Film i Brasil
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Film, TV og teater,Film og TV,Ulike lands filmindustri
Brasils første filmvisninger fant sted i Rio de Janeiro i 1896, og i årene før første verdenskrig hadde landet en betydelig filmindustri. Produksjonen i mellomkrigstiden forble kommersielt innrettet; blant unntakene var Limite (1929) i regi av Mário Peixoto og Ganga Bruta (1933) av Humbert Mauro. Produksjonsselskapet Vera Cruz hentet regissøren Alberto Cavalcanti hjem fra Europa i 1949 med formål å skape en lødig produksjon. Forsøket mislykkes, og resulterte i én betinget kinosuksess: O Cangaceiro (1953) i regi av Lima Barreto. Cavalcanti reiste tilbake til England.
I 1960-årene engasjerte den brasilianske staten seg i produksjonen gjennom Instituto Nacional do Cinema, og den samfunnsengasjerte Cinema Nôvo-gruppen ble et filmkunstnerisk kraftsentrum. Regissører som Nelson Pereira Dos Santos med Vidãs Sêcas (1963), Ruy Guerra med Os Fuzis (1963), og Glauber Rocha med Deus e o Diabo na Terra do Sol (1964) og António Das Mortes (norsk tittel Antonio – de dødes venn, 1969), innførte en kritisk samtidsrealisme, og forsøkte å motarbeide Hollywoods dominans. Bevegelsen oppnådde vid internasjonal distribusjon, men ble snart utsatt for politisk forfølgelse. Brasiliansk film etter 1985 Etter militærdiktaturets fall vant brasilianske filmer sporadisk et publikum utenfor landets grenser, blant dem Bruno Barretos Dona Flor e seus dois Maridos (norsk tittel Dona Flor og hennes to ektemenn, 1977) og Hector Babencos Pixote a Lei Do Mais Fraco (norsk tittel Pixote, 1981) og Kiss of the Spider Woman (norsk tittel Edderkoppkvinnens kyss, 1985). Sistnevnte er en engelskspråklig samproduksjon med USA.Landets økonomiske problemer gjorde at filmproduksjonen sto stille i første halvpart av 1990-årene, men den har siden kommet tilbake, ikke minst takket være nye statlige insentivordninger. Ved årtusenskiftet produsertes cirka 40 filmer i året, og flere filmer har nådd et internasjonalt publikum, som Walter Salles' Central do Brasil (norsk tittel Brasils hjerte, 1998) og Fernando Meirelles Cidade de Deus (norsk tittel City of God, 2002).Av nyere filmer kan for eksempel José Padilhas Tropa de Elite (norsk tittel Nådeløs Fiende, 2007), Alê Abreus animasjonsfilm O Menino e o Mundo (2013), Anna Muylaerts Que Horas Ela Volta? (norsk tittel Min andre mor, 2015) og Kleber Mendonça Filhos Aquarius (2016) nevnes. Les mer i Store norske leksikon Brasils historie Brasils samtidshistorie Brasils litteratur Musikk i Brasil Teater i Brasil Dans i Brasil Kunst i Brasil Arkitektur i Brasil Eksterne lenker Oxford Bibliographies: Contemporary Brazilian Cinema