Marc Chagall
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Bildende kunst,Kunsthistorie,Surrealisme i bildende kunst
Marc Chagall var en jødisk maler, grafiker, scenograf og kunsthåndverker. Han ble født i Vitebsk i det russiske imperiet (dagens Belarus), men flyttet senere til Paris hvor han bodde store deler av livet. Chagall er særlig kjent for motiver med mennesker og gårdsdyr som svever over byer eller skoglandskap. Mange verk har en dominerende blå bakgrunnsfarge eller gjennomgående blåtoner. Formspråket betegnes gjerne som naivistisk og uttrykksfullt.
Chagall vokste opp i et jødisk lokalsamfunn, og religiøse figurer og symboler ble en viktig del av hans motivverden. Han hadde også en sterk tilknytning til Paris, hvor han bodde store deler av livet sitt. Chagall ble anerkjent for sin rike fargebruk, evnen til å fremstille stemninger og følelser, og sin mestring av mange ulike kunstmedier. Bakgrunn Moishe Segal ble født i landsbyen Liozna og var eldst av ni søsken. Chagalls mor, Feiga-Ita Segal, hadde ambisjoner om at sønnen skulle utdanne seg som regnskapsfører eller få en stabil kontorjobb, men Chagall fryktet arbeiderklasselivets strev som slet ut faren, Sahar Segal. Selv om han knapt så et kunstverk i løpet av sin tidlige oppvekst, visste Chagall fra ung alder at han ville jobbe med noe kreativt.Familien Segal levde i tråd med hasidiske tradisjoner. I Vitebsk var mer enn 50 prosent av befolkningen jødiske. Den russiske loven påla folk med jødisk tro å bosette seg på den vestlige utkanten av det russiske imperiet som nå er kjent som Belarus. Men et fåtall rike og utdannede jødiske borgere fikk bo i storbyer som Moskva, Kyiv og St. Petersburg.For at Chagall skulle få innpass ved den offentlige skolen i Vitebsk, måtte rektoren bestikkes. Skolebøkene bød på de første møtene med kunst. Yehuda Pens male- og designskole gav Chagall en etterlengtet innføring i kunstlære i 1906, og her møtte han maleren Viktor Mekler. Tidlig karriere Sammen med Mekler flyttet Chagall til St. Petersburg i 1907. Men uten godkjent arbeidstillatelse fikk man ikke rett til losji i byen. Chagall begynte å gå i lære som skiltmaler og bodde sparsommelig. Hos advokaten og kunstkjenneren Goldberg fikk Chagall omsider husrom mot at han ble oppført som tjener i huset. I realiteten var han da fri til å ta opp kunststudier.Studiene startet ved Det keiserlige samfunn for fremming av kunst. Direktøren, Nikolai Roerich, fikk raskt øynene opp for Chagall og sørget for et stipend som sponset ett års skolegang. Takket være mesener som Max Vinaver hadde Chagall muligheten til å utvikle seg videre ved Zvantseva-skolen i 1908. Her gikk han i lære hos scenografen og kunstneren Léon Bakst.I 1910 reiste Chagall til Paris, hvor han blant annet studerte ved akademiene La Palette og La Grande Chaumiére. Han kjente først og fremst en sterk dragning mot det litterære miljøet. Chagall ble godt kjent med forfattere og diktere som Max Jacob, André Salmon, Guillaume Apollinaire og Blaise Cendrars. Sistnevnte snakket russisk og ble en nær venn.Chagall hadde et særdeles produktivt år i 1911, etter at han flyttet inn i kunstnerkollektivet «La Ruche». På kunstscenen skapte han også oppsikt. Verket Dedikert til min forlovede (1911) var Chagalls bidrag ved Salon des Indépendants utstilling dette året. Maleriet fremstiller et fabeldyr med oksehode og menneskekropp. En kvinne har viklet seg rundt vesenets kropp med blottede ben. Rødt, lidenskapens farge, er dominerende i motivet, og verkets underlige erotisisme medførte nesten at det ble fjernet. Russland Med et tre måneders visum reiste Chagall tilbake til Vitebsk i 1914. Hans plan om å vende tilbake til Paris ble imidlertid stanset med utbruddet av første verdenskrig. Årene som fulgte ble aktivt benyttet til maling, utstillinger og undervisning.I 1915 stilte Chagall ut 25 verk i Moskvas Mikailova kunstsalong, og 63 av hans nyeste verk var med i utstillingen Moderne russisk kunst i Petrograd. Chagall ble også engasjert