Porfirio Díaz
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Nord- og Mellom-Amerika,Mexicos historie
Porfirio Díaz var en meksikansk general og politiker som var president i Mexico i syv perioder, i til sammen 31 år. Perioden fra 1876 til 1911 kalles gjerne porfiriato, etter hans fremtredende stilling i meksikansk politikk.
Porfirio Díaz var mestis og kom fra en beskjeden bakgrunn, men fikk utdannelse som jurist samtidig som han klatret i den militære rangstigen. Han sluttet seg til de liberale og ble general under Benito Juárez i kampen mot de klerikale og keiser Maximilian, og i juni 1867 tvang han Mexico by til å overgi seg. Díaz ble slått av Juárez ved presidentvalget i 1871, og organiserte senere mislykkede opprør mot Juárez og hans etterfølger inntil han i 1876 ble president. I perioden fra 1880 til 1884 var Díaz' nære venn Manuel González president, men 1884–1910 ble Díaz stadig gjenvalgt. Han regjerte i virkeligheten eneveldig.Díaz søkte å utvikle Mexicos næringsliv, i nært samarbeid med utenlandsk, særlig nordamerikansk, kapital, og overlot til denne å utnytte Mexicos oljekilder og sølvgruver og å bygge et jernbanenett. Samtidig forsonte han seg med kirken og godseierne. I 1910, da Díaz var 80 år gammel og igjen ville stille til gjenvalg, brøt den meksikanske revolusjonen ut. Díaz mistet makten slik han først fikk den – i geriljakrig. Han ble tvunget til å si fra seg makten og flyktet til Paris i 1911, hvor han døde fire år senere.Selv om Díaz er blitt fremstilt som en undertrykker i den postrevolusjonære litteraturen, evnet han lenge å balansere økonomiske interesser, betale utenlandsgjeld og sørge for politisk stabilitet. Etter århundreskiftet begynte systemet å falle fra hverandre som følge av økonomisk depresjon, økende nasjonalisme, undertrykkelse av politiske motstandere og presidentens alder. Les mer i Store norske leksikon Mexicos historie