Beaufort
        
         (adelsslekt)
Store norske leksikon,Historie,Historiske hjelpevitenskaper,Slektsforskning og genealogi,Utenlandske slekter
Beaufort er en utdødd engelsk adelsslekt, en sidegren av kongeslekten Plantagenet (linjen Lancaster). Slekten nedstammet fra John av Gaunt, yngre sønn av Edvard 3.
John av Gaunts barn, blant andre John Beaufort (ca. 1371–1410), som ble utnevnt til earl of Somerset og marquess of Dorset, og kardinal Henry Beaufort (1377–1447), ble legitimert i 1397. Førstnevnte var far til John Beaufort (1404–1444), som ble utnevnt til duke of Somerset i 1443, og til den 2. hertug, Edmund Beaufort (ca. 1406–1455). Førstnevntes datter var Margaret Beaufort (1443–1509), som ble stammor til slekten Tudor. Edmund Beaufort var far til den 3. hertug, Henry Beaufort (1436–1464) og til brødrene Edmund Beaufort og John Beaufort, som begge falt under Rosekrigene i slaget ved Tewkesbury i 1471 som slektens siste menn. Les mer i Store norske leksikon John av Gaunt Plantagenet Lancaster – engelsk kongehus Tudor Rosekrigene