Jo Benkow
Store norske leksikon,Historie,Norsk og nordisk historie,Norges historie,Biografier i nyere norsk historie
Jo Benkow (1924–2013) var en norsk politiker, leder i Høyre og mangeårig stortingspolitiker og stortingspresident. Han var også den første jøden som ble innvalgt på Stortinget.
Jo Benkow var gift med Annelise Høegh. Som ung jøde under andre verdenskrig måtte han flykte til Sverige i 1942. Han tok studenteksamen i Uppsala i 1943 og tjenestegjorde så i det norske flyvåpenet (fra Storbritannia og Canada) under krigen. Hans mor, som var blitt igjen i Norge, ble arrestert, deportert og drept i 1942. Dette satte naturlig nok et varig preg på Benkow. Etter krigen brukte han mye av sin politiske virksomhet som en engasjert talsmann for toleranse og humanitet, mot fordommer og diskriminering.Jo Benkow ble fotografmester i 1952 og hadde sin egen forretningsvirksomhet i Bærum fra 1954. Han ble medlem av Bærum kommunestyre i perioden 1959–67 og Akershus fylkesting i perioden 1962–66. Han var formann i Akershus Høyre fra 1971 til 1975, og medlem av Høyres sentralstyre fra 1971. Deretter var han viseformann i Høyre fra 1973 til 1980 og partiformann i Høyre fra 1980 til 1984. Fra 1965 og helt fram til 1993 var Benkow stortingsrepresentant for Høyre fra Akershus. Han var leder av justiskomiteen i perioden 1977–80. Han var parlamentarisk leder i Høyres stortingsgruppe fra 1981 til 1985 og stortingspresident fra 1985 til 1993. Benkow var president i Nordisk Råd i perioden 1983–84. Utgivelser Benkow utgav flere erindringer:   Fra synagogen til Løvebakken (1985, som vant Bokhandlerprisen),  Folkevalgt (1988)  Olav V. Menneske og monark (1991). Les mer i Store norske leksikon Jo Benkow i Norsk biografisk leksikon