Daudmannsøyra
Store norske leksikon,Geografi,Norges geografi,Svalbard
Daudmannsøyra er en stor kystslette (strandflate) på nordsiden av Isfjordens munning sørvest på Oscar II Land på Spitsbergen. Navnet ble gitt av norske fangstfolk til minne om en kamerat som døde der.
Geologi Sletten er cirka 23 km lang og begrenses av flere breer i nord og øst, med Eidembreen, Venernbreen og Vetternbreen som de største. Daudmannsodden i sørvest er cirka 3 km lang og peker sørover i fjorden. Den er det vestligste landpunktet ved Isfjorden.Om sommeren er sletten preget av mange smeltevannsbekker og -elver fra breene og mange små vann. Gamle strandvoller, som beviser tidligere kystlinjer, ses i forskjellige høyder inn fra kysten. Sletten strekker seg også utover under vannet fra kysten og forårsaker farlige forhold for båter, noe som bevises av vrakrester. Prospektering og fangst Området har ikke vært særlig mye brukt, blant annet på grunn av de vanskelige forholdene for båter. Det engelske prospekteringsselskapet Northern Exploration Co. Ltd. etablerte i 1913 krav på 65,7 km2, som inkluderte hele Daudmannsøyra. For å fastslå kravet fikk de satt opp en mengde anneksjonsmerker. Det ble imidlertid ikke gjort noe arbeid der, og kravet ble kjøpt av den norske stat i 1932.I 1920 bygde et fangstlag ledet av den historisk kjente fangstmannen Hilmar Nøis (1891–1975) en bistasjon (liten fangststasjon) på Steinpynten ved vestkysten. Denne var den vestligste av flere hytter over et stort terreng innover Isfjorden. Hytta ble lite brukt, og den er nå ruin. En moderne fangststasjon ble bygd i Farmhamna nord på sletten i 1991 og er i god stand. Kulturminner Det finnes flere kulturminner på Daudmansodden. Alle er fra før 1946 og derfor automatisk fredet i medhold av svalbardmiljøloven. Kulturminnene er en dobbeltgrav etter russiske fangstmenn, samt fundamentet til et stort russisk-ortodoks kors, en eldre navigasjonsbåke som står ytterst på Daudmannsodden, en steinvarde og et båtfeste laget av en trestubbe. Kisten og hodeskallene i graven ligger i dagen. Den ovennevnte hytteruinen er også automatisk fredet, samt anneksjonsskilt som fremdeles måtte være å finne i terrenget. Les mer i Store norske leksikon Svalbards historie Eksterne lenker Kulturminnesøk: https://kulturminnesok.no/  Lovdata: Lov om miljøvern på Svalbard Litteratur Lønø, Odd: Norske fangstmenns overvintringer. Del 6, 1920-1925. Norsk Polarklubb. Oslo 2000.  The Place Names of Svalbard. Norsk polarinstitutt Rapportserie nr. 122. Tromsø 2003.