atomabsorpsjonsspektroskopi
Store norske leksikon,Realfag,Kjemi,Analytisk kjemi,Spektroskopi
Atomarbsorpsjonsspektroskopi er en kjemisk analysemetode for å bestemme grunnstoffer, hovedsakelig metaller.
Frie grunnstoffatomer absorberer lys (elektromagnetisk stråling) ved bestemte bølgelengder som er karakteristisk for det enkelte grunnstoffet. Hvor mye som finnes av grunnstoffet i prøven regnes ut fra mengden lys som ble absorbert av prøven. Prinsipp Prøven som inneholder grunnstoffet som undersøkes, må forbrennes i en flamme eller i en grafittovn. En lysstråle med en bestemt bølgelengde sendes gjennom flammen eller røyken, og grunnstoffet absorberer lyset. Lysmengden som slipper gjennom flammen måles så i et spektrofotometer. Hvor mye av lyset som har forsvunnet fordi det er blitt absorbert av grunnstoffet, er et mål på mengden av grunnstoffet i prøven.I flamme-AAS føres prøveløsningen inn i flammen via en forstøver som danner en fin aerosol av løsningen. I grafittovn-AAS (tidligere også kalt flammeløs atomabsorpsjon) legges en liten prøvemengde inn i et grafittrør som varmes opp elektrisk, og frie atomer i gassfase blir dannet. Flamme- og grafittovn-AAS er spesifikke og følsomme analyseteknikker som hovedsakelig benyttes for å bestemme spormetaller i forskjellige typer av prøvematerialer.Mengdebestemmelsen er basert på Beers lov. Man kan kvantifisere nærmere 70 forskjellige metaller, men vanligvis ett av gangen siden hvert grunnstoff normalt trenger hver sin lyskilde. Alternative metoder Ved behov for å kvantifisere mange grunnstoffer i samme prøve benytter man fortrinnsvis en multigrunnstoffteknikk som ICP-AES eller ICP-MS. Les mer i Store norske leksikon ICP analyse – kjemi absorpsjonsspektrum spektroskopi spektrofotometer grunnstoffer