dombjelle
Store norske leksikon,Historie,Kulturhistorie,Gjenstanders kulturhistorie
En dombjelle er en rund bjelle med spalter eller hull. I hulrommet er det lagt inn en kule, slik at dombjella gir en dump, ranglende lyd når den settes i bevegelse. Dombjeller ble gjerne brukt ved kjøring med hest og slede, og da helst ved kjøring med finere kjøredoninger som spisslede eller sluffe. Dombjellene ble festet til hestens seletøy.
Historikk Det er funnet noen små dombjeller i Norge i graver fra jernalderen, de aller fleste i mannsgraver. Et berømt gravfunn fra Borre i Vestfold inkluderer en slik bjelle sammen med deler av hestens seletøy. Det er derfor grunn til å tro at bjella har vært en del av seletøyet. Oluf Rygh har imidlertid pekt på at bjella er svært lik bjeller som er funnet i graver i Livland, og som har vært festet til klær. Litteratur Petersen Jan (1951). Vikingetidens redskaper, Det Norske Vitenskapsakademi i Oslo. Rygh, Oluf (1885). Norske Oldsager, Forl. Alb. Cammermeyer, Christiania.