Flavius Aetius
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Europa,Romerrikets historie,Biografier i Romerrikets historie
Flavius Aetius var en romersk feltherre og statsmann. Han var tidvis Vestromerrikets mektigste mann og en av de siste med reelle ambisjoner om å samle riket igjen.
Aetius var konsul tre ganger, noe som på hans tid var bemerkelsesverdig for en mann utenfor keiserfamilien. Han holdt en rekke posisjoner og fikk i 435 evt. ærestittelen patricius, ettersom han lenge stod på god fot med Placidia, som var formynder for sin sønn, keiser Valentinian 3.Aetius' ambisjon var å gjenopprette romersk kontroll over Gallia. Han sørget blant annet for å nedkjempe burgunderne, som hadde etablert et selvstendig rike med utgangspunkt i Worms, og fikk dem flyttet til området som stadig bærer deres navn, Burgund. Aetius hadde tidligere stått i ledtog med hunerne for å nedkjempe sine motstandere, men da Attila invaderte Gallia i 451 ledet Aetius en blandet hær som klarte å stanse hunerne i det store slaget på de katalauniske marker. Han ble få år senere offer for indre maktkamper og myrdet på keiserens ordre. Les mer i Store norske leksikon Romerriket Det vestromerske rike Romerrikets historie