Giambologna
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Bildende kunst,Kunsthistorie,Skulptur og mosaikk i renessansen og barokken
Giambologna var en italiensk billedhugger i senrenessansen og regnes som den fremste skulptøren innenfor manierismen. Han var opprinnelig fra Douai i Flandern og hans fødenavn var Jean Boulogne. Som ung fikk han først utdannelse som skulptør i Flandern, under billedhuggeren Jacques Dubroeucq (1510−1584).
Giambologna reiste til Roma i 1550 der han i to år laget modeller i voks og leire etter kunstverk fra antikken og renessansen. Han kom også i kontakt med mange av samtidens kunstnere, blant andre Michelangelo.Så reiste han til Firenze hvor han bosatte seg permanent. Der kom han i kontakt med storhertugene i Medicifamilien, som etter hvert ble hans viktigste oppdragsgivere og beskyttere. Giambologna laget skulpturer i marmor og bronse og størrelsen varierte fra kolossalstatuer til små bronsestatuetter. Han hadde et stort verksted med mange assistenter fra Italia og andre europeiske land. Giambolognas små bronsestatuetter var svært populære og etterspurte og gjorde ham kjent over hele Europa. Både paver og kongelige hadde etter hvert verker av ham i kunstsamlingen sin.Giambologna var den mest kjente og innflytelsesrike skulptøren i perioden mellom Michelangelo og Bernini. Typisk for hans verker er menneskefigurer dreid rundt sin egen akse i en spiralformet bevegelse. Med utgangspunkt i Michelangelos kunst videreutviklet han den såkalte figura serpentinata, et komposisjonsprinsipp som var typisk for manierismen. Tidlige verker Giambologna ble første gangen lagt merke til da han laget en modell av Neptun i full størrelse, som skulle være midtpunktet i en fontene på Piazza della Signoria i Firenze. Han vant ikke konkurransen, men Francesco 1. de’ Medici var svært imponert over arbeidet og ga Giambologna det første store oppdraget. Det var skulpturen Samson slår i hjel en filister, som han laget i 1560−1562, for en fontene i palasshagen til Francesco 1. i Firenze.En muskuløs Samson står med hevet arm, klar til å slå den fortvilete filisteren, som Samsun trykker ned i huksittende mellom bena sine. Giambologna har skildret et intenst øyeblikk i de to figurenes bevegelser. Ved å gå rundt skulpturen, kan beskueren følge dramaet fra forskjellige synsvinkler. Det var det første verket i en serie med gruppe-skulpturer i marmor. Skulpturen står nå i Victoria and Albert Museum, London.Giambologna fikk i 1562 oppdraget om å lage en Neptunfontene , utført i 1563−1566, i Bologna. Verket gjorde ham til den mest berømte billedhuggeren i Europa de neste femti årene. Neptun, 3,5 meter høy, står på toppen av den pyramideformete fontenen omgitt av levende fremstilte sirener, putti og diverse masker. Neptun, naken og muskuløs med treforken i høyre hånd, er fremstilt midt i en spiralformet bevegelse, som stoppes ved at han strekker ut venstre arm og brått dreier hodet til siden. Det er tydelig å se inspirasjonen fra hellenistisk kunst og verk av Michelangelo. Skulptør for Medicifamilien i Firenze, hovedverker Tilbake i Firenze utvidet han etter hvert verkstedet sitt med mange elever og assistenter fra forskjellige land. De viktigste assistentene i de siste 20 leveårene til mesteren var Pietro Francavilla (1548−1615), Antonio Susini (1558−1624) og Pietro Tacca (1577−1640). Tacca kom inn i verkstedet i 1592 og overtok ledelsen etter Giambolognas død. Under oppholdet i Bologna laget Giambologna i 1563 sin første utgave av Merkur, gudenes sendebud,som er bevart i Museo Civico, Bologna. Merkur, 56,2 cm høy, står og balanserer på venstre tåballe med det andre benet bøyd bakover, mens han strekker seg oppover med hevet høyre arm. Giambologna har fanget Merkur i en elegant bevegelse der han er i ferd med å fly til himmels. Giambologna laget fire forskjellige versjoner, som senere ble produsert i svært mange eksemplarer og kopier og var et av hans mest kjente verk.Den andre versjonen skulle være en gave fra Cosimo 1. de’Medici til keiser Maximilian 2., men den er siden gått tapt. Samme modell er bevart i en 180 cm høy bronseskulptur av Merkur, fra 1580, i Museo Nazionale, Bargello, Firenze. Her står guden og balanserer på luftstrømmen som kommer ut av munnen på Zefyros, Vestavinden. Merkur har fått vinger festet til anklene og han holder sitt attributt, en stav med to slanger og vinger på toppen. Han har også hatt med vinger.Den tredje versjonen av Merkur, fra cirka 1585, er i Kunstkammer, Kunsthistorisches Museum, Wien, og var opprinnelig i samlingen til keiser Rudolf 2. Her balanserer Merkur nærmest vektløst på tåspissen mens blikket er hevet opp mot himmelen. All spenningen i kroppen, som er mer vertikal enn de tidligere versjonene, ser ut til å forsvinne ut av hans utstrakte høyre hånds pekefinger. I denne fremragende utførelsen har Giambologna klart nesten å oppheve tyngdekraften.Den fjerde versjonen, som nå er Museo e Gallerie Nazionali di Capodimonte, Napoli, har mange fellestrekk med Merkur i Wien, men de er ikke støpt i samme form.Ved å gjenskape en flyvende figur i tredimensjonal form, åpnet Giambologna for helt nye muligheter i fremstillingen av skulptur. Ettersom Merkur også kunne betraktes fra