulike materialer mot hverandre. Dermed får man et grunnlag til å rangere materialene etter deres motstand mot slitasje under et spesifikt sett med betingelser. Les mer i Store norske leksikon slitasje abrasjon abrasiv friksjon