Celestin 5.
Store norske leksikon,Religion og filosofi,Religioner og livssyn,Kristendom,Katolisisme,Paver
Celestin 5 var en italiensk geistlig som var pave fra 5. juli 1294 til 13. desember samme år. Han var den første paven til å fratre embetet i live.
Bakgrunn Som ung ble Pietro da Morrone benediktinermunk, før han forlot klosteret for å leve som eremitt. Hans asketiske livsstil gjorde at han tiltrakk seg flere disipler og dermed ble han leder for en gruppe med eremitter. Gruppen ble senere en del av benediktinerordenen. Pavetiden Da han ble pavekåret var Pietro da Morrone allerede en eldre mann, over 80 år gammel. Som pave bodde Celestin 5 i Napoli, og var avhengig av støtte fra Karl 2 av Anjou. Hans livsførsel gjorde at han ble forstått som en hellig mann, men da han manglet de administrative evner som paveembetet krevde, lengtet han etter sitt gamle eremittliv. Abdikasjon Celestin 5 abdiserte som pave 13. desember 1294, altså samme år som han ble pavekåret. Han var dermed den første paven som fratrådte embetet i live, noe som gav Benedikt 16 forankring i katolsk tradisjon til å gjøre det samme i 2013.I sin samtid var det imidlertid flere som anså Celestin 5s fratredelse som ulovlig. Han fikk dermed ikke lov til å vende tilbake til eremittlivet, og Bonifatius 8 lot ham innesperre i borgen Fumone 86 år gammel, hvor Celestin også døde.Celestin 5 ble helgenkåret av Clemens 5 i 1313. Hans festdag er 19. mai. Les mer i Store norske leksikon helgen pave katolisisme den katolske kirke Vatikanet