Allah
Store norske leksikon,Religion og filosofi,Religioner og livssyn,Islam,Tekster i islam
Allah er et eldgammelt arabisk navn på gud. Muslimer og arabiskspråklige jøder og kristne bruker ordet Allah som gudsbetegnelse.
Historie I førislamsk religion på Den arabiske halvøya fantes flere guder og gudinner. Allah var én av disse guddommene, en skapergud som trolig ikke har hatt noen fremtredende plass. Denne gudsbetegnelsen ble senere brukt i Koranen, og fikk et nytt innhold i profeten Muhammads forkynnelse. I Koranen viser Allah til den ene, sanne Gud, slik første del av islams trosbekjennelse slår fast: «Det finnes ingen gud uten Allah» (arabisk: lā ilāha illa llāh). Læren om Allah Alle muslimske læresetninger er avledet av tanken om denne ene og transcendente Gud. I sure 112, Enhetsbekjennelsen (al-ikhlāṣ) heter det blant annet at «Han er Allah, den Eneste» (112:2) og «ingen er Hans like» (112:5). Denne læren om Guds enhet (tawḥīd) kan man forstå som en korreksjon av gammelarabisk flergudsdyrking (polyteisme), like mye som av kristen treenighetslære og av gammelpersiske religiøse forestillinger om at verden styres av to motstridende krefter (dualisme).Gudsbildet, slik det formidles i Koranen, dreier seg om én allmektig, rettferdig og barmhjertig Gud, som griper inn i historien og rettleder menneskene ved å sende sine profeter. Den siste og endelige åpenbaringen av Guds vilje blir, ifølge Koranen, formidlet av det siste av Guds sendebud, profeten Muhammad.I Koranen beskrives Gud som et mysterium. Hvordan budskapet om denne allmektige og barmhjertige skaperguden skal oppfattes, har gjennom historien vært gjenstand for teologiske debatter. Skal man for eksempel tolke utsagn i Koranen om «Guds trone» eller «Guds hånd» bokstavelig, eller dreier det seg om et symbolspråk? Hvis Gud både er allmektig, allvitende og barmhjertig, hvorfor tillater han da det onde? Koranteksten antyder slike spørsmål, og de lærde har forsøkt å gi svar.I Koranen beskrives Gud som Den barmhjertige (al-raḥmān), Den levende (al-ḥayy), Lyset (al-nūr), Den hellige (al-quddūs), Den tilgivende (al-ghafūr) og en rekke andre beskrivelser. En utbredt liste over slike gudsnavn i teksten teller 99 navn, mens andre lister inneholder enda flere. Disse navnene kalles «de vakreste navn» (arabisk al-asmāʾ al-ḥusnā). De brukes også i rituelle handlinger, læres utenat, resiteres i forsamlinger eller blir skrevet i vakker kalligrafisk skrift og brukt i hjem eller moskeer.Allah kan også nevnes og påkalles ofte i dagliglivet med ord og uttrykk som er hentet fra Koranen og som har glidd inn i språket, som for eksempel bi-smi llah, «i Guds navn»; in shāʾ allāh, «hvis Gud vil»; al-ḥamdu li-llah, «Gud være lovet»; og allāhu akbar, «Gud er større». Les mer i Store norske leksikon islam islams fem søyler den islamske kalender Koranen