arte povera
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Bildende kunst,Samtidskunst,Konseptkunst og postkonseptualisme
Arte povera betyr direkte oversatt «fattig kunst» og er en kunstbevegelse som utviklet seg i Italia mot slutten av 1960-årene. Denne retningen, gjerne regnet for en type avantgarde-kunst, oppsto som en reaksjon mot samtidens teknologiske og materielle utvikling samt de etablerte statlige institusjonene.
Termen «arte povera» ble introdusert i 1967 av kunstteoretikeren Germano Celant og henviser vanligvis til tredimensjonale arbeider utført i materialer som tradisjonelt har vært uten kunstnerisk verdi. Disse materialene kunne for eksempel være neonlys, filler, tekst og naturmaterialer.Kunstnerne ønsket å gi det menneskelige subjektet en sentral rolle i det kunstneriske uttrykket og la vekt på den kunstneriske prosessen. Temaet i kunsten var ofte forholdet mellom natur og kultur.Arte povera blir gjerne sett på som en motsats til futurisme og minimalisme.Nasjonalmuseet/Museet for samtidskunst har en betydelig samling arbeider av arte povera-kunstnerne. Fra mars 2015 til februar 2016 viste Museet for samtidskunst utstillingen Fattig kunst – rik arv. Arte povera og parallelle praksiser 1968–2015. Sentrale kunstnere Giovanni Anselmo Alighiero e Boetti Luciano Fabro Jannis Kounellis Piero Manzoni Mario Merz Giulio Paolini Giuseppe Penone Michelangelo Pistoletto Gilberto Zorio Les mer i Store norske leksikon Kunst i Italia Litteratur Christov-Bakargiev, Carolyn (red.), (1999). Arte Povera. Phaidon Press, London