Torolf Elster
Store norske leksikon,Samfunn,Medier,TV og radio,TV- og radiopersoner,Kringkastingsledere
Torolf Elster var en norsk kringkastingsmedarbeider, avisredaktør og forfatter. Elster var kringkastingssjef i NRK i perioden 1972–1981.
Han var sønn av Kristian Elster den yngre, og gift med Magli Elster. Utdanning og tidlig karriere Elster avla adjunkteksamen i 1934, var medlem av Mot Dag under studietiden og redaktør i Stockholm i årene 1942–1945 av publikasjonen Håndslag, som ble distribuert illegalt i Norge under den tyske okkupasjonen. Han var utenriksredaktør i Arbeiderbladet i 1945–1946, redaktør av tidsskriftet Kontakt i 1947–1954, og politisk medarbeider i Arbeiderbladet fra 1955.Torolf Elster ble i 1963 ansatt som programdirektør i NRK/Radio. Senere var han kringkastingssjef i ni år (1972–1981). Elster var i 1950-årene fast utenrikskronikør i NRK. Han var dessuten formann i Kringkastingsrådet i 1962–1963. NRK-sjefen Som radiosjef på 1960-tallet sto Elster sentralt i NRKs stadig sterkere satsing på distriktskontorer. I løpet av hans år som kringkastingssjef ble utenriksdekningen bredere og mer levende ved at NRK satset på et vidt nett av utenrikskorrespondenter. Som NRK-sjef var Elster kjent for vidsyn og toleranse og med en tydelig visjon om å tøye grenser og åpne for friere debatt om omstridte og tabubelagte temaer. Det var i denne perioden kritikere på høyresiden ofte stemplet NRK som «venstrevridd». Elster ble blant medarbeiderne oppfattet som tvilende og søkende, med et klart ønske om å få frem nyanser og bredde. Det gjaldt særlig etter at fjernsynet ble en viktig debattarena. Forfatter Torolf Elster hadde et allsidig forfatterskap som startet i 1936 og ble avsluttet i 1999 med romanen Adams reise. En rekke thriller- og kriminalromaner av høy kvalitet fikk plass ved siden av noveller og bøker av politisk karakter. De politiske bøkene hadde ofte hovedvekt på ideologiske, samfunnsøkonomiske og kulturpolitiske aspekter. For sitt kriminallitterære forfatterskap fikk Elster i 1997 Rivertonklubbens ærespris. Veien jeg vandret (1984) er en velopplagt parodi på erindringsbøker og populærbiografier. Utgivelser  Muren, 1936  Historien om Gottlob, 1941  Hvem gir? 1949  Klovnen, 1953  Piken med linhåret, 1957  Sjørøverne, 1959  Thomas Pihls annen lov, 1982 Veien jeg vandret, 1984 Skyggen av det som skal skje, 1988 De siste dager i Kina, 1992 Figurer i tåken, 1993 Adams reise, 1999 Tsjekkoslovakia, 1938 Øst-Europa, 1939 Frihet og demokrati, 1947 Øst og vest, 1948 Sosialismen under debatt, 1950 Hverdag i gate og grend, 1956 Sovjetmysteriet, 1957 De merkelige år, 1959 Den store utfordringen , 1961 Vårt eget århundre, 1963 Reiser til familien, 1983 Verden brenner, 1985 Les mer i Store norske leksikon Torolf Elster i Norsk biografisk leksikon NRK