Eridu
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Asia,Mesopotamia
Eridu, sumerisk oldtidsby by lengst sør i det vestlige Mesopotamia, ved Eufrats høyre bredd, 24 km sørvest for oldtidsbyen Ur. Stedet kalles i dag Tell Abu Shahrain og består av en rundt 25 meter høyde (tel). Byen var viet den sumeriske guden Enki. Sumererne selv mente at Eridu var verdens eldste by og minst 250 000 år gammel.
Til en viss grad har arkeologien støttet antakelsen om at byen er gammel. Det er påvist bosetting tilbake til det 6. årtusen fvt. Utgravningene i Eridu har hatt stor betydning for etableringen av områdets kronologi, og funnet av flere monumentalbygninger har gitt viktig informasjon om utviklingen av den sumeriske tempelarkitekturen.Byen ble forlatt i det 2. årtusen fvt., og forble ørken til utgravninger startet ved begynnelsen av 1900-tallet. Det enorme ruinområdet dekker 20 km2. Eridu omtales i økonomiske, administrative, historiske og litterære tekster gjennom hele Mesopotamias historie. Les mer i Store norske leksikon Mesopotamia Mesopotamia – forhistorie