Nicolay Apollyon
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Musikk,Klassisk musikk,Kirkemusikk
Nicolay Apollyon var en norsk organist og komponist. Han var utdannet ved Musikkonservatoriet i Oslo, og studerte senere blant annet i Tyskland med Karl Richter og i Frankrike med Jean Langlais og Olivier Messiaen. Apollyon debuterte i 1970 og var organist ved Sofienberg kirke i Oslo 1971–1984. Til hans komposisjoner hører Lyric Suite (1980), Toccata, Trio og Passacaglia, II (1981), Toccata et Fugue (1981), Organum I (1982) og Shulamite (1982). Som komponist har han arbeidet mye med datateknologi i samspill med instrumenter, for eksempel i verkene CellOrganics for cello solo og computer og Mura-Iki for fløyter og electronics. Han samarbeidet med Jan Garbarek på albumet Aftenland.
Apollyons musikk viser påvirkning fra tysk polyfoni, fransk modernisme, barokk og renessanse, og dessuten fra Øst-Asia. Han er opptatt av musikkens opphav, og har arbeidet mye med den rytmiske og melodiske representasjonen av neumer (paleografi og semiologi) som fører til den gregorianske antifon. Musikken hans føyer seg inn i den såkalte «new complexity»-tradisjonen med røtter i den serielle avantgarde-estetikken. Apollyon regnes som en fremragende improvisator. Han har mottatt en rekke priser og utmerkelser i flere land. Les mer i Store norske leksikon kirkemusikk samtidsmusikk klassisk musikk i Norge