benekting
Store norske leksikon,Psykologi,Klinisk psykologi,Psykoanalyse og psykoanalytisk teori
Benekting er en forsvarsmekanisme eller mestringsstrategi, der man avviser at hendelser har funnet sted, eller benekter åpenbare realiteter.
Benekting oppstår gjerne i forhold til angstfylte og traumatiske hendelser, som for eksempel etter et dødsfall, der man hardnakket hevder at den avdøde fortsatt lever, men bare er reist bort en stund, eller at en som har fått en kreftdiagnose oppfører seg som om intet har hendt. Benekting av egen atferd eller følelser som står i strid med selvoppfatning eller prinsipper, for eksempel at man med høy stemme og sint ansiktsuttrykk svarer: «Sint? Jeg er da ikke sint!», er et mer dagligdags uttrykk for den samme forsvarsmekanismen.For mye benektning er uheldig. Den hindrer nødvendig tilpasning til virkeligheten. Personer kan for eksempel unngå å søke legehjelp der dette åpenbart er nødvendig. I ekstreme situasjoner, som opphold i konsentrasjonsleir, kan imidlertid en viss grad av benektning være nødvendig og heldig. Den kan opprettholde håp og dermed vilje til fortsatt å kjempe og ikke gi opp. Les mer i Store norske leksikon mestring angst traume sorg og sorgarbeid