arbeidervern
        
         (arbeiderbevegelse)
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Verdens historie,Arbeiderbevegelsens historie
Arbeidervern er frivillige ordensvern som ble dannet av arbeiderorganisasjonene i mange land i mellomkrigstiden til forsvar mot fascistiske kampgrupper som søkte å sprenge arbeidernes demonstrasjoner og møter.
I Europa Noen arbeidervern var væpnet og deltok i åpne kamper. Det sosialdemokratiske Schutzbund var kjernetroppene i kampen mot det reaksjonære styret i Østerrike i februar 1934.Mange steder dannet sosialdemokrater og kommunister hver sine arbeidervern, for eksempel i Tyskland, der kommunistene hadde sitt Røde frontkjemperforbund og sosialdemokratene sitt Riksbanner. Det førstnevnte ble forbudt alt i 1929, det andre i 1933, og ingen av dem spilte noen vesentlig rolle i kampen mot nazismen. I Norge I Norge oppfattet arbeiderbevegelsens folk særlig Samfundsvernet som en kampgruppe med fascistisk preg. I 1930–1931 dannet Arbeidernes faglige Landsorganisasjon og Det norske Arbeiderparti i fellesskap et arbeidervern som «en nødvergeinstitusjon» for å forsvare arbeidere og arbeiderorganisasjoner «mot ethvert ulovlig voldelig angrep som truer deres virksomhet og uavhengighet».Det norske arbeidervernet fikk aldri våpen, men brukte uniform. I 1936 ble det etter forslag fra regjeringen Nygaardsvold vedtatt en ny politilov som satte forbud mot alle frivillige ordensvern, og arbeidervernet ble da oppløst. Les mer i Store norske leksikon arbeiderbevegelse