Entartete Kunst
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Bildende kunst,Kunstvitenskap,Termer og begreper i bildende kunst
Entartete Kunst var slagordet for forfølgelsen av ikke-naturalistisk kunst som det nazistiske regime i Tyskland satte i gang i 1935, og betegnelse for all ikke-naturalistisk kunst fra 1900-tallet, som ut fra nazistisk syn ble oppfattet som en utglidning og som skadelig for en sunn utvikling.
Begrunnelsen var dels formen, som angivelig ikke var forståelig for et bredt publikum, dels ånden og innholdet, især hvis det kunne karakteriseres som «marxistisk», «jødisk» eller «kulturbolsjevistisk». Historikk Museene ble renset for kunstverker som ikke stemte med den nye ideologi, og Tysklands eksperimenterende og rike malerkunst døde da både kunstnere, kunstkritikere, kunsthistorikere og museumsfolk ble avskjediget eller forlot landet. Til skrekk og avsky ble det arrangert utstillinger av arbeider man anså for uverdige. Et rikskammer for bildende kunst ble opprettet for å lede utviklingen i riktige baner. En mønstring fant sted på to utstillinger i Das Haus der deutschen Kunst i München i 1937 og 1938. Nazistene ønsket på denne måten å advare mot slik kunst, men gjennom utstillingen fikk folk med et åpent sinn også se hvor mange viktige verk nazistene nå ønsket å forby.Av den utrensede kunst på rundt 16 000 arbeider antar man at rundt 4000 malerier ble brent i Berlin i 1939. De mest verdifulle maleriene, hovedsakelig av utenlandske kunstnere som Cézanne, van Gogh, Gauguin, Munch, Picasso og så videre, ble likevel for det meste solgt, blant annet på auksjoner i Sveits i 1939 og 1941.I Norge forsøkte nazistene en lignende kampanje, blant annet med utstillingen «Kunst og ukunst» i Nasjonalgalleriet i 1941. Her brukte man av og til ordet «utartet» om denne kunsten, men det har vært mest vanlig å bruke det samme ordet på norsk som på fransk, altså «degenerert». Les mer i Store norske leksikon andre verdenskrig kunst i Tyskland