Chiloé
Store norske leksikon,Geografi,Verdens geografi,Sør-Amerikas geografi,Chiles geografi
Chiloé er en øy i sørlige Chile, skilt fra fastlandet ved det smale Chacao-stredet i nord og Ancud- og Corcovadobukta i øst og sør. Med et areal på 8394 km2 er Chiloé Chiles nest største øy. Den er relativt tynt befolket, med 154 775 innbyggere (INE, 2002). De fleste bor i byene Ancud på nordkysten og hovedbyen Castro på østkysten.
Chiloé har mange trekirker som dels bygger på europeiske og dels på lokale byggetradisjoner, og har derfor en arkitektur som er helt spesiell for området. 16 av kirkene står oppført på UNESCOs verdensarvliste. Natur Chiloé har kupert terreng, med opp til 800 meter høye fjell (en utløper av den chilenske kystfjellkjede). Østkysten har mange øyer og gode havner, mens vestkysten faller steilt mot havet. Rik vegetasjon med store barskoger (særlig i vest) og løvskoger, til dels med eviggrønne trær. Det drives jordbruk (poteter), saueavl og trelasthandel, samt fiske og høsting av tang som eksporteres til Japan. Velkjent håndverk, særlig kurv- og ullvarer. Historie Øya hadde vært bebodd i mange tusen år da den ble oppdaget av europeere på 1550-tallet. Da conquistadoren Martín Ruiz de Gamboa erobret Chiloé for Spania i 1567, var den bebodd av chono- og huilliche-folk. Spania hadde kontroll over Chiloé helt fram til 1826 – åtte år etter at Chile ble erklært uavhengig.Misjonærer fra jesuittordenen kom til området i 1608. De bygde mange trekirker på Chiloé og de omkringliggende øyene: I 1767 var allerede 79 kirker oppført. Etter utvisning av jesuittene i 1767 påtok fransiskanerne oppgaven å misjonere lokalbefolkningen. I dag finnes mer enn 150 trekirker på Chiloéarkipelet, hvorav 16 står vernet som verdensarv. Les mer i Store norske leksikon Chiles geografi Chiles befolkning Chiles historie Eksterne lenker UNESCO om kirkene i Chiloé