Aleutene
Store norske leksikon,Geografi,Verdens geografi,Nord- og Mellom-Amerika,USAs geografi,Natur og landemerker i USA
Aleutene er en øyrekke i USA, i delstaten Alaska. Øyrekken ligger mellom Alaska i USA og Kamtsjatka i det østlige Russland, og danner Beringhavets grense mot sør. Aleutene består av omkring 150–200 småøyer med et areal på til sammen 17 666 kvadratkilometer og cirka 25 000 innbyggere (2000).
Øyene, som har vulkansk opprinnelse, ligger i en jordskjelv-sone og har hyppige skjelv. Til sammen finnes rundt 30 virksomme vulkaner på øyene. Det er sparsom vegetasjon, kjølig og stormfullt klima. Øyenes urbefolkning er aleuter. Øyene er rike på pelsdyr, og havet utenfor på fisk og sel. Historie Aleutene ble «oppdaget» av Vitus Bering i 1741, deretter kolonisert av russere, som solgte dem til USA i 1867. I 1959 ble Aleutene en del av delstaten Alaska.Under andre verdenskrig var øyene baser for sjø- og luftstridskrefter, blant annet Dutch Harbor på Unalaska, og ble kraftig bombet av japanerne, som besatte de vestligste øyene Attu, Agattu og Kiska fra juni 1942 til sommeren 1943, da de ble befridd av amerikanerne. Aleutene fikk økt strategisk betydning etter andre verdenskrig, og det ble opprettet en rekke faste militære baser på øyene. De fleste ble stengt i 1950-årene. Les mer i Store norske leksikon Alaska aleut Attu Dutch Harbor Kiska USAs geografi USAs historie