Blücher
        
         (adelsslekt)
Store norske leksikon,Historie,Historiske hjelpevitenskaper,Slektsforskning og genealogi,Utenlandske slekter
Blücher er en tysk adelsslekt som er kjent siden 1214. Til en gren av slekten hører generalfeltmarskalk Gebhard Leberecht von Blücher (1742–1819), som i 1814 ble preussisk greve med navnet Blücher von Wahlstatt, og samme år fikk en personlig fyrstetittel. Hans sønnesønn ble tildelt arvelig fyrstetittel i 1861.
Til en annen gren hører den danske oberst Carl Leopold von Blücher (1719–1775), hvis barn ble naturalisert som danske adelsmenn i 1777. Hans sønner var hoffsjef hos arveprins Frederik, oberstløytnant Frederik von Blücher (1760–1806), kommandant på Kongsvinger festning, generalmajor Gottfried Carl Wilhelm Gottlob von Blücher (1762–1814) og Conrad Daniel von Blücher (1764–1845), som i 1818 fikk den danske tittelen lensgreve Blücher af Altona og hvis etterslekt lever i Tyskland. Hoffsjef Frederik von Blücher var far til adjutant, major Frederik Emmanuel von Blücher (1806–1871) og utvilsomt også biologisk far til kong Christian Frederik (1786–1848).Til en tredje gren av slekten hører marskalk av Sovjetunionen Vasilij Konstantinovitsj Bljukher (1889–1938). Les mer i Store norske leksikon adel genealogi