Romulo Betancourt
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Sør-Amerika,Venezuelas historie
Romulo Betancourt var en venezuelansk politiker. Han var grunnlegger av sentrum-venstre partiet Acción Democática (1941), og en av de viktigste politiske figurene i Venezuela i det 20. århundret. Betancourt var landets president i periodene 1945–1948 og 1959–1964, og blir ofte referert til som det venezuelanske demokratiets far.
Første presidentperiode Betancourt kom til makten i Venezuela ved et militærkupp i 1945, men ble selv styrtet i et nytt kupp i 1948. Under militærregimet som fulgte gikk han i landflyktighet, men vendte tilbake i 1958 da general Marcos Pérez Jiménez ble styrtet og rømte landet. Andre presidentperiode I presidentperioden 1959–1964 posisjonerte han seg som reformorientert, men anti-kommunistisk. Dette bidrog til dype splittelser på venstresiden i Venezuela, som hadde vært preget av tett samarbeid under kampen mot militærdiktaturene i første halvdel av det 20. århundret. Betancourt hadde også fiender på høyresiden; i 1961 overlevde han et attentat der Rafael Leónidas Trujillo, diktator i den Dominikanske Republikk, var involvert.Betancourts regjering (1959–1964) stod bak omfattende reformer innenfor blant annet jordbruk, offentlig sektor og oljeressursforvaltning.Etter sin siste presidentperiode tilbragte Betancourt mye tid i Europa og USA, og skrev en rekke bøker om venezuelansk og latinamerikansk politikk og historie. Les mer i Store norske leksikon Venezuelas historie