som lærer ved det nyopprettede Kunstakademiet i Vitebsk i 1919. Her jobbet han sammen med den kjente nonfigurative kunstneren Kazimir Malevitsj.Kunstretningen suprematisme ble aktuell på akademiet gjennom Malevitsjs program. Til slutt ble dette en dominerende lære ved skolen, og Chagall sa opp jobben ved akademiet. I Russland truet også Vladimir Lenins nasjonale kunstprogram. Kommunistisk kunst var drevet av propaganda, men fremstilt som sosialrealisme, og totalt avvisende til avantgardekunst. Chagall satte en strek for oppholdet sitt i 1922. Det første stoppet på reisen vestover ble Berlin, hvor han hadde etterlatt viktige verk i 1914. Illustrasjoner og trykk I Berlin i 1922 fikk Chagall opplæring i teknikkene etsning og gravering hos Hermann Struck. Da han returnerte til Paris det følgende året, ble han kontaktet av kunsthandleren Ambroise Vollard. Han bestilte illustrasjoner til Nikolaj Gogols roman Døde sjeler i 1923. Etter dette fikk Chagall samtlige oppdrag både av Vollard og andre forleggere.I 1926 laget Chagall illustrasjoner i etsning og gouache til Jean de La Fontaines Fabler. Så fikk han den prestisjetunge oppgaven med å illustrere Bibelen i 1930. Men Chagall rakk ikke å fullføre prosjektet før Vollards død i 1939. Arbeidet med illustrasjonene ble gjenopptatt på 1950-tallet, og i 1956 ble Bibelen publisert med etsninger og litografier av Chagall.Antall litografier produsert av kunstneren estimeres til 1100 trykk. I 1960 publiserte trykkerne Julien Caine og Fernand Mourot det første samlede volumet med litografier. Dette ble til en serie med totalt seks bind. Mange av Chagalls litografier er reproduksjoner og nye varianter av motiver fra malerier, tegninger eller verk i gouache. Scenografi Chagalls første scenografiske oppdrag var i Moskva i 1920. Her fikk han fritt spillerom til å male veggmalerier, kulisser og kostymer til åpningen av Det statlige jødiske teateret i 1921. Neste mulighet til å jobbe på teateret bød seg så under andre verdenskrig.I 1941 ble Chagall invitert til New York av representanter fra Museum of Modern Art. Stykket Aleko skulle settes opp ved New Yorks ballett i 1942, og Chagall ble spurt om å bidra med scenografien. På grunn av problemer med fagforbundet måtte hele produksjonen imidlertid flyttes til Mexico by. Chagall involverte seg i alle aspektene til oppsetningen og gjennomførte suksessfulle forestillinger i Mexico og senere i New York. Kritikerne var imponert over fargebruken og fremstillingen av lys i baktepper som En hveteåker på en sommer ettermiddag: Aleko (1942).Chagall og familien levde i eksil i USA under hele nedtrappingen av andre verdenskrig og vendte først tilbake til Frankrike i 1948. Her ble han blant annet engasjert som scenograf i oppsetningen av Daphnis og Chloë i Pariseroperaen i 1958. Glassmalerier og keramisk kunst På 1950-tallet vendte Chagall oppmerksomheten mot kunsthåndverk som keramikk, mosaikk og glassmalerier i økende grad. I perioden 1953–1962 produserte han cirka 110 kermaiske verk, og fra 1964–1974 designet han flere mosaikker.Chagall slo seg ned i byen Vence i 1950, hvor Henri Matisses utsmykning av kapellet ved Notre-Dame du Rosaire ble en viktig attraksjon i 1951. Men det var særlig i møte med dekorasjonene i Chartres-katedralen at Chagall ble oppslukt av glassmaleri. Hans første design fikk utfolde seg på to store vinduer ved Notre-Dame de Toute Grâce i Haute-Savoie i 1957. Samtlige katedraler og synagoger ble deretter utsmykket med Chagalls fargerike design. Rockefeller-familien hyret Chagall etter å ha sett hans glassmalerier i synagogen ved Hadassah medisinske senter i Jerusalem. I Fagforeningskirken i Tarrytown står verket Den gode samaritan (1964) til ære for John D. Rockefeller Jr. Dette er det mest anerkjente bidraget blant de totalt ni vinduene designet av Chagall her.Chagall utforsket også skulptur i sandstein, marmor og kalkstein. Han malte vaser og laget veggmalerier på keramiske fliser, som i Vence I (1962). Videre designet han motiver til