chartismen
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Europa,Storbritannia og Nord-Irlands historie
Chartismen er en betegnelse for en politisk bevegelse i England i perioden 1836–1854. Den ble grunnlagt da London-arbeiderne sluttet seg sammen i et forbund for å gi det jevne folk større sosiale og politiske rettigheter. Bevegelsen bredte seg hurtig over hele England og fikk sitt navn etter The People's Charter, «Folkets frihetsbrev», som ble fremlagt i 1838.
Chartismens hovedkrav var: alminnelig stemmerett for menn hemmelig avstemning opphevelsen av kravet om at man måtte være formuende for å bli valgt til medlem av Parlamentet lønn for medlemmer av Underhuset  årlig valg av parlament  ny inndeling i like store valgkretser  Det ble drevet en voldsom agitasjon for kravene blant arbeidere og håndverkere. I 1839 avviste Parlamentet et bønnskrift med over en million underskrifter, noe som førte til en mislykket generalstreik. Det ble også gjort enkelte forsøk på væpnet oppstand, men disse ble slått ned med militærmakt. I 1840-årene ble chartismen fortrengt noe av kampanjene mot kornloven og for frihandel, men bevegelsen holdt seg til ut i 1850-årene, da den ble svekket på grunn av de bedrede økonomiske forhold. Deler av chartismens program ble gjennomført i siste halvdel av hundreåret. Les mer i Store norske leksikon Arbeiderbevegelse