bonapartister
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Europa,Frankrikes historie
Bonapartister var en politisk bevegelse med formål å gjenopprette familien Bonapartes keiserdømme i Frankrike.
Bonapartistene hadde i restaurasjonstiden særlig tilhengere blant offiserer og underoffiserer som var blitt avskjediget etter Napoleon Bonapartes fall. Den ble særlig populær ved de tallrike erindringer fra Napoleonstiden som begynte å bli utgitt fra rundt 1820. I 1840 ble Napoleons lik ført hjem til Frankrike, og keiserdømmet vedlikeholdt de bonapartistiske ideene.Etter Napoleon 3s fall i 1870 bestod det fremdeles et bonapartistisk parti under ledelse av politikeren Eugène Rouher. Etter «keiserprinsens» («Napoleon 4s») død i 1879, ble bonapartistene splittet i en radikal gruppe, som holdt på prins Napoleon 4 (kong Jérôme Bonapartes sønn), og en konservativ, som holdt på Napoleons sønn, prins Victor. I 1880-årene samarbeidet bonapartistene med krigsminister Georges Boulanger fram til hans fall i 1889.I mellomkrigstiden søkte fascistiske bevegelser tilknytning til bonapartistiske ideer og til Napoleonkultusen. Men de egentlige bonapartister spilte ingen rolle lenger, selv om de agiterte for sin egen tronpretendent. Les mer i Store norske leksikon Bonaparte napoleonstiden Frankrikes historie 1815-1875