begravelse
        
         (norsk lovgivning)
Store norske leksikon,Jus,Forvaltningsrett
Regler om begravelse finnes i Gravferdsloven (lov 7. juni 1996 nr. 32 om gravplasser, kremasjon og gravferd) og i lovens forskrift, Gravferdsforskriften (FOR-1997-01-10-16).
I 2011 ble betegnelsen kirkegård i tittelen på loven og forskriften, og i enkeltbestemmelser, erstattet med gravplass (lov 26. aug. 2011, nr. 40). Gravplass I Gravferdsloven § 1 er fastsatt at gravlegging skal skje på offentlig gravplass eller på gravplass godkjent etter lov 13. juni 1969 nr. 25 om trudomssamfunn og ymist anna. I hver kommune skal det være én eller flere gravplasser av slik størrelse at det til enhver tid er ledige graver for minst tre prosent av kommunens befolkning (lovens § 2). Gravplass skal anlegges på sted fastsatt av kommunen i reguleringsplan, og planen skal om mulig også omfatte en buffersone mellom gravplassen og naboskapet (forskriften § 2, første avsnitt, andre setning). Det kirkelige fellesrådet i kommunen har ansvaret for forvaltningen av gravplasser og bygninger på disse. Kommunen dekker utgifter til anlegg, drift og forvaltning (lovens § 3). Tros- og livssynssamfunn som er virksomme på stedet, skal gis anledning til å vigsle gravplass eller deler av den når den tas i bruk (lovens § 5). Gravferd, kremasjon og begravelse Den som har fylt 18 år, kan i skriftlig erklæring fastsette hvem som skal ha rett til å sørge for gravferden. Foreligger det ikke erklæring, har avdødes nærmeste etterlatte over 18 år rett til å besørge gravferden. Ved uenighet treffer kommunen avgjørelse. Gravlegging skal skje senest 10 virkedager etter dødsfallet hvis ikke avdøde er kremert. Siden 1805 har det vært forbudt å innrette gravsteder i kirkene. Kremasjon kan skje med mindre det er kjent at det var i strid med avdødes ønske. Kremasjon skal skje i godkjent krematorium og senest ti virkedager etter dødsfallet. Asken samles i en urne som forsegles og merkes, og skal oppbevares på en betryggende måte frem til gravlegging på godkjent gravplass kan skje (lovens § 10). Med samtykke fra fylkesmannen kan en urne også oppbevares på annen måte. Ved kremasjon skal gravlegging skje senest seks måneder etter dødsfallet (lovens § 12). Fylkesmannen kan gi tillatelse til at gravlegging av urne foretas på annet egnet sted, eller til at asken etter kremeringen spres for vinden (lovens § 20). Grav og gravminne Den som ved dødsfallet hadde bopel i kommunen har rett til fri gravplass der (lovens § 6). Gravsted kan ikke nyttes til ny gravlegging før etter 20 år, og en gravplass som blir nedlagt skal være fredet i minst 40 år (lovens § 8). Kirkelig fellesråd tilviser og gir tillatelse til åpning av grav på kirkegård. Ved sakkyndig likundersøkelse gjelder reglene i straffeprosessloven § 228 (lovens § 7). Les mer i Store norske leksikon død død – religion død – folketro begravelse Eksterne lenker Lovdata: Gravferdsloven