Andreas Arntzen
Store norske leksikon,Jus,Jurister
Andreas Arntzen var en norsk embetsmann, politiker, advokat og dommer. Han spilte en betydelig rolle som stortingspolitiker i tiårene etter 1814.
Arntzen kom fra et gårdbruk i Grue i Solør. I 1802 avla han latinsk juridisk eksamen i København. Samme år fikk han prøvebevilling som prokurator i Akershus amt, og slo seg ned i Christiania med kone og etter hvert seks barn. I årene 1814–1817 var han ulønnet dommer ved Overkriminalretten, og bestyrte i 1814 embetet som politimester i Christiania. Året etter var han en kort tid også president i Christiania magistrat. I 1815–1817 var han ekstraordinær assessor i Høyesterett.Arntzen representerte Christiania på det overordentlige Storting høsten 1814, og var medlem av den kommisjonen som forhandlet med svenske utsendinger om utformingen av novembergrunnloven. Han ble gjenvalgt til Stortinget i 1818, 1821 og 1822, og satt blant annet som president i Lagtinget. I 1821 ble han utnevnt til høyesterettsadvokat, og fra 1824 til sin død var han assessor i Høyesterett. Høsten 1836 ble han sjef for Justisdepartementet. I 1837 ble han medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab, og kong Karl Johan belønnet ham med kommandørgraden av Nordstjärneorden. Les mer i Store norske leksikon Andreas Arntzen i Norsk biografisk leksikon 1814 – Det selvstendige Norges fødsel