barnepensjon
Store norske leksikon,Samfunn,Arbeid og velferd,Folketrygd og pensjon
Barnepensjon, pensjon fra folketrygden og enkelte andre pensjonsordninger til barn som har mistet en av foreldrene eller begge. Det ble tidligere kalt forsørgertrygd.
Etterlatte barn under 18 år får barnepensjon dersom den ene eller begge foreldrene dør. Den er på 40 % av grunnbeløpet for første barn og 25 % for øvrige. For barn som mister begge foreldre, utgjør pensjonen for første barn samme beløp som full etterlattepensjon for den av foreldrene som i tilfelle ville fått størst pensjon. Pensjonen kan under utdanning løpe til fylte 20 år.Offentlig tjenestepensjon og en del private tjenestepensjoner gir også rett barnepensjon.