alle sider og synsvinkler, ble han et strålende eksempel på en manieristisk figur par excellence.En av de mange kopiene av Merkur står foran Oslo Børs, oppsatt i 1911. Giambolognas flyvende figur brukes også som symbol i forskjellige sammenhenger. Den er i logoen til Interflora og siden 1921 som luemerke for Royal Signals i Den britiske hæren. Giambologna skapte Sabinerinnens rov i 1581−1582, et verk som er høydepunktet i hans karriere. Skulpturen består av tre nakne menneskefigurer i voldsom bevegelse. Nederst sitter en eldre mann på kne og holder venstre hånd foran ansiktet. En yngre mann står oppreist i en dreid posisjon og løfter en svært motvillig kvinne opp i luften. De tre figurenes kropper er tett sammenflettet, og blikk kontakten mellom dem gir også en psykologisk sammenkobling. Den utsøkte spiralkomposisjonen gjør at skulpturen ikke skal ses fra en bestemt synsvinkel, men betraktes fra alle sider. Fra 1583 har mesterverket stått i Loggia dei Lanzi, Firenze. Samtidige kilder sier at Giambologna ikke refererte til en spesiell hendelse da han utformet skulpturen, men at den fikk tittelen først da verket nesten var ferdig.Før han skapte den endelige marmorgruppen med tre personer, laget Giambologna to versjoner av en mann og en kvinne i voldsom bevegelse. Mannen står i skrevende stilling og løfter en naken kvinne som stritter imot med utstrakte armer og ben. Den første versjonen fra 1579 ble sendt til Ottavio Farnese og er nå i Museo e Gallerie Nazionali di Capodimonte, Napoli. Den andre versjonen med større spiraleffekt er enda mere dynamisk. Denne siste versjonen er i Kunstkammer, Kunsthistorisches Museum, Wien. I 1687 fikk Giambologna i oppdrag av Ferdinando 1. de’ Medici å lage en rytterstatue av faren, Cosimo 1. de’ Medici, på Piazza Signoria i Firenze. Giambologna hadde alltid vært interessert i hester og studerte grundig hesteskulpturer fra antikken. Hesten til Cosimo 1. har klare likhetstrekk med rytterstatuen av Mark Aurel, som sto på Kapitolplassen i Roma.Han startet også arbeidet med en rytterstatue av Ferdinando 1., på Piazza Santissima Annunziata i Firenze, som ble fullført av Pietro Tacca i 1608. Giambolognas rytterstatuer førte til stor interesse for lignende monumenter blant europeiske kongehus. Nærmest alle rytterstatuer laget senere på 1600- og 1700-tallet, er inspirert av de originale verkene skapt av Giambologna og hans verksted rundt 1600. Hageskulpturer Giambologna laget en mengde fontene- og hageskulpturer for de mange villaene og hageanleggene til Medicifamilien. Det var mange ulike motiver, fra mytologien og fra dyreverdenen, både i marmor og bronse.Venus Grotticella ble i 1570 laget for i en grotte i Bobolihagen, Firenze. Venus står med kroppen lett dreid og ser seg over høyre skulder. Elegante håndbevegelser understreker Giambolognas utsøkte gjenskapelse av menneskekroppen. Skulpturen er en av de mange Venus-figurene Giambologno utformet og som siden er kopiert i mangfoldige eksemplarer.I Bobolihagen er også Okeanos fontenen fra 1571−1576. Sannsynligvis brukte han utkastet til Neptun fra konkurransen i 1560 om Neptunfontenen i Firenze, som modell for Okeanos.Giambolognas største verk er Kolossen Appennino, laget i 1577−1581 for Medicifamiliens villa i Pratolino, Toscana. Den ti meter høye skulpturen av fjellguden Appennino nærmest stiger opp av fjellgrunnen. Den nederste delen består av naturlig fjell, mens den øvre delen er konstruert av tegl og stein, dekket med sement og dekorert med små lavastykker. Skulpturen er hul som en virkelig grotte med inngang på baksiden. I brystdelen er det et lite rom med vinduer bak skjegget og armhulene til giganten. Der kunne storhertug de’ Medici sitte og hilse sine gjester velkommen uten selv å bli sett. Religiøse verker Giambologna var en viktig skulptør i Motreformasjonens Firenze. Religiøs kunst var et propagandamiddel for den katolske kirke og Giambologna fikk mange oppdrag om religiøse verker. Han utførte disse arbeidene med den samme forfinete komposisjonen og detaljerte behandling av materialet som i andre verk.Hans første store religiøse arbeid var Frihetsalteret fra1577−1579 i San Martino, Lucca. I midten av alteret er en marmorskulptur av Den oppstandne Kristus. Han står med hevet høyrearm og blikket rettet mot himmelen, i en både elegant og dramatisk positur. Giambologna har selv signert og datert statuen av Frelseren. Til høyre for Kristus står St. Peter og til venstre St. Paulinus, begge designet av Giambologna, men utført av assistenten Francavilla.Giambologna utformet også Grimaldikapellet, påbegynt 1579, i San Francesco di Castelletto i Genova og Salviatikapellet ferdig 1585 i San Marco, Firenze.I tillegg til marmorstatuer skapte Giambologna en rekke bronserelieffer med scener fra bibelhistorien og mange krusifikser.Det siste kapellet var Soccorsokapellet, påbegynt 1594, i SS Annunziata, Firenze, som han omgjorde til sitt eget gravkapell.I 1597−1602 laget Giambologna en bronseskulptur av St. Lukas for en nisje i Orsanmichele. I dag er den erstattet med en kopi og befinner seg i Museo Orsanmichele sammen med de andre originale nisjeskulpturene. Les mer i Store norske leksikon skulptur barokken antikken Michelangelo manierismen