båndkeramisk kultur
Store norske leksikon,Historie,Arkeologi,Arkeologi
Båndkeramisk kultur, arkeologisk kultur fra yngre steinalder med vid utbredelse i Mellom- og Nord-Europa. Den har fått navn etter dekoren på keramikken, som er felles for de ulike båndkeramiske kulturgruppene. Boplassene finnes særlig langs de store elvene i Mellom- og Nord-Europa.
Viktige boplasser er undersøkt ved blant annet Bylany nær Kutná Hora i Tsjekkia. Ved Köln–Lindenthal i Nord-Tyskland er det gravd ut rundt 50 hustufter. Disse har vært rektangulære og ofte med en lengde på 30–50 meter og en bredde på 6–8 meter. Gravene ligger samlet i små felt innen bebyggelsesområdet. De døde har fått med seg leirkar, pilespisser og økser. Ervervet har vesentlig vært basert på jordbruk. Les mer i Store norske leksikon neolittisk tid steinalderen