bly(II)klorid
Store norske leksikon,Realfag,Kjemi,Uorganisk kjemi
bly(II)klorid er en kjemisk forbindelse av bly og klor. Forbindelsen er et salt som faller ut som et hvitt bunnfall når saltsyre eller løselige klorider tilsettes en bly(II)-saltløsning. Bly(II)klorid har kjemisk formel PbCl2.
Bly(II)klorid er tungt løselig i kaldt vann, men vesentlig lettere løselig i varmt vann. Ved avkjøling av en varm løsning faller kloridet ut i form av hvite, silkeglinsende krystaller. I likhet med andre blyforbindelser er blyklorid giftig. Forbindelsen brukes i enkelte batterityper og som tilsetning ved galvanisering av stål.Romertallene i parentes i den kjemiske betegnelsen viser til oksidasjonstallet bly har i forbindelsen. Les mer i Store norske leksikon kjemi salter