Altagård
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Arkitektur og landskap,Kirker, slott og gårder,Storgårder og herregårder,Norske storgårder
Altagård er et gårdsanlegg i Alta kommune, Finnmark, ved botnen av Altafjorden nær vestbredden av Altaelvas utløp.
Altagård ble opprinnelig reist ca. 1740 som bolig for amtmannen i Finmarkens amt, men gikk senere over til å bli katolsk misjonsstasjon (Nordpolmisjonen, 1856–1902). Videre, etter vernepliktens innførelse i Nord-Norge i 1897 ble den innkjøpt av militæretaten som standkvarter og ekserserplass, opprinnelig for Alten kredskompani, senere standkvarter for Alta bataljon og Finnmark Landforsvar frem til nedleggelsen i 1995.Gården ble brent av tyskerne under evakueringen mars 1945, sammen med den vakre høystammete furuskogen ved gården, som var en naturhistorisk severdighet. Etter krigen ble Altagård gjenoppbygd i den gamle stilen. Hovedbygningen er i to etasjer med takrytter. Les mer i Store norske leksikon Norge under andre verdenskrig Finnmark