Christen Brun
        
         (biskop)
Store norske leksikon,Religion og filosofi,Religioner og livssyn,Kristendom,Den norske kirke
Christen Brun var en norsk biskop. Han ble cand. theol. i 1870 og var først folkehøyskoleleder i Skoger i Jarlsberg og Larviks amt (nå i Viken), deretter, fra 1873, bestyrer av lærerskolen i Balestrand. I 1877 ble han sogneprest i Våler (Solør), i 1887 sogneprest ved Mariakirken i Bergen og i 1896 i Johanneskirken samme sted. Han var biskop i Hamar fra 1906 til sin død i 1917.
Brun utfoldet et omfattende kirkehistorisk forfatterskap, blant annet Oplysningens tidsalder (1886), Rationalismen i dens historiske Sammenhæng med det 18. Aarh.s Oplysning (1891), Methodismens Oprindelse og Væsen (1895), Baptismen (1902) og Den Lammerske bevægelse (1904). I årene 1894–1895 fungerte han som lærer i kirkehistorie ved Universitetet i Oslo. Dogmatiske spørsmål behandlet han i Nadverens Betydning for Kristenlivet (1905) og Om Inspirationen (1911).Brun var teologisk konservativ og støttet Menighetsfakultetet, hvor han ble sensor da institusjonen fikk eksamensrett i 1913. I 1896 ble han innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi. Les mer i Store norske leksikon Den norske kirke kirkehistorie slekten Brun Kristendommens historie i Norge