enmannstorpedo
Store norske leksikon,Samfunn,Forsvar og sikkerhet,Militærvesen,Marine og sjøstridskrefter
Enmannstorpedo var et torpedovåpen brukt av Tyskland og Japan under andre verdenskrig. Enmannstorpedoen kunne bestå av en transportenhet, bemannet av én mann, med oppgave å føre selve torpedoen fram til skuddavstand fra målet, hvorpå torpedoen ble frigjort, og transportenheten returnerte til base. Den kunne også bestå av bare torpedoen, som da var konstruert med en egen cockpit med plass til en pilot som kunne styre torpedoen mot målet, i praksis et rent selvmordsvåpen. Enmannstorpedoen må ikke forveksles med miniubåter og andre miniatyrundervannsfarkoster, som som regel var bemannet med to mann eller flere, og som under andre verdenskrig ble operert, først og fremst av Italia, men også av Storbritannia, Sovjetunionen og USA. Slike farkoster er fortsatt i bruk i mange land, i motsetning til enmannstorpedoen, som gikk ut av bruk etter 1945.
Tyske enmannstorpedoer Tyskland utviklet tre typer: «Neger», «Marder» og «Hai». 200 enmannstorpedoer av typen «Neger» ble produsert i løpet av krigen. De første ble satt inn i tjeneste i mars 1944. Neger besto av et framkomstmiddel i form av en standard torpedo av typen G7e, eller TII, hvor krigshodet var erstattet med en spartansk cockpit dekket av en kuppel av pleksiglass. Under denne torpedoen var det festet en tilsvarende torpedo med krigshode med 297 kilo sprengstoff. Til sammen veide de to torpedoene rundt fem tonn, og transitthastigheten var i overkant av fire knop. Framdriftstorpedoen kunne ikke dykke. Med krigstorpedoen festet under, hadde den akkurat nok oppdrift til at piloten kunne se ut. Fra cockpiten kunne han styre mot styrbord eller babord ved hjelp av en stikke. Han navigerte ved hjelp av et kompass han hadde festet rundt håndleddet, og pustet luft fra luftflasker om bord. Idet han nærmet seg målet siktet piloten seg inn ved hjelp av en siktepinne i nesen på torpedoen. Med en enkel hendel inne i cockpit kunne han så starte krigstorpedoen og frigjøre den. Neger var ikke konstruert som et selvmordsvåpen, men i realiteten var det ofte det den ble, ettersom krigstorpedoen rett som det var ikke lot seg frigjøre og dermed drev både seg selv, framdriftstorpedoen og dens pilot inn i målet. At «Neger» ikke kunne dykke, gjorde at den var svært utsatt for å bli angrepet. «Marder» var en videreutvikling av Neger, hvor framdriftstorpedoen ble forlenget for å gjøre plass til en ballasttank på 30 liter, slik at torpedoen kunne dykke ned til rundt ti meter. Men Marder slet med to store ulemper. For det første var den svært krevende å manøvrere neddykket. For det andre hadde den ikke noe periskop. Det gjorde at piloten neddykket var helt blind, og jevnlig måtte komme til overflaten for å orientere seg. Det var heller ikke mulig å gjennomføre et angrep fra neddykket tilstand. Det ble bygget i alt 300 Marder-torpedoer. «Hai» var en eksperimentell enmannstorpedo utviklet med utgangspunkt i «Marder». Den hadde tre ganger større rekkevidde enn Marder, og kunne nå mål helt ut til 90 nautiske mil fra utgangspunktet. Skroget ble ytterligere forlenget for å gi plass til ekstra batterier. Men Hai viste seg å være umulig å manøvrere, og ble aldri satt i serieproduksjon. Tyske enmannstorpedoer ble første gang satt inn mot allierte styrker ved Anzio utenfor Roma i april 1944, uten å lykkes. De fleste av dem gikk tapt. Andre angrep lyktes, men med store tap. 5. og 6. juli 1944 ble 24 enmannstorpedoer, som opererte ut fra Villers-sur-Mer, vest for Honfleur i Seine-munningen, satt inn mot den allierte invasjonsflåten utenfor kysten av Normandie. De greide å senke de to minesveiperne HMS Magic og HMS Cato, med tap av femten torpedoer. Dagen etter ble 21 enmannstorpedoer satt inn mot invasjonsflåten. De ble oppdaget og nedkjempet av fly og skip, men ikke før de hadde senket krysseren HMS Dragon og minesveiperen HMS Pylades. Det siste angrepet under slaget om Normandie ble gjennomført natten mellom 16. og 17. august og førte til at jageren HMS Isis ble senket. Etter dette ble de resterende Neger-torpedoene tatt ut av aktiv tjeneste.2. november 1944 ble en armert tråler senket av en Marder-enmannstorpedo utenfor Oostende. Ut over dette ble det gjennomført svært få angrep med Marder-torpedoer. De ble uten hell satt inn mot amerikanske krigsfartøyer utenfor Saint-Tropez i Middelhavet. Det var også planer om å transportere et antall Mardere med en Type VII ubåt, for å sette dem inn mot russiske krigsfartøyer i Murmansk, men tekniske problemer gjorde at det ble droppet. Japanske enmannstorpedoer Japans versjon av enmannstorpedoen, «Kaiten», ble utviklet i 1943, og var, i motsetning til den tyske versjonen, ment som et selvmordsvåpen. Den var opprinnelig basert på den japanske torpedoen «Type 93», som ble delt i to og hvor de to delene ble sammenføyd av en cockpitseksjon med styreinnretninger, gyrokompass og et fastmontert periskop. Den kom i flere versjoner. Den første versjonen hadde en nødluke hvor piloten kunne unnslippe idet han hadde siktet torpedoen inn på målet. I praksis var det ingen av pilotene som kom fra det med livet, så nødluken ble droppet, og torpedoen ble til et rent selvmordsvåpen.Kaiten ble fraktet fram til målområdet av et moderfartøy, som regel en undervannsbåt, men kunne også settes ut fra land, som ledd i kystforsvaret. Når den ble satt ut ble gyroen stilt inn på en fast kurs i retning målet, torpedoen ble sluppet, dykket til seks meter og kom til periskopdybde etter et forhåndsinnstilt tidsforløp. Piloten kunne nå orientere seg i periskopet, overta kontrollen og styre på kollisjonskurs mot målet.Det ble bygget i underkant av 400 Kaiten. Det største antallet, 330 stykker, var av den såkalte Type 1, beskrevet ovenfor. Den hadde en vekt på 8,3 tonn, var femten meter lang, hadde en transitthastighet på 12 knop og en toppfart på 30 knop. Største rekkevidde var noe over 40 nautiske mil. Stridshodet var på 1500 kilo eksplosiver. Det ble også bygget 50 stykker av Type 4, en mye større versjon på 18 tonns deplasement, en lengde på 16,5 meter og med et krigshode på 1800 kilo. Toppfart og rekkevidde var noe mindre, henholdsvis 20 knop og 20 nautiske mil. Fra det første angrepet ble satt inn i november 1944 til Japan kapitulerte 14. august 1945, greide japanerne bare å senke to skip med Kaiten, et tankskip og en jager, med tap at åtte moderubåter og 900 mann.Det første angrepet med Kaiten ble satt inn mot amerikanske fartøyer til ankers utenfor Ulithi 20. november 1944. To moderubåter og åtte Kaiten greide å senke marinetankeren USS Mississinewa, men med tap av alle Kaiten og én av moderubåtene.Det eneste andre angrepet hvor Kaiten lyktes å senke et fartøy fant sted 24. juli 1945. Moderubåten I-53, med seks Kaiten om bord, kom over en konvoi med landgangsfartøyer som ble eskortert av jageren USS Underhill. Jageren engasjerte moderubåten som slapp alle sine seks Kaiten. I kampens hete kolliderte jageren med en av Kaitene, slik at hele jagerens forskip ble revet av. Akterenden fløt fortsatt, men amerikanerne senket den med kanonild. Les mer i Store norske leksikon torpedo andre verdenskrig