Enebakk
Store norske leksikon,Geografi,Norges geografi,Viken,Enebakk
Enebakk er en kommune øst i Viken fylke, på vestsiden av Øyeren i overgangsområdet mellom Follo og Romerike. Kommunen grenser i sør til Indre Østfold og helt i nordvest til Oslo. Enebakk fikk sine nåværende grenser i 1962 da Enebakkneset på østsiden av Øyeren ble overført til Fet.
Natur Berggrunnen i Enebakk består av gneis som tilhører det sørøstnorske grunnfjellsområde. Vassdragene følger strøkretning nordvest–sørøst til nord–sør. Ved Øyeren, helt i nordøst, ligger et lite innsynkningsområde med kambrosiluriske skifere som tilhører Oslofeltet.Ved slutten av siste istid gravde smeltevannsstrømmer ut 2–3 kilometer brede terrasser i en høyde av 50 meter over Øyeren mens det ennå lå igjen en bretunge i innsjøbekkenet. Terrassene består av gammel havleire og ble tidlig oppdyrket. Mindre bekker og elver stykker opp terrassene og gjør mange steder driften av jorden vanskelig. Leirjorden når opp til 180 meter over havet. Over dette hever et småknauset skoglandskap seg opp til 374 meter over havet (Vardåsen). Skogen dekker hele den nordlige og vestlige delen av kommunen og utgjør den sørlige del av Østmarka i Oslo.Den vestlige del av kommunen, Ytre Enebakk, har avrenning til Mossevassdraget som danner flere store sjøer som Langen, Våg og Mjær. Hele resten av kommunen har avrenning til Glomma. Viktigste elv er Børterelva (Preståa) fra det sterkt forgrenede Børtervann til Øyeren. Helt i sør på grensen til Spydeberg ligger Lyseren, som er den nest største innsjøen i Enebakk etter Øyeren. Bosetning Boligutbyggingen som startet for alvor sist i 1960-årene, har medført en vesentlig forskyvning av bosetningen til kommunens ytterområder. Tettstedet Ytre Enebakk ligger nærmest Oslo og Ski, og Flateby ligger nærmest Lillestrøm. Kommunens administrasjonssenter og minste tettsted er Kirkebygda som ligger sørøst i kommunen. Ellers er det spredt bebyggelse utenom skogsområdene i nord som praktisk talt ikke har bosetning. Det forventes fortsatt befolkningsvekst i kommunen frem til 2050. Næringsliv Om lag tre fjerdedeler av jordbruksarealet nyttes til korn, mens resten er eng og beite. Melkeproduksjonen betyr også fortsatt en del for jordbruket. Skogavvirkningen er størst blant kommunene i Follo, og utgjorde 28 500 kubikkmeter i 2018.Det er svært lite vannkraftproduksjon i Enebakk. Den gjennomsnittlige årsproduksjonen i kommunen er på 3 gigawattimer (GWh) per 2016. Det er tre kraftverk i kommunen.Kommunen er opprinnelig en jord- og skogbrukskommune. Arbeidsplassene finnes i dag i stor grad innen servicenæringen, særlig i bygg og anlegg og transport. 70 prosent av de yrkesaktive har arbeid utenfor kommunen, hvorav 42 prosent i Oslo (2001). På 1800-tallet var det en betydelig industri i Ekebergdalen, Børterelvas dalføre. Samferdsel Enebakk har ingen større gjennomgangsveier. Det går riksveier til Oslo (riksvei 155), Ski (riksvei 154), Lillestrøm (riksvei 120) og Elvestad ved E18 i Hobøl med forbindelse videre til Moss (riksvei 120). Administrativ inndeling og offentlige institusjoner Enebakk hører til Øst politidistrikt, Follo og Nordre Østfold tingrett og Eidsivating lagsmannrett.Kommunen er med i regionrådet Follorådet sammen med Frogn, Nesodden, Nordre Follo, Vestby og Ås. Kommunen tilhører Indre sør delregion i Stor-Oslo, og Folloregionen er en del av Osloregionen.Enebakk kommune tilsvarer de to soknene Enebakk og Mari i Nordre Follo prosti (Borg bispedømme) i Den norske kirke.Mot slutten av 1800-tallet hørte Enebakk til Nedre Romerike fogderi i Akershus amt. For statistiske formål er Enebakk kommune (per 2016) inndelt i tre delområder med til sammen 29 grunnkretser:  Flateby: Siljebøl, Haug, Ås, Skaugen, Melgård, Renna, Rud, Gjestang, Haugstein, Omberg  Kirkebygda: Solberg, Løken, Øvre Ekebergdalen, Søndre Kirkebygda, Hammeren, Dalefjerdingen  Ytre Enebakk: Rausjø, Durud, Vik, Kvernstua, Nordre Ødegården, Ødegårdslia, Søndre Ødegården, Søndre Våglia, Nordre Våglia, Foss, Vestby, Solberg, Østby Historikk og kultur Enebakk bygdetun i Kirkebygda har fire bygninger med Enebakk kirke som midtpunkt. Enebakk kirke er en steinkirke fra middelalderen. Den ble antagelig påbegynt før 1200 og senere utvidet i 1520. Kirken har en del inventar fra middelalderen, blant annet døpefont og madonnafigur (Enebakkmadonnaen); originalen henger nå i Universitetets oldsaksamling i Oslo. Enestående smijernsbeslag fra middelalderen. Altertavle, prekestol og benker fra 1600-tallet. Interessante kalkmalerier ble avdekket under restaureringen i 1967. Mari kirke i Ytre Enebakk er en tømmerkirke oppført i 1761.Enebakk har flere kjente gårder. Fra tidligere tider er Fladeby (Flateby). Av kjente nåværende gårder kan nevnes Børter (fredet hovedbygning fra 1771), Ekeberg og Bjerke. I Oslo Østmark, helt nord i kommunen, ligger Skiforeningens sportsstue Vangen. Kommunevåpenet Kommunevåpenet (godkjent i 1986) har fire sølv firblad, stilt 1–2–1, mot en grønn bakgrunn. Motivet er hentet fra kalkmaleriene i Enebakk kirke. Navn Navnet er egentlig gårdsnavn, norrønt Ignarbakki, av Ign, gammelt utolket navn på Preståa, og bakki i betydningen «elvebredd». Les mer i Store norske leksikon Viken Øyeren Østmarka energi i Norge Norges geografi Enebakk kirke Mari kirke Eksterne lenker Enebakk kommunes nettsider Statistisk sentralbyrå: Kommunefakta Enebakk Litteratur Aas, Nils Robert: Enebakk herred : bidrag til en bygde- og slektshistorie, 1927. Kirkeby, Birger: Enebakk bygdebok, 1981–1991, tre bind.