Belsasar
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Asia,Mesopotamia
Belsasar var sønn av det nybabylonske rikets siste konge Nabonid (ca. 556–539 fvt.). Hans akkadiske navn var bel-sarra-usur, 'Bel bevare kongen'. De siste ti årene av Nabonids offisielle regjeringstid hersket han sammen med sin sønn og deltok ikke selv i styringen av landet. Belsasar var fører for de nybabylonske troppene i Anatolia da perserkongen Kyros erobret området i 545 fvt.
Kilder Selv om Belsasar omtales i en rekke babylonske tekster, som viser at han har hatt stor innflytelse, og senere i greske, latinske og senere jødiske tekster, er hans liv lite kjent. Belsasar er negativt omtalt i Daniels bok, der han feilaktig fremstilles som sønn av Nebukadnesar 2. Han anklages blant annet for å ha vanhelliget gjenstander som var røvet fra tempelet i Jerusalem. Beretningen om Belsasars gjestebud i Daniels bok 5 har likevel gjort den nybabylonske kongesønnen til et populært tema i litteratur, kunst, musikk, ballett og opera. Baltasar/Beltsasar Den greske formen av Belsasar er Baltasar. Denne formen kan være avledet av Daniels babylonske navn i Daniels bok 1,7 som skrives Beltsasar eller Beltshazzar. Etter at navnet Baltasar fra 500-tallet også ble knyttet til en av de vise menn som oppsøkte Jesusbarnet, oppsto det en rik legendedannelse rundt navnet i senantikken og middelalderen (se de hellige tre konger). Les mer i Store norske leksikon Babylonia