piksel
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Fotografi,Fototeknikk
Piksel, også omtalt som bildeelement, er den minste adresserbare enheten som brukes innen digital bildelagring. På engelsk heter enheten pixel eller pel, som er en forkortet omskriving av picture element.
Et digitalt bilde dannes ved en punktvis avlesning av et originalt bilde. Hvert punkt blir representert med en piksel som beskriver intensitet og farge i det angitte punktet. Kvaliteten på det digitale bildet er avhengig av hvor mange piksler det består av, og av hvor mange farger som kan lagres i hver piksel. Antall distinksjoner av farger som kan representeres er avhengig av antall bit som er avsatt for hver piksel (bpp – bit per piksel). Det er vanlig å bruke én byte til hver av basisfargene RGB – rød, grønn og blå. Dette gir 24 bpp som gjør det mulig å representere 224 (cirka 16 millioner) fargedistinksjoner.Et digitalt bilde, som for eksempel vises på en dataskjerm, vil bli mer nøyaktig desto flere bildeelementer (piksler) som benyttes. Tettheten av bildeelementer på et presentasjonsmedium kalles oppløsning. For eksempel kan oppløsningen på en dataskjerm angis som 4290×2800 som innebærer at dataskjermen kan gjengi 4290 piksler vannrett og 2800 piksler loddrett. Til sammen utgjør det 12 012 000 piksler. I praksis blir dette noe forenklet oppgitt som 12 megapiksler eller bare 12 MP. Ett bilde kan med andre ord utgjøre en stor mengde data, men for å redusere datamengden når det digitale bildet skal lagres eller overføres, kan en gjennomføre en bildekomprimering, for eksempel til formatet jpeg. Les mer i Store norske leksikon digital bildelagring ppi – pixels per inch oppløsning