bygdeborg
Store norske leksikon,Historie,Arkeologi,Nordisk arkeologi
Bygdeborg, ofte kalt tyveborg eller tjuveborg, er et primitivt festningsanlegg fra førhistorisk tid, gjerne anlagt på små og bratte fjelltopper som er utilgjengelige fra flere kanter. Forsvarsverkene består som regel av enkle tørrsteinsmurer, opprinnelig trolig forsterket med palisader, og finnes fortrinnsvis mot den side der adgangen er lettest. Huskonstruksjoner har man sjelden funnet rester av innenfor murene, men de fleste borger har hatt tilgang på vann gjennom brønner eller naturlige kilder.
Bygdeborger er vanlige både i Sverige og i Norge. Man antar at de norske borgene for det meste skriver seg fra romertiden og folkevandringstiden. Bygdeborgene ligger gjerne på steder som har hatt strategisk betydning, og med god utsikt over den nærliggende bygda. De oppfattes dels som midlertidige tilfluktssteder under urolige forhold i folkevandringstiden, dels som festningsanlegg i utkantene av gamle riker. Mange norske navn på «slott» eller «borg» er knyttet til slike bygdeborger.Det er funnet mer enn 300 slike bygdeborger i Norge, særlig konsentrert om det sentrale Østlandsområdet, Sørvestlandet og Trøndelag. Et utvalg bygdeborger fra ulike kanter av landet Totalt regnes det med minst 250. Ravneberget, Borge, Østfold Kolsås, Bærum, Akershus Stein, Ringsaker, Hedmark Høgdebø, Vollen, Kongsberg, Buskerud Skansen, Gunhildrud, Øvre Eiker, Buskerud Stein, Skoger, Buskerud Gråtoppslottet, Drangedal, Telemark Slottet, Bergsbygda, Eidanger, Telemark Steinviksås, Solum, Telemark Borgefjell, Lista, Vest-Agder Saleslottet, Lista, Vest-Agder Røykenes, Sveio, Rogaland Steinslandssåto, Utbjoa, Rogaland Ytraberg, Hafrsfjord, Rogaland Sandvinhaugen, Odda, Hordaland Borgklinten, Ørland, Sør-Trøndelag Hoøya, Selbu, Sør-Trøndelag Slottet, Harstad, Troms Les mer i Store norske leksikon Amborneset og Borgåsen borg Norges historie Jernalderen i Norge