dobbeltvev
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Håndarbeid,Veving
Dobbeltvev er en vevnad som består av to stofflag og hvor hvert lag har sine varp- og vefttråder. Lagene som kan være i toskaft, kypert eller andre bindinger bytter plass for danning av mønster. Ved siden av en slik delvis sammenbinding kan lagene også veves helt atskilt og bindes sammen langs begge ytterkanter i en fremgangsmåte som kalles posevev eller langs én ytterkant. I Norden er veving i toskaftbinding mest vanlig i denne teknikken.
Vevnader i mønstret dobbeltvev har lange tradisjoner i Norden og kjennes fra vikingtiden til inn på 1900-tallet. De eldste bevarte tekstile fragmentene kommer fra Jämtland i Sverige og kan dateres til 700- og 800-tallet. I Norge er det bevart tre dobbeltvevnader fra middelalderen. Av disse har to geometriske mønstre mens den tredje har menneskeskikkelser og en fortellende handling. Flere langsmale veggtepper fra 1600-tallet fremstiller brudefølger og dansende figurer, mens sengetepper, kistetepper og putetrekk vevd i Gudbrandsdalen og Trøndelag på 1700- og 1800-tallet hovedsakelig har renessanseinspirerte mønstre.Tradisjonen med dobbetlvev har vært spesielt levende i Trøndelag, og en av de mest kjente utøverne er Berit Hilmo. Hun levde fra 1764 til 1859 og var en dyktig og produktiv veverske som vevde putetrekk og åklær. i 1821 begynte hun å veve inn nummer i åklærne sine og det siste nummererte åkleet vi kjenner er fra 1837 og har nummer 455. Berit Hilmo levde i Tydal og her kalles fremdeles dobbeltvevde åklær Hilmo-åklær.Et annet navn på dobbeltvev er flensvev. Les mer i Store norske leksikon veving veving i Norge husflid