basis
        
         (matematikk)
Store norske leksikon,Realfag,Matematikk,Algebra,Kommutative algebraer og ringer
Basis er et ord som brukes i matematikken i en rekke forbindelser, ofte i betydningen grunntall (for eksempel i et tallsystem eller logaritmesystem).
I alminnelighet er en basis (basis-system) de elementene i et matematisk system som er slik at de øvrige elementene kan avledes av dem ved visse operasjoner. Noen eksempler er basis for en gruppe eller basis for et vektorrom.For eksempel er enhetsvektorene \( \vec{i}, \vec{j} \) og \( \vec{k}\) basis for det vanlige tredimensjonale rommet, ettersom enhver vektor i rommet kan uttrykkes ved hjelp av disse.I geometrien brukes ordet basis ofte om grunnlinje (for eksempel for en trekant) eller grunnflate (for eksempel for en prisme, kjegle eller pyramide).