Black Panthers
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Nord- og Mellom-Amerika,USAs historie,USAs historie fra 1960
Black Panthers-bevegelsen var en amerikansk borgerrettighetsorganisasjon, marxistisk politisk parti, lokal hjelpeorganisasjon og internasjonalt motkulturelt symbol. Partiet ble stiftet i 1966 som The Black Panther Party For Self-Defense av Huey P. Newton (1942–1989) og Bobby Seale i Oakland, California. Opprinnelig var partiets formål å beskytte svarte amerikanere i Oakland mot politivold. Partiet ble i løpet av få år en nasjonal revolusjonær bevegelse. Black Panthers jobbet for bedre boligforhold, større utdannelsesmuligheter og friere yrkesvalg for svarte i USA, men var også i flere voldelige konfrontasjoner med myndighetene.
Begynnelse Californias våpenlov tillot i 1966 synlig bæring av våpen (såkalt «open carry»). Newton og Seale ville benytte denne loven til å beskytte svarte innbyggere mot politivold, og dannet militsgrupper som åpent overvåket politiets fremferd i svarte områder. Som et svar på Black Panthers' synlige væpnede nærvær i Oakland, vedtok Californias lovforsamling raskt å forby synlig bæring av våpen. I forkant av denne lovendringen gjennomførte Black Panthers væpnede protester i Sacramento. Bilder fra disse protestene gav organisasjonen nasjonal medieoppmerksomhet. Newton og Seale, og andre ledere som Eldridge Cleaver, anså svarte i USA som koloniale undersåtter og politiet som okkupasjonshær i svarte områder. Da det ikke lenger var mulig å lovlig overvåke politiet med våpen i hånd i California, skiftet de taktikk til politisk agitasjon. I 1967 ble Huey Newton arrestert og dømt for drapet på en politimann. Black Panthers ble synlige på nasjonalt plan blant annet gjennom protester for å få Newton, som de anså som politisk fange, løslatt fra fengsel. Utvidelse Frem til 1968 var Black Panthers en lokal organisasjon, men etter arrestasjonen av Newton og drapet på Martin Luther King Jr. tiltrakk deres mer radikale holdning til borgerrettighetskamp seg flere, og på slutten av året fantes det lokale partier i 20 amerikanske byer. I 1970 hadde organisasjonen 68 lokalavdelinger. Partiet var sterkt involvert i lokal fattigdomsbekjempelse, og drev frokostprogrammer for fattige barn i mange byer. På slutten av 1960-tallet hadde partiet også sterke allierte både blant frigjøringsbevegelser i tidligere kolonistater og hjemlige motkulturelle krefter, i Hollywood og blant studentorganisasjoner. Eldridge Cleaver, Black Panthers informasjonsminister, stilte som kandidat til presidentvalget i 1968. Etter en skyteepisode mellom partiet og politiet i Oakland, der én person døde og tre ble såret, rømte Cleaver landet, og var en periode partiets representant og ambassadør i Algerie. Cleaver brøt med partiet i 1971. Sammendrag Black Panthers sterke vekst var kortvarig. De ble aktivt motarbeidet av FBI og deres COINTELPRO-program, ofte gjennom ulovlige operasjoner. I 1969 ble Fred Hampton (1948–1969), en av lederne for Black Panthers i Chicago, skutt og drept under en politiaksjon. FBIs målrettede arbeid for å undergrave partiet, arrestasjoner av lederne og indre rivalisering, men også utvidet deltagelse av svarte i det institusjonaliserte politiske liv, bidro til å svekke Black Panthers' innflytelse, og i løpet av 1972 ble partiet igjen en lokal Oakland-organisasjon. Partiet ble oppløst i 1982. Les mer i Store norske leksikon Borgerrettsbevegelsen Black Power USAs historie fra 1945 til 2001