Anomalocaris
Store norske leksikon,Realfag,Paleontologi,Virvelløse dyr
Anomalocaris er en utdødd dyreslekt som levde midt i kambriumperioden. De er antagelig nærmest i slekt leddyrene. Anomalocaris er kjent fra Burgess Shale i Canada og Chengjiang i Kina. Lengden var om lag 60 centimeter, større enn hos noen andre dyr i kambrium, og den regnes som en topp-predator (bytte-eter).
Beskrivelse Kroppen til Anomalocaris var avlang og leddet, mens hodet var dekket av et uleddet hodeskjold. Dyret hadde en mengde vingeliknende «ben» langs undersiden av kroppen og en sirkelformet munn med et antall «tann»-plater plassert konsentrisk rundt den. Hodet bar to store fasettøyne på stilker, og fremst på hodet hadde dyret to leddete «fangarmer» med lange pigger på undersiden.De første fossilene som ble funnet, var av deler av dyret; fangarmene fikk navnet Anomalocaris, munnen fikk navnet Peytoia og ble beskrevet som en manet, mens deler av kroppen ble beskrevet som en svamp Laggania. Det var først ved funnet av et helt eksemplar at delene ble identifisert som tilhørende én stor organisme. Fossilfunn Anomalocaris er en av flere dyregrupper som bare er funnet i såkalte «oppbevarings-lagerstätte», altså lokaliteter hvor fossiler er spesielt godt oppbevart, eller som inneholder dyr som vanligvis ikke blir fossilisert. Systematikk Anomalocaris utgjør en egen rekke med ukjent slektskapsforhold, men er antagelig nærmest i slekt med leddyrene. Les mer i Store norske leksikon fossiler