benzidin
Store norske leksikon,Realfag,Kjemi,Organisk kjemi,Organiske forbindelser
Benzidin er en hvit krystallinsk forbindelse som er tungt løselig i vann. Benzidin er et aromatisk diamin, dannet av to benzenmolekyler med en amingruppe (NH2) i hver ende. Benzidin er en organisk base og danner salter med sterke syrer. Benzidin kan fremstilles ved oppvarming av hydrazobenzen med sterk saltsyre (benzidinomleiring). Brukes til fremstilling av visse azofargestoffer og som analytisk reagens.
Benzidin har systematisk navn 4,4ʹ-diaminobifenyl og kjemisk formel H2NC6H4C6H4NH2. Bruk Benzidin ble tidligere meget brukt som reagens til påvisning av blod i urin eller avføring, se benzidinreaksjon. Opptak av benzidin i organismen medfører stor risiko for utvikling av blærekreft, og forbindelsen blir derfor ikke lenger benyttet. Benzidin tas lett opp gjennom hud. Forgiftning kan føre til lever- og nyreskade. Les mer i Store norske leksikon azofargestoffer  benzidinreaksjon