revens dvergbendelorm
Store norske leksikon,Biologi,Dyreriket,Flatormer,Bendelormer,Cyclophyllidea,Taeniidae,Echinococcus
Revens dvergbendelorm, bendelorm, i samme slekt som hundens tre-leddede bendelorm (Echinococcus granulosus). Liten parasitt med rev som hovedvert. Mellomvert er vanligvis smågnagere, men også mennesker kan bli smittet. Symptomgivende sykdom forårsaket av parasitten kalles ekinokokkose.
Livsløp Den voksne bendelormen, som bare 3 - 6 millimeter lang, sitter i tarmen hos hovedverten. Her formerer den seg og produserer egg, men er ellers ikke til skade. Eggene kommer ut med hovedvertens avføring. Disse er overlevelsesdyktige og tåler perioder med kulde og uttørking. Fra bakken kommer eggene deretter via munnen ned i tarmen til andre dyr, som oftest smågnagere. Her klekkes en liten larve. Denne larven borer seg gjennom tarmveggen, følger blodbanen og fester seg et sted i kroppen, som oftest i leveren. Her dannes et slags blærestadium. Når mellomverten senere blir spist av en hovedvert, vil blærestadiet feste seg i tarmen hos hovedverten og utvikle seg til et voksent individ – livsløpet er således sluttet.Hunder og katter som spiser byttedyr infisert med parasitten, kan opptre som hovedverter. Mennesker kan fungere som mellomvert hvis de får i seg egg. Det kan skje fra avføringen til kjæledyrene eller via vann, bær eller sopp hentet i områder hvor bendelormen forekommer.I motsetning til hos andre bendelormer, bl.a. hundens treleddete bendelorm, vokser ikke blærestadiet hos E. multilocularis til en vel avgrenset blære. Det vokser som en svulst som etter hvert erstatter det vevet den sitter i, og den kan spre seg til andre organer. Dette gjør den vanskelig å fjerne ved kirurgi. Mennesker som er angrepet merker sjelden symptomer før parasitten har gjort stor skade på indre organer. Infeksjon med E. multilocularis er derfor en fryktet sykdom, som kan være vanskelig å påvise. Utbredelse E. multilocularis er utbredt over store deler av den nordlige halvkule, i Europa særlig i Sentral-Europa og Tyrkia. Den finnes også i Nord-Amerika. Parasitten ble i 2000 påvist første gang i Skandinavia, hos en rev i Danmark. Den har siden blitt påvist flere ganger i Danmark, og ble i februar 2011 for første gang påvist i Sverige. Parasitten er også kjent på Svalbard hvor den innførte østmarkmusen opptrer som mellomvert og polarrev, hunder og katter som hovedvert. Ifølge Artsdatabanken per 2016 forventes E. multicolularsis å spre seg til fastlands-Norge, og det er stor risiko for at det vil intreffe.