borgermester
Store norske leksikon,Samfunn,Politikk og offentlig forvaltning,Norsk politikk og offentlig forvaltning,Myndigheter i Norge,Lokalforvaltning,Historisk lokalforvaltning
Borgermester er en tittel på en politisk/administrativ leder i en bykommunes forvaltning, som tradisjonelt oppfattes som lederen for borgerne i en by. Tittelen er ikke lenger i bruk i Norge. Ordet borgermester er kommet fra tysk (Bürgermeister), og svarer til fransk maire og engelsk mayor.
Lederne med slike titler har hatt ulike roller til ulike tider og på ulike steder. I noen land og byer er borgermesteren i dag en politisk valgt leder med en lignende rolle som ordføreren i norske kommuner, eller som byrådslederen i noen norske bykommuner. I Norge er det derimot stillingen som rådmann eller administrasjonssjef som erstattet det som tidligere ble kalt borgermester. Historie Opprinnelig ble borgermesteren valgt av borgerne selv, men gikk mange steder, bant annet i Norge og Danmark, etter hvert over til å bli en kongelig ansatt embetsmann (magistrat). Magistratsforretningene ble i en rekke norske byer som regel utøvd av en borgermester, i enkelte større byer av inntil fire borgermestere, hvor én fungerte som førsteborgermester, mens de øvrige var adjungert. I andre norske byer var borgermesterens forretninger henlagt til forskjellige embetsmenn, likesom borgermesteren i flere byer også besørget andre forretninger enn magistratsforretningene. I 1893 ble det bestemt at en borgermester som ikke var tillagt dømmende myndighet, kunne utnevnes uten juridisk embetseksamen. Magistratembetene ble opphevet i 1922, og borgermesterens stilling ble helt kommunal. I 1938 ble betegnelsen borgermester erstattet med betegnelsen rådmann. I dag er også stillingen som rådmann blitt erstattet av den mer kjønnsnøytrale stillingen som kommunaldirektør. Les mer i Store norske leksikon borger ordfører rådmann