Caetani
Store norske leksikon,Historie,Historiske hjelpevitenskaper,Slektsforskning og genealogi,Utenlandske slekter
Caetani er en italiensk adelsslekt som hevdes å stamme fra de langobardiske hertugene av Gaeta. Stamtavlen kan følges tilbake til begynnelsen av 1100-tallet. Slekten var allerede omkring 1200 delt i fire linjer; i Napoli (døde ut på 1400-tallet), i Pisa, i Roma og i Anagni. Linjen i Pisa blomstret på 1100- og 1200-tallet, og var fra 1417 bosatt på Sicilia, hvor den fikk tittelen fyrste av Cassaro.
Til slekten hører to paver – Giovanni Caetani (død 1119), som var pave fra 1118 under navnet Gelasius 2, og Benedetto Caetani (ca. 1235–1303) som var pave fra 1294 under navnet Bonifatius 8. De tilhørte begge linjen i Anagni. Fra sistnevntes bror Carlo Caetani, greve av Caserta, stammer flere grener av slekten.En napolitansk gren av slekten fikk titlene hertug av Laurenzana i 1606 og fyrste av Piedimonte og Altamura i 1715. En annen gren fikk tittelen hertug av Sermoneta i 1503. Denne grenen samlet seg store gods, og hadde fra 1631 tittelen fyrste av Caserta og Macchia. Francesco Cateani (død 1667), fyrste av Caserta, ble grande av Spania og var visekonge av Sicilia. Hans etterkommere ødela familieformuen, og måtte først avstå fyrstedømmet Macchia og familiens palass i Roma, senere også fyrstedømmet Caserta. Denne grenen døde ut i 1989. Les mer i Store norske leksikon adel langobarder Italias historie før samling