Coucy
Store norske leksikon,Historie,Historiske hjelpevitenskaper,Slektsforskning og genealogi,Utenlandske slekter
Coucy var en fransk adelsslekt, opprinnelig fra Picardie. I 975 fikk slekten borgen Coucy, rundt 30 kilometer vest for Laon, i len av erkebiskopen av Reims. Lenet kom direkte under kongen rundt 1095, og behersket et strategisk viktig område i Nord-Frankrike. Enguerrand 3 de Coucy lot i årene 1230–1242 oppføre det store borganlegget Coucy-le-Château-Auffrique.
Slekten de Coucy lå stadig i feider både utad og innbyrdes, og en rekke av slektens medlemmer deltok med iver i korstogene. Slekten døde ut med Enguerrand 7 de Coucy (1340–1397). Han var gift med Isabella, datter av kong Edvard 3 av England, som utnevnte ham til earl of Bedford. Han innehadde også tittelen greve av Soissons, og døde som tyrkernes fange i Bursa, etter å ha deltatt i korstog. Les mer i Store norske leksikon adel korstog middelalderen Frankrikes historie – kapetingertiden (987–1328)