Jacques Callot
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Bildende kunst,Grafikk
Jacques Callot var en fransk raderer. Han studerte under Philippe Thomassin i Roma og Alfonso Parigi i Firenze, kom i 1607 i lære hos gullsmeden og stikkeren D. D. Crocq. Han arbeidet blant annet i Firenze og i Paris hos Ludvig 13. Fra 1621 oppholdt han seg i Nancy.
Etter 1615 arbeidet han utelukkende som grafiker og banet vei for raderkunsten; han var den første som benyttet dekking som artistisk virkemiddel. Etter en kort etsing dekket han med lakk de partier som han ville skulle stå svakere, og etset så platen videre. På denne måten innførte han luftperspektivet i grafikken. Han så også at raderingen ved sine fine linjer har sin styrke som antydningskunst, og derved en egen suggestiv virkning.Hans 1380 blad omfatter de forskjelligste emner: religiøse motiver, genre, landskaper, fester, kostymer og så videre. Det er ofte figurrike komposisjoner, utført på ganske små blad. Hans raderinger har stor kulturhistorisk interesse som samtidsskildring. Til hans hovedverker hører Les Caprices (1613) og Misères de la guerre (1633), som i en rystende realisme viser krigens virkninger under franskmennenes erobring av Lorraine.Callot var også en fremragende karikaturtegner, med forkjærlighet for det groteske, og tok gjerne motiver fra den italienske maskekomedie. Les mer i Store norske leksikon grafikk grafikk – historikk kunst i Frankrike