Claudio Abbado
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Musikk,Klassisk musikk,Internasjonale dirigenter
Claudio Abbado, italiensk dirigent, en av de betydeligste i sin generasjon, kjent blant annet som musikksjef for La Scala-operaen i Milano, sjefdirigent for Berlinfilharmonien og dirigent ved Lucerne Festival.
Bakgrunn og læreår Abbado tilhørte en musiker- og akademikerfamilie i Milano. Faren Michelangelo Abbado var komponist og lærer ved Giuseppe Verdi-konservatoriet. Nevøen Roberto Abbado har en internasjonal karriere som dirigent.Claudio Abbado fikk pianoundervisning av faren, og ble uteksaminert fra Giuseppe Verdi-konservatoriet i 1955 med piano som instrument. Han studerte direksjon med Hans Swarowsky ved Universität für Musik und darstellende Kunst Wien og var også student ved Accademia Chigiana i Siena.Abbado debuterte som orkesterdirigent i Trieste i 1958, og samme år vant han Sergej Koussevitzky-konkurransen for dirigenter ved Tanglewood-festivalen i Massachusetts, USA. Han dirigerte sin første opera, Sergej Prokofjevs Kjærligheten til de tre appelsiner, i Trieste i 1959.Etter et avbrekk hvor han hovedsakelig underviste, vant han i 1963 den amerikanske Dimitri Mitropoulos-prisen. Prisen innbefattet en halv sesong som Leonard Bernsteins assistent ved New York-filharmonien. Karriere Abbado gjestet i Storbritannia for første gang i 1965. Ved Festspillene i Salzburg i 1966 ledet han for første gang Wienerfilharmonien, på invitasjon fra Herbert von Karajan.I 1969 ble Abbado førstedirigent på La Scala-operaen i hjembyen Milano. Han ble musikksjef der i 1972 og hadde tittel av kunstnerisk leder 1976–1986. På La Scala gjorde Abbado seg bemerket som Verdi-dirigent og uroppførte ny musikkdramatikk av Luigi Dallapiccola og Luigi Nono. Han ledet La Scala-ensemblet på USA-turne i 1976. I 1982 grunnla han konsertserien Filarmonica della Scala, som innebar at operaens orkester også fungerte som et selvstendig konsertorkester.Abbado var sjefdirigent for London Symfoniorkester 1979–1987 etter å ha gjestet orkesteret siden 1966. Han var første gjestedirigent ved Chicago Symfoniorkester 1982–1985. Abbado gjestet jevnlig i Wien fra 1971, og 1986–1991 var han generalmusikkdirektør her med store oppgaver på Wiener Staatsoper. Han dirigerte den berømte Nyttårskonserten i Wien 1988 og 1991. Abbado gjestet Berlinfilharmonien første gang i 1966, og var en populær og mye benyttet gjestedirigent da han overtok som sjefdirigent ved Karajan-æraens slutt i 1989. Forholdet mellom Herbert von Karajan og orkesteret hadde vært vanskelig de siste årene, og Abbado ble hentet inn som sin forgjengers motsetning med en mer objektiv og akademisk tilnærming til musikken og med sin beskjedne, nærmest sjenerte væremåte i omgangen med orkesteret og media.Abbado gjorde mange plateinnspillinger, både med Berlinfilharmonien og de andre betydelige orkestrene han ledet. Innspillingene er gjort for selskapene RCA, Decca og Deutsche Grammophon, og omfatter et bredt repertoar av orkestermusikk og opera fra wienerklassisismen via romantikken til det 20. århundrets avantgarde. Abbado valgte å ikke fornye sitt engasjement i Berlin i 2002 etter å ha fått en kreftdiagnose. Han konsentrerte seg om arbeidet med Lucerne Festival i den sveitsiske byen Luzern, hvor han i 2003 etablerte Lucerne Festival Orchestra med spesielt utvalgte musikere fra mange land.Ved Lucerne Festival hadde Abbado gjerne symfoniene til Anton Bruckner og Gustav Mahler på programmet. Han gjorde finslepne tolkninger av orkestermusikk av Claude Debussy og den andre wienerskole. Abbado var opptatt av ungdomsarbeid. I 1978 var han med på å grunnlegge European Union Youth Orchestra (under navnet European Community Youth Orchestra). Musikere med bakgrunn herfra etablerte i 1981 kammerorkesteret Chamber Orchestra of Europe, som Abbado ofte ledet.I 1986 grunnla han Gustav Mahler Jugendorchester i Wien, og med musikere herfra etablerte han i 1997 Mahler Chamber Orchestra. Les mer i Store norske leksikon symfoniorkester dirigent Litteratur Schreiber, Wolfgang: Claudio Abbado: der stille Revolutionär: eine Biographie, 2019, isbn 9783406713118