Ahriman
Store norske leksikon,Religion og filosofi,Historiske religioner,Historiske religioner
Ahriman, representant for løgn, kaos, død og destruktive krefter i zoroastrismen. Ahriman er anfører for fruktbarhetens og livets fiender. Hans følge består av falske guder, eller demoner, de såkalt daevaene.
I zoroastrismens hellige tekst Avesta betegnes han som Angra Mainyu, den destruktive ånd, og som Spenta Mainuys (de gode krefters) motstander. I senere tekster dreier det seg om direkte kamp mellom Visdommene herre, Ahura Mazda, og Ahriman.De overleverte tekstene er vanskelige å forså, og forskere er ikke enige om hvorvidt også Ahriman og de onde maktene stammer fra Ahura Mazda, og selv har valgt den gale siden, eller om de onde kreftene eksisterte fra evigheten, og uavhengig av de gode kreftene. Innenfor forskningen og religionen selv er det bred enighet om at Ahura Mazda ikke selv er ansvarlig for verdens ondskap.Innenfor vår tids zoroastrisme, som parsismen i India, er Ahrimans betydning betydelig forminsket. Les mer i Store norske leksikon parsismen Zarathustra Litteratur Boyce, Mary: Zoroastrians: Their Religious Beliefs and Practices. Routledge & Kegan Paul, London 1979. Stausberg, Michael: Zarathustra and Zoroastrism. London, Oakville, Equinox 2008.   Zarathustras Sanger. De eldste iranske skriftene. Utvalg, oversettelse og innledende essay av: Prods Oktor Skjærvø, i serien: Verdens hellige tekster. De norske bokklubbene 2003.