almohadene
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Midtøsten,Midtøstens middelalderhistorie
Almohadene var et islamsk dynasti i Nord-Afrika og Spania i årene 1130 til 1269, etter at en religiøs bevegelse i Nord-Afrika, grunnlagt av berberen Muhammad Ibn Tumart, utfordret almoravidene.
Ibn Tumart fremhevet sterkt læren om Guds enhet, tawhid,og tok i 1121 tittelen Mahdi. Almohadene betraktet almoravidene som polyteister, og erklærte hellig krig.Allerede under dynastiets grunnlegger, kalifen Abd al-Mumin (1130–1163), ble Marokko, Algerie, Tunisia og det sørlige Spania erobret. I 1147 var almoravidene nedkjempet. Blant betydelige herskere trekkes ofte Abu Jusuf Jakub al-Mansur (1184–98) fram. Under ham hadde filosofi, kunst og litteratur en blomstringsperiode. Blant de som befant seg under al-Mansurs vinger var filosofen Averröes. Under hele dynastiets levetid ble det utfordret av både kristne herskere i Spania og av rivaliserende nordafrikanske dynastier. Almohadene ble til slutt brakt ned av marinidene. Les mer i Store norske leksikon Afrikas historie Spanias historie almoravider