detonasjon
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Bygg og anlegg,Sprenging og sprengstoff
Detonasjon er en uhyre rask, eksoterm (varmegivende) kjemisk reaksjon. Detonasjon foregår i et sjikt som sprer seg utover som et kuleskall fra et begynnelsespunkt i et stoff eller en stoffblanding. Både gasser, væsker og faste stoffer kan detonere.
Den store reaksjonshastigheten skyldes foruten høy temperatur, at densiteten (tettheten) i sjiktet er høyere enn i det intakte materialet. Derved oppstår lokalt et høyt trykk, som for faste sprengstoffer kan bli ekstremt høyt, opptil 30 GPa (300 000 bar) er beregnet. Detonasjonens forløp Årsaken til kompresjonen er at reaksjonsproduktene, som vesentlig er gasser, i første omgang strømmer mot det intakte stoffet (mot detonasjonsfronten). For at kompresjonen ikke skal tape seg, må den vandre med samme hastighet som lyden i reaksjonsgassene. Den virkelige spredningshastigheten, detonasjonshastigheten, blir dermed lik summen av lydhastigheten i reaksjonsproduktene og strømningshastigheten mot detonasjonsfronten.Detonasjonshastigheten øker med opprinnelig densitet, og kan komme opp i 9 km/s. I omgivelsene forplanter detonasjonstrykket seg med overlydhastighet i form av en sjokkbølge, som etter hvert dempes og går over til lydbølge.Detonerende stoffer er ikke spesielt energirike, men de omsettes i løpet av så kort tid at effekten likevel blir svært høy. Som eksempel kan nevnes at en dynamittpatron med diameter 10 mm kan utvikle en termisk effekt på 4 GW. Deflagrasjon og detonasjon Under visse forhold kan deflagrasjon i gasser gå over til detonasjon.For initialsprengstoffer skjer overgangen svært lett og raskt. Flytende og faste sprengstoffer må vanligvis detoneres ved hjelp av et initieringsmiddel (sprenghette eller detonator), som setter i gang en sjokkbølge med medfølgende kompresjon. Les mer i Store norske leksikon sprengstoff