Louis Blanc
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Europa,Frankrikes historie,Den franske revolusjon
Louis Blanc var en fransk historiker og politiker. Han tilhørte den utopiske sosialismen og er mest kjent for sin teori om arbeiderstyrte «samfunnsverksteder».
Etter julirevolusjonen i 1830 kom han til Paris, der han var journalist og politisk teoretiker. Hans mest berømte bok, Organisering av arbeidet (L'Organisation du travail) kom først i form av en rekke bladartikler i 1839. Blanc ville avskaffe den frie konkurransen og overføre produksjonen til statsunderstøttede arbeiderlag («samfunnsverksteder») hvorved kapitalist- og mellommannsklassen etter hvert skulle forsvinne. Boken Ti års historie (1841–1844) var et oppgjør med 1830-årene.Etter februarrevolusjonen i 1848 ble Blanc medlem av regjeringen, foreslo opprettelsen av et ministerium for sosiale og økonomiske fremskritt og ble formann i den arbeiderkommisjonen regjeringen hadde nedsatt. Under urolighetene ble han arrestert i juni 1848 og levde i eksil i Belgia og senere London til 1870. I London skrev han blant annet Den franske revolusjons historie, 12 bind, 1847–1862 og til forsvar for sin opptreden Februarrevolusjonens historie, 2 bind, 1870.Etter keiserdømmets fall i 1870 vendte Blanc tilbake til Paris og ble innvalgt i nasjonalforsamlingen, hvor han sluttet seg til ytterste venstre. Hans innflytelse ble imidlertid liten etter dette. Les mer i Store norske leksikon februarrevolusjonen utopisk sosialisme