bleke
        
         (laksetype)
Store norske leksikon,Biologi,Dyreriket,Ryggstrengdyr,Virveldyr,Strålefinnefisker,Laksefisker,Laksefamilien,Salmo
Bleke er en ferskvannstasjonær, småvokst form av laks som finnes i Otravassdraget inkludert Byglandsfjorden. Den var tidligere tallrik, men vassdragsreguleringer og tildels forsurning av vassdraget har redusert bestanden kraftig. Ulike forvaltningstiltak og forbedring av vannkvaliteten synes å ha reddet bestanden.
Tidlig på 1900-tallet ble det klarlagt av professor Knut Dahl at bleka var en laks, og ikke som tidligere antatt en form av ørret. Da landet etter siste istid lå lavere enn nå, hadde laksen fra sjøen adgang til mange elver som nå er stengt av fosser. Uvisst av hvilken grunn er laks blitt igjen i enkelte av disse vassdragene (som såkalt relikt), og lever og forplanter seg der. Bleka når ikke samme størrelse som laks med adgang til havet (som regel ikke over 30 centimeter lengde). Annen stasjonær laks I Norge finnes i dag ferskvannsstasjonær laks i Namsen (kalt småblank), mens den er utdødd i Arendalsvassdraget. Lignende lakseformer finnes i Vänern i Sverige (disse vandret tidligere blant annet opp i Trysilvassdraget) og Ladoga i Russland, men blir der laksen svært mye større. Slike ferskvannsstasjonære former av laks er også vanlig i Canada, spesielt på Newfoundland. Også hos andre laksefisk som normalt er sjøvandrende er slike ferskvannstasjonære former vanlig. Les mer i Store norske leksikon laks reliktfauna