el-gitar
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Musikk,Musikkinstrumenter,Elektriske musikkinstrumenter
El-gitar, elektrisk gitar, er en betegnelse på ulike gitar-typer hvor lyden er elektronisk forsterket.
De første el-gitarer kom mot slutten av 1930-årene, og var vanlige akustiske gitarer der den naturlige lyden ble forsterket gjennom en mikrofon plassert i klangbunnen. Fra omkring 1950 er det kommet en rekke teknisk avanserte gitartyper, såkalte «plankegitarer» uten resonanskasse som i seg selv avgir lite eller ingen lyd, men hvor elektromagnetiske mikrofoner direkte tar opp strengenes svingninger og viderebefordrer disse til forsterkere og høyttalere. Disse anvendes ofte sammen med ulike elektroniske apparater, som kan forvandle lyden og frembringe en rekke forskjellige effekter. Les mer i Store norske leksikon forsterker gitar