Albertus Magnus
Store norske leksikon,Religion og filosofi,Religioner og livssyn,Kristendom,Katolisisme,Katolske teologer
Albertus Magnus var en tysk dominikanermunk, teolog, filosof og naturvitenskapsmann. Han ble saligkåret i 1622, og kanonisert (helgenkåret) i 1931 som kirkelærer. Festdag for Albert Magnus er 15. november.
Albertus Magnus studerte i Bologna og Padova, hvor han i 1222 trådte inn i Dominikanerordenen. Fra 1245 til 1248 underviste han ved universitetet i Paris med blant andre Thomas Aquinas som student. Aquinas fulgte sin lærer til Köln da denne i 1248 ble sendt dit for å opprette et dominikansk studiekloster. I 1260 ble Albertus biskop av Regensburg, men nedla embetet allerede to år senere. Resten av livet bodde han for det meste i Köln. Han deltok i kirkemøtet i Lyon 1274.Albertus Magnus var en av de første kristne teologene som kommenterte Aristoteles' filosofi og søkte å integrere den i kristen tenkning. Hans verk ble i så måte videreført av eleven Thomas Aquinas. Begge var innstilt på å løse filosofiske problemer, ikke som teologer, men etter filosofiens egne metoder. Man kan også finne innflytelse fra Augustin og nyplatonismen i hans verker. Han var opptatt av de arabiske filosofene, særlig Averroës (Ibn Rusjd), og hans interesser strakte seg dessuten til naturvitenskapelige observasjoner. Hans skrifter er ofte mer preget av kompilasjon enn viljen til å fremsette en egen filosofisk posisjon. Les mer i Store norske leksikon kristendom kirkelærere doctor ecclesiae kristendommens historie