British thermal unit
Store norske leksikon,Realfag,Fysikk,Mål og vekt
British thermal unit er en britisk enhet for varmeenergi. Én british thermal unit er definert som den energien som trengs for å heve temperaturen i ett pund flytende vann fra 60 °F (fahrenheit-temperatur) til 61 °F under et konstant trykk på én standard atmosfære. Symbolet for british thermal unit er Btu eller BTU.
I henhold til den internasjonale standarden ISO er: 1 Btu = 1,055 056 kilojoule  Det er også andre definisjoner, som gir noe varierende verdi i metriske enheter. Ifølge EU-direktiv fra 1976 skal Btu ikke brukes i medlemslandene.For å danne større enheter blir symbolet MBtu av og til brukt som betegnelse på 1 000 Btu, med bakgrunn i at M er romertall for 1000. Denne notasjonen er imidlertid egnet til å skape forvirring siden prefikset M i SI-systemet angir 1 million (M – mega). Mange unngår derfor å bruke dette symbolet. Mer vanlig blir symbolet MMBtu brukt for å angi 1 million Btu (MM betegner her 1000 · 1000): 1 MMBtu = 1 000 MBtu = 1 000 000 Btu I gassindustrien blir enheten brukt som en tilnærmet omregningsfaktor som angir forholdet mellom volum og energiinnhold i naturgass. Energiinnholdet i naturgass varierer noe avhengig av hvordan den er sammensatt, men i gjennomsnitt er energiinnholdet i en standard kubikkfot (se standard kubikkmeter) naturgass ≈ 1030 Btu. Som en grov tilnærming regnes derfor ofte: 1 ft 3 naturgass ≈ 1 000 Btu Den avledede effektenheten Btu/h (Btu per time) blir ofte brukt som mål på dampproduksjon og for å angi kapasiteten til varme- og kuldeanlegg. 1 000 Btu/h ≈ 293,071 W Les mer i Store norske leksikon Britisk enhetssystem for mål og vekt varmeenergi joule SI-systemet