chasseur
Store norske leksikon,Samfunn,Forsvar og sikkerhet,Militærvesen,Hær og landforsvar
Chasseur er tradisjonelt, fra midten av 1700-tallet, brukt om spesialiserte militære jegeravdelinger først og fremst i Frankrike, samt i Belgia.
Opprinnelig ble chasseur brukt om lett oppsatt infanteri, det vil si styrker som beveger seg til fots: chasseurs à pied. På slutten av 1700-tallet ble også de første regimenter med lett kavaleri dannet, altså styrker som forflyttet seg med hest: chasseurs à cheval. Egne slike kavaleriavdelinger ble organisert for bruk i den franske kolonien Algerie, i Chasseurs d'Afrique.Frankrike hadde flere chasseur-avdelinger operative under begge de to verdenskrigene, inklusive de mer spesialierte alpejegere: chasseurs alpins, og i andre verdenskrig infanteri satt inn luftveien: chasseurs parachutistes. Som følge av at panserkjøretøy ble introdusert under første verdenskrig, ble flere chasseurs à cheval gradvis omdannet til motoriserte avdelinger: chasseurs portés, og egne mekaniserte avdelinger spesialisert som panserjegere: chasseurs de chars.Fortsatt har den franske hæren infanteriavdelinger som bruker chasseur-betegnelsen: chasseurs som mekanisert infanteri og chasseurs alpins som alpejegere, så vel som chasseurs parachutistes som fallskjermstyrker. Les mer i Store norske leksikon alpejegere