Brahe
        
         (dansk uradelsslekt)
Store norske leksikon,Historie,Historiske hjelpevitenskaper,Slektsforskning og genealogi,Utenlandske slekter
Brahe er en dansk uradelsslekt som er kjent siden slutten av 1300-tallet. Eldste kjente stamfar er Peder Brahe (nevnt 1364–1376), som var far til Thorkild Brahe og Axel Brahe til Vittskövle (nevnt omkring 1400). Thorkild Brahes datter Johanne var gift med den svenske adelsmannen Magnus Laurentson, og ble stammor til den svenske slekten av samme navn, se Brahe – svensk uradelsslekt.
Sønnesønns sønner av Axel Brahe var Tyge Brahe til Tosterup og Axel Brahe (død 1551) til Krogholm. Tyge Brahe var far til Otte Brahe (1518–1571) til Knudstrup (Knutstorp) i Skåne, som igjen var far til astronomen Tyge Brahe (1546–1601), riksråd Steen Brahe (1547–1620) og slektsforskeren Sofie Brahe (1556–1643). Steen Brahe var far til riksråd Jørgen Brahe (1585–1661) til Hvedholm, som var farfar til boksamleren og legatstifteren Karen Brahe (1657–1736) og farfars far til Preben Brahe (1711–1786), som opprettet stamhuset Hvedholm; se Bille. Han var slektens siste mann.Sønnesønns sønnesønn av Axel Brahe (–1551) var Manderup Brahe (1628–1666), hvis enke Birgitte Trolle (1631–1687) ble utnevnt til baronesse av Brahetrolleborg i 1672. Les mer i Store norske leksikon Brahe – svensk uradelsslekt uradel adel