Ekely
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Bildende kunst,Kunstinstitusjoner,Norske kunstinstitusjoner
Ekely er en eiendom nordvest for Skøyen i bydel Ullern i Oslo mest kjent som maleren Edvard Munchs atelier. Eiendommen var tidligere amtsgartneri. Ekely var Munchs faste hjem og arbeidssted fra 1916 og fram til hans død i 1944. I dag står bare det såkalte Vinteratelieret igjen av byggene fra Munchs tid.
Ekely drives som egen stiftelse, kalt Stiftelsen Edvard Munchs Atelier, hvis formål er å bevare atelieret som nasjonalt kulturminne og som arbeidssted for gjestende bildekunstnere. Atelieret blir tidvis brukt til skiftende utstillinger og kulturarrangementer. Ekely fungerer også som kunstnerkoloni, med boliger og atelierer for profesjonelle bildekunstnere. Noen kjente navn som har eller har hatt tilhold på Ekely er Nils Aas, Thorbjørn Egner, Guy og Sossen Krohg, Johanne Marie Hansen-Krone, Kristian Blystad, Bård Breivik, Tom Sandberg og Martine Linge. Historikk: Atelieret og eiendommen Munch kjøpte Ekely i utkanten av det daværende Kristiania av i 1916. Den 45 mål store tomten besto av gartnerier, en sveitservilla fra 1870-årene, en omfangsrik frukthage, et lysthus, samt ulike driftsbygninger. Munch satte i tillegg opp små verksteder og atelierer, deriblant flere friluftsatelierer. Behovet for bedre og romsligere arbeidsforhold førte til at det store Vinteratelieret ble bygd. Dette ble utført i art deco-stil og sto ferdig i 1929, tegnet av hans venn, den anerkjente arkitekten Henrik Bull.I 1946, etter Munchs død, kjøpte Oslo kommune eiendommen, og begynte snart planleggingen av kunstnerkolonien, et borettslag med OBOS som utbygger og ekteparet Jens og Wenche Selmer som arkitekter, ferdigstilt i 1951. Målet var å trygge bo- og arbeidsforholdene for norske kunstnere, som ofte levde under trange kår. I årene etter Munchs død fungerte atelieret først som utstillingssted for det daværende Akersmuseets samlinger.Senere ble lokalet brukt som midlertidig konserveringsverksted og magasin for Munchs etterlatte og testamenterte arbeider. Kunsten ble etter hvert samlet og overført til det kommende Munchmuseet på Tøyen, som åpnet dørene for publikum i 1963. I 1960 rev kommunen, etter bare svake protester, hovedhuset på Ekely, som hadde vært Munchs hjem i tjueåtte år. Området med de førtifire kunstnerboligene, Munchs Vinteratelier og eplehagen ble fredet av Riksantikvaren i 1997. Kunstproduksjonen på Ekely Munch hadde produktive år på Ekely, og kunsten bærer preg av inspirasjon og dialog med omgivelsene der. Han fant gjerne motiver på selve eiendommen, blant annet maleriene Vårlandskap ved drengestuen (1926), Epletre i hagen (1932-42) og varianter av Det røde hus (1926-35). Videre kan nevnes jordbruks- og naturbilder, stemninger fra almeskogen og vinternattlandskaper, særlig Stjernenatt-serien. Også tidligere motiver, som Møtet på stranden (1921-25), fikk nye utførelser på Ekely, hvor detaljer fra hagen, lysthuset og den tette krattskogen kan gjenkjennes.Mot slutten av livet kretser Munch rundt døden som tema, og han malte en rekke utleverende selvportretter på Ekely, hvor av Selvportrett mellom klokken og sengen. 1940-42 er det mest kjente. Les mer i Store norske leksikon Edvard Munch Munchmuseet Eksterne lenker Munchmuseets nettsider om Ekely Filmer om kunstnerkolonien på Ekely på Oslo Byarkivs nettsider  Fredningen av Ekely på Riksantikvarens nettsider