brokobling
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Elektronikk,Elektronikk
Brokobling, sammenkobling av fire elektriske komponenter i to parallelle grener, hver med to komponenter koblet i serie. De to parallelle grenene påtrykkes samme spenning, og spenningen mellom midtpunktene i de parallelle grenene måles.
Brokobling brukes til måling av resistans (elektrisk motstand), induktans og kapasitans. Når en av komponentene er ukjent, kan denne bestemmes på to forskjellige måter. En eller flere av de øvrige komponentene justeres til spenningen mellom midtpunktene i de parallelle grenene er null. Den ukjente komponenten kan da bestemmes når de tre andre er kjent. Dette prinsippet benyttes i laboratorieinstrumenter, se Wheatstones bro, motstandsmåling. De tre øvrige komponentene og den påtrykte spenningen har en fast, kjent verdi. Den ukjente komponenten kan da bestemmes ved å måle spenningen mellom midtpunktene i de to grenene. Denne metoden egner seg spesielt for måling av komponenter som forandrer seg forholdsvis lite rundt en normalverdi, og brukes ofte i forbindelse med transdusere, f.eks. til temperaturmålinger der den ukjente komponenten er en motstand som varierer på en kjent måte med temperaturen. Les mer i Store norske leksikon elektronikk