Elmer Diktonius
Store norske leksikon,Språk og litteratur,Litteratur i verden,Europa,Finlands litteratur
Elmer Diktonius var en finlandssvensk forfatter som kjent for original, nyskapende og radikal poesi i det unge, konfliktfylte Finlands første selvstendige år etter 1917.
Lyrikk Politikeren Otto Kuusinen, som var musikkelev hos Diktonius, påvirket hans litterære løpebane i radikal retning. Debuten skjedde 1921 med dikt- og aforismesamlingen Min dikt, som ble fulgt av Hårda sånger (1922), Taggiga lågor (1924), Stenkol (1927) og Stark men mörk (1930). Hans lyriske språk er antipoetisk, skarpt, lakonisk og aggressivt, med forbilder fra Nietzsche og Whitman, futurisme og ekspresjonisme. Et revolusjonært opprør slår ofte gjennom, men han ga også kjærlige og muntre portretter av barn og finsk natur. Dikt om musikk er et annet innslag som ofte går igjen. I senere samlinger som Mull och moln (1934), Jordisk ömhet (1938) og Varsel (1942) er det radikale innhold noe dempet, og gir plass for en panteistisk fellesskapsfølelse med alt levende. Hans siste diktsamlinger var Annorlunda (1948) og Novembervår (1951). Noveller Diktonius skrev også noveller (samlingene Ingenting, 1928 og Medborgare i republiken Finland, 1935) med realisme og frodighet, og musikkessayet Opus 12 (1933), men høyest nådde han i naturskildringen Onnela (1925) og i fortellingen Janne Kubik (1932). Les mer i Store norske leksikon Finlands litteratur Eksterne lenker Elmer Diktonius, Biografiskt lexikon för Finland Litteratur Donner, Jörn: Diktonius : ett liv, 2007, isbn 978-91-501-0847-7 Johnson, Eyvind & Elmer Diktonius: Och så vill jag prata med dig: brevväxlingen mellan Eyvind Johnson och Elmer Diktonius, red. av Örjan Lindberger, 1997, isbn 91-0-056434-6 Rahikainen, Agneta m.fl., red.: Gudsöga, djävulstagg: Diktoniusstudier, 2000, isbn 951-583-051-6 Romefors, Bill: Expressionisten Elmer Diktonius : en studie i hans lyrik 1921–1930, 1978, isbn 951-9017-37-2