José María Aznar
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Europa,Spanias historie,Spanias samtidshistorie
José María Aznar er en spansk politiker. Han var Spanias statsminister i perioden 1996–2004. I årene 1990–2004 var han leder for Folkepartiet (Partido Popular).
Utdannelse og tidlig politisk karriere Aznar tok juridisk embetseksamen ved Universidad Complutense i Madrid. Han var medlem av nasjonalforsamlingen fra 1982 til 2004 (i 22 år). Hans politiske karriere begynte i høyrepartiet Alianza Popular. Da partiet skiftet navn til Partido Popular i 1989, ble han valgt til partileder (1990–2004) for Spanias største parti på høyresiden.Aznar var leder for opposisjonen i Spania fra 1989–1996, under Felipe González-regjeringen. Som opposisjonsleder ble han utsatt for et attentat fra ETA i 1995, men kom uskadd fra dette. Statsminister Under valget til nasjonalforsamlingen i 1996 overtok han som Spanias statsminister, med knapp seier over Felipe González. I den første regjeringsperioden oppnådde ikke Aznars regjering flertall, men styrte med støttet fra de nasjonalistiske partiene fra Catalonia, Baskerland og Kanariøyene (CIU, PNV og Coalición Canaria). Ved parlamentsvalget i 2000 fikk PP derimot absolutt flertall i nasjonalforsamlingen, med 44,6 prosent av stemmene. I 2003 trakk Aznar seg frivillig som partileder.Aznar arbeider i den høyreorienterte tenketanken FAES, som er tilknyttet Partido Popular, i den nykonservative mediebedriften News Corporation, og som rådgiver i finansenheten Centaurus Capital. Aznar økte sin popularitet særlig på grunn av den store økonomiske oppsvingen landet fikk etter regjeringsskiftet. I den første regjeringsperioden til Aznar ble store statlige selskap som Telefónica, Endesa, Argentaria, Tabacalera, Repsol og Gas Natural privatisert. Inntektene ble brukt til å redusere underskuddet. Det kom samtidig store kutt i offentlig støtte til helse, utdanning og pensjoner.I løpet av denne regjeringsperioden hadde Spania en økonomisk vekst som lå over gjennomsnittet av de andre EU-landene. Deler av denne veksten kom som et resultat av støtten fra strukturfondene fra EU. I 1998 oppfylte Spania kravene som Maastricht-avtalen hadde satt for å kunne gå inn i eurosamarbeidet. Arbeidsledigheten i Spania var nedadgående, og det ble skapt svært mange nye arbeidsplasser, primært innenfor service- og byggebransjen (2,4 millioner). Den økonomiske veksten falt sammen med en kontinuerlig stigning i prisene på eiendomsmarkedet. Obligatorisk militærtjeneste i Spania ble avskaffet i denne regjeringsperioden.Aznars regjering kunne vise til svært gode økonomiske resultater da underskuddet gikk ned og Spanias økonomi vokste. På sitt høyeste ble veksten målt til 5 prosent (i 2000), mens arbeidsledigheten ble målt til 11 prosent (2004). Til sammenlikning ble den registrerte arbeidsledigheten i Spania målt til 22 prosent i 1996, da Aznar overtok regjeringsmakten etter Felipe González. Da Aznars regjering støttet NATOS intervensjon i krigen i Jugoslavia i 1999, hadde han bred støtte fra flertallet i nasjonalforsamlingen, og samtidig støtte fra folket. Men i mars 2003 brøt Irak-krigen ut, anført av George W. Bush og Tony Blair mot Saddam Hussein. Aznar ga sin fulle støtte til USAs invasjon i Irak, noe som ble upopulært i Spania. Folkeopinionen var mot bombingen, og da saken kom opp i parlamentet, var Partido Popular alene om å støtte en militær deltakelse i Irak. Aznar kunne fatte vedtaket takket være sitt absolutte flertall i nasjonalforsamlingen. Han mistet mye av sin popularitet som følge av sin håndtering av Irak-krigen. På spansk side gikk 11 liv tapt i Irak-krigen.I 2003 trakk Aznar seg frivillig fra partiledelsen, og opplyste at han ikke kom til å stille til gjenvalg i 2004. Hans etterfølger som partileder for Partido Popular var Mariano Rajoy.Den 11. mars, noen dager før valget i 2004, inntraff Atocha-attentatet, den største terroraksjonen i Spania noensinne. Flere topp-politikere hevdet at ETA sto bak attentatet, noe denne organisasjonen selv benektet. Media og opposisjonen spekulerte rask i om attentatet var represalier for en spansk deltakelse i Irak-krigen. I ettertid har politietterforskning dokumentert at en terroristcelle fra Al-Qaida stod bak attentatet.Ved det påfølgende valget tapte Partido Popular og mistet 35 mandater i nasjonalforsamlingen, og José Luis Rodríguez Zapatero overtok som Spanias statsminister. Les mer i Store norske leksikon Partido Popular Spanias samtidshistorie statsministre i Spania