el-piano
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Musikk,Musikkinstrumenter,Elektriske musikkinstrumenter
El-piano er et transportabelt klaverinstrument hvor tonene frembringes helt eller delvis elektronisk.
El-piano betegnet opprinnelig et klaverlignende instrument fra 1930-årene hvor elektro-akustiske teknikker ble benyttet for å lage toner. Fra 1980-årene fikk el-pianoene sin moderne form.Det mest kjente el-piano fra den tidlige tiden var det såkalte neo-Bechstein pianoet, hvor strengene (vesentlig tynnere og lettere enn på vanlige pianoer) genererte svingninger i pickuper montert i instrumentet. En spesiell egenskap ved dette instrumentet var at utøveren kunne regulere lydstyrken ved hjelp av en pedal, som ved et el-orgel.Enkelte moderne el-pianoer har forskjellige former for vanlig klavermekanikk, hvor toner frembringes mekanisk ved at strenger eller lignende settes i svingninger, og deretter forsterkes elektronisk. Andre har ingen mekanisk frembringelse av lyd; tonene formes helt ut elektronisk, og bearbeides til forskjellige former for klaverklang. Instrumenter av disse typer blir mye benyttet innen populærmusikk og jazz. Les mer i Store norske leksikon el-orgel synthesizer elektroniske musikkinstrumenter