athenske sjøforbund
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Europa,Den greske antikken
Athenske sjøforbund var to ulike forbund i det gamle Hellas av egeiske kyst- og øystater under Athens ledelse.
Det første athenske sjøforbund Det første athenske sjøforbund ble opprettet som et forsvarsforbund etter seieren over perserne og ble organisert av Aristeides (478–477 fvt.). Det blir ofte kalt det «deliske» fordi forbundskassen og en del andre funksjoner var lagt til øya Delos, der medlemmene møttes til konferanse med hver sin stemme. Forbundet ble likevel fra første stund dominert av Athen; dets embetsmenn var athenske og athenerne bestemte hvilke stater som skulle stille med skip og hvilke bidrag de andre skulle betale. Ved siden av Athen var øyene Khios, Samos og Lesbos sterke medlemmer.Forbundet ble først brukt til sikring mot perserne. Senere ble det brukt til et dristig foretak i Egypt som endte med katastrofe, og som førte til at forbundskassen ble flyttet til Athen i 454 fvt. Midler fra forbundskassen ble brukt til å gjenreise templene på Akropolis. Forbundet ble nå mer og mer et athensk imperium, og forsøk på å bryte ut ble slått nådeløst ned (som for eksempel ved Thasos i 462 og Samos i perioden 440–439).Athens kulturelle storhetstid under Perikles (Parthenon) er også den athenske imperialismens store tid. Athenerne tok jord hos andre, grep inn i indre økonomiske, juridiske og politiske forhold, og utplasserte garnisoner. Deres behandling av den lille øya Melos i 415 er beryktet. Splittelsen av forbundet var et av Spartas mål under den peloponnesiske krig, og Euboia gikk tapt i 411. Det første athenske sjøforbundet ble oppløst ved athenernes nederlag i 404. Det andre athenske sjøforbund Det andre athenske sjøforbund ble stiftet i 377 fvt. og ledet av et forbundsråd med representanter for alle medlemmer utenom Athen. Athen hadde likevel en hvis utøvende makt, fordi rådets beslutninger måtte fremlegges for Athens folkeforsamling til godkjenning. Det var imidlertid en rekke garantier for medlemsstatene mot den type maktmisbruk som Athen hadde utøvd i det første sjøforbundet. Sjøforbundet var rettet mot Sparta for å sikre at Sparta ikke blandet seg i medlemmenes indre anliggender, og gav Athen igjen en dominerende posisjon Egeerhavet.Etter Spartas nederlag i 371 gikk forbundet etter hvert i oppløsning, men brøt endelig sammen først etter krig seg i mellom i forbundsfellekrigen i perioden 357–355 fvt. Les mer i Store norske leksikon Peloponneskrigen Forbundsfellekrigen Den greske antikkens historie