arrest
Store norske leksikon,Jus,Konkursrett
Arrest er (midlertidig) fengsling av person, frihetsstraff etter den militære straffeloven eller beslagleggelse av gods innen privatretten.
Militær straffelov Husarrest eller vaktarrest kan ilegges etter militær straffelov §§ 15–17. Den som er satt i militær arrest kan pålegges å utføre ordinære militære tjenesteplikter. På folkemunne blir dette kalt kakebu. Privatrett Arrest av en skyldners gods er et foreløpig privatrettslig tvangsmiddel som brukes for å sikre at pengekrav mot en person eventuelt kan bli tvangsfullbyrdet ved salg av vedkommendes eiendeler. Dette kan besluttes av tingretten når kravshaveren ikke har noe tvangsgrunnlag, forutsatt at retten finner kravet sannsynliggjort og skyldnerens atferd gir grunn til å frykte at fullbyrdelse ellers ville bli forspilt eller i det vesentlige vanskeliggjort eller måtte foretas i utlandet. Arrest medfører at skyldneren mister retten til å disponere over de arresterte gjenstander til skade for arresthaveren. Reglene om privatrettslig arrest er tatt inn i tvisteloven kapittel 33. Les mer i Store norske leksikon militær straffelov privatrett politiarrest