eksplosjonsforming
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Industri,Metallarbeid
Eksplosjonsforming, metode for forming av metalliske materialer under høyt trykk, frembrakt av kontrollert detonasjon av sprengstoff.
Prinsipp Arbeidsstykket festes til formen (undersenken) ved hjelp av en spennring, og form, ring og arbeidsstykke nedsenkes i vann. En sprengladning bringes til å eksplodere i en tilpasset avstand, og trykkbølgen forplanter seg gjennom vannet og presser arbeidsstykket mot formen.Vanlig praksis er at rommet mellom plate og form blir evakuert (tømt for luft) for å unngå luft som forstyrrer prosessen, men det kan være tilstrekkelig å forsyne formen med en slippluft-kanal.Materialet i formen kan være alt fra stål til sement, avhengig av prosessparametrene.Den høye deformasjonshastigheten øker formendringsevnen i materialet, slik at også mindre duktile materialer kan formes. Jevn trykkfordeling over arbeidsstykket er også en fordel, særlig ved fremstilling av gjenstander med komplisert form. Historikk Teknikken ble først utviklet i Ukraina i 1950-årene, men har gjennomgått flere forandringer. Den er for eksempel tilpasset innvendig profilering av rør, og brukes idag helst til produksjon av store gjenstander i små serier, der betydelige utgifter til form og presse kan innspares. Eksempler er deler til biler, båter, fly og romfart.