Joseph Bonaparte
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Europa,Frankrikes historie
Joseph Bonaparte var en fransk jurist, diplomat og soldat, og konge Napoli (1806–1808) og Spania (1808–1813). Han var Napoleon 1s eldre bror.
I 1796 ble Josep Bonaparte valgt inn i de yngres råd under Direktoriet og deltok i det italienske felttog (1797) under revolusjonskrigene. Han var Napoleons fremste diplomat og deltok ved freden i Lunéville i 1801, konkordatet samme år og freden i Amiens i 1802.I 1804 ble han utnevnt til fransk tronarving i tilfelle Napoleon skulle dø barnløs. I perioden 1806–1808 var han konge av Napoli og i perioden 1808–1813 konge av Spania, som da var underlagt Frankrike. Han var likevel bare en skyggekonge; de franske generalene lystret bare Napoleons ordrer, og hans regime var totalt avhengig av den franske hæren.Da spanjolene gjorde opprør i 1813 måtte Joseph flykte, og han bodde senere i Nord-Amerika, England og Italia, hvor han døde i Firenze. I 1862 ble han begravet i Invalidedomen i Paris. Han var gift med Julie Clary, som var søster til den senere svenske dronning Desirée. Les mer i Store norske leksikon napoleonskrigene napoleonstiden Bonaparte