clactonien
Store norske leksikon,Historie,Arkeologi,Europeisk arkeologi
Clactonien er en arkeologisk betegnelse på en tidlig-paleolittisk funngruppe som tilhører de såkalte flekkekulturer og kjennetegnes ved en spesiell, teknisk sett enkel fremstilling av flintflekker (clactonien-flekker) for videre bearbeidelse til redskaper som skrapere, kniver og spisser.
Clactonien er kjent fra en rekke funn i Sør-England og har sitt navn fra et funnsted i nærheten av Clacton i Sør-England. Videre opptrer den alminnelig i Belgia, Nord- og Midt-Frankrike, og redskaper fremstilt ved typisk clactonien-teknikk er funnet forskjellige steder i middelhavsområdet og i Afrika. Det er usikkert hvorvidt clactonien representerer en egen kultur eller bare en særlig flinthoggingsteknikk. Den spenner over et langt tidsrom fra første til siste mellomistid. Les mer i Store norske leksikon paleolittisk tid mellomistid arkeologi