Dafnis
Store norske leksikon,Religion og filosofi,Historiske religioner,Gresk religion
Dafnis var en gjeter på Sicilia, sønn av Hermes og en nymfe. Dafnis blir nevnt som den mytiske oppfinneren av hyrdediktningen (bukolisk poesi). Han var utro mot sin elskede, Khloe, og mistet til straff synet. Han døde av kjærlighetssorg, og hele naturen sørget over ham. Han er en sentral skikkelse i Theokrits og Vergils hyrdediktning. Maurice Ravels ballett Daphnis et Chloé er basert på sagnet. Dafnis er også navnet på helten i Longos' roman Dafnis og Khloe.
Dafnis og Khloe som motiv i kunsten  År Kunstner Tittel Teknikk     1950 Guy Krohg Dafnis og Khloe tegninger   1961 Marc Chagall Dafnis og Khloe fargelitografier År Forfatter Tittel Form     ca. 600 f.Kr. Stesikhoros Dafnis dikt   100-tallet e.Kr Longos Dafnis og Khloe roman   1598 Lope de Vega Arcadia roman   1754 Salomon Gessner Daphnis dikt   1787 J.-H. Bernardin de Saint Pierre Paul et Virginie roman   1898 Wilhelm Raabe Hastenbeck roman   1904 Arno Holz Dafnis dikt   1954 Yukio Mishima Bølgeslag roman År Komponist Tittel Form     1747 J. B. le Boismortier Dafnis og Khloe pastoral   1779 J.-J. Rousseau Dafnis og Khloe opera-fragment   1860 Jacques Offenbach Dafnis og Khloe operette   1890 Pjotr Tsjajkovskij Den trofaste hyrdinnen operamellomspill (fra Spar dame)   1912 Maurice Ravel Dafnis og Khloe ballett Les mer i Store norske leksikon Hellas' litteratur i antikken  hyrderoman   Longos