Alfons 13.
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Europa,Spanias historie
Alfons 13., konge av Spania fra 1886 til 1931. Han var posthum sønn av Alfons 12 og ble utropt til konge ved fødselen. Mens han var mindreårig styrte enkedronningen som regent, til han selv overtok regjeringen 1902.
Under første verdenskrig opptrådte han formelt nøytralt, men hans motstandere hevdet at han søkte å føre en politikk til fordel for Tyskland. Under den politiske krisen i 1923 hjalp han Primo de Rivera til makten. Da diktatoren ble upopulær og opposisjonen vokste, lot Alfons ham falle og overlot regjeringen til general Berenguer, som skulle innføre det konstitusjonelle kongedømmet igjen. Men den republikanske bevegelsen vokste, kongedømmet ble upopulært i vide kretser av folket, så da kommunevalgene i april 1931 viste en sterk fremgang for republikanerne, forlot kongen landet for å unngå borgerkrig. Han døde i eksil i Roma i 1941. Les mer i Store norske leksikon Statsoverhoder i Spania Spanias historie