Økonomi og næringsliv i Aserbajdsjan
Store norske leksikon,Geografi,Verdens geografi,Asia,Aserbajdsjans geografi
Aserbajdsjans bruttonasjonalprodukt (BNP) økte med 5,6 prosent i 2021 og utgjorde da 54,62 milliarder amerikanske dollar (data fra Verdensbankens). Bruttonasjonalproduktet per innbygger var i 2021 høyere i Aserbajdsjan (5384 amerikanske dollar) enn i Georgia (5042 amerikanske dollar) og Armenia (4670 amerikanske dollar). Inflasjonen og arbeidsledigheten utgjorde i 2021 henholdsvis 6,7 og 6,1 prosent.
Aserbajdsjan er en stor produsent av olje og gass, og utbygging av offshore-sektoren i Det kaspiske hav har vært den økonomiske drivkraften siden begynnelsen av 2000-tallet. Det går en rørledning på 1768 kilometer fra en terminal sør for hovedstaden Baku via Tbilisi i Georgia til Ceyhan ved den tyrkiske middelhavskyst. 443 kilometer av denne rørledningen er i Aserbajdsjan, 249 kilometer i Georgia og 1076 kilometer i Tyrkia. Da denne rørledningen ble operativ i 2006 kunne Aserbajdsjan for første gang eksportere olje uten å bruke Russland som transittland.I tillegg til utvinning av hydrokarboner, har Aserbajdsjan et landbruk som produserer bomull, frukt og grønnsaker. Landet har også noe utvinning av mineraler, blant annet aluminium, bly, jern og sink.En av de største utfordringene i økonomien er høy grad av korrupsjon. Landet var i 2021 nummer 128 av 180 land på Transparency International's Corruption Perception Index. Oljen har skapt en liten gruppe nyrike mennesker. Til tross for oljeinntektene lever 4,9 prosent av befolkningen under fattigdomsgrensen (2015). I kjølvannet av oljeindustrien har byggesektoren også opplevd en stor vekst, spesielt i Baku. Landbruksproduktene holder god kvalitet, men foredling og markedsføring er lite utviklet. Historisk utvikling En av rutene på Silkeveien gikk gjennom Aserbajdsjan, og historisk har handel spilt en viktig rolle i økonomien. I 1846 ble det funnet olje utenfor Baku. På begynnelsen av 1900-tallet ble halvparten av verdens olje produsert i Aserbajdsjan. Hovedsakelig var det europeiske investorer som tjente seg rike på oljen, mens lokale arbeidere levde i fattigdom. Forholdene for oljearbeiderne og de enorme klasseskillene i Aserbajdsjan førte til politiske og etniske motsetninger, og bidro til grobunnen for den russiske revolusjonen i 1917.Da Aserbajdsjan var en del av Sovjetunionen (1922 til 1991) var landet mindre industrialisert enn Armenia og Georgia, og produserte mest råvarer for eksport til andre sovjetrepublikker. De første årene etter selvstendigheten bar preg av mange problemer, i første rekke kostnadene av Nagorno-Karabakh-krigen. Levestandarden sank og bruttonasjonalproduktet ble halvert under første halvdel av 1990-årene.Den økonomiske utviklingen skjøt fart i siste halvdel av 1990–årene, da utenlandske selskaper kom til for å delta i utnyttelsen av olje og naturgass. I 2006 var den økonomiske veksten på 34,5 prosent, den høyeste i verden på det tidspunktet. Jordbruk Jordbruket bidro i 2017 med seks prosent av bruttonasjonalproduktet og sysselsatte 37 prosent av den yrkesaktive befolkningen. Næringen ble etter 1991 omstrukturert fra kollektiv drift til privatdrevne gårdsbruk. I løpet av 2001 var alle de statsdrevne brukene overført til private brukere.55 prosent av Aserbajdsjan er dyrkbar mark, men liten nedbør og stor fordampning i innlandsstrøkene hemmer jordbruksnæringen. Cirka 70 prosent av