The Drifters
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Musikk,Populærmusikk,Soul  og R&B,Internasjonal soul og R&B
The Drifters, amerikansk vokalgruppe dannet i New York City i 1953 med Clyde McPhatter (1932–1972) som forgrunnsfigur.
The Drifters hadde stor suksess i 1953 med Money Honey og flere oppfølgere, men kom i bakgrunnen da McPhatter ble innkalt til militærtjeneste i 1954. En helt ny utgave av gruppa, først med Ben E. King som solist, var svært populær i 1958–1964 med suksesser som There Goes My Baby, Save The Last Dance For Me, Up On The Roof, On Broadway og Under The Boardwalk. The Drifters begynte som doowop-gruppe og var med på å utvikle soulmusikken ved å blande rhythm and blues med gospelaktig vokal. De har hatt så mange medlemmer og ulike besetninger at det egentlig er snakk om flere forskjellige grupper med bare én ting til felles: navnet. Både McPhatter og King hadde suksess som soloartister.Anført av Johnny Moore flyttet The Drifters til Storbritannia og fikk store hits fram til 1976 i en mer popaktig stil med Like Sister And Brother, Kissin' In The Back Row Of The Movies, Down On The Beach Tonight, There Goes My First Love, Can I Take You Home Little Girl, Hello Happiness og You're More Than A Number In My Little Red Book. Moore hadde vært medlem i 1955–1957 og siden 1963, og han ledet The Drifters til han døde i 1998. Gruppa ble innvalgt i Rock and Roll Hall of Fame i 1988, noe McPhatter var blitt året før. Les mer i Store norske leksikon doowop soul rhythm and blues