tannhelsetjenesteloven
Store norske leksikon,Jus,Helserett
Tannhelsetjenesteloven er en norsk lov som pålegger fylkeskommuner å ha tannhelsetjenester, inkludert spesialisttjenester, i rimelig grad tilgjengelig for alle som bor eller midlertidig oppholder seg i fylket. Det er fylkeskommunen som har ansvar for den offentlige tannhelsetjenesten.
Lovens formål er å fremme tannhelsen i befolkningen og ved sin tannhelsetjeneste sørge for nødvendig forebyggelse og behandling. Den skal spre opplysning om og øke interessen for hva den enkelte selv og allmennheten kan gjøre for å fremme tannhelsen. Loven sikrer et gratis tannhelsetilbud til befolkningen fra 0 til 18 år, med unntak av tannregulering. I tillegg til barn og ungdom, fra fødsel til og med det året de fyller 18 år, skal den offentlige tannhelsetjenesten gi et regelmessig og oppsøkende tilbud til psykisk utviklingshemmede i og utenfor institusjon, grupper av eldre, langtidssyke og uføre i institusjon og hjemmesykepleie, ungdom som fyller 19 eller 20 år i behandlingsåret (egenandel på 25 prosent av takstene) og andre grupper som fylkeskommunen har vedtatt å prioritere.Tannhelseloven er den eneste helseloven hvor forebyggende tiltak prioriteres foran behandling. Les mer i Store norske leksikon helserett tannhelsetjeneste Eksterne lenker Lov om tannhelsetjenesten