bluegrass
        
         (musikksjanger)
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Musikk,Populærmusikk,Country og bluegrass
Bluegrass er en stilretning innen amerikansk countrymusikk som oppsto i 1940-årene. Navnet er etter Bill Monroes gruppe Blue Grass Boys, som Monroe igjen hadde gitt navn etter sin hjemstat Kentucky (som kalles The Bluegrass State fordi gressarten bluegrass er utbredt der).
Karakteristisk for bluegrassmusikken er at det bare benyttes strengeinstrumenter, for eksempel fele, gitar og/eller dobro, banjo, mandolin og kontrabass. Repertoaret er i stor utstrekning hentet fra amerikansk folkemusikk. Bluegrassmusikken har også hentet impulser fra jazzen, blant annet ved å gi plass for improviserte soli. Blant stilskaperne må nevnes mandolinspilleren og vokalisten Bill Monroe og banjospilleren Earl Scruggs. Les mer i Store norske leksikon musikk i USA country jazz