Bora-Bora
Store norske leksikon,Geografi,Verdens geografi,Oseania,Franske territorier i Oseania
Bora-Bora er en vulkansk øy i Stillehavet og tilhører Fransk Polynesia hvor Bora-Bora er kjent som en av Îles sous le Vent, 'øyene i le' (Leewardøyene).
Navnet Bora-Bora er en forvanskning av det som på tahitisk kalles Pora Pora som betyr førstefødte. Øya ligger 225 kilometer nordvest for Tahiti og dekker 40 kvadratkilometer. Med sin vulkanske opprinnelse er Bora-Bora gjenkjennelig med sine to topper Phia og Otemanu. Øyas høyeste topp, Otemanu måler 727 meter over havet.Øya er omgitt av barriererev og omkringliggende øyer som fungerer som en beskyttende bølgebryter slik at lagunen kjennetegnes av rolig vann.Med sine hvite sandstrender og rolige lagune er Bora-Bora en populær turistattraksjon. Lagunen rommer små øyer (motu) hvor vi kan finne luksushoteller og tilhørende bungalower (små hytter på påler i vannet). En tilhørende stor havn er tilrettelagt for å ta imot yacht-turister som ofte besøker øya. I dag utgjør turisme en viktig del av øyas økonomi, men historisk har særlig kopra (tørket kokos), perler og vanilje også vært eksportvarer. Historie Man antar at Bora-Bora ble bosatt av polynesiske sjøfarere omkring det fjerde århundre i forbindelse med den polynesiske ekspansjon. Navnet Pora Pora har ifølge lokale myter sin opprinnelse fra ideen om at øya var den første som oppsto etter den største øya blant Leewardøyene, Raiatea. Det forvanskede navnet Bora-Bora ble først tatt i bruk av de første europeiske besøkende kjent ved den nederlandske sjøfareren Jacob Roggeveen i 1722. James Cook besøkte øya første gang i 1769 og igjen i 1777. Bora-Bora var et selvstendig monarki frem til 1888 da øya ble annektert som en fransk koloni. Daværende dronning Teri'imaevarua III (1871–1932) ble avsatt av kolonimakten i 1895. Hovedandelen av befolkningen er bosatt på vestsiden av hovedøya i byen Vaitape. Les mer i Store norske leksikon Leewardøyene Fransk Polynesia Stillehavet Frankrike