alpejegere
Store norske leksikon,Samfunn,Forsvar og sikkerhet,Militærvesen,Hær og landforsvar
Alpejegere er en type infanteriavdelinger spesialisert, trent og utrustet, for kamp i fjellterreng. Flere land i Mellom-Europa har lenge hatt slike avdelinger, og har det ennå. Alpejegere omtales også som bergjegere.
Opprinnelig var alpejegere et friskarekorps (Cacciatori delle Alpi) som den italienske frihetskjemperen Guiseppe Garibaldi organiserte i 1859. I Italia inngår alpejegere fortsatt i infanteriet. Alpini er den eldste fortsatt virksomme alpejegeravdeling i verden, opprettet i 1872, og med tjeneste fra en rekke kriger, inklusive de to verdenskrigene og de to italiensk-etiopiske krigene. Under første verdenskrig kjempet Alpini mot to andre alpejegeravdelinger; det østerriksk-ungarske Kaiserjäger og det tyske Deutsches Alpenkorps. Sistnevnte var en alpejegerdivisjon i Det tyske keiserriket, og ble opprettet i 1915 etter at tyske avdelinger hadde blitt utfordret av franske alpejegere fra Chasseurs Alpins. Italienske alpejegere er i dag underlagt Comando Truppe Alpine, etablert i 1945.Chasseurs Alpins ble opprettet i 1888, og eksisterer fortsatt som spesialisert fjellinfanteri i den franske armé. Styrken ble etablert for å kunne stå i mot angrep fra de italienske Alpini. Franske alpejegere deltok i den fransk-polske styrken under kampene ved Narvik i 1940,etter først å ha kjempet i Namsos, gjennom Le corps expéditionnaire français en Scandinavie, ledet av general Antoine Marie Émile Béthouart. Der, og i Bjerkvik, kjempet de mot tyske berjegere (gebirgsjäger; tidvis også omtalt som alpejegere) i 2. bergjegerdivisjon, ledet av general Eduard Dietl.Etter andre verdenskrig har franske, italienske og tyske alpejegere deltatt på øvelser i Norge. Les mer i Store norske leksikon bergtropper slaget om Narvik