jordbruksarealet blir kunstig vannet. Fjellområdene og det frodige Lenkoran-området ved Det kaspiske hav får tilstrekkelig nedbør. Hovedavlingen er hvete, men i senere år har det vært sterk økning i bomullsdyrkingen. Dessuten dyrkes sitrusfrukt, mais, grønnsaker, tobakk, te, ris og silke. Husdyrholdet er stort, særlig i fjellstrøkene. Det holdes mest sau og geit. Bergverk Aserbajdsjan har svært verdifulle mineralforekomster. Det produseres i første rekke olje og naturgass, men også jernmalm, aluminium, kobber, bly, sink, salt og svovel. Omkring 1900 kom cirka halvparten av verdens oljeproduksjon fra Aserbajdsjan, men produksjonen gikk senere sterkt tilbake, særlig på grunn av foreldet produksjonsteknologi. Myndighetene oppfordret fra 1997 til utenlandske investeringer i petroleumssektoren. Dette har ført til en sterk økning i oljeutvinningstempoet. Omkring 80 prosent av olje- og naturgassforekomstene ligger langs vestbredden av Det kaspiske hav; øst, nord og sør for hovedstaden. Energi I 2016 ble 91 prosent av landets elektriske energi generert fra petroleumsprodukter, hvorav 81 prosent fra naturgass. Resten er hovedsakelig vannkraft.Sammen med flere andre utenlandske selskaper har Equinor en produksjonsavtale fra 1994 med det statlige aserbajdsjanske oljeselskapet (SOCAR) i forbindelse med utviklingen av Azeri-Chirag-Gunashli-feltet, som er det største oljefeltet i den aserbajdsjanske sektor av Det kaspiske hav. Equinors eierandel i dette feltet er på 7,27 prosent. Fra terminalen Sangachal, 55 kilometer sør for Baku, blir oljen transportert i rørledningen til Ceyhan ved den tyrkiske middelhavskysten (Baku-Tbilisi-Ceyhan pipeline). Equinor har en eierandel på 8,71 prosent i denne rørledningen. Industri Landets petroleumsindustri har vært i sterk utvikling siden selvstendigheten i 1991. Industrien (inkludert bergverk og kraftproduksjon) sto i 2017 for 53,5 prosent av bruttonasjonalproduktet og sysselsatte 14,3 prosent av den yrkesaktive befolkningen. I Baku finnes raffinerier, etylenfabrikker og store kjemiske anlegg som alle har tilknytning til petroleumsvirksomheten. I Sumgait produseres stålrør, aluminium og diverse kjemikalier. Ellers har landet en del tekstilindustri og nærings- og nytelsesmiddelindustri. Utenrikshandel Aserbajdsjans eksport beløp seg til 15,21 milliarder amerikanske dollar i 2020, mens importen utgjorde 15,54 milliarder amerikanske dollar. Med dette hadde landet et mindre underskudd på handelsbalansen med utlandet. De viktigste eksportvarer er petroleumsprodukter, som utgjør cirka 90 prosent av den totale eksporten. Andre viktige eksportvarer er tekstiler, maskiner og næringsmidler. Det importeres blant annet biler, råvarer til industrien, maskiner, hvete og medisinsk utstyr. De viktigste handelspartnere er Italia, Tyrkia, Russland, Kina og Tyskland. Samferdsel Det er til sammen 24 981 kilometer veier (2013). Landet har 2944 kilometer jernbane. Det er jernbaneforbindelser til Russland, Georgia, Tyrkia og Armenia (ofte ute av drift på grunn av konflikten mellom Armenia og Aserbajdsjan). Det er fergeforbindelse mellom Baku og Astrakhan i Russland og mellom Baku og Turkmenbasji i Turkmenistan. Les mer i Store norske leksikon Aserbajdsjan Aserbajdsjans befolkning Aserbajdsjans geografi Aserbajdsjans historie Nagorno-Karabakh Aserbajdsjans politiske system Eksterne lenker World Bank Data: Azerbaijan Baku-Tbilisi-Ceylan pipeline CIA World Factbook: Azerbaijan