elektromagnetisk kompatibilitet
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Elektronikk,Elektronikk
Elektromagnetisk kompatibilitet, elektriske apparater og utstyrs evne til å funksjonere tilfredsstillende i sitt elektromagnetiske miljø, uten å påføre annet elektrisk utstyr i dette miljøet uakseptable forstyrrelser (elektrisk støy).
Immunitet og emisjon Et elektrisk apparats eller utstyrs grad av elektromagnetisk kompatibilitet består av to hovedkomponenter: immunitet og emisjon.Immuniteten er apparatets evne til å motstå elektriske forstyrrelser fra andre apparater eller naturlige kilder, det være seg ledningsbundet støy via nettledninger og signalkabler, eller innstrålte elektromagnetiske bølger.Emisjon, eller utstråling, vil si i hvilken grad apparatet sender ut støy via tilkoblede ledninger og i form av elektromagnetiske bølger. Høy grad av elektromagnetisk kompatibilitet vil si høy immunitet og lav emisjon.Etter hvert som elektrisk og elektronisk utstyr blir stadig vanligere, blir apparatenes elektromagnetiske kompatibilitet viktigere. For eksempel må en person med høreapparat ikke forstyrres av en mobiltelefonbruker, bilens ABS-bremser bør ikke blokkere om bilen skulle passere en radiosender på veien, elektronikken i et fly må ikke forstyrres om en passasjer skulle slå på sin bærbare PC. Forskrifter Fra 1996 gjelder et såkalt EMC-direktiv for EU. Direktivet inneholder omfattende og detaljerte forskrifter for elektriske apparaters immunitet og emisjon og omfatter alt elektrisk utstyr som selges i EU-landene.Alle nasjonale lover og forskrifter skal bringes i samsvar med EMC-direktivet. Dette gjelder også Norge, gjennom EØS-samarbeidet. Les mer i Store norske leksikon elektromagnetisme elektromagnetisk interferens