beagle
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Landbruk,Husdyr,Hund,Hunderaser
Beagle er en hunderase, en engelsk drivende hund, og har hatt sitt nåværende utseende allerede på 1500-tallet. Opprinnelig ble den brukt som flokkjagende harehund, nå brukes den i hovedsak som utstillingsrase og familiehund, og en er populær i alle vestlige land.
I Norge, Sverige og Finland brukes den som enkeltjagende hare- og revehund, og i Norge og Sverige brukes også beaglen som enkeltjagene rådyrhund. Beaglene brukes også på viltspor, og mange er godkjente ettersøkshunder. Rasen brukes også en del som forsøksdyr i utlandet. Ellers brukes den blant annet som søkshund for tollvesenet, spesielt i England. Beskrivelse Beaglen er kompakt, kraftig; og foretrukket mankehøyde er 33–41 cm. Den har ganske langt, kraftig hode; brune øyne med mildt uttrykk; tynne, temmelig lange ører; høyt ansatt og båret hale med hvit haletupp. Den har kort, tett pels; tricolor eller lemon (houndfarger)- bortsett fra leverfarge. Les mer i Store norske leksikon hund hunderase hundens historie Eksterne lenker Norsk Kennel Klub – Beagle