Den dominikanske republikk
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Nord- og Mellom-Amerika,Den dominikanske republikks historie,Den dominikanske republikks samtidshistorie
Den dominikanske republikk er en republikk i Karibia, og utgjør de østlige 5/8 av øya Hispaniola, som landet deler med Haiti. Hispaniola er en del av De store antillene, og Den dominikanske republikk har kyst til Atlanterhavet i nord og Det karibiske hav i sør. Landet grenser i vest til Haiti og i øst til Mona-kanalen som danner skille mot Puerto Rico. Hovedstad er Santo Domingo.
Den dominikanske republikk, som er et relativt fattig utviklingsland, er Karibias nest største stat etter Cuba og omtrent på størrelse med tidligere Finnmark fylke. Landet er både fjell- og skogrikt.Den dominikanske republikk (navnet) er oppkalt etter hovedstaden Santo Domingo, som i sin tur er oppkalt etter hellig Dominikus av Guzmán (1170–1221) som grunnla Dominikanerordenen, og var skytshelgen til Domenico Colombo, faren til Bartolommeo Columbus og Kristofer Columbus.Nasjonalsang er ‘Quisqueyanos valientes, alcemos’ (‘Tapre dominikanere, la sangen vår stige’). Geografi og miljø Landet er fjellrikt og gjennomskåret av fire fjellkjeder fra øst til vest. Mellom fjellene er det fruktbare daler og sletteland. Pico Duarte, 3098 meter over havet, er Karibias høyeste fjell. Landet har også Karibias laveste punkt, saltsjøen Lago de Enriquillo, 44 meter under havoverflaten. Utenfor kysten er det mange små øyer og laguner. Fire store elver renner fra fjellene ned til kysten; lengst er Yaque del Norte, 298 kilometer lang. Omtrent 30 prosent av landets areal er oppdyrket. Klimaet er tropisk maritimt; topografien gir stor variasjon over korte avstander. Årlig gjennomsnittstemperatur er 25 °C, og temperaturene varierer lite med årstidene. Januar og februar er de kjøligste månedene og august den varmeste. Nordkysten har regntid fra november til februar, i resten av landet varer regntiden fra mai til desember. Den vestlige del av landet er tørrest. Gjennomsnittlig årlig nedbør for hele landet er cirka 1400 millimeter. Landets sørlige og sørvestlige deler rammes, med noen års mellomrom, av orkaner fra juni til oktober. Nordvendte fjellskråninger har regnskog de fleste steder. Floraen er rik og det finnes mange arter av trebregner, bromeliader og orkideer. Mesteparten av landet har savanne. Det vokser kaktus og tornebusker på tørre steder. Av opprinnelige landpattedyr finnes den sterkt truede furespissmusa (haitialmaqui) og flere flaggermusarter. Knølhvaler samler seg til visse tider i Bahia de Samaná og sjøkuarten vestindisk manat (lamantin) finnes ved kysten. Spanjolene innførte kveg, gris, esel, hest, hund og katt. Mangust til å bekjempe rotter ble innført fra India. Fuglelivet er rikt med 254 arter; 22 er endemiske (stedegne). Det er 411 arter av reptiler, blant annet alligator og neshorniguan. Det er flere arter av havskilpadder. Ingen av slangeartene er giftslanger.  Les mer om Den dominikanske republikks geografi, Dyreliv i Den dominikanske republikk og Planteliv i Den dominikanske republikk. Stat og politikk Den dominikanske republikk har et flerpartisystem. En president velges i allmenne valg for fire år og kan sitte inntil to perioder. Presidenten utnevner regjeringen, har den øverste utøvende myndighet, iverksetter lover, utnevner guvernører til provinsene og er øverstkommanderende for de væpnede styrker. Nasjonalforsamlingen består av et senat med 32 medlemmer og et deputertkammer med 150 medlemmer. Medlemmer av de to kamrene velges i allmenne, direkte valg for fire år. Landet er inndelt i 31 provinser, hver styrt av en guvernør, samt ett nasjonalt distrikt (Santo Domingo). Forsvaret består av marine, flyvåpen og hær. Militærtjeneste er frivillig. I tillegg finnes halvmilitære nasjonale politistyrker. Den dominikanske republikk er medlem av blant annet FN og FNs særorganisasjoner, Verdens Helseorganisasjon, Verdens Handelsorganisasjon, Verdensbanken, Organisasjonen av amerikanske stater og Cotonou-avtalen.  