acheuléen
Store norske leksikon,Historie,Arkeologi,Europeisk arkeologi
Acheuléen er den andre fasen av kjernekulturene i eldre paleolitikum. Fasen begynte rundt 1,7 millioner år før nåtid, og varte til rundt 250 000 år før nåtid.
Navn Navnet har fasen fått etter det viktige funnstedet Saint-Acheul ved Amiens i Sommedalen, Nord-Frankrike. På 1830-tallet gjorde Jacques Boucher de Crèvecoeur de Perthes en rekke funn mens han undersøkte avsetninger fra elven Somme, og han påviste at menneskets nærvær i Europa var langt eldre enn tidligere antatt. Karakteristiske redskaper Den ovale håndøksen er det karakteristiske redskapet for denne perioden, og den er gjennomgående flatere og bedre tilhugd enn tidligere. De fleste funnene inneholder også mindre redskaper som skrapere, spisser og kniver laget av avslåtte og retusjerte flintskiver, noe som viser at flekketeknikken også har vært brukt i acheuléen.Med små lokale variasjoner er acheuléen utbredt over store områder av Afrika, Vest- og Sør-Asia og Mellom- og Sør-Europa.Acheuléen-redskaper ble mest sannsynlig laget av både Homo Ergaster/Homo erectus og Homo heidelbergensis. Les mer i Store norske leksikon menneskets utvikling Eksterne lenker Artikkel om funnene i Abbeville i World Archaeology Bilder av gjenstandene hos Archaeology-Travel.com