argon
Store norske leksikon,Realfag,Kjemi,Grunnstoffer,Stabile grunnstoffer
Argon er et grunnstoff med atomnummer 18 og kjemisk symbol Ar. Det er en av edelgassene og tilhører gruppe 18 i periodesystemet.
Over temperaturer på 87 kelvin er argon en enatomig gass uten farge, lukt eller smak. Det har blitt fremstilt enkelte kjemiske ustabile forbindelser av argon. Argonatomer har blitt innesluttet i klatrater, der de er bundet med van der Waals-bindinger. Forekomst Luft i den nederste del av atmosfæren inneholder 0,94 volumprosent argon, og argon er like lett løselig i vann som oksygen. En vesentlig del av Jordens argon er blitt dannet ved radioaktiv nedbryting av kaliumisotopen 40K. Forholdet mellom 40K og 40Ar i mineraler er blitt brukt til å bestemme Jordens alder (kalium-argondatering). Fremstilling Argon fremstilles ved fraksjonert destillasjon av flytende luft. Det brukes som inert beskyttelsesatmosfære ved sveiseoperasjoner og smelting av metaller og i gassfylte glødelamper, og til andre formål hvor stoffer ikke burde komme i kontakt med gasser i lufta. Historie Argon ble oppdaget i luft av lord John William Strutt Rayleigh og sir William Ramsay i 1894 etter at de andre gassene i luften var fjernet. For detaljer, se artikkelen om edelgassene. Argon Atomsymbol Ar     Atomnummer 18   Relativ atommasse 39,948   Smeltepunkt 83,78 K   Kokepunkt 87,29 K   Massetetthet 1,656 g cm-3    Oksidasjonstall   Elektronkonfigurasjon [Ne]3s23p6 Les mer i Store norske leksikon edelgassene grunnstoff periodesystemet