cajun
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Nord- og Mellom-Amerika,Folkegrupper i Nord- og Mellom-Amerika,Folkegrupper i Nord-Amerika
Cajun er en befolkningsgruppe i Louisiana, USA, etterkommere av fransk-kanadiere som ble utvist av britene fra kolonien Acadia (nåværende Nova Scotia og New Brunswick) under sjuårskrigen (1754–63), da de nektet å avlegge ed til den britiske tronen. I 1790 hadde 4000 funnet veien hit.
Cajun-folket har særlig preget det fruktbare sump- og prærielandet i Sør-Louisiana, der mange bosatte seg. Her har det vært opprettholdt en egen og særpreget kultur. I dette området er jordbruk viktigste næringsvei, med dyrking av mais, ris, yams, sukkerrør og bomull. Lafayette er områdets største by og kulturelle sentrum. Språket cajun er en form for patois, fransk oppblandet med ord og uttrykk fra engelsk, spansk, tysk og afrikanske og urfolkspråk.Cajun betegner også cajun-folkets musikk, som på lignende vis er en blanding av fransk folkemusikk, country, blues, rock'n'roll og latinamerikansk musikk. Den afrikansk-amerikanske befolkningen i området har tatt opp deler av cajun-kulturen, til dels også språket. Deres variant av cajun-musikk kalles gjerne zydeco, og er kjent gjennom artister som Clifton Chenier og Queen Ida. Les mer i Store norske leksikon USAs befolkning Musikk i USA USAs historie