balutsji
Store norske leksikon,Språk og litteratur,Språkfamilier,Indoeuropeiske språk,Indoiransk
Balutsji, balochi, språk som hører til den iranske språkgruppen innen den indoiranske gren av den indoeuropeiske språkfamilien.
Det tales av ca. 4,5 mill. i Pakistan, 1,4 mill. i Iran, videre i Afghanistan, India og Oman, samlet 7-8 mill. (2007).Baluchi er et vest-iransk språk, nærmest beslektet med kurdisk, men det viser også store likheter med persisk. Språket er muligens kommet med innvandrere fra områder i nærheten av Kaspiske hav i sasanidisk tid og nådde Sind i Pakistan på 1400-tallet e.Kr. Baluchi er splittet i en rekke dialekter. Ordforrådet er preget av en mengde lånord fra persisk og indiske språk, som sindhi. Baluchi skrives med det arabiske alfabetet. Litteratur Den eldste litteratur på baluchi er historiske ballader, romantiske legender om f.eks. Laila og Majnun og religiøse sanger om islamske helgener. Denne poesien ble samlet av M. Longworth Dames i Popular Poetry of the Baloches (1907).En kjent forfatter i britisk tid var Maulana Muhammad Fazil (død 1880), som i Durkhan opprettet en skole der han underviste i islamske tradisjoner. Han utgav ca. 600 bøker på balutsji som en motvekt mot kristen misjon og engelsk skolevesen, som begynte å få innpass i Balutsjistan.I Pakistan har det vokst frem en moderne litteratur på balutsji. Sterkest står fremdeles de poetiske tradisjoner, men også prosa blir publisert i litterære tidsskrifter. Et balutsji-akademi tar seg av vitenskapelige publikasjoner. Radio Pakistan har sendinger på balutsji både fra Quetta og Karachi. Litteratur Barker, M.A. & A.K. Mengal: A course in Baluchi, 1969, 2 b., Finn boken  Elfenbein, J.H.: The Baluchi language, 1966, Finn boken  Elfenbein, J.H.: An anthology of classical and modern Balochi literature, 1990, 2 b., isbn 3-447-03030-5, Finn boken