betain
Store norske leksikon,Realfag,Kjemi,Organisk kjemi,Organiske forbindelser
Betain er en kjemisk forbindelse av karbon, hydrogen, oksygen og nitrogen. Forbindelsen danner hvite krystaller som tar opp vann og blir flytende når de står i luften. Betain har kjemisk formel (CH3)3N+-CH2COO−. Det systematiske navnet på betain er trimetylglysin.
Betain er vanlig i plante- og dyreorganismer og forekommer særlig rikelig i sukkerroer, Beta vulgaris, som også har gitt stoffet navn. Betain kan isoleres fra saften av sukkerroer, men fremstilles også syntetisk. Forbindelsen brukes en del til fremstilling av trimetylamin og har en viss anvendelse i medisinen. Betainer brukes også som fellesnavn på aminosyrer som er fullt substituert på ammoniumgruppen. Les mer i Store norske leksikon organisk kjemi aminosyrer