Encrinus
Store norske leksikon,Realfag,Paleontologi,Virvelløse dyr
Encrinus er en utdødd pigghudslekt i klassen sjøliljer. Slekten er svært vanlig i den triassiske «Muschelkalk» i Tyskland.
Beskrivelse Planten har en lang stilk hvor leddenes anatomi forandrer seg oppover. Den har en ganske liten krone med korte, udelte armer som har lange «pinnuler» til å filtrere vannet med.Funn fra Kina indikerer at dyret kunne leve videre selv om stilken røk. Den avrevne enden viser da videre vekst etter bruddet. Unge individer med slik skade kunne til og med feste seg til andre sjøliljer ved å krølle seg rundt deres stilk.Encrinus levde i Jordens middeltid (triasperioden), og finnes relativt ofte med krone og armer intakt, noe som er uvanlig for sjøliljer. De fleste sjøliljer faller fra hverandre bare timer etter at døden har inntrådt. Les mer i Store norske leksikon fossile planter fossiler paleontologi Litteratur Stiller, F. (1999): Phenotypic variability, deformations and post-traumatic reactions of the stem of Encrinus cf.liliiformis Lamarck (Crinoidea) from the Middle Triassic of Qingyan, south-western China. Paläontologische Zeitschrift, 73, s. 303-318.