albus
Store norske leksikon,Økonomi og næringsliv,Penger,Eldre mynter og pengeenheter
Albus var en sølvmynt som ble brukt i deler av Det tysk-romerske riket, spesielt i det nordvestlige Tyskland og Nederland.
Myntenheten ble innført fra midten av 1300-tallet, og ble preget til 1700 tallet. Navnet albus betyr «hvit» på latin. Det henspiller på myntens høye innhold av sølv som gjør at mynten får en lysere farge sammenlignet med andre mynter. Under trettiårskrigen mistet den sin betydning og ble etter hvert forringet til å få karakter av skillemynt. Taler (rikstaler) ble da den viktigste myntenheten. Les mer i Store norske leksikon penger mynt hvid numismatikk