diapause
Store norske leksikon,Biologi,Vitenskapsgrener i biologien,Økologi
Diapause er en dvaletilstand hos insekter og andre leddyr som medfører stans i vekst og utvikling, og nedsatt stoffskifte. I tillegg inntrer det gjerne en fysiologisk herding for å tåle kommende ugunstige forhold som for eksempel kulde, sterk varme, tørke eller matmangel. I diapausestadiet overlever dyrene årvisse kritiske perioder. Samtidig synkroniseres utviklingen slik at kjønnsmodne individer vil opptre samtidig og dermed få paret seg.
Typisk for diapause er at tilstanden inntreffer før miljøforholdene blir kritiske. Forholdet mellom dagens og nattens lengde er den mest pålitelige årstidsklokken i naturen, og også den vanligste stimulus som starter diapausen. Temperaturen kan starte diapausen alene, men virker oftest sammen med daglengden slik at det for eksempel i tillegg til korte dager må være lave temperaturer for at tilstanden skal inntre. Videre kan sult, tørke, overbefolkning og matkvalitet, samt morindividenes alder og miljøpåvirkning ved eggleggingen forårsake diapause hos noen arter.Diapausen styres trolig av hormoner og brytes først når visse miljøstimuli, for eksempel kulde, har påvirket dyrene over lang tid. Slik forhindres dyrene fra å våkne opp selv om det skulle bli en kortvarig bedring i miljøet før den kritiske perioden setter inn for alvor. Insekter i diapause skiller seg fra normalt kuldestive insekter ved at sistnevnte raskt vil gjenoppta normale livsfunksjoner ved temperaturstigning. Les mer i Store norske leksikon dvale hibernering