bombekaster
Store norske leksikon,Samfunn,Forsvar og sikkerhet,Våpen og militært materiell,Våpen,Artilleri,Krumbanevåpen
Bombekaster er det letteste og mest mobile av artillerivåpnene. En bombekaster (forkortet BK) er lett og ofte bærbar. Den skyter med overgrader, det vil si at elevasjonen er mer enn 45°. Granaten går derfor i en høy bane, og rekylen tas opp av bakken. Den bratte utgangsvinkelen gjør det lett å plassere våpenet i skjulte og dekkede stillinger, men overgradeskyting har lavere presisjon. Bombekastere krever liten betjening, typisk tre eller fire mann.
Konstruksjon En bombekaster består av fotplate, rør, stativ og sikte. Våpenet deles ofte opp i disse komponentene under transport. Røret er som regel glattboret. Ammunisjonen består i hovedsak av spreng-, røyk- og lysgranater. Lading og tenning De fleste bombekastere er munnladere. Drivladningen med tennmiddel er festet til granaten, som slippes ned i røret gjennom munningen. En tennsats tenner drivladningen idet granatens bakpart støter mot en tennspiss i bunnen av røret. Kaliber De vanligste kalibere er 50–160 mm, men det finnes bombekastere opp til 305 mm. I Norge brukes en 81 mm bombekaster med maksimum skuddvidde cirka fem kilometer. Den er bærbar, men kan også monteres i kjøretøy som for eksempel CV90. Les mer i Store norske leksikon artilleri