Buccleuch and Queensberry
Store norske leksikon,Historie,Historiske hjelpevitenskaper,Adelsvesen
Buccleuch and Queensberry er skotske og engelske adelstitler, som fra 1663 og 1810 bæres av overhodet for slekten Montagu-Douglas-Scott.
Slekten stammer fra kong Karl 2s utenomekteskapelige sønn med Lucy Walters, James Scott Monmouth (1649–1685), som i 1663 fikk tittelen duke of Monmouth og Buccleuch. Den sistnevnte tittelen fikk han på grunn av sitt ekteskap med lady Anne Scott (1651–1732), arvingen til jarlen av Buccleuch (denne tittelen hadde vært i slekten Scott fra 1619). Etter Monmouths opprør ble han henrettet, og hertugdømmet Monmouth inndratt.Lady Anne Scott beholdt imidlertid de titlene som var knyttet til hennes person. Hun ble etterfulgt av sønnesønnen Francis Scott, den andre duke, som var gift med lady Jane Douglas, datter av den andre duke of Queensberry. Deres sønnesønn Henry Montagu-Douglas-Scott (1746–1812), den tredje duke, arvet i 1810 også sin morsslekts duketittel Queensberry. Han var gift med lady Elisabeth Montagu, arving til hertugen av Montagu, og forbandt hennes navn med sitt eget. Den femte duke of Buccleuch delte familiens besittelser, slik at den yngre sønn fikk godset Beaulieu Abbey ved Southampton, og tittelen baron Montagu of Beaulieu, mens den eldste sønnen fikk duketitlene og de øvrige godsene.Nåværende tittelinnehaver, Richard Walter John Montagu-Douglas-Scott (født 1954), den tiende duke of Buccleuch og tolvte duke of Queensberry, er Storbritannias største private godseier og eier flere slott, blant annet Drumlanrig Castle nordvest for Dumfries, Bowhill House nær Selkirk, Dalkeith Palace sørøst for Edinburgh og Boughton House nordøst for Kettering i Northamptonshire, med store kunstsamlinger, og 1 133 000 dekar land. Les mer i Store norske leksikon Queensberry adel