erminer
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Europa,Tysklands historie
Erminer var en en oldtysk stammegruppe. Erminernes kjernestammer var sveber og saksere, som i oldtiden bredte seg fra Holstein sør-, øst- og vestover, og hermundurer i Thüringen. Ennå på Karl den stores tid dyrket sakserne erminer-guden Er. Som politisk fraksjon hadde erminerne allerede ved begynnelsen av vår tidsregning opphørt å spille noen rolle.
Erminernes symbolske figur Ermin sees i sagn fra begynnelsen av vår tidsregning som en sønn av urmennesket Mannus og bror til Istve og Ingve, stamfedre for henholdsvis frankere, angler og nordboere. Han synes identisk eller sammenblandet med erminernes hovedgud Er, som ble dyrket ved irminsøyler.Navnet erminer er i slekt med gotisk Ęrmanarik og norrønt Jǫrmunrekr. Navnet forekommer også i stedsnavn, for eksempel nederlandsk Ermelo. Les mer i Store norske leksikon germanere