Økonomi og næringsliv i Bolivia
Store norske leksikon,Geografi,Verdens geografi,Sør-Amerikas geografi,Bolivias geografi
Bolivia er et utviklingsland i Sør-Amerika uten kystlinje som er rikt på naturressurser, hvor landbruk, petroleumsutvinning og mineralindustri er viktige næringer.
Landbruk Landbruket sysselsetter cirka 29 prosent av yrkesbefolkningen og står for cirka 14 prosent av bruttonasjonalproduktet (BNP). Næringen drives for det meste etter tradisjonelle og arbeidskraftintensive metoder, med lav mekaniseringsgrad og lav produktivitet. Bolivia har små arealer som egner seg for oppdyrking og det meste av dette er på Altiplano, hvor de klimatiske forholdene ikke er særlig velegnet. Her dyrkes mest poteter, mais, hvete og bygg til lokalt forbruk.Jordbruket i det tropiske lavlandet i øst, omkring Santa Cruz, drives etter mer intensive og moderne metoder. Her dyrkes ris og salgsavlinger som sukkerrør, soya og bomull. I de bratte dalsidene i Yungas dyrkes sitrusfrukter, bananer og kaffe. Her, og i nabodistriktet Chaparé, dyrkes dessuten mesteparten av kokaen. Som følge av internasjonalt press har myndighetene forsøkt å få bøndene til å dyrke andre produkter, som for eksempel sukker, kaffe, soyabønner og bomull.Husdyrholdet er flere steder betydelig. Santa Cruz er sentrum for landets viktigste kvegdistrikt. På Altiplano er sau og geit de viktigste husdyrene, ellers brukes lama, alpakka og muldyr til transport. Husdyrhold er mulig helt opp til 5000 meter over havet. Kjøtt og huder er viktige eksportvarer.Omkring 50 prosent av landets areal er dekket av skog. Nord og øst for Andesfjellene finnes store områder med eviggrønne og løvfellende tropiske hardvedsorter av høy kvalitet, men transportvansker har hindret utnyttelse i stor målestokk. Mineraler, gass og olje Bergverk sysselsatte én prosent av yrkesbefolkningen og bidro med syv prosent av BNP i 2001. Viktigste mineraler er sink, tinn, sølv, gull, bly og antimon. Det utvinnes også noe wolfram og kobber. Bolivia var lenge den eneste produsenten av tinn av betydning på det amerikanske kontinent. Synkende priser på verdensmarkedet gjorde at Bolivia i perioden 1980–1992 reduserte sin tinnproduksjon med 1/3, og Peru har gått forbi som kontinentets største produsent. De største tinngruvene er Llallagua nær Oruro og Cerro Rico ved Potosí. Sølv, gull og kobber ble utvunnet i kolonitiden. Sølvgruvene ved Potosí ble satt i drift i 1546, og var lenge de rikeste i verden.Olje og naturgass produseres i Oriente øst for Andesfjellene, særlig omkring Santa Cruz. De første oljefeltene ble satt i drift i 1927. Nye, store funn ble gjort senere, og produksjonen kulminerte tidlig i 1970-årene. Det er bygd et nett av olje rørledninger fra produksjonsfeltene blant annet til havnebyen Arica i Chile. Fra 1999 går gass i rørledning fra Santa Cruz, via São Paulo, til Porto Alegre i Brasil. Samlet årsproduksjon av olje var i 2018 i 21,9 millioner fat. Produksjonen av naturgass var samme år på 18,7 milliarder kubikkmeter. I siste del av 1990-årene ble det funnet flere nye naturgassfelt. I 2002 sto naturgass for 20 prosent, og olje for 5,7 prosent av de totale eksportinntektene. Industri Industrien er lite utviklet og sysselsetter cirka 22 prosent av yrkesbefolkningen. Viktigste bransjer er petroleumsraffinering, produksjon av næringsmidler og drikkevarer samt metallindustrien. Tekstilindustrien er konsentrert til La Paz og Cochabamba. I Oruro finnes et smelteverk for tinn. Et petrokjemisk kompleks er bygd i Santa Cruz, og mindre oljeraffinerier finnes i Cochabamba, Sucre, Camiri og Sanandita. Utenrikshandel Etter en periode i 1980-årene med overskudd på handelen med utlandet, har landet siden midten av 1990-årene et betydelig underskudd i handelsbalansen. Den legale, offisielle eksporten består til 90 prosent av mineraler og naturgass. Store deler av eksportinntektene går til betaling av renter og avdrag på utenlandsgjelden og Bolivia har av økonomiske hensyn blitt tvunget til å begrense importen til å omfatte kapitalvarer, transportutstyr, råvarer til industrien og i langt mindre grad forbruksvarer. Viktigste handelspartner er Brasil, som står for 22 prosent av importen og 15 prosent av eksporten. Argentina, USA og Chile er også viktige handelspartnere. En betydelig del av utenrikshandelen går over havnene Matarani (Peru), Arica og Antofagasta (Chile), Rosario og Buenos Aires (Argentina) og Santos (Brasil). Samferdsel Bolivias veinett er cirka 90 000 kilometer. Mesteparten er uten fast dekke, men andelen av veier som er steinlagt eller asfaltert er økende. Landets svake økonomi, det vanskelige terrenget og byenes isolerte beliggenhet har gjort mangelen på transportmuligheter til et betydelig problem. Vei er konsentrert til høylandet, Altiplano, mens de østlige lavlandsområdene har svært sparsomme kommunikasjoner. Elvene er her farbare, men betyr lite for samferdselen.Bolivia har jernbaneforbindelse til havnebyene Arica og Antofagasta i Chile og (via Titicacasjøen) Mollendo i Peru, men jernbanenettet er i svært dårlig stand. Det finnes sparsommelige jernbaneforbindelser fra El Alto og Oruro og sørover mot Uyuni.Flytrafikken er relativt godt utbygd, med internasjonal lufthavn i La Paz og Santa Cruz og flyplasser i de fleste andre større steder. Energi Bolivia har betydelige reserver av fossil energi i form av råolje og naturgass. Mens oljereservene er anslått til 70 millioner kubikkmeter (m³) er gassreservene av de bolivianske myndighetene beregnet til hele 780 milliarder m³. Landet har dermed de største gassreservene i Sør-Amerika etter Venezuela. Bolivia var i en periode Sør-Amerikas største eksportør av naturgass, men etter 2014 har produksjonen sunket som følge av at påviste reserver tømmes og at nye funn ikke er gjort. Rikelig tilgang på olje og naturgass har også ført til at landets energiforbruk domineres av fossil energi, som i 2019 utgjorde over 90 prosent. Samlet energiforbruk var da 382 petajoule (PJ). Det tilsvarer et forbruk per innbygger på 33,3 gigajoule (GJ). Til sammenligning er gjennomsnittet for hele verden 79 GJ. Etter 1990 har gjennomsnittlig årlig vekst i energiforbruket vært 4,5 prosent, men justert for befolkningsøkningen var veksten 2,6 prosent. Olje er den viktigste energikilden med en andel på 48 prosent. Landet har egen produksjon av råolje, men mangel på raffinerikapasitet gjør at petroleumsprodukter likevel i stor grad må importeres.Den viktigste fornybare energikilden er bioenergi med en andel på rundt 7 prosent. Over 40 prosent av befolkningen i de rurale (landlige) områder er avhengig av ved som energikilde for daglig matlaging og oppvarming. Myndighetene ønsker å øke innslaget av fornybar energi, men har ikke lagt fram noen konkret plan. Landet har gode betingelser for å utnytte solenergi, særlig i de sørvestlige områdene der potensiell årlig produksjon ligger mellom 2000 og 2300 kWh per installert kWp. Landets første storskala solkraftverk er under oppføring i Altiplano-regionen, vest i Bolivia. Installert ytelse er 50 megawatt (MW) og årlig produksjon vi bli rundt 100 gigawattimer (GWh). I 2019 var landets produksjon av elektrisk energi 9,8 terawattimer (TWh). I kraftmiksen dominerer naturgass med en andel på 65 prosent. Vannkraft var den viktigste fornybare energikilden med en andel på 30 prosent. Etter 2016 har det kommet et lite, men økende innslag av solkraft, som i 2019 bidro med 0,25 TWh.Sluttforbruket per innbygger var cirka 800 kWh i 2019, en økning fra 300 kWh i 1990. Etter en omfattende elektrifisering av landet hadde nær 98 prosent av befolkningen tilgang til elektrisitet i 2020. Les mer i Store norske leksikon Bolivia Bolivias befolkning Bolivias geografi Bolivias historie