cellevev
Store norske leksikon,Biologi,Vitenskapsgrener i biologien,Cellebiologi
Cellevev er en samling celler som er ordnet i et bestemt forhold til hverandre og er tilpasset for samme funksjon. Læren om vevene kalles histologi, og er en gren av anatomien som beskriver organenes mikroskopiske bygning.
Dyr Hos dyr skilles det mellom følgende typer vev: epitelvev  binde- og støttevev, herunder regnes også fettvev, brusk og beinvev  muskelvev nervevev  Som et eget vev oppfattes av og til også blodet. Planter For plantenes vedkommende, inndeles cellevev vanligvis i:  meristemer (delingsvev) hudvev styrkevev ledningsvev  parenkym (grunnvev) sekresjonsvev Historikk Det første forsøk på å vise vevenes oppbygning av bestemte elementærdeler ble gjort i 1806 av botanikeren Ch. Treviranus. Han skjelnet mellom slike elementærdeler som korn, kuler, celler (det vil si hulrom begrenset av en vegg på samme måte som cellen i en bikake), fibrer, rør og hinner. Senere innførte Karl Mayer (1787–1865) begrepet vev for dyrerikets vedkommende. Han skjelnet mellom bladvev (epitel), cellefibervev, brusk-, bein-, kjertel-, muskel- og nervevev.Studiet av vevene gjennomgikk en rivende utvikling da det sammensatte mikroskopet og den histologiske teknikken ble forbedret og man derved kom til den erkjennelsen at de kjerneholdige cellene er grunnlaget for alle organismers oppbygning og bæreren av de fysiologiske funksjonene. Les mer i Store norske leksikon histologi organ – biologi