Jean-Baptiste Carpeaux
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Bildende kunst,Kunsthistorie,Skulptur og mosaikk i nyere tid
Jean-Baptiste Carpeaux var en fransk billedhugger. Han var elev av François Rude og Francisque Joseph Duret. I Italia mottok Carpeaux særlig inntrykk av Michelangelos kunst. Senere tok han romantikkens skulptur i realistisk retning.
Carpeaux sine komposisjoner har med sin ledige gruppering og frihet i formen et pittoresk preg, samtidig med at hans figurer viser så vel intensitet som følsomhet. Dette understrekes av den uredde måten han griper inn i den skulpturelle masse på, og gir et sterkt lysspill som aksentuerer gruppering og enkeltheter. Men detaljene gir han hele tiden med sterk realisme.Det betydeligste av hans tidlige verker er Ugolino og hans sønner (1862) i Tuilerihagen, Paris. Hans hovedverk er den berømte, lidenskapelig bevegete marmorgruppe Dansen (1869) utenfor operaen i Paris. Sentralt står relieffet Flora på Tuilerienes florapaviljong (1866) og monumentet over Antoine Watteau (1870). Spektakulær er fontenen med de fire verdensdeler som bærer jordkloden, ved observatoriet i Paris (1872), med hester utført av Emmanuel Frémiet.Han ble svært populær, og fikk anledning til å portrettere en rekke av det annet keiserdømmes fremtredende personligheter. Carpeaux også som maler. Hovedverket er Berézowskis attentat mot Napoleon 3 (1867). Les mer i Store norske leksikon Kunst i Frankrike