båndbredde
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Telekommunikasjon og kringkasting,Kommunikasjonsteknologi
Båndbredde, overføringskapasitet i en kommunikasjonskanal målt i maksimalt antall bit som kan overføres per sekund. Som regel benevnes båndebredde i kilobit per sekund (kbps), medgabit per sekund (Mbps) eller gigabit per sekund (Gbps). For eksempel vil båndbredden til WI-Fi være maksimalt 150 Mbps og båndbredden til 4G opptil 20 Mbps.
Innenfor signalbehandling benyttes termen båndbredde til å beskrive differensen mellom den høyeste og laveste frekvensen som et signal består av, eller som en overføringskanal kan slippe gjennom. Båndbredde måles her i hertz (Hz). En analog telefonikanal har for eksempel en båndbredde på 3100 Hz, musikk fra en CD-spiller har båndbredde 44,1 kHz og et analogt TV-signal cirka 7 MHz. Les mer i Store norske leksikon baud kommunikasjonsteknologi