Borgund kaupang
Store norske leksikon,Historie,Norsk og nordisk historie,Norges historie,Norges historie fra 1050 til 1300
Borgund Kaupang var en kaupang (markedsplass) på Sunnmøre i middelalderen. Kaupangen lå i området rundt Borgund kirke i den østlige enden av Ålesund, og var Giskeættens betydeligste handelssted. Bosetningen går tilbake til første del av 1000-tallet. På 1200-tallet var det trolig bymessig bebyggelse der, mens kaupangen forfalt på 1300- og 1400-tallet.
Arkeologiske utgravninger har påvist tett bosetning over omtrent 40–45 dekar. Det er gravd frem kaianlegg, veier, brønner, 40–50 boliger, lagerskur og fjøs i forskjellige konstruksjoner. Stedet hadde i middelalderen tre, muligens fire kirker. To gravplasser og en kirke er utgravd, ytterligere en kirke påvist. Litteratur Herteig, Asbjørn E.: Kaupangen på Borgund, 1957 Sørheim, Helge: "Borgund" i Viking 53 (1990), 117-40