Devolution
        
         (britisk politikk)
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Europa,Storbritannia og Nord-Irlands historie,Storbritannias samtidshistorie
Devolution betyr desentralisering av politisk makt. I Storbritannia har dette vært et spørsmål helt siden den britiske unionen ble til i 1707 og frem til det tyvende århundre. I Storbritannia handler dette om maktforholdet mellom parlamentet i London, som er maktsentrum for hele unionen, og de tre nasjonene, Skottland, Wales og Nord-Irland. Hovedspørsmålet er hvor mye makt London skal beholde og hva slags maktområder som kan overføres til interne styreformer i unionens nasjoner.
Irland og Skottland Gjennom det tyvende århundre har dette særlig vært knyttet til Irland og Skottland. I 1921 ble øya Irland delt og fristaten i sør fikk sin uavhengighet (den ble Republikken Irland i 1949) mens Ulster (Nord-Irland) forble en del av Storbritannia med et internt desentralisert parlament i Belfast, kalt Stormont. I Skottland har det ved tre anledninger vært avholdt folkeavstemninger, i 1979 og 1997 om opprettelsen av et skotsk parlament i Edinburgh og i 2014 om fullstendig uavhengighet fra den britiske Unionen. Både i 1979 og 1997 stemte skottene 'ja' til eget parlament, men i 1979 var valgdeltagelsen for lav. Et eget skotsk parlament, Holyrood, ble dermed ikke opprettet før i 1999. I 2014 stemte skottene 'nei' i folkeavstemning til å forlate den britiske Unionen. Desentraliseringsbølgen under Tony Blair og New Labour på sent 1990-tall, da Skottland fikk sitt parlament, førte også til at Wales (Cardiff) og Nord-Irland (Belfast) fikk egne folkeforsamlinger med dertilhørende provinsregjeringer. England England er den eneste nasjonen i Storbritannia som ikke har internt selvstyre. Debatten om å finne en konstitusjonell ordning for England tiltok i styrke etter Skottlands uavhengighetsvalg i 2014. Les mer i Store norske leksikon Storbritannias historie