restarbeidsevne
Store norske leksikon,Samfunn,Arbeid og velferd,Folketrygd og pensjon
Restarbeidsevne, gjenværende funksjon hos person som har nedsatt arbeidsevne på grunn av sykdom eller skade. Vel 300 000 personer i Norge har uføretrygd og 165 000 personer mottar arbeidsavklaringspenger (se folketrygden) på grunn av nedsatt arbeidsevne (2014). Flertallet får fulle ytelser, selv om de fleste har en viss restarbeidsevne.
Mange med alvorlige sykdommer og betydelige funksjonsforstyrrelser kan ved å utnytte sin restarbeidsevne utføre en full jobb. Svært mange av de uføretrygdede kunne ha vært i jobb hvis de hadde fått oppgaver som var tilpasset deres restarbeidsevne. Mulighetene til å gjennomføre slike tilpasninger er imidlertid begrenset i et komplisert og krevende arbeidsliv i stadig forandring, noe som gjør det vanskelig å tilby attføring til personer med spesielle behov.