Oleksandr Dovzjenko
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Film, TV og teater,Film og TV,Europeisk film og TV,Europeiske filmskapere
Oleksandr Dovzjenko var en sovjetisk, ukrainsk filmregissør og forfatter, som ved siden av Eisenstein og Pudovkin var sovjetfilmens ledende regissør.
Dovzjenko arbeidet en tid i utenrikstjenesten og var stasjonert i Warszawa og Berlin. Deretter var han tegner og bokillustratør. Han ble interessert i filmmediet, skrev et filmmanus som åpnet dørene, og fikk snart regioppgaver. Den allegoriske Zvenigora (1928) ble hans første betydelige film. I vekslingen mellom drøm og virkelighet sees her påvirkning fra den kortlivede sovjet-avantgarden.Arsenal (1928) hentet tematikk fra kollektiviseringen av det ukrainske jordbruket, og ble beundret for sitt brede register av virkemidler. Dovzjenkos neste film, Jorden (1930), regnes som hans mesterverk. Her skildres konflikten mellom kollektivisingen og landeierne i et unikt naturlyrisk filmspråk som gjør filmen til en av historiens vakreste. Selv om kollektiviseringen framstilles i et positivt lys, er filmen rik på sekvenser åpne for fortolkninger. Dovzjenkos poetiske og mangetydige filmspråk var uakseptabelt for sovjetkritikerne, og filmen ble forbudt bare ni dager etter premieren. Like fullt gikk Dovzjenkos navn verden over, og filmen øvet stor påvirkning på andre filmskapere.Hele karrieren måtte Dovzjenko manøvrere omhyggelig i møte med makthaverne og flere ganger inngå kunstneriske kompromisser. Stalin var selv involvert i flere av hans filmideer. Han fikk en ny suksess med Aerograd (1935), som i tidens ånd skildrer sovjetrussiske pionerer i heltemodig kamp med sabotører under byggingen av en ny by i Sibir. Etter Sjtsjors (1939), et epos om en av bolsjevikrevolusjonens ukrainske helter, laget han Slaget om Ukraina (1943) og Seier i Ukraina (1945), dokumentarfilmer som skildrer den sovjetiske triumfen over nazismen under andre verdenskrig.Dovzjenko døde i 1956 under arbeidet med Sangen om havet (1958). Hans kone Julia Solntseva (1901–1989), som hadde vært hans viktigste medarbeider siden de giftet seg i 1928, gjorde filmen ferdig. Hun regisserte deretter en serie minneverdige filmer etter hans etterlatte manuskripter, blant annet Historien om de flammende årene (1961) og Den magiske Desna (1965), en storslagen filmfortelling i bredformat om en soldat som minnes sin oppvekst ved elven Desna. Les mer i Store norske leksikon Film i Sovjetunionen