britanniske språk
Store norske leksikon,Språk og litteratur,Språkfamilier,Indoeuropeiske språk,Keltisk
Britanniske språk, brittonske språk, språkgruppe som hører til de keltiske språkene. De britanniske språkene utgjør sammen med de gæliske språkene (irsk, skotsk-gælisk og mansk) den keltiske språkfamilien, som før vår tidsregning var spredt ut over store deler av det europeiske fastlandet. I dag finner vi dem kun i den vestlige periferien ved Atlanterhavet. Fellesbrittanisk ble talt i mesteparten av dagens Storbritannia i jernalder og i den romerske perioden.
Britanniske språk omfatter:  walisisk i Wales (Storbritannia)  kornisk i Cornwall (Storbritannia), utdødd på 1700-tallet  bretonsk i Bretagne (Frankrike) Merk at også bretonsk hører til den øykeltiske språkgruppen (Insular Celtic), da språket ble brakt til fastlandet som en konsekvens av utvandring fra dagens Storbritannia i tidlig middelalder (det 6. og 7. århundre). Litteratur Schrijver, Peter. 1995: Studies in British Celtic Historical Phonology. Amsterdam: Rodopi.