Antarktistraktaten
Store norske leksikon,Geografi,Verdens geografi,Antarktis
Antarktistraktaten er en internasjonal avtale om områdene sør for 60 grader sør. Traktaten ble inngått i 1959 av de tolv statene som hadde aktivitet i Antarktis under det internasjonale geofysiske år (1957-1958). 1. september 2004 ble det etablert et sekretariat for Antarktistraktaten i Buenos Aires.
De tolv landene som inngikk traktaten er: Argentina Australia Belgia Chile Frankrike Japan New Zealand Norge Sør-Afrika Sovjetunionen Storbritannia USA Traktatens bestemmelser Traktaten trådte i kraft 23. juni 1961 og slår fast følgende hovedretningslinjer: Antarktis skal bare benyttes til fredelige formål. Det skal være full frihet for alle til å drive vitenskapelig forskning, og det oppmuntres til internasjonalt samarbeid på dette felt. Så lenge traktaten er i kraft legges de territoriale krav til side. Dette medfører at ingen anses for å ha oppgitt sine rettigheter, mens det samtidig heller ikke skal kunne fremmes nye krav så lenge traktaten er i kraft. Kjernefysiske eksplosjoner og lagring av radioaktivt avfall er forbudt. Opplysninger om virksomheten skal utveksles årlig, og det er gjensidig rett til inspeksjon av baser, installasjoner og aktivitet.Antarktistraktaten har ingen bestemt varighet, og den inneholder kompliserte regler om revisjon. Representanter for statene samles regelmessig til konsultative møter, til drøftelse av aktuelle problemer og samarbeidstiltak. 53 stater har ratifisert traktaten. De stater som har ratifisert og utviser spesiell interesse i Antarktis gjennom betydelig vitenskapelig forskning, får såkalt konsultativ status under traktaten. Dette innebærer deltakelse i beslutningsprosessen, mens de øvrige parter deltar som observatører. 29 land har konsultativ status, mens 24 land har observatørstatus. Madrid-protokollen I 1991 ble partene enige om vidtgående vern av miljøet i Antarktis gjennom Protokoll om miljøvern til Antarktistraktaten (Madrid-protokollen). Protokollen innebærer blant annet et mimimum 50 års forbud mot leting og utvinning av mineralressurser i området, men også et rammeverk for miljøkonsekvensvurderinger, beskyttelse av dyre- og planteliv, avfallsbehandling, forhindring av marine forurensninger, etablering av et omfattende verneområdesystem og ansvarsregler i forbindelse med akutte miljøhendelser. Madridprotokollens bestemmelser er svært strenge i internasjonal sammenheng. Denne avtalen ble åpnet åpnet for undertegning 9. oktober 1991 og trådte formelt i kraft 14. januar 1998 etter at alle konsultative parter hadde ratifisert avtalen. 39 land har ratifisert denne protokollen. Andre relevante konvensjoner Med utgangspunkt i Antarktistraktaten ble andre konvensjoner også forhandlet fram. Det er selfangstkonvensjonen CCAS (1972), konvensjonen CCAMLR om bevaring av de marine levende resurser (1980) og konvensjonen CRAMRA om regulering av fremtidig utnyttelse av mineralressursene (1988) som ikke har trådt i kraft fremforhandlet. Les mer i Store norske leksikon Antarktis Antarktis geografi Antarktishalvøya Dyreliv i Antarktis Antarktiske polarfront Troll – forskningsstasjon Eksterne lenker The Antarctic Treaty (engelsk)  Madrid-protokollen (engelsk) Litteratur Heap, John, red.: Handbook of the Antarctic Treaty system, 7th ed., 1990, 4 b. Jørgensen-Dahl, Arnfinn & Willy Østreng, red.: The Antarctic Treaty System in world politics, 1991 Peterson, M.J.: Managing the frozen south : the creation and evolution of the Antarctic Treaty System, 1988 Stokke, Olav Schram & Davor Vidas, red.: Governing the Antarctic : the effectiveness and legitimacy of the Antarctic Treaty System, 1996