brunt
Store norske leksikon,Realfag,Fysikk,Fargelære,Farger
Brunt er en gruppe fargenyanser som regnes med blant jordfargene. Fargetonene strekker seg fra varmgult til rødt, og de hører derfor til de varme fargene. Hvis den brune fargekarakteren blir svekket ved tilføring av hvitt, slår den over til pastell, og da kalles den beige.
Brune pigmenter omfatter en rekke jernholdige jordarter, som blant annet umbra, sienajord (terra di Siena) og caput mortuum. Sepia er en vannfarge som utvinnes av blekksprutblekk. Anvendelse Naturlig forekommende brune pigmenter har vært anvendt i maleri gjennom alle tider, og den brune fargekarakterens maleriske muligheter ble særlig studert og utnyttet i clair-obscurmaleriet. I Tizians maleri ser man at betoningen av lokalfargene avløses av et billeduttrykk som svever fritt i et spill av lys og mørke. Også Rembrandts billeduttrykk er kjennetegnet ved at fargen ikke er lokalisert. De nedtonede brune fargene benyttes på en slik måte at de liksom blir gjennomsiktige for lyset i bildet. Karakteren av ugjennomsiktig overflate, som ellers er jordfargenes kjennetegn, er dermed opphevet. Assosiasjoner, symbolikk Innen fargepsykologi og fargesymbolikk har ikke brunt noen fremtredende plass, da disse vitenskapene fortrinnsvis beskjeftiger seg med rene fargetoner.Innen politikken har brunt blitt en nedsettende betegnelse for reaksjonære, fascistiske retninger. Utgangspunktet for dette ligger i Adolf Hitlers «brunskjorter» som i Horst Wessel Lied blir opphøyet til «de brune bataljoner» («die braunen Bataillone»). Les mer i Store norske leksikon farge jordfarger