Condé
Store norske leksikon,Historie,Historiske hjelpevitenskaper,Slektsforskning og genealogi,Utenlandske slekter
Condé var en fransk fyrsteslekt, yngre gren av huset Bourbon. Slekten hadde rang like etter kongehuset. Navnet stammer fra byen Condé nær Valenciennes.
Den første som fikk tittelen fyrste av Condé var Louis av Condé-Bourbon (1530–1569), som var en yngre bror av Anton av Bourbon, og sammen med ham hugenottenes fører i religionskrigen. Han var far til Henri de Bourbon, fyrste av Condé (1552–1588), som igjen var far til Henri de Bourbon, fyrste av Condé (1588–1646). Dennes sønn var Louis de Bourbon, fyrste av Condé, hertug av Enghien (1621–1686), «den store Condé». Slekten døde ut med hans sønnesønns sønnesønns sønn, Louis Henri Joseph de Condé-Bourbon (1756–1830), fyrste av Condé og hertug av Bourbon, som var far til Louis Antoine Henri de Condé-Bourbon, hertug av Enghien (1772–1804).Da den siste fyrsten døde, etterlot han sine gods (blant annet slottet Chantilly med store samlinger) til kong Ludvig Filips sønn Henri, hertug av Aumale (1822–1897), som etterlot slottet og de enorme samlingene til Det franske akademi. Les mer i Store norske leksikon Bourbon Chantilly – slott i Frankrike adel