billedvev, utført i samarbeid med anerkjente tekstilhåndverkere som Yvette Cauquil-Prince. Chagall var også fascinert av bysantinsk middelalderkunst, hvilket ledet til prosjekter sammen med mosaikk-kunstneren Lino Melano på midten av 1960-tallet. Chagall var da nærmere 80 år, men fortsatt full av ideer. Impulser og motiver De tidlige motivene til Chagall var inspirert av hverdagen i Vitebsk: onkelen som spilte fele på taket, dans og musikk i bysentrum og det generelle livet på gården. Figurene er tidvis utført i en grov og karikert stil, som i en barnetegning. Chagalls teknikk var spontan og effektiv, noe som også skapte en sterk ekspressivitet. Tendensen til å male svevende gårdsdyr og mennesker ble også betegnet som en del av hans naivisme. Men i Chagalls oppfatning var dyr, mennesker og natur deler av et helhetlig skaperverk med en felles sjel. Dette er også i tråd med hasidismens lære.Etter hvert ble motivene mer fantasifulle og drømmende: Verkene inkluderte fabeldyr og eksperimenterte med ulike stilarter. Chagall beskrev disse verkene som kun billedlig arrangement av elementer fra sine tanker og forestillinger. Fauvisme og kubisme blir ofte trukket frem som tidlige impulser i Paris. Førstnevnte kan betraktes i Chagalls bruk av sterke farger i kombinasjon med abstraherte og uttrykksfulle figurer. Chagall nektet for en kubistiske innflytelse, samtidig som formspråket i tidlige verk som Halv fire (poeten) (1911) har klare kubistiske trekk. Motivet er brutt opp i geometriske felt, og figuren i sentrum er abstrahert til en sammensetning av ulike perspektiver. Chagall hadde et anstrengt forhold til den kubistiske mesteren, Pablo Picasso, men mest av alt til denne stilens strenge formalistiske skjema.De absurde og fantasifulle elementene som dukket opp i Chagalls motiver, vakte etter hvert oppsikt blant surrealistene. I 1924 ble Chagall invitert av André Breton til å ta del i surrealist-gruppen, men han takket nei. Han foretrakk å jobbe så uavhengig som mulig fra de etablerte stilene og retningene. I 1909 møtte Chagall den aspirerende skuespilleren Bella Rosenfeld i Vitebsk. De forlovet seg, men bodde på hver sin kant frem til Marc returnerte til hjembyen i 1914. Bella Chagall poserte for en rekke motiver. Hun opptrer i mange av verkene i perioden 1915–1917, som en billedliggjøring av den dype kjærlighet. I malerier som Fødselsdag (1915) fremstilles Bella og Marc som «de unge elskerne», og i samtlige verk svever paret over byer og landskap i intime omfavnelser.Bellas biografi Første møte (1983) tilbyr et alternativt perspektiv på den unge Marc Chagall og hans produktive år i hjemlandet. Paret bodde i Paris med datteren Ida Chagall fra 1923 frem til 1941. Da de senere levde i eksil i New York, fikk Bella en alvorlig virusinfeksjon. Hun døde i 1944, og hennes bortgang ble fulgt av ni måneder uten et eneste kunstverk av Chagall. I hans senere kunst ble Bella ofte fremstilt som et spøkelse eller et minne. Okkupasjonen av Frankrike og krigens forferdeligheter rørte Chagall til å male en serie med krusifikser. Verk som Hvitt krusifiks (1938) viser Jesus på korset, omringet av tablåer med kaos og ødeleggelse. Verket har formale likheter med russisk ikonmaleri, som ignorerer perspektiv og tar seg friheter i narrativ logikk.Chagalls krusifikser ble offer for mye kritikk fra det jødiske samfunnet. Jesus-figuren, og særlig Jesus på korset, har hatt en lang tradisjon innenfor kristen ikonografi. Men for Chagall representerte Jesus den jødiske martyrdommen. I møte med nazistenes terrorvelde ble korsfestelsen et viktig symbol for ham.Nazistenes misnøye med moderne kunst ble ved flere anledninger demonstrert med Chagall som eksempel. Noen av verkene hans ble vist frem som del av utstillingen Kulturell bolsjevisme i 1933 og deretter brent i full offentlighet. I tillegg ble tre av totalt 59 konfiskerte verk stilt ut som Degenerert kunst i 1937. Tapte verk Mange av Chagalls tidlige verk forsvant i løpet av første verdenskrig. 