cista
Store norske leksikon,Historie,Arkeologi,Klassisk arkeologi,Romersk arkeologi
Cista er latin for en beholder eller kurv som brukes for mange forskjellige ulike formål, både praktiske og religiøse, i antikkens egyptiske, greske, etruskiske og romerske kulturer.
Religiøs term Cistaen har sin opprinnelse i den egyptiske religionen, der den var en kurv, som ifølge tradisjonen inneholdt innvollene til den døde guden Osiris.I de greske mysteriene er cistaen en sylinderformet kurv, hvor hellige symboler ble oppbevart (cista mystica). I mysteriekultene ser det ofte ut til at cistaen inneholdt en levende slange, hvilket forekom i mysteriekultene for Dionysos, Bacchus, Demeter og Isis.Cistaene med slanger ble fremstilt på en romersk mynttype, såkalte cistophorer. Arkeologisk term I arkeologisk terminologi brukes termen spesielt om sylinderformede kar, vanligvis av bronse. Den eldste formen er de såkalte «ciste a cordoni», med horisontalt riflede sider og bevegelige hanker; karakteristiske for jernalderens første tid i Mellom-Europa. Disse er først og fremst funnet i gravkontekster, og fungerte formodentlig som beholdere for kvinnelige toalettsaker, men også som askeurner.En senere type cista oppstod på 300-tallet fvt., og er vanlig i hellenistisk og romersk tid, som smykke- og toalettskrin for kvinner. Denne typen cista er laget av bronse, og som regel rikt ornamentert med inngraverte figurer, og med et lokk, som også ofte er dekorert med figurer. I Palestrina (Praeneste) utenfor Roma er det finnet mange slike av fint arbeid. Mest kjent er den såkalte «ficoroniske cista» fra 300- eller 200-tallet fvt., med inngraverte, mystiske scener. Cista som kvinnelig toalett- eller smykkeskrin er også kjent fra vasemalerier.Ytterligere en form for cista ble brukt som beholder for stemmene som ble avlagt i den romerske folkeforsamlingen. Det norrøne «kista», nå kiste, har sin opprinnelse i ordet cista. Les mer i Store norske leksikon Det gamle Egypt Den greske antikken Romerriket etruskere antikken