donjon
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Arkitektur og landskap,Bygningstyper
Donjon er betegnelsen på et middelaldersk forsvarstårn av stein i flere etasjer, svarer til det engelske keep og det tyske Bergfried. Donjonen var det siste tilfluktssted ved beleiringer og bolig i fredstid.
Den tidlige typen var firkantet og ble blant annet benyttet av normannerne. I løpet av 1100-tallets senere del ble donjonen mer differensiert i sin funksjon og fikk en mangekantet og siden rund form. Rundt donjonen ble de ytre forsvarsverker lagt, og tårnet ble på denne måten det sentrale og dominerende forsvarsverk innen middelalderborgen. Senere ble navnet benyttet om høye, bombefaste kasematter innenfor hovedvollen på en festning, der det ble oppstilt kanoner. I Norden var kjernen eller vernen en alminnelig betegnelse for en borgs donjon eller hovedtårn.Donjonen på Kristiansten festning i Trondheim er blant de mest kjente, rendyrkede donjoner i Norge. Tårnet Vågehals på Akershus festning kan ha vært reist som kastell i 1299 for så å bli donjon i det senere anlegg. Les mer i Store norske leksikon tårn borg