40 malerier og 160 verk i gouache lå i Herwarth Waldens forvaring i Berlin. Walden stilte ut Chagalls verk ved flere anledninger og bidro til å gjøre ham svært berømt i Tyskland. Men innen Chagall returnerte, hadde Walden dessuten solgt unna alt til private samlere. Enkelte «tapte» verk, derav Jeg og landsbyen (1911), ble returnert da Chagall gikk til sak mot Walden, men flere ble værende i de respektive samlingene.Samtlige verk forsvant også som resultat av usikker lagring i Paris. Et rykte om Chagalls død hadde svirret mens han var i Russland. Da han returnerte til studioet sitt i 1923, oppdaget Chagall at alle de 150 etterlatte verkene var borte. Utleieren av bygget, som ikke ante deres verdi, hadde tatt enkelte rammer i bruk som tak til sine husdyr. Resten av verkene ble sannsynligvis solgt unna av venner, og flere kilder pekte mot Blaise Cendrars. I perioden 1923 til 1926 forsøkte Chagall dermed å gjenskape mange av de tapte verkene i nye varianter og versjoner. Arven etter Chagall Marc Chagalls omfattende produksjon har funnet veien til private og offentlige samlinger over hele verden. I tillegg har han satt sitt preg på en rekke bygninger.I løpet av andre verdenskrig ble byen Vitebsk jevnet med grunnen. Dette medførte at byens arkiver gikk tapt, men Chagalls memoarer Mitt liv (1922) er en av få vitnesbyrd fra livet i det landlige samfunnet.Chagall levde også lenge nok til å oppleve at et museum ble opprettet i hans ære. Le Message Biblique i Nice rommer en stor samling av Chagalls spirituelle kunst, derav motiver fra Det gamle testamentet. Marc Chagall døde i sitt hjem i Saint-Paul-de-Vence 28. mars i 1985. Utvalgte verk Tittel År Medium Plassering     Ung jente på en sofa 1907 Olje på lerret Privat samling   Den døde mannen 1908 Olje på lerret Musée national d'art moderne, Paris   Min forlovede med svarte hansker 1909 Olje på lerret Öffentliche Kunstsammlung Basel   Brødselgeren 1910 Olje på lerret Privat samling   Dedikert til min forlovede 1911 Olje på lerret Kunstmuseum, Berne   Til Russland, esler og andre 1911 Olje på lerret Musée national d'art moderne, Paris   Halv fire (poeten) 1911 Olje på lerret Philadelphia museum of Art   Jeg og landsbyen 1911 Olje på lerret  Museum of Modern Art, New York   Hyllest til Apollinaire 1911-12 Olje, gull- og sølvpulver på lerret Stedelijk van Abbemuseum, Eindhoven   Felespilleren 1912-13 Olje på lerret Stedelijk Museum, Amsterdam   Paris gjennom vinduet 1913 Olje på lerret  Guggenheim Museum, New York   Bursdagen 1914 Olje på lerret Museum of Modern Art, New York   Det blå huset 1917 Olje på lerret Musée d'Art Moderne, Liege   Far 1922 Etsning og koldnål Privat samling   De to papegøyene, kongen og hans sønn 1926-27 Gouache på papir Privat samling   Drømmen 1927 Olje på lerret Musée d'Art Moderne de la Ville de Paris   Tiden er en elv uten bredder 1930-39 Olje på lerret Museum of Modern Art, New York   Hvitt krusifiks 1938 Olje på lerret Art Institute of Chicago   En hveteåker på en sommers ettermiddag: Aleko 1942 Gouache, akvarell og blyant Museum of Modern Art, New York   Paret på en hest 1945-46 Kolorert litografi Privat samling   Kong David 1952 Kalkstein Privat samling   Levis stamme 1960 Glassmalerier Synagogen ved Hadassah medisinske senter, Jerusalem   Vence I 1962 Kermaisk veggmaleri Collection Marcus Denier,   Taket til Pariseroperaen 1964 Olje på lerret Opéra national de Paris   Den gode samaritan 1967 Glassmalerier The Union Church of Pocantico Hills, New York   De fire sesongene 1974 Keramisk mosaikk First National Bank of Chicago Plaza   Mot et annet lys 1985 Kolorert litografi Collection Jacob Baal-Teshuva, New York Les mer i Store norske leksikon kubismen kunst i Russland Eksterne lenker Marc Chagall.net Union Church of Pocantico Hills Musée National Marc Chagall Litteratur Baal-Teshuva, Jacob. Chagall. Köln: Taschen. 2003 Felicitas, Tobien. Marc Chagall. Oversatt av Sidsel Cornier. Oslo: Hjarrand A/S. 1991 Polonsky, Gill. Chagall. London: Phaidon Press Limited. 2002