biga
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Transport,Umotorisert transport,Hestekjøretøyer
En biga er en romersk vogn som ble trukket av to hester. Vogna hadde to hjul og ble brukt til konkurranser, seremonier og transport. I kunsten og i noen seremonier kunne hestene bli byttet ut med andre dyr. Termen biga blir også brukt om lignende vogner fra andre kulturer, særlig fra gresk eller keltisk område. Føreren av en biga ble kalt en bigarius.
Tohesters vogner er vanlige symboler på romerske mynter. En type denar kalles bigatus. I den religiøse ikonografien representerer bigaen månen, mens quadrigaen (med fire hester) står for solen. Konstruksjon Man kan danne seg et bilde av bigaen ved å se på bevarte bronsefiguriner, relieffer og mosaikker. Bigaen har en lett ramme som det er festet et tynt skall av stoff eller lær til. Den hadde et lavt tyngdepunkt med relativt små hjul (cirka 65 cm i diameter) med en hjulavstand på 60 cm. Foran hadde den en brystplate på cirka 70 cm. Vekten av en biga er anslått til 25–30 kg, noe som gjorde den til et raskt hestekjøretøy. Les mer i Store norske leksikon hestekjøretøy