advaita
Store norske leksikon,Religion og filosofi,Religioner og livssyn,Hinduisme
Advaita, ikke-dualisme, representerer en hovedstrømning i indisk filosofi og religion. Advaita finnes allerede i upanishadene, og har i nyere tid hatt en dominerende stilling.
Advaita fikk sin klassiske utforming av filosofen Shankara på 700-tallet, og utgjør, ved siden av dvaita (dualisme) og vishishtadvaita (betinget dualisme), en viktig retning innen Vedanta. Ifølge advaita eksisterer bare én ytterste virkelighet, oftest kalt brahman, og alle synlige fenomener er resultat av maya, illusjon. Den enkelte sjel, atman («Selvet»), er dypest sett identisk med brahman, og når denne identitet erkjennes, oppnås frelsen, moksha (frigjøring), hvorved all tilsynelatende mangfoldighet forsvinner. Les mer i Store norske leksikon hinduistiske filosofiskoler indiske religioner