absorpsjon
        
         (strålingsfysikk)
Store norske leksikon,Realfag,Fysikk,Elektromagnetisme
Absorpsjon av elektromagnetisk stråling er det at strålingen gradvis blir svekket når den trenger inn i et stoff. Absorpsjonen avhenger både av strålingens bølgelengde og av egenskapene til stoffet.
Strålingsenergien overføres først til enkelte elektroner, som blir satt i bevegelse, og energien fordeler seg så etter hvert som en varmebevegelse i stoffet. Beskrivelse Den lineære absorpsjonskoeffisienten angir hvor mye strålingsintensiteten avtar innover i stoffet. Halvverditykkelsen angir hvor langt strålingen må gå i stoffet for at strålingsintensiteten skal bli halvert. Når et stoff absorberer stråling med bestemte bølgelengder eller i bestemte områder av spekteret meget sterkt, kalles dette selektiv absorpsjon. Den selektive absorpsjonen har stor praktisk betydning. Den er årsak til stoffers farge, til øyets og fotografiske filmers fargefølsomhet, og man benytter den som hjelpemiddel i analytisk kjemi. Langbølget stråling (radiobølger) absorberes sterkt i stoffer som er elektrisk ledende, og lite i isolatorer. Avtar bølgelengden, vil absorpsjonen i isolatorene øke, fordi en kommer inn i strålingsområder med selektiv absorpsjon. I disse områdene er halvverditykkelsen av samme størrelse som strålingens bølgelengde. Ved svært korte bølgelengder, i området for gammastråling, opphører den selektive absorpsjonen, og strålingen blir mer og mer gjennomtrengende (hard stråling). Absorpsjonshalvverditykkelsen er her tilnærmet proporsjonal med stoffets massetetthet, og man kan derfor beskytte seg mot slik stråling ved å skjerme med et tungt stoff, som regel bly. Det at absorpsjonen avhenger av massetettheten til stoffet, utnyttes ved røntgenfotografering: Stoffer med høy massetetthet svekker strålingen mest. For å oppnå passende kontraster, må strålingens hardhet (bølgelengde) tilpasses det materialet som skal undersøkes. Les mer i Store norske leksikon absorpsjonsspektrum refleksjon emisjon elektromagnetisk stråling