Tage Erlander
Store norske leksikon,Historie,Norsk og nordisk historie,Sveriges historie
Tage Fritiof Erlander var en svensk politiker fra Socialdemokraterna som var Sveriges statsminister fra 1946 til 1969.
Erlander var født i Värmland og tok eksamen i sosialøkonomi og statsvitenskap ved universitetet i Lund i 1928. I 1932 kom han for første gang inn i riksdagens annetkammer og var medlem av det til 1973, unntatt perioden 1945–1948, da han satt i førstekammeret.I 1938–1944 statssekretær i sosialdepartementet, deretter konsultativ statsråd for sosiale saker. Året etter avanserte han til kirke- og undervisningsminister. Da Per Albin Hansson døde i oktober 1946, overtok Erlander i skarp konkurranse med partiveteranen Gustav Möller formannsstillingen i det sosialdemokratiske partiet, og ble dermed også utnevnt til Hanssons etterfølger som statsminister. Denne stillingen holdt han med skiftende parlamentarisk basis uten avbrudd inntil han overlot makten til Olof Palme i 1969. Da hadde han ledet partiet gjennom elleve valg, hvorav det siste i 1968 gav mer enn 50 prosent oppslutning om sosialdemokratene.Erlander satt lenger som statsminister enn noen annen i et parlamentarisk system, og han mer enn noen annen politiker preget Sveriges utvikling de første tiårene etter andre verdenskrig. Spesielt er hans navn knyttet til utviklingen av det moderne velferdssamfunnet og Sveriges nøytralitet i etterkrigstiden. Han var dessuten en ivrig forkjemper for nordisk samarbeid på en rekke fronter. Hans enestående lederstilling, som aldri ble bestridt, skyldtes en sjelden blanding av saklig tyngde, initiativrikdom og polemisk kraft.Hans memoarer i seks bind utkom i 1972–1982. Hans dagbøker ble utgitt i tre bind i 2001. Les mer i Store norske leksikon Sveriges historie Litteratur Alsterdal, Alvar: Tage Erlander, 1968