betakaroten
Store norske leksikon,Næringsmidler og husholdning,Næringsmiddelteknologi
Betakaroten er en kjemisk forbindelse som finnes i alle planter og alger. Den bidrar til gul og oransje farge i frukt og grønnsaker. Betakaroten brukes mye som fargestoff i mat og har da kodenummer E 160a, og finnes blant annet i guloransje godteri og brus. Betakaroten brukes også i farmasøytisk industri som vitamintilskudd, siden det er en viktig kilde til A-vitamin, og det brukes i kosmetikk.
Den karakteristiske oransje fargen til gulrot skyldes betakaroten, og gulrot inneholder omtrent ti milligram betakaroten per 100 gram. Grønne grønnsaker og urter inneholder også mye betakaroten. Grønnkål og persille inneholder for eksempel rundt fem milligram per 100 gram.Kjemisk sett er betakaroten et karotenoid med to β-ringer. β,β-karoten omdannes til A-vitamin (retinol) i kroppen. Forholdet mellom retinol og β,β-karoten er: ett milligram retinol tilsvarer en retinolekvivalent tilsvarer seks milligram β,β-karoten. Les mer i Store norske leksikon karoten karotenoider næringsmidler