Georg Brochmann
Store norske leksikon,Språk og litteratur,Norsk og samisk litteratur,Norges litteratur 1900-1960
Georg Brochmann var en norsk forfatter og publisist. Han var utdannet som skipsingeniør fra Norges tekniske høgskole i 1918, og skrev flere populærvitenskapelige bøker og underholdningsromaner.
Brochmann hadde en rik produksjon som journalist og forfatter av populærtekniske arbeider, blant annet Onkel ingeniør fortæller (1923), Skibsbygning og sjøfart (1924), Flyvning og luftfart (1926), Store norske ingeniørarbeider (1926) og De store opfindelser (6 bind, 1929–1930). Brochmann utgav for øvrig en bok om Norges tekniske høgskole i Trondheim, Hvor Norges fremtid bygges (1927), Studentersamfundet i Trondheim gjennem 25 år (1935), Panamakanalen (1948) og Norge og skipsfarten (1949).Som skjønnlitterær forfatter utgav Brochmann underholdningsromaner, skuespillet Provokatøren (1927) med flere og novellesamlingen Napoleon stiger av hesten (1946). Hans mest verdifulle verk er et stort anlagt populærfilosofisk arbeid i tre bøker: Mennesket og maskinen (2 bind, 1937), Mennesket og lykken (1945) og Mennesket og evigheten (1951, ny utgave 1972). Den siste trekker inn til behandling en rekke vitenskapelige områder: fysikk, astronomi, biologi, psykologi og parapsykologi.Brochmann ga til sammen ut mer enn 40 bøker og verker. Hans siste arbeid ble Den Norske Forfatterforening gjennom 50 år (1952). Les mer i Store norske leksikon Georg Brochmann i Norsk biografisk leksikon Litteratur Frode Weium. "Fra teknokrati til teknikkens humanisering. Georg Brochmanns studier av forholdet mellom teknikk og samfunn." I Volund 2001. Oslo: Norsk Teknisk Museum, 2001, s. 69-106.