cyanamid
Store norske leksikon,Realfag,Kjemi,Uorganisk kjemi
Cyanamid er en kjemisk forbindelse av karbon, hydrogen og nitrogen. Strukturformelen til cyanamid er H2N-C≡N.
Kjemisk sett er cyanamid amidet til cyansyre, HO-C≡N. Fremstilling Cyanamid fremstilles ved å lede karbondioksid inn i en løsning av kalsiumcyanamid i vann, som illustrert i følgende reaksjonsligning:HNCN–(aq) + CO2(g) + H2O(l) → H2NCN(aq) + HCO3–(aq) Egenskaper Cyanamid er fargeløst, krystallinsk og meget hygroskopisk. Det løser seg lett i vann, alkohol og eter. Kalsiumcyanamid Dersom man erstatter de to hydrogenatomene i cyanamid med kationer, får man et cyanamidsalt. Det viktigste cyanamidsaltet er kalsiumcyanamid, CaNCN.I cyanamidprosessen, som er en kjemisk prosess utviklet av Adolf Frank i Tyskland og Italia i 1905, varmes kalsiumkarbid, CaC2, opp til ca. 1050 °C i en nitrogenatmosfære:CaC2(s) + N2(g) → CaNCN(s) + C(s)Rent kalsiumcyanamid er fargeløst, men på grunn av tilstedeværende karbon er det tekniske produktet gråsvart. Blandingen går under handelsbetegnelsen Cyanamid, tidligere kalt kalkkvelstoff.I saltsur løsning omdannes cyanamid til urea, (NH2)2CO. Bruk Cyanamid blir brukt til fremstilling av den dimere forbindelsen dicyandiamid, H2NC(NH)NHCN, som igjen blir brukt til å lage melamin og flere andre teknisk viktige produkter. Dicyandiamid er et hvitt krystallinsk stoff med smeltepunkt 205 °C. Det fremstilles teknisk direkte av kalsiumcyanamid/karbonblandingen ved behandling med vann og innledning av karbondioksid. Både teknisk cyanamid og dicyandiamid ble frem til 2002 fremstilt i Norge av Odda Smelteverk A/S, Odda. Les mer i Store norske leksikon amider