apeiron
Store norske leksikon,Religion og filosofi,Filosofiens historie,Antikkens filosofi
Apeiron betyr verdens årsak, prinsipp eller tilgrunnliggende element. Det er et begrep som stammer fra den førsokratiske filosofen Anaximander.
I motsetning til andre naturfilosofer oppfattet ikke Anaximander det tilgrunnliggende element som luft, ild eller vann. Elementene står i motsetning til hverandre og oppveier hverandre. Hvis ett element fikk forrang ville det snart oppsluke de andre. Derfor kan ikke det tilgrunnliggende være et bestemt element. Når ett element blir fremherskende i forhold til et annet, må det bøte for sin «urettferdighet» ved at det igjen blir oppslukt av det ubestemmelige og grenseløse, av apeiron. Les mer i Store norske leksikon Antikkens filosofi