Les mer om Den dominikanske republikks politiske system og Den dominikanske republikks forsvar. Folk og samfunn 73 prosent av befolkningen er av blandet afrikansk, indiansk og europeisk opprinnelse (mestizos), 16 prosent er hvite (blancos) og svarte utgjør 11 prosent. 67 prosent av befolkningen bor i urbane områder; det tettest befolkede området er Cibaodalen med nærmere halvparten av landets befolkning. Santo Domingo har omkring 2,9 millioner innbyggere (2010). Det har vært stor utvandring til USA. Mer enn 700 000 personer har innvandret legalt og illegalt fra nabolandet Haiti for å arbeide på sukkerplantasjer. Andre innvandrere har kommet fra Puerto Rico, andre karibiske øyer, Midtøsten og Øst-Asia. Om lag 30 prosent av befolkningen er under 15 år (2013). Forventet levealder er 78 år for kvinner og 73 år for menn (fremskrivning fra det nasjonale dominikanske statistikkbyrået for 2025). 95 prosent av befolkningen sogner til den katolske kirke. Det er protestantiske og jødiske minoriteter. Språket er dominikansk spansk med en del lånord fra arawak-språket.  Les mer om Den dominikanske republikks befolkning. Historie De første menneskene kom til Hispaniola omkring 5000 fvt. Arawak-talende tainoer innvandret fra det nordøstlige Sør-Amerika rundt 650 evt. Hispaniola besto av høvdingdømmer da Kristoffer Columbus kom i 1492. Broren Bartollomeo Columbus grunnla Santo Domingo som den første permanente europeiske koloni i Den nye verden. Noen få år senere var antallet tainoer blitt sterkt redusert på grunn av de europeiske erobrernes brutalitet og på grunn av sykdommer, blant annet vannkopper og meslinger som europeerne brakte med seg. Hispaniola ble senere delt mellom Frankrike, som tok den vestlige delen (som i dag er Haiti), og Spania, som tok den østlige delen av øya, under navnet Santo Domingo. Denne delen ble erklært uavhengig første gang i 1821, men ble invadert av Haiti året etter. I 1844 løsrev den østlige delen seg fra Haiti som Den dominikanske republikk. Det er svært uvanlig at to ulike nasjoner deler en øy, men det er altså tilfellet på Hispaniola. Offiseren Rafael Trujillo tok makten etter valgfusk i 1930 og innførte et hensynsløst diktatur. Et eksempel på hans brutalitet var massakren i grensetraktene i 1937. Et ukjent antall haitiere og svarte dominikanere, som levde på den dominikanske siden av grensen, ble drept i oktober 1937. Anslagene varierer fra noen få tusen til et sted mellom 20 000 og 30 000. De fleste anslår tall som ligger i området rundt 8000–10 000 (Bernardo Vega, 1988). Trujillo styrte til han ble snikmyrdet i 1961. USA fryktet en omveltning etter kubansk mønster i kjølvannet av drapet på Trujillo. I februar 1963 ble den venstreorienterte Juan Bosch landets første demokratisk valgte president, men ble styrtet i september samme år. USA intervenerte med tropper for å unngå at «et andre Cuba» ble opprettet. De amerikanske troppene forlot landet etter at Joaquín Belaguer ble president i 1966. Hans regjeringstid (1966–1978) var preget av undertrykkelse av menneskerettighetene og mer enn 11 000 drepte. Han var igjen president i perioden 1986–1996, og ble avløst av Leonel Fernández Reyna. Reyna styrte fra 1996 til 2000 og igjen fra 2004 til 2012. Etter sterk inflasjon, arbeidsledighet, bankskandale og politisk uro bragte Reyna landets økonomi på fote igjen. Den dominikanske republikk er fremdeles et av Karibias fattigste land, og det er en økende kløft mellom fattige og rike. President siden august 2020 er Luis Abinader.  Les mer om Den dominikanske republikks historie. Økonomi og næringsliv Landbruket sysselsatte tidligere flesteparten av befolkningen, men i nyere tid har servicesektoren overtatt som største arbeidsgiver med omkring to tredjedeler av sysselsettingen (2012). Turistnæringen er i sterk vekst og regnes som landets viktigste inntektskilde. Den dominikanske republikk er den mest besøkte turistdestinasjonen i Karibia. Viktige eksportprodukter er sukkerrør, kaffe, kakao og tobakk. Etter 2012 har gruvedrift blitt en viktigere del av økonomien, med gull- og sølvutvinning. De fleste bønder driver beskjedent selvbergingsjordbruk. Produksjon av storfekjøtt er til innenlandsk konsum. Kystfisket er beskjedent. Landets viktigste handelspartner er USA. Det er lite handelssamkvem med andre land i Karibia, med unntak av handel med nabolandet Haiti, som er landets nest viktigste handelspartner.  Les mer om Økonomi og næringsliv i Den dominikanske republikk og Mynt, mål og vekt i Den dominikanske republikk. Kunnskap og kultur Skolegang er gratis og obligatorisk for barn mellom 6 og 14 år. Videregående skole er fireårig. Det finnes en rekke universiteter og høyskoler; de fleste er private. Om lag 6 prosent av den voksne befolkningen er analfabeter (UNESCO 2016). En egen litteratur fantes så å si ikke før Den dominikanske republikk ble selvstendig i 1844. Romantikkens litteratur ble innført av lyrikeren Manuel María Valencia (1810–1870). Salomé Ureña de Henríquez (1850–1897) var en stor kvinnelig lyriker. Et litterært hovedverk er Manuel de Jesús Galváns roman ‘Enriqullio’ (1878–1882) og Tulio Manuel Cesteros ‘La Sangre’ (1914). Ramón Morrero skrev om forholdene på sukkerrørplantasjene i romanen ‘Over’. Tidligere president Juan Bosch (1909–2001) regnes som en av landets fremste novelleforfattere. Julia Álvarez (1950–) skriver dikt, noveller og romaner. Kjente skuespillforfattere er Manúel Rueda (1921–1999) og Franklin Domínguez (1931–). ‘Areito’ var en indiansk sangdans, men ingen melodier er bevart. Folkemusikken har spanske og afrikanske røtter. Juan Francisco García (1892–1974) komponerte symfonisk musikk med innslag av afrikanske folkemelodier. ‘Merengue’ regnes som den dominikanske nasjonaldansen og sangtekstene er ofte satiriske. I nyere tid har bachata, en form for musikk og dans som oppsto på landsbygda, stor tilslutning. Salsamusikk og dominikansk rock er populært. I februar arrangeres årlig karneval med parader, gatedans og musikk i Santo Domingo. Malerkunsten utviklet seg med motiver knyttet til blant annet historiske scener og nasjonal uavhengighet. På 1940-tallet var den europeiske innflytelsen på dominikansk kunst sterk og inspirerte dominikanske kunstnere til et mer internasjonalt perspektiv på kunst. Senere ble det lagt mer vekt på nonfigurative og abstrakte uttrykk. Kjente moderne malere er Paul Giudicelli (1921–1965), Gaspar Mario Cruz (1925–2006) og Ramón Oviedo (1927–2015). I Santo Domingo ligger den første borg, katedral og festning samt det første kloster i Den nye verden.  Les mer om Skole og utdanning i Den dominikanske republikk, Massemedier i Den dominikanske republikk, Den dominikanske republikks litteratur og Musikk i Den dominikanske republikk. Den dominikanske republikk og Norge Den norske ambassade i Havanna på Cuba er sideakkreditert til Den dominikanske republikk. Norge har et honorært generalkonsulat i Santo Domingo og et konsulat i Puerto Plata. Den dominikanske republikk er representert i Norge gjennom sin ambassade i Stockholm. Det bilaterale forholdet er beskjedent. Landet er Norges nest viktigste marked for klippfisk av sei. Norge var i lengre tid involvert i freds- og forsoningsarbeidet mellom Haiti og Den dominikanske republikk. Les mer i Store norske leksikon Den dominikanske republikks historie Karibia Karibias historie Hispaniola