Belgias befolkning
Store norske leksikon,Geografi,Verdens geografi,Europa,Belgias geografi
Folketallet i Belgia var 11 539 328 i 2019. Årlig befolkningstilvekst er 0,6 prosent, og gjennomsnittlig levealder er beregnet til 82,17 år, eller 84,3 år for kvinner og 80,9 år for menn. Fødselsraten er lavere enn dødsraten, og befolkningstilveksten skyldes utelukkende innflytting. Belgia har en såkalt «gammel» befolkning, der andelen over 65 år er noe over andelen under 15 år, 17 mot 18 prosent. Gjennomsnittsalderen er 41,5 år i 2019.
Språklig og kulturelt dominerer to grupper: de nederlandsktalende flamlenderne i nord som utgjør cirka 60 prosent av befolkningen; de fransktalende vallonerne i sør som teller 39 prosent. En liten minoritet (0,6 prosent) omkring byene Eupen, Malmédy og Sankt Vith i det østlige Belgia har tysk som morsmål.Belgia er et av de tettest befolkede land i verden, og har den største folketettheten i Europa etter Nederland med et snitt på 383 innbyggere per kvadratkilometer. Tettheten varierer imidlertid mye fra landsdel til landsdel. Slettelandet har i gjennomsnitt om lag 450 personer per kvadratkilometer, Ardennene om lag 100 per kvadratkilometer. Tettest befolket er industriområdene langs Sambre–Meuse, hvor det enkelte steder bor over 1000 personer per kvadratkilometer. Landet er svært urbanisert, kun omkring 3 prosent av befolkningen bor utenfor byer og tettsteder. De største befolkningskonsentrasjonene er omkring Brussel, Antwerpen, Liège, Charleroi og Gent samt i industridistriktet Hainaut, som strekker seg fra Monstil Charleroi. Urbaniserte områder i mindre målestokk har vokst frem omkring Namur, Brugge, Verviers, Mechelen og Oostende. Religion Belgia har ingen statsreligion og grunnloven av 1831 garanterer religionsfrihet. Om lag 87 prosent av innbyggerne tilhører den katolske kirke, som står særlig sterkt i den fransktalende delen av landet. Det finnes minoriteter av protestanter, muslimer og jøder. Språk Belgia har tre offisielle språk: nederlandsk (flamsk), fransk og tysk. Av befolkningen er cirka 60 prosent nederlandsktalende, cirka 39 prosent fransktalende og knapt én prosent tysktalende.Belgia bidrar aktivt til å fremme det franske språket, og har siden 1970 vært medlem av den internasjonale organisasjonen La Francophonie.Skillet mellom nederlandsktalende i nord og fransktalende i sør deler landet skarpt i to. Språkgrensen starter omtrent der elven Leie (Lys) krysser grensen mellom Frankrike og Belgia og går stort sett rett østover til den treffer elven Maas (Meuse) sør for Maastricht i Nederland. Herfra følger den elven et stykke mot sør til Visé (Wezet) og gjør en bue østover og nordover inntil den igjen treffer riksgrensen mot Nederland. Det nederlandskspråklige området i nord, som utgjøres av Flandern (Vlaanderen), består av provinsene West-Vlaanderen, Oost-Vlaanderen, Antwerpen, Limburg og Flamsk Brabant. Det franskspråklige området i sør, Vallonia (Wallonie), består av provinsene Hainaut, Namur, Luxembourg, Liège og Vallonsk Brabant.Brussel danner en tospråklig øy i det nederlandskspråklige området med både nederlandsk og fransk.Det tyske språkområdet ligger i delstaten Vallonia, i den østlige delen av provinsen Liège, i distriktene Eupen, Sankt Vith og Malmédy. Det tales også noe tysk i området omkring byen Arlon (Arel) og langs grensen til storhertugdømmet Luxembourg.Folkespråket i det nederlandske språkområdet er de sørnederlandske dialektene flamsk, brabantsk og limburgsk. De franske dialektene i Vallonia, vallonsk, ligner dialektene i tilgrensende områder på den franske siden av grensen. De tyske dialektene i øst er moselfrankisk, ripuarisk og nederfrankisk. I tillegg til den tospråklige statusen til Brussel kjennetegnes språksituasjonen der av et stort innslag av innvandrere fra Nord-Afrika og Tyrkia. Les mer i Store norske leksikon Belgias geografi Belgia