Lauritz Bergendahl
Store norske leksikon,Sport og spill,Skisport,Langrenn
Lauritz Bergendahl var en norsk langrennsløper og kombinertløper. Han var den første som ble karakterisert som «skikonge», med ti seire i Holmenkollrennene, mer enn noen andre, der han vant både kombinert og 50 km fem ganger (i 1910, i 1912–1915; i 1911 deltok han ikke).
I kombinert vant han også fire delseire i 18 km langrenn (1909, 1910, 1913, 1915), og han ble i 1915 tildelt Damenes pokal etter seier i hopprennet og tangering av bakkerekorden på 35 meter. Flere av løpene vant han i utklassingstil. I alt vant Bergendahl 4 NM-gull: kombinert (1910, 1912) og 30 km (1909, 1912). Han representerte Norge i utlandet og ble blant annet østerriksk mester i kombinert i 1912, tysk mester i 1913 og vinner av spesielt hopprenn i Nordiska Spelen i 1913. Bergendahl vant ti kongepokaler, derav to i Gråkallrennet i Trondheim, én i Solbergrennet i Bærum og sju for sine kombinertseirer i Holmenkollrennene og norgesmesterskapet. Han ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1910.Etter sin aktive karriere arbeidet han en periode som leder og administrator i Norges Skiforbund. Under åpningen av vinter-OL i Oslo i 1952 bar han fakkelen inn til Bislett stadion. En bauta med figurrelieff ble reist ved Sørkedalen skole i 1977 (laget av Nic Schiøll).Lauritz Bergendahl var onkel til Lars Bergendahl. Klubb: Sørkedalens IF. Les mer i Store norske leksikon Lauritz Bergendahl i Norsk biografisk leksikon langrenn kombinert renn