abakus
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Arkitektur og landskap,Bygningsdeler
Abakus er i bygningssammenheng betegnelsen på en kapitélplate; en plate som utgjør den øverste delen av visse typer kapitél, og som de overliggende bygningsdelene hviler på. Kapitélet er den øverste delen av en søyle.
Abakus forekommer først og fremst i klassisk arkitektur, men også i andre områders og tiders arkitektur, for eksempel oldtidens Egypt og den europeiske middelalder. I kapiteler i gresk-dorisk stil er abakus en rettvinklet, tykk plate med kvadratisk planform, uten profiler. I kapitéler i gresk-jonisk, toskansk, romersk-dorisk og romersk-jonisk stil er planformen også kvadratisk. Sidene er dekorert eller profilert. Det er de også i korintisk kapitél og komposittkapitél; her er dessuten sidene svunget konkavt inn og hjørnene er avkortet med en 45˚ skråkant. Sidene har ofte en abakusblomst som dekor.I middelalderarkitektur kan abakus også ha åttekantet eller rund planform. Toppen av abakus kan her sammenfalle med anfangslinje for hvelv eller bue, men anfangslinjen kan også være hevet over abakus: se oppstylting. Les mer i Store norske leksikon kapitél søyle anfang