baud
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Telekommunikasjon og kringkasting,Kommunikasjonsteknologi
Baud er en enhet for modulasjonshastighet som brukes ved overføring av digitale signaler, og angir antall sendte symboler per sekund. Hvert symbol vil i et overføringssystem være kodet som et bestemt signal, for eksempel en tone eller spenning.
Et symbol kan representere flere bit slik at antall overførte bit per sekund kan være høyere enn antall baud. Det er antall baud som bestemmer hvor stor båndbredde et digitalt signal krever. For å øke rekkevidden til et signal ønsker vi å bruke så liten båndbredde som mulig. En måte å gjøre det på er å bruke linjekoder for det digitale signalet. Eksempelvis ble det på 1980-tallet standardisert to ulike linjekoder for ISDN Grunntilknytning på 160 kbit/s: 4B3T – "4 bit to 3 ternary symbols", dette er en trenivåkode som gir en baudrate på 120 kbaud 2B1Q – "2 binary to 1 quaternary symbols", dette er en firenivå kode som gir en baudrate på 80 kbaud Av baudraten ser vi at 2B1Q trenger mindre båndbredde enn 4B3T.Baud har navn etter franskmannen J. M. E. Baudot (1845–1903), en pioner innen telegrafi. Les mer i Store norske leksikon kommunikasjonsteknologi bit bitrate