elektroosmose
Store norske leksikon,Realfag,Fysikk,Elektromagnetisme
Elektroosmose er et fenomen der væske kan tvinges gjennom et porøst stoff av en elektrisk kraft. Det regnes med blant en gruppe fenomener som kalles elektrokinetiske fenomener.
Forklaring Når en ikke-ledende væske er i berøring med et ikke-ledende fast legeme, for eksempel glass, dannes det på grensen mellom dem et elektrisk dobbeltlag, det vil si at væsken blir elektrisk ladd i forhold til glasset. Legger man et elektrisk felt langs grenseflaten, vil væskemolekylene som er fritt bevegelige, gli langs grenseflaten, og det oppstår en strømning.Forsøket kan gjøres med et porøst glassfilter (jenaglass) og destillert vann. Med en spenning på et par hundre volt over filteret blir vannet drevet igjennom med et trykk på flere atmosfærer. Effekten er uavhengig av væskens evne til å lede elektrisk strøm. Anvendelser Elektroosmose benyttes i kjemiske separasjonsteknikker, i kjemisk analyse og i mikrofluidikk med medisinske anvendelser. Prosessen anvendes også i brenselceller. Oppdagelse Elektroosmose ble oppdaget av Ferdinand Friedrich Reuss i 1807. Fenomenet ble gjenoppdaget i 1814 av den engelske kjemikeren Robert Porrett. Les mer i Store norske leksikon osmose