amplitudemodulasjon
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Elektronikk,Elektronikk,Radioteknikk
Amplitudemodulasjon er en metode som benyttes innen telekommunikasjon for å overføre signaler. Ved amplitudemodulasjon preges en bærebølge med den informasjon som ønskes overført. Dette gjøres ved at bærebølgens styrke (amplitude) bringes til å variere i takt med informasjonssignalet.
Den mest vanlige formen for amplitudemodulert signal består av en umodulert signalkomponent av bærebølgen samt to sidebånd som er speilbilder av hverandre og som er lik basisbåndsignalet. Hvert av sidebåndene inneholder derfor all informasjon. Dette betegnes også DSB, double sideband-modulasjon.Siden den umodulerte bærebølgekomponenten ikke er informasjonsbærende, kan den undertrykkes eller fjernes for å redusere nødvendig sendeeffekt, men det vil komplisere demodulasjonen.Det ene sidebåndet kan fjernes uten tap av informasjon, og det gir single sideband-modulasjon (SSB). Båndbredden halveres, men signalet er mer komplisert å demodulere. Denne metoden benyttes i kortbølge-radiotelefoni, og for å kombinere analoge telefonkanaler i bærefrekvensystemer.Vestigial sideband-modulasjon, VSB, er en modulasjonsmetode hvor det ene sidebåndet overføres sammen med deler av det andre. Et slikt signal krever litt mer båndbredde enn et SSB-signal, men det er enklere å demodulere. VSB benyttes ved overføring av signaler med stor båndbredde som skal mottas av enkle mottakere, som ved kringkasting av analoge TV-signaler. Typiske verdier for båndbreddene for de to sidebåndene ved TV-overføring er 1,25 og 5,5 MHz. Les mer i Store norske leksikon modulasjon frekvensmodulasjon