Heinrich Brüning
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Europa,Tysklands historie,Tysklands historie fra 1918 til 1933
Heinrich Brüning var en tysk jurist (dr. juris) og politiker for partiet Zentrum. Han var Tysklands rikskansler (statsminister) fra 1930 til 1932.
I mars 1930 ble Brüning rikskansler etter sosialdemokraten Hermann Müller og ledet en samlingsregjering av borgerlige partier. Regjeringen hadde ikke flertall i riksdagen, og da den ble nedstemt i juli 1930, oppløste Brüning riksdagen og utskrev nye valg. Valget brakte det store gjennombruddet for nazismen og gjorde regjeringens stilling enda vanskeligere. Brüning så seg derfor tvunget til å regjere ved foreløpige nødsforordninger, noe forfatningen gav adgang til. Hans deflasjonspolitikk bedret ikke den økonomiske krisen, og nazismens innflytelse økte ytterligere.Etter Paul von Beneckendorff Hindenburgs gjenvalg som president april 1932, kom Brüning i åpen konflikt med de reaksjonære kretsene som ville samarbeide med nazismen. I mai 1932 fikk han avskjed av rikspresident Hindenburg.Etter oppløsningen av Zentrum i 1933 forlot Brüning Tyskland. Han ble utnevnt til professor ved Harvard University, USA, i 1937. Han var professor i statsvitenskap ved universitetet i Köln i 1951–1955. Les mer i Store norske leksikon Zentrum Weimarrepublikken Tysklands historie rikskanslere i Tyskland