bokstav
Store norske leksikon,Språk og litteratur,Skriftspråk,Alfabeter og skriftsystemer,Skrifttegn
Bokstav er et skrifttegn som alene eller sammen med flere (digraf) betegner en språklyd; et alfabettegn.
Ordet bokstav Ordet bokstav er av fellesgermansk opphav. Ordet stav ble opprinnelig brukt om runetegn. Siden runene vanligvis ble risset i hardt materiale, bestod de av rette streker, og staver ble derfor den vanlige betegnelsen på runer.Da det latinske alfabetet kom i bruk, ble ordet staver beholdt som betegnelse på de latinske skrivetegnene, men i sammensetning med bok. Bok er samme ord som bøk. Det blir vanligvis forklart med at stavene trolig ble risset eller skåret inn i bøketreplater.Bokstav brukes også etter mønster av latin littera om en teksts snevreste betydning etter ordlyden, i motsetning til den videre eller dypere mening: bokstavelig (talt), oppfatte noe bokstavelig, bokstavdyrkelse, bokstavtrelldom. Les mer i Store norske leksikon alfabet det latinske alfabetet det norske alfabetet bokstavrett