brenning
Store norske leksikon,Realfag,Vannlære,Oseanografi,Fysisk oseanografi
Brenning er når bølger fra større dyp kommer inn på grunnere vann og bryter. Avstanden mellom bølgekammene (bølgelengden) avtar, og bølgehøyden øker til bølgen blir ustabil og bryter. Prosessen skaper mye lyd (havbrus) og skum, når bølgeenergien går over til turbulente bevegelser. Området der fenomenet foregår kalles brenningssonen. Brenningenes arbeid former kysten ved at de eroderer fjellklipper og danner strender.
Der hvor det er langgrunt, svinger bølgekammen slik at den blir nesten parallell med stranden før bølgen bryter. Rundt holmer kan vannet derfor skylle inn fra alle sider.Går bølgene mot en bratt kyst, blir de kastet tilbake. De bølgene som kastes tilbake og de som fortsatt er på vei innover, interfererer og lager høye topper, som lett bryter. Det har hendt at det har gått brott over det 41 m høye fyret Eddystone utenfor Plymouth.Dønninger skaper et rytmisk havbrus. Slik som for eksempel kalema i Guineabukta. Bølgeenergien som ble skapt i et fjernt lavtrykk kan fraktes over havet med dønning-gruppene og omdannes først til andre energi-former (turbulens, strøm, lyd, graving og flytting av sand, grus og stein), når dønningene treffer en klippe eller en strand mange tusen sjømil unna der de ble dannet. Les mer i Store norske leksikon havbølger surfing strand