cheyenne
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Nord- og Mellom-Amerika,Folkegrupper i Nord- og Mellom-Amerika,Folkegrupper i Nord-Amerika
Cheyenne er et nordamerikansk urfolk fra slettelandet. Språket deres tilhører den algonkinske språkgruppa. De kalte seg opprinnelig for tsistsistas, et cheyenneord som betyr «mennesker» eller «Folket». Cheyenne er i dag fordelt på to føderalt anerkjente nasjoner. Den nordlige fraksjonen danner Northern Cheyenne Tribe, men den sørlige har slått seg sammen med arapaho for å danne Cheyenne and Arapaho Tribes. Nøyaktige folketall for cheyenne er vanskelig å oppdrive, men de to nasjonene rapporterer et samlet registrert folketall på 25 000, 12 000 i nord og 13 000 i sør.
I løpet av 1600-tallet ble cheyenne drevet på flukt fra området rundt De store sjøer, antagelig i nærheten av Lake Superior, der de hadde levd av å sanke villris og jakte på bison. De flyktet mot Mississippi-elvens utgangspunkt i Minnesota. Der slo de seg ned som bofaste hagebrukere som dyrket mais, bønner og squash. Historie Mot slutten av 1600-tallet ble cheyenne-folket drevet vestover av andre folkegrupper som hadde skaffet seg skytevåpen fra de hvite. De slo seg ned ved Red River, og kom litt senere i kontakt med bofaste mandan, hidatsa og arikara ved øvre Missouri River. Fra dem tok de opp jordbruk og landsbybosetning.Omkring 1770 ødela ojibwaene en av de største cheyennelandsbyene i North Dakota, og snart kom cheyennene også i konflikt med dakotaene. I tillegg til alt dette herjet en koppeepidemi i stammen. På denne tiden var hesten introdusert i området (1760). Noe senere kom også geværet. Cheyennene skaffet seg hester, ga opp landsbylivet og gikk over til bisonjakt og et nomadisk levesett.De var nå organisert i ti understammer («bands»), som hver vår samlet seg for å feire en soldansfest. Fra omkring 1850 var de også delt i en nordlig og en sørlig gren.I årene 1857–1879 lå cheyennene stadig i strid med nybyggere, gullsøkere og den amerikanske hæren. Sammen med arapaho, kiowa, comanche og forskjellige dakotagrupper kjempet de for sine jaktmarker og sin eksistens. Cheyennene var med i slaget ved Little Bighorn i 1876, der general Custer falt og det 7. kavaleri ble utslettet, men dette var etter at de selv hadde lidd smertelige tap i massakrene ved Ash Hollow (1855), Sand Creek (1864) og Washita (1868).Etter en rekke dramatiske og tragiske begivenheter, med deportasjon til Oklahoma og flukt nordover igjen (se Little Wolf), måtte de i 1879 bøye seg for overmakten og bosette seg på reservater. De talte da i alt rundt 5500 mennesker. I 1930 var de redusert til 2700, men ved inngangen til 2000-tallet talte de nordlige cheyenne i Montana cirka 6500 og de sørlige i Oklahoma rundt 7500. På reservatene arbeides det aktivt for å bevare språket og styrke kulturen. Les mer i Store norske leksikon den nordamerikanske urbefolkning USAs historie