bivoks
Store norske leksikon,Biologi,Vitenskapsgrener i biologien,Anatomi,Insektenes anatomi og fysiologi
Bivoks er middels hard, gulfarget voks som utskilles fra kjertler hos biene og brukes til å bygge opp cellene i bikuben.
Den har en honninglignende lukt og en svak, karakteristisk smak.Voksen består hovedsakelig av myricylpalmitat, cerotinsyre og dens estere samt noen høytsmeltende alkaner. Utvinning og bruk Bienes honning lagres i cellene i bikuben. Etter at honningen er slynget ut av cellene, smeltes bikubecellene og voksen kan utvinnes. Voksen smelter i området 62–65 °C og brukes blant annet i bonemasser, i behandling av lær, fremstilling av vokspapir, i litografi og i en rekke andre tekniske øyemed.Voksen blekes ofte, for eksempel ved innvirkning av sollys eller av kjemiske oksidasjonsmidler. Den blekte voksen, cera alba, ligner den ublekte i de fleste egenskaper, men lukten og smaken er mindre utpreget. Dette brukes en del i salver og kosmetikk og i spesielle lys, særlig kirkelys. Les mer i Store norske leksikon birøkt honningbier