luftfukter
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Bygg og anlegg,VVS
Luftfukter er en innretning som tilfører inneluften vann for å redusere følelsen av «tørr luft» (komfortbefuktning) eller som stabiliserer klimaet for eksempel i lokaler som inneholder antikviteter, følsomme kunstverk, musikkinstrumenter eller møbler samt i trykkerier. Det er en rekke typer fuktere på markedet med vekslende kapasitet og kontrollmulighet av fuktmengde og fordeling i rommet: forstøvere for kaldt vann (sentrifugalprinsipp, ultralydforstøver) eller varmt vann (fordampning) og ved vekefordampning (luft blåses gjennom fuktig filter).
Renhold av vannforstøvere er spesielt viktig på grunn av vekstmuligheter for mikroorganismer med spredning til rommet, eller luktproblemer. Bruk av komfortfuktere frarådes vanligvis, på grunn av vanskeligheten med å styre fuktigheten slik at det ikke blir kondens på overflater med påfølgende vekst av støvmidd eller muggsopp. Risikoen for allergi øker, og mulighet for luftfukterfeber er til stede ved dårlig renhold av fukteren. Luftfuktingsanlegg og vannavkjøling av luft i større klimainstallasjoner har vært forbundet med spredning av legionærsykdom, fremkalt av bakterien Legionella pneumophila.Kortvarig befuktning med kaldt rent vann kan være til hjelp ved akutte luftveissykdommer (falsk krupp, bronkitt med seigt sekret og så videre), men må brukes med omtanke. Luftkvaliteten oppleves gjerne dårligere jo fuktigere og varmere luften er. Gjennomsnittlig produserer en persons innendørsaktivitet fuktighet nok til å øke relativ luftfuktighet med ca. 3 g/m3 som ved romtemperatur utgjør relativ luftfuktighet (se luftfuktighet) på ca. 10 %. Les mer i Store norske leksikon inneklima luftfukterfeber