disippel
Store norske leksikon,Religion og filosofi,Religioner og livssyn,Kristendom,Det nye testamentet
Disippel er en personlig elev og tilhenger av en som forkynner en religiøs lære. Ordet brukes særlig om tilhengerne til Jesus.
Les mer: Jesu tolv disipler  Ordet disippel ble i eldre tid brukt generelt om en lærling eller elev. I moderne hverdagsspråk brukes disippel også om tilhengere av populærkulturelle stjerner eller andre lederskikkelser, ofte i en spøkefull tone. Jesu disipler Alle evangeliene forteller at Jesus spesielt valgte ut tolv menn som sine nærmeste disipler og siden sendte dem ut som apostler, det vil si utsendinger, for å forkynne budskapet om Guds rike. I dagligtale brukes «Jesu disipler» ofte ensbetydende med de tolv apostlene, men det er ikke grunnlag for dette i Det nye testamentet. Betegnelsen disippel blir brukt langt videre enn betegnelsen apostel.Blant Jesu disipler var det for eksempel både kvinner og menn. Maria Magdalena spilte en viktig rolle blant kvinnene. I en viss forstand er alle som har Jesus som læremester Jesu disipler (jamfør den såkalte misjonsbefalingen i Matteusevangeliet kapittel 28, vers 19).Fra midt på 100-tallet blir betegnelsen apostel hovedsakelig brukt om Jesu disipler og noen av de tidligste tilhengerne hans, deriblant Paulus som «hedningenes apostel». Men den blir også siden brukt om enkelte skikkelser i kristendommens senere historie, vanligvis i sammenheng med misjon, for eksempel om Ansgar som «Nordens apostel». Kirkefedrene kan dessuten omtale Maria Magdalena som «apostola apostolorum» («apostel til apostlene»). Les mer i Store norske leksikon Jesus kristendom Jesu tolv disipler  apostel