absorpsjonsspektroskopi
Store norske leksikon,Realfag,Kjemi,Analytisk kjemi,Spektroskopi
Absorpsjonsspektroskopi (også kalt adsorpsjonsspektrofotometri) er fellesbetegnelse for de typer spektroskopi der man måler hvordan grunnstoffer og kjemiske forbindelser absorberer ulike typer elektromagnetisk stråling, slik som ultrafiolett og/eller synlig lys (se UV-spektroskopi) eller infrarødt lys (se IR-spektroskopi). Det samme gjelder absorpsjon av radiobølger i kjernemagnetisk resonans, vanligvis kalt MR ved medisinsk bruk eller NMR når metoden brukes i kjemisk analyse.
Ved å bestråle en prøve får man absorbert stråling ved ulike, bestemte bølgelengder, og ved å studere hvilke bølgelengder som ble absorbert får man informasjon om prøven. Ved absorpsjon av UV- og/eller synlig lys vil man kunne beregne mengde stoff i prøven ut fra hvor mye lys som ble absorbert.Uttrykket absorpsjonsspektrofotometri eller absorpsjonsspektroskopi er lite brukt, oftest omtales metodene som bare som spektroskopi. Ofte brukes ordet spektrometri, som da inkluderer metoder som ikke baserer seg på absorpsjon av stråling, for eksempel massespektrometri (MS). Les mer i Store norske leksikon spektroskopi  atomabsorpsjonsspektroskopi (også kalt atomabsorpsjonsspektrometri) UV-spektroskopi IR-spektroskopi NMR elektromagnetisk spektrum