bautastein
Store norske leksikon,Historie,Arkeologi,Nordisk arkeologi
En bautastein er en rått tilhugd minnestein fra førhistorisk tid. Den er karakterisert ved at den mangler innskrift, men steinen kan av og til være smykket med bilder, som for eksempel Austrheimsteinen i Nordfjord.
Bautasteiner kjennes særlig fra Norge, Sverige og Bornholm. De kan være oppstilt på eller ved en gravhaug, for eksempel som bautasteinene ved Norheim ved Karmsund, men er ofte reist på flat mark enten alene eller i grupper. Baldersteinen i Leikanger er nærmere 8 meter høy og dermed landets største bautastein. De norske bautasteinene som har latt seg datere, skriver seg fra eldre jernalder.Runesteiner, som ofte i folkelig tale kalles bautasteiner, må betraktes som en selvstendig gruppe monumenter. Les mer i Store norske leksikon runestein arkeologi jernalderen i Norge