bredbånd
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Telekommunikasjon og kringkasting,Kommunikasjonsteknologi
Bredbånd er kabel- eller radioforbindelser med mulighet til rask overføring av store mengder digital informasjon. Det finnes både analoge og digitale bredbåndsnett. Eksempler på slike nett er Internett, kabel-TV-nett og sentrale fellesdeler av telefonnettet.
Historikk og definisjoner Etter innføringen av den digitale signalteknikken ble bredbåndsbegrepet forbundet med digitale overføringssystemer med stadig økende kapasitet: I 1960-årene var 9,6 kbit/s (kilobit per sekund) i en telefonkanal «superhastighet» i forhold til 110 bit/s overføringshastighet for fjernskrivere. I 1970-årene ble 48 kbit/s modem oppfattet som bredbåndsoverføring. I den første bredbåndsmeldingen fra regjeringen («Bredbånd til hele landet», fra april 2000) ble 1 Mbit/s antydet som nedre grense for bredbånd.  I dag (2021) definerer den internasjonale teleunionen (ITU) bredbånd som forbindelse med tilstrekkelig kapasitet til samtidig overføring av tale, data og video, uten å oppgi noen nedre hastighetsgrense. Begrepet mobilt bredbånd ble tatt i bruk da HSDPA og HSPA ble lansert på midten av 2000-tallet. Senere har mobil bredbåndsteknologi blitt videreført med LTE og 4G. Les mer i Store norske leksikon kommunikasjonsteknologi overføringshastighet bitrate digital transmisjon