bendixdrev
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Maskiner,Forbrenningsmotorer
Bendixdrev, tilkoblingsanordning mellom elektrisk startmotor og forbrenningsmotor, oppfunnet av svensk-amerikaneren Vincent Bendix (1882–1945) i 1914.
Bendixdrevet har forbindelse med starterens aksel via en fjær festet til en muffe. Når man setter i gang selvstarteren, vil tregheten i systemet hindre at bendixakselen roterer. I stedet skrues drevet inn mot en tannkrans på svinghjulet. Når det stopper mot en hylse i enden av gjengene, begynner det å dreie hovedmotoren rundt. Idet hovedmotoren går i gang, får svinghjulets tannkrans meget større omdreiningshastighet og slynger bendixdrevet tilbake på gjengene og ut av inngrep. Dermed er forbindelsen mellom startmotor og hovedmotor brutt. Les mer i Store norske leksikon forbrenningsmotor