dispersjon
        
         (kjemi)
Store norske leksikon,Realfag,Kjemi,Organisk kjemi
Dispersjon er et tofase-system der den ene fasen består av meget små partikler som er fordelt: dispergert) i den andre fasen, som vanligvis utgjør hovedmengden av systemet. Partiklene kalles den disperse eller indre fase, mens hovedfasen kalles den kontinuerlige eller ytre fase. For å sikre jevn fordeling av partiklene, tilsettes ofte dispergeringsmidler.
De mulige disperse systemene er følgende: gass/væske: skum  gass/fast stoff: for eksempel skumplast  væske/gass: tåke  fast stoff/gass: aerosol  væske/væske: emulsjoner  fast stoff/væske: for eksempel maling  fast stoff/fast stoff: for eksempel carbon black i gummi  Enkelte dispersjoner, for eksempel melk og gummilateks, er beskyttet av et kolloid som hindrer at partiklene samler seg (agglomererer) og felles ut eller flyter opp. Les mer i Store norske leksikon dispergeringsmidler