B-1 Lancer
Store norske leksikon,Samfunn,Forsvar og sikkerhet,Våpen og militært materiell,Militærfly,Bombefly
B-1 Lancer er et firemotors jetdrevet strategisk bombefly, opprinnelig utviklet for å erstatte B-52 Stratofortress.
Historie Lancer fløy opprinnelig første gang 23. desember 1974, men ble kansellert av Carter-administrasjonen etter at fire B-1A var bygget. Programmet ble gjenopptatt av Reagan-administrasjonen og 100 B-1B ble produsert, produksjonen avsluttet i 1988. Disse var noe enklere enn den opprinnelige varianten, med en redusert toppfart fra mach 2,3 til mach 1,25, men med bedre stealth-egenskaper.B-1B Lancer fløy første gang 18. oktober 1984 (operativt fra 1986). Det kan frakte kjernefysiske eller konvensjonelle våpen, benytter seg av stealth-teknologi og har avansert utstyr for elektronisk krigføring. Lancer kan også fly interkontinentale strekninger uten å etterfylle drivstoff. Spesifikasjoner Vingespenn: 41,66/23,84 meter (svingbare vinger) Lengde: 44,42 meter Maksimal startvekt: 216 tonn Høyeste hastighet: 1329 km/t (mach 1,25) Les mer i Store norske leksikon bombefly USAs forsvar Eksterne lenker U.S. Air Force Fact Sheet: B-1B Lancer