Houari Boumedienne
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Afrika,Algeries historie
Houari Boumedienne var en algerisk offiser og politiker. Han ble Algeries andre president etter å ha grepet makten i et militærkupp i 1965. Han var president til sin død i 1978.
Bakgrunn Boumedienne het opprinnelig Mohammed Boukharouba, og vokste opp i Annaba-regionen øst i Algerie. Landet var da en fransk koloni. Han fikk utdanning i Constantine, deretter ved al-Azhar-universitetet i Kairo i Egypt. Der sluttet han seg i 1954 til frigjøringsfronten Front de libération nationale (FLN), ble en av dens militære ledere og tok Houari Boumedienne som sitt nom de guerre («krigsnavn»). FLN Boumedienne gikk inn med en militær gruppe i Vest-Algerie i 1955 for å ta del i frigjøringskampen mot de franske kolonistyrkene, og fikk kommando over FLN-styrkene på Oran-avsnittet. Boumedienne ble medlem av FLNs revolusjonsråd i Tunisia i 1956, og ble i 1960 utnevnt til øverstkommanderende for FLN-styrkene.Etter den fransk-algeriske fredsavtalen i 1962 ledet han sine styrker inn i Algerie, og engasjerte seg i interne stridigheter i FLN til støtte for Ahmed Ben Bella. Ben Bella ble først statsminister, deretter Algeries første valgte president i 1963. Boumedienne ble i 1962 utpekt til forsvarsminister, i 1963 også til visestatsminister, deretter til visepresident. Statssjef og president Tiltagende motsetninger mellom Boumedienne og Ben Bella førte til at Boumedienne ledet et militærkupp som avsatte presidenten. Boumedienne ble da statssjef, og de facto statsminister, i kraft av å lede revolusjonsrådet. Dessuten forble han forsvarsminister. Han motsto et kuppforsøk i 1967, og styrket deretter sin stilling. I 1976 ble han, som eneste kandidat, valgt til president – en stilling han beholdt til sin død i 1978.Boumedienne videreførte den sosialistiske politikken til Ben Bella, med større vekt på økonomisk utvikling basert på industrialisering – og med nasjonalisering av Algeries oljesektor. Han styrket landets utenrikspolitiske stilling, blant annet som en av de fremste lederne for den alliansefrie bevegelsen, og gjennom støtte til afrikanske og palestinske frigjøringskrefter. Til disse hørte Polisario i Vest-Sahara, hvilket forverret forholdet til Marokko. Les mer i Store norske leksikon FLN Algeries samtidshistorie