atrium
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Arkitektur og landskap,Bygningsdeler
Atrium er et åpent parti i midten av et hus slik det især var utviklet som fast element i de romerske by-eneboliger. Her var atriet delvis overdekket av fremskytende takflater på alle sider og forsynt med et oppsamlingsbasseng for regnvannet, impluvium, i midten.
Atriet var det viktigste rom i oldtidens italiske hus. Opprinnelig bestod det italiske bondehus visstnok bare av ett værelse, atriet, som på én gang var dagligværelse, spisestue og soveværelse; her var arnen, hvor det ble kokt og ofret. Atriet fikk luft og lys gjennom en åpning i taket (compluvium). Senere la man flere værelser omkring atriet med lys og luft derfra. Utenfra kom man via en entré (vestibulum) direkte inn i atriet, som på motstående side hadde åpning til hagen, eller husets neste avdeling, peristylet. I republikkens siste tid og keisertiden var atriet i romerske stormenns hus mottakelsesværelset for klienter.Ordet atrium kan også betegne en forgård omgitt av søyler utenfor inngangen til mange av kirkene i gammelkristelig tid (for eksempel Petersbasilikaen i Roma) og delvis i tidlig middelalder (for eksempel Karl den stores slottskapell i Aachen). Ellers er det en betegnelse på lukket eller overbygd uteareal. Les mer i Store norske leksikon arkitektur atriumhus