selvoppholdelsesdrift
Store norske leksikon,Psykologi,Biologisk psykologi
Selvoppholdelsesdrift er en populær betegnelse på den grunnleggende tendens både hos dyr og mennesker til å ville leve og overleve selv under de verste ytre forhold. I mer utvidet forstand betegner selvoppholdelsesdrift trangen til å sikre seg ved å utvide eget territorium eller egen makt og dominans så langt som mulig, samt trangen til å sikre og beskytte eget avkom.
Selvoppholdelsesdriften ytrer seg i medisinsk sammenheng som en sterk trang til å ville leve selv med ulidelige plager og dødelige sykdommer. Den danner grunnlaget for den medisinske grunnregel å verne og beskytte livet selv ved dødelig sykdom og skade.Motsetningen til selvoppholdelsesdriften er selvdestruktiv atferd, slik man ser for eksempel ved rusmiddelbruk og selvmord. Denne motsetningen viser at man ikke bare har med en drift i biologisk forstand å gjøre, men også med et mer komplisert psykologisk og kulturelt fenomen. Les mer i Store norske leksikon selvbilde utviklingslære