Friedrich Ebert
        
         (tysk politiker, 1871-1925)
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Europa,Tysklands historie,Tysklands historie fra 1918 til 1933
Friedrich Ebert var en tysk politiker (sosialdemokrat). Han var med på å opprette Weimarrepublikken, den tyske republikken som ble opprettet i 1919. Han var Tysklands rikskansler (statsminister) fra 1918 til 1919 og president fra 1919 til 1925.
Ebert var opprinnelig salmaker. Fra 1912 var han medlem av Riksdagen, og han var partiformann for det sosialdemokratiske partiet (SPD) fra 1913. Under første verdenskrig var han sammen med Philipp Scheidemann leder for «flertallssosialistene». Han samarbeidet med regjeringen og bidro blant annet til å bilegge ammunisjonsarbeiderstreiken i januar 1918. Da det ble klart at den revolusjonære bevegelsen ikke lot seg stanse, sluttet han seg motstrebende til kravet om republikk, og overrakte regjeringen partiets ultimatum som forlangte at keiseren skulle tre tilbake.9. november 1918 overtok Ebert embetet som rikskansler. Det kom like etter til brudd med de uavhengige sosialistene, og i januar 1919 slo regjeringen under Eberts ledelse ned spartakistenes oppstand, blant annet med støtte av kontrarevolusjonære tropper. Riksdagen i Weimar valgte ham 11. februar 1919 til foreløpig president, og i 1922 forlenget riksdagen hans presidentskap til 1925. Kort før presidentperioden utløp, døde han.Ebert ble kritisert både av de ytterliggående høyregrupper og av kommunistene, mens han nøt anseelse blant de sosialdemokratiske arbeidere og i de moderate borgerlige partier. Etter hans død begynte Weimarrepublikkens krise. Hans skrifter er utgitt av hans sønn (Schriften, Aufzeichnungen, Reden, 1926). Les mer i Store norske leksikon Weimarrepublikken Sozialdemokratische Partei Deutschlands (SPD) Tysklands historie