James Bradley
Store norske leksikon,Realfag,Astronomi,Astronomi,Personer innen astronomi
James Bradley var en britisk astronom. Bradley bidro med det første direkte beviset på at Jorden går i bane rundt Solen.
Han var en av de første astronomene som i større målestokk utnyttet kikkertens nøyaktighet som sikteapparat. Dette brukte han til å bestemme koordinatene for en mengde stjerner.Bradley forsøkte, i likhet med blant andre Tycho Brahe og Ole Rømer, å måle stjernenes årlige parallakse. Dette var for å bekrefte Copernicus' hypotese om at Jorden går i bane rundt Solen. I stedet oppdaget Bradley i 1728 fenomenet aberrasjon, som var det første direkte beviset på at Jorden går i bane rundt Solen. Fra den observerte aberrasjonen kunne Bradley anslå lyshastigheten med 98 prosent nøyaktighet.Bradley oppdaget også fenomenet nutasjon i 1747.Bradley studerte først teologi, men han forlot sin posisjon i kirken for å fokusere på astronomi i 1721 da han ble professor i astronomi ved University of Oxford. James Bradley var Astronomer Royal i 1742–1761. Les mer i Store norske leksikon Nicolaus Copernicus astronomi