candela
Store norske leksikon,Realfag,Fysikk,Mål og vekt
Candela er en målenhet for lysstyrke, og en av grunnenhetene i SI-systemet. Symbolet for candela er cd. Enhetsverdien er omtrent lik lysstyrken fra et stearinlys. Det er derfor enhetsnavnet er candela, som er latinsk og kan oversettes med stearinlys.
Definisjon Én candela er fastsatt som lysstyrken i en gitt retning fra en kilde som sender ut monokromatisk lys med en frekvens på 540 THz (540 · 1012 hertz), og en utstrålt effekt i den gitte retningen på 1/683 watt per steradian. Frekvensen samsvarer med en bølgelengde på cirka 555 nanometer, som er nær midten av det synlige spekteret og av øyet oppfattes som grønt. Det er her øyet er mest følsomt for elektromagnetisk stråling.Definisjonen av candela ble vedtatt av Generalkonferansen for mål og vekt i 1979. Definisjonen beskriver kun hvordan man kan lage en lyskilde som stråler ut én candela, men foreløpig er det ikke spesifisert hvordan stråling med andre frekvenser må vektes i overensstemmelse med øyets spektrale følsomhetskurve. Tidligere definisjoner og enheter Tidligere var candela definert med utgangspunkt i utstrålingen fra størknende platina. Candela ble i 1948 innført som erstatning for de to tidligere brukte enhetene hefnerlys og normallys. Definisjonene av disse var også basert på utstrålingen fra en standardisert lyskilde. Ettersom lysene fra disse har avvikende spektral sammensetning, blir det vanskelig å angi noen eksakt sammenheng mellom enhetene. Vanligvis regnes man med at 1 hefnerlys = 0,92 cd 1 normallys = 1,02 cd Les mer i Store norske leksikon lys belysning lysfluks lumen