åstak
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Arkitektur og landskap,Bygningsdeler
Åstak er en type bærekonstruksjon for tak hvor de bærende takåsene i sin enkleste form består av rundtømmer lagt parallelt med mønet på utvendige eller innvendige vegger (gjerne av lafteverk), og som bærer taktroen. Åsen rett under mønet kalles mønsås.
Slike åstak benyttes fortsatt, særlig i hytter, ofte kombinert med torvtekning (se torvtak). Som åser benyttes nå også firkanttømmer som er understøttet av sperrer med stor innbyrdes avstand og gavlvegger.Åstak båret av gavlvegger og/eller av sperrebukker finnes over hele Norge. Systemet var fast etablert i byggeskikken både nord og sør i Norge fra tidlig på 1700-tallet. Det kan være eldre, men er ikke dokumentert i norske middelalderbygg. Les mer i Store norske leksikon tak arkitektur i Norge Litteratur Jon Bojer Godal: Beresystem i norske trehus eller måten å tenkje hus på, «Fortidsvern» 4/1993 ss. 16–20; Jon Bojer Godal og Steinar Moldal: Beresystem i eldre norske hus, Oslo 1994, ss. 54 ff.