Ernst Barlach
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Bildende kunst,Kunsthistorie,Skulptur og mosaikk i nyere tid
Ernst Barlach var en tysk billedhugger, grafiker og dikter. Han studerte i Dresden og senere i Paris. Barlach arbeidet mest i tre, der de plastiske problemene omkring den fast avgrensede treblokken særlig opptok ham. Omkring 1906 fant han frem til sin egen personlige ekspresjonistiske stil.
Blant en lang rekke figurer kan nevnes Tiggersken (1907) og Den ensomme (1911). Ved siden av Georges Minne var det ingen av de betydeligere skulptørene som reflekterte art nouveau-tendensene så klart. Det som preger den senere delen av hans skulptur, er kampen mellom det statiske og det dynamiske — lukket inne i stramme konturer — slik man ser det i et av hans hovedverk, Syngende mann (1930). Blant hans større arbeider kan nevnes Panikk og krigsminnesmerket ved universitetskirken i Kiel (1928). Under Adolf Hitler var Barlachs kunst bannlyst i Tyskland.Barlach laget også tegninger og litografier, for eksempel Kristus og tiggeren, mange som illustrasjoner til hans egne dikt. Blant hans skuespill, som også har ekspresjonistisk preg, kan nevnes Der tote Tag (1912), Der arme Vetter (1918) og Der Findling (1922). I 1930 fikk Barlach Kleistprisen for dramaet Die Sündflut. Les mer i Store norske leksikon skulptur grafikk art nouveau kunst i Tyskland