brenningshule
Store norske leksikon,Realfag,Geologi,Grotter og karstlandskap
Brenningshule er en grotte eller heller som er dannet ved brenningers arbeid langs svakhetssoner i klippekyster.
Brenningshuler markerer nåværende eller tidligere tiders havnivå, og kan i Norge inneholde sedimenter og dyrerester fra isfrie perioder under siste istid. Brenningshuler følger gjerne sprekkesoner og kan bli mer enn 100 meter lange.Ved flate, lave klippekyster kan det gå hull i taket hvor det dannes et såkalt blåsehull.Dannelsen foregår dels ved de voldsomme trykkforandringene man får når brenninger slår inn i hulrom, dels ved at rullestein trekkes frem og tilbake langsmed grottegulvet. Trykket i aktive brenningshuler slynger vannmassene ut av blåsehullet med stor kraft. Les mer i Store norske leksikon grotte heller