ERS
        
         (satellitter)
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Romvirksomhet,Jordobservasjon
ERS er to jordobservasjonssatellitter bygd og skutt opp for den europeiske romorganisasjonen ESA. Satellittene fungerer ikke lenger, men går fremdeles i bane (og er dermed romskrot).
ERS-1 ble skutt opp 17. juli 1991 og ERS-2 ble skutt opp 21. april 1995. Satellittene kjennetegnes ved sine aktive mikrobølgeinstrumenter som blant annet omfatter SAR (Synthetic Aperture Radar). De to satellittene er identiske bortsett fra at ERS-2 har et instrument i tillegg, GOME (Global Ozone Monitoring Experiment).Mikrobølgeinstrumentene kan «se» jordoverflaten om natten og gjennom skyer. De har sammen med andre instrumenter, for eksempel en meget nøyaktig radar-høydemåler, skaffet verdifulle data om geologiske trekk (også havbunns-topografi), vind og bølger, havis, og så videre. Norske forskningsmiljøer har deltatt i databearbeidingen, blant annet med formål å utvikle varslingssystem for oljesøl på havet.Satellittene ble skutt opp til ca. 785 kilometer høye solsynkrone baner med ekvatorvinkel 98,5 grader. Da ERS-1 stoppet å virke i mars 2000, var ERS-2 for lengst tatt i bruk. ERS-2 endte sitt oppdrag i 2011. Utfasing og innsats for å få ERS-2 ut av bane ERS-2 ble etter endt oppdrag flyttet ned til en lavere bane, til å begynne med 573 km, gjennom en serie av nøye planlagde og utførte motoravfyringer. Fra denne banen vil ERS-2 fortsette å bli bremset opp, til den kommer inn i, og brenner opp i atmosfæren. Dette for å unngå at satellitten skal gå i bane som romskrot i hundrevis av år i sin opprinnelige banehøyde. I prosessen ble satellitten også «tømt for energi», gjennom at drivstofftankene ble tømt og batteriene slått av. Dette minsker risikoen for at satellitten spontant skal eksplodere på grunn av feil som kan oppstå i disse systemene. Les mer i Store norske leksikon jordobservasjon fjernmåling