Brudeferd i Hardanger
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Bildende kunst,Kunsthistorie,Norsk bildende kunst fra 1800-1945
Brudeferd i Hardanger er et maleri av Adolph Tidemand (figurene) og Hans Gude (landskapet). Motivet finnes i flere versjoner. Mest kjent er originalbildet, malt vinteren 1847–1848 i Düsseldorf, som eies av Nasjonalgalleriet.
Stil Tidemands og Gudes fellesarbeid er et typisk uttrykk for nasjonalromantikken i norsk kunst, med et festkledt brudefølge i båt på en solfylt vestlandsfjord. Bildet ble innkjøpt av Christiania Kunstforening og utloddet til foreningens medlemmer høsten 1848. Samme året ble en gjentakelse malt, der den berømte fiolinisten Ole Bull satt modell for felespilleren i båten.I 1853 tok Tidemand og Gude motivet opp igjen, men denne gangen i en ny utforming, med en annen plassering av båtene. Det finnes flere gjentakelser også av denne utformingen. Ved de tre berømte «aftenunderholdninger» som Kunstnerforeningen arrangerte i slutten av mars 1849 i Christiania Theater, og som mange betegner som nasjonalromantikkens høydepunkt i Norge, ble maleriet lagt til grunn for et tablå, en scenisk fremstilling av motivet, ledsaget av korfremførelse av Andreas Munchs dikt «Der aander en tindrende Sommerluft varmt over Hardangerfjords Vande» med melodi av Halfdan Kjerulf. Brudeferden i Hardanger er også tittel på en ballettforestilling i to akter av Flemming Flindt, basert på August Bournonvilles ballett med samme navn oppført i København i 1852. Flindts ballett hadde premiere ved Den Norske Opera 1982, med norsk folkemusikk arrangert av Egil Monn-Iversen og scenografi av Ferdinand Finne. Les mer i Store norske leksikon Adolph Tidemand Hans Gude Litteratur Haverkamp, Frode: «Brudeferden nok en gang» i Kunst og kultur 63 (1980), 223-36 Haverkamp, Frode & Marit Lange, red.: Der aander en tindrende Sommerluft varmt over Hardangerfjords Vande, 2003 (utstilling: Nasjonalgalleriet, 2003), Nasjonalgalleriet Kirkholt, Tore: "«Brudeferd i Hardanger» – originalbildet som fikk nytt liv som postmoderne repetisjon" i Kunst og kultur 97 (2014), 66-76