Defensor pacis
Store norske leksikon,Religion og filosofi,Religioner og livssyn,Kristendom,Katolisisme,Katolske skrifter
Defensor pacis er et kirkepolitisk skrift skrevet av Marsiglio fra Padova, ferdig i 1324. Tankene i skriftet er blitt ansett som en foregripelse av reformasjonstidens statskirkesystem, det opplyste enevelde og den franske revolusjon.
Grunntankene i Defensor pacis er at den eneste kilden for troen er tekstene i Bibelen. Det vil si at tradisjonen, pavens makt og kirkeretten forkastes, likeså tanken om et kirkelig hierarki. Bare folket har rett til å gi lover, mens herskeren skal velges av folket og skal ha som oppgave å sørge for fred og enhet samt iverksettelsen av lovene. Herskeren skal også styre kirken, innsette prester og disponere kirkens gods. Prestene skal utelukkende ha til oppgave å forkynne og å forvalte sakramentene. Høyeste autoritet i kirken tilligger et alminnelig kirkemøte (generalkonsil), bestående av valgte prester og legfolk, innkalt av herskeren. Kirkemøtet skal treffe beslutninger i spørsmål som angår troen og tolkningen av Bibelen.Etter at forfatterskapet til skriftet ble oppdaget, flyktet Marsiglio til Ludvig 4 av Bayern og ble betrodd rådgiver hos ham. Skriftet ble fordømt av pave Johannes 22 i 1327. Les mer i Store norske leksikon den katolske kirke katolisismens historie kristendommens